NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Uba

Uba (rusky Уба) je řeka ve Východokazachstánské oblasti v Kazachstánu. Je 278 km dlouhá. Povodí má rozlohu 9 850 km². Průběh toku Vzniká soutokem řek Bílá Uba a Černá Uba, které pramení v Rudném Altaji. Na horním toku protéká mnoha peřejemi a na dolním toku se rozlévá na ramena. Je pravým přítokem Irtyše (povodí Obu). Vodní režim Zdroj vody je smíšený s převahou sněhového. Nejvyšší úrovně hladiny dosahuje od dubna do poloviny července. Průměrný roční průtok vody 8 km od ústí je 177 m³/s. Zamrzá v listopadu až na začátku prosince a rozmrzá v dubnu až na začátku května. Průměrné měsíční průtoky řeky ve stanici Šemonaicha v letech 1954 až 1987: Využití Je splavná. Leží na ní město Šemonaicha. Odkazy Reference Literatura V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo „Уба“. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Uba na Wikimedia Commons
Uba (Fluss)

Die Uba (russisch Уба, kasachisch Оба Oba) ist ein rechter Nebenfluss des Irtysch im kasachischen Gebiet Ostkasachstan. Flusslauf Die Uba entsteht am Zusammenfluss von Belaja Uba (Белая Уба, Ақ Оба, „Weiße Uba“, von links) und Tschornaja Uba (Чёрная Уба, Қара Оба, „Schwarze Uba“, von rechts) im westlichen Altai. Von dort fließt sie in westlicher Richtung. Nördlich des Flusslaufs erstreckt sich der Gebirgszug des Tigirek-Kamms, dessen Südflanke vom rechten Nebenfluss Beloporoschnaja Uba entwässert wird. Die Uba nimmt die Nebenflüsse Stanowaja Uba und Malaja Uba auf. Schließlich passiert sie die Stadt Schemonaicha und mündet in den vom Irtysch durchflossenen Schulbinsker Stausee. Die Uba hat eine Länge von 278 km. Das Einzugsgebiet umfasst 9850 km². Am Pegel Schemonaicha, 62 km oberhalb der Mündung, beträgt der mittlere Abfluss (MQ) 178 m³/s. Weblinks Einzelnachweise
Uba (rzeka)

Uba (także Oba; kaz. i ros.: Уба) – rzeka we wschodnim Kazachstanie, prawy dopływ Irtyszu. Długość – 278 km, powierzchnia zlewni – 9850 km², średni przepływ (8 km od ujścia) – 177 m³/s. Reżim mieszany z przewagą śnieżnego z maksimum od kwietnia do połowy lipca. Powstaje z połączenia Białej Uby i Czarnej Uby w zachodnim Ałtaju koło miasta Ridder. Płynie na zachód, po opuszczeniu gór koło miasta Szemonaicha skręca na południe i uchodzi do Irtyszu. W górnym biegu tworzy wiele wodospadów, w dolnym dzieli się na liczne ramiona. Zamarza na przełomie grudnia i stycznia, rozmarza na przełomie kwietnia i maja. Rzeka jest spławna. Przypisy
Уба (приток Иртыша)

Уба́ (каз. Үбі) — река в Казахстане, правый приток Иртыша. География Протекает по территории Восточно-Казахстанской области. Образуется слиянием рек Белая Уба и Чёрная Уба (Рудный Алтай). Верховья с северо-востока и запада сжаты Тигирецким, Коксуйским и Убинским хребтами. В верхнем течении порожиста, в нижнем — разбивается на рукава. На реке расположен город Шемонаиха. Впадает в Шульбинское водохранилище на Иртыше, образуя дельту. Гидрология Замерзает в ноябре — начале декабря, вскрывается в апреле — начале мая, половодье с апреля до середины июля. Питание смешанное, с преобладанием снегового. Основные притоки — Становая Уба, Сакмариха, Белопорожная Уба, Малоубинка. Длина реки — 278 км, площадь водосборного бассейна — 9850 км². По данным наблюдений с 1954 по 1987 год среднегодовой расход воды в районе города Шемонаихи (62 км от устья) составляет 177,79 м³/с. Примечания Литература Латкин Н. В. Уба // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Issyk kurgan

Issyk kurgan je pohřební mohyla typu kurgan ze 4. nebo 3. století př. n. l. Nachází se ve východním Kazachstánu, necelých 20 km východně od města Talgar, poblíž třicetitisícového městečka Esik a na břehu stejnojmenné řeky. Byla objevena roku 1969 skupinou sovětských archeologů v čele s Kimalem Akiševem, takže v literatuře je objev znám podle ruského pojmenování řeky a města (Issyk). Mohyla je šest metrů vysoká, obvod stavby je šedesát metrů. Zaujala množstvím ozdob z drahých kovů, jimiž byli mrtví vybaveni. Archeologové je připsali kmeni Saků, jednomu z nomádských skytských kmenů, který se od 6. století př. n. l. pohyboval mezi eurasijskou stepí a tarimskou pánví. Mohyla je součástí rozsáhlejšího pohřebního komplexu, kde bylo nalezeno 45 podobných mohyl, Issyk kurgan je z nich ale největší a poskytla nejbohatší nález. K nejznámějším patří kostra tzv. Zlatého muže, u nějž a na němž byly nalezeny čtyři tisíce zlatých ozdob. Odborníci předpokládají, že šlo zhruba o osmnáctiletého prince, zcela vyloučeno ale není ani ženské pohlaví kostry. Zlatý muž a jeho ozdoby, zejména čelenka, se staly po roce 1991 jedním ze symbolů nově vzniklého Kazachstánu. Podobizna Zlatého muže korunuje památník nezávislosti na centrálním náměstí v Almaty. Čelenka je vyobrazena na prezidentské standartě. Poklady mohyly a přesná kopie Zlatého muže se nacházejí v Kazachstánském muzeu archeologie ve městě Almaty a ve Státním muzeu zlata a drahých kovů v Astaně. Krom Zlatého muže byly v celém pohřebním areálu nalezeny další čtyři podobné bohatě zdobené kostry. V pohřební komoře byl nalezen i nápis, který odborníci ještě zcela nerozluštili, ale například maďarský lingvista János Harmatta ho připsal kušánskému dialektu. Kušáni jsou skutečně některými odborníky považováni za odnož Saků (byť existují i jiné teorie). Na počátku letopočtu vybudovali poměrně velkou říši mezi Sogdianou a Indií. Galerie Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Issyk kurgan na Wikimedia Commons Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Issyk kurgan na anglické Wikipedii.
Kourgane de Iessik

La kourgane de Iessik (en kazakh : Есік обасы, en russe : Иссыкское письмо) est un site funéraire du sud-est du Kazakhstan, situé près de la ville de Iessik dans l’oblys d'Almaty et découvert en 1969. Description La kourgane se présente sous la forme d’un monticule de six mètres de haut, pour une circonférence de soixante mètres. Elle est datée du IVe siècle ou du IIIe siècle av. J.-C.. Une coupe en argent, portant une inscription, y a été découverte. Tous les objets découverts sur le site sont exposés à Astana. L’« homme doré » Situé dans ce qui était alors la Scythie orientale, juste au nord de la Sogdiane, le site funéraire contient un squelette d’un prince ou d’une princesse sakas, d’à peu près 18 ans, enterré avec son armure de guerre, et d'autres riches présents funéraires, qui totalisent près de 4 000 objets en or. L'« homme doré » est devenu l'un des symboles du Kazakhstan moderne. Une réplique orne d'ailleurs le monument de l'Indépendance sur la place centrale d'Almaty. On le retrouve également sur l'étendard présidentiel de Noursoultan Nazarbayev. L'inscription de Iessik L'inscription, portée par une coupe en argent, est une variante de l'alphabet kharosthi, et est probablement issue d'un dialecte scythe, constituant une des rares traces autochtones de cette langue. Selon Janos Harmatta, le langage utilisé est le sace-khotanais et l'inscription se traduit par « la coupe devrait contenir du vin de raisins, de la nourriture cuisinée supplémentaire, en quantité, pour le mortel, puis du beurre frais cuisiné ajouté » (à comparer à la Coupe de Nestor et à l'inscription de Duenos pour d'autres inscriptions anciennes se référant à de la vaisselle, portées sur la vaisselle elle-même). Notes et références (en)/(ru) Cet article est partiellement ou en totalité issu des articles intitulés en anglais « Issyk kurgan » (voir la liste des auteurs) et en russe « Иссыкское письмо » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Kourgane Hypothèse kourgane Lien externe (en) Chieftain or Warrior Priestess? sur archive.archaeology Portail du Kazakhstan Portail de l’archéologie
Kurgan di Esik

Il Kurgan di Esik è un tumulo funerario nel Kazakistan sud-orientale, nei pressi della città di Esik. La sepoltura, che risale al III o IV secolo a.C., ha un'altezza di sei metri e una circonferenza di sessanta e venne scoperta nel 1969, i reperti sono in mostra ad Astana. L'"uomo dorato" Il tumulo, che è situato in quella che era ai tempi la Scizia orientale, a nord della Sogdiana, conteneva uno scheletro di sesso incerto, con tutta probabilità un principe (o una principessa) saka scita di circa diciotto anni, chiamato a seconda dei casi "uomo dorato" o "principessa dorata". Il corpo era sepolto con un equipaggiamento da guerriero e un ricco corredo funebre, inclusi 4.000 ornamenti d'oro. L'archeologa Jeannine Davis Kimball, in base ai reperti ritrovati in altre tombe, ha ipotizzato trattarsi di una sciamana guerriera. L'iscrizione Il kurgan comprende anche un'iscrizione fatta usando la variante della scrittura kharoshthi, si tratta probabilmente di un dialetto scita, circostanza che rende tale reperto una delle rare tracce epigrafiche di quel linguaggio. Tesori d'oro nel kurgan Note Bibliografia Mark E. Hall, Towards an absolute chronology for the Iron Age of Inner Asia, Antiquity 71, 1997, pp. 863–874. Jeannine Davis Kimball, Donne Guerriere. Le sciamane delle vie della seta, Venexia edizioni, ISBN 9788887944648 János Harmatta, History of Civilization of Central Asia, Volume 2, Motilal Banarsidass, 1999, ISBN 8120814088, p. 421 [1][2] Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kurgan di Esik Collegamenti esterni (EN) Archaelogy magazine - Chieftain or Warrior Priestess?, su archaeology.org.
Kurhan Issyk

Kurhan Issyk – sacki kurhan położony na lewym brzegu rzeki Issyk w pobliżu miasta Issyk, 50 km na wschód od Ałmaty we współczesnym Kazachstanie. Wchodzi w skład nekropoli królewskiej, liczącej 45 kurhanów, zbudowanych między VII a IV wiekiem p.n.e. Wysokość ich waha się od 6 do 15 m, a średnica - od 30 do 90 m. Długość nekropoli, liczona z południa na północ, wynosi 3 km. Kurhan Issyk był najbogatszym z kurhanów wchodzących w skład nekropoli. Znajduje się w południowej części cmentarzyska. Jego wysokość wynosi 6 m, a szerokość – 60 m. We wnętrzu kurhanu archeolodzy natrafili na dwie komory grobowe: centralną i, położoną po stronie południowej, boczną. Komora centralna była wielokrotnie ograbiana. Jej wewnętrzny wymiary – 2,9 m x 1,5 m. Wejście do niej było od strony wschodniej. W południowej i zachodniej części komory głównej były rozmieszczone naczynia, w północnej części – szczątki zmarłego, ułożonego na plecach z głową zwróconą na zachód. Badania wykazały, że był on w wieku 16-18 lat i miał 165 cm wzrostu. Zawartość komory bocznej była nienaruszona. W kurhanie tym odnaleziono około 4 000 złotych przedmiotów oraz nieliczne wyroby z gliny, metalu i drewna. Przedmioty odnalezione w kurhanie umożliwiły kompletną rekonstrukcję ubioru wojownika z grobowca w Issyku. Rekonstrukcja ta znana jest pod nazwą „Złotego Człowieka”. Kurhan, jak i cała nekropola, zostały odkryte w 1969 przez kazachskiego archeologa K.A. Akiszewa. Bibliografia Акишев К.А., Курган Иссык, Искусство, Москва, 1978 (Akiszew K.A., Kurhan Issyk, wydawnictwo Isskustwo, Moskwa, 1978), [1], (ros.) [dostęp 2007-09-28].
Акшиганак (село)

Акшиганак (каз. Ақшығанақ) — село в Джангельдинском районе Костанайской области Казахстана. Административный центр Акшиганакского сельского округа. Код КАТО — 394237100. Население В 1999 году население села составляло 1308 человек (674 мужчины и 634 женщины). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 1299 человек (666 мужчин и 633 женщины). Примечания
Акшиганак

Акшигана́к (каз. Ақшығанақ) — село у складі Джангельдинського району Костанайської області Казахстану. Адміністративний центр Акшиганацького сільського округу. Населення — 814 осіб (2021; 1299 у 2009, 1219 у 1999, 1216 у 1989). Примітки Джерела Аркуш карти M-41-102 Акшиганак. Масштаб: 1 : 100 000. Видання 1979 р. (рос.) Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Тюратам

45.65, 63.313889 Тюратам или Торатам (на казахски: Төретам; на руски: Торатам) е станция и селище на основната железопътна линия Москва – Ташкент, намиращо се в Казахстан. Към 2009 г. има население от 9548 души. Името произлиза от казахската дума „Торе“, или по-точно Торе Баба, който е бил благородник, потомък на Чингис хан. Тюратам се намира близо до Байконур, руски, преди това съветски космодрум и близо до самия град Байконур (бивш Ленинск). История В средата на 1950-те години, Съветският съюз обявява, че космически дейности се провеждат на космодрума Байконур, за който се предполага, че се намира близо до град Байконур, Казахска ССР. Реално, стартовите съоръжения се разполагат на 400 километра югозападно в Тюратам, близо до град Ленинск (често наричан Байконур, по името на космодрума). Докато много репортери тогава смятат, че руснаците го наричат Байконур, за да скрият истинското му местоположение, оказва се, че объркването произтича от факта, че има друг град, наречен Байконур, на около 400 километра североизточно от космодрума Байконур в Ленинск. ЦРУ прави опит за локализиране на местоположението чрез систематично проследяване на основните железопътни мрежи на Съветския съюз в Централна Азия с шпионски самолети Lockheed U-2. Мястото е открито и заснето през 1957 г. Франсис Гари Пауърс е трябвало да прелети над него на мисия през 1960 година, но тя завършва злополучно, поради избягването му от насочващия радар на защитната ракетна батарея С-75 Двина или вследствие на гъста облачна покривка, която не му позволява да снима обекта. Той заобикаля Тюратам и по-късно е свален над Урал. Източници
Toretam

Toretam (en kazakh Төретам, Töretam; en rusТюратам) és una estació de tren de la línia de ferrocarril de Moscou a Taixkent que està ubicada al Kazakhstan. El nom significa en llengua kazakh "Tomba de Töre"; Töre, o de forma més formal, Töre-Baba, va ser un noble descendent de Genguis Kan. Toretam és prop del cosmòdrom de Baikonur, de Rússia - abans de la Unió Soviètica i prop de la ciutat de Baikonur (abans anomenada Leninsk), la qual va ser construïda per servir de cosmòdrom. A mitjans de la dècada de 1950, la Unió Soviètica va anunciar que les activitats espacials s'estaven duent a terme des del cosmòdrom de Baikonur, el qual se suposava que estava prop del poble miner de Baikonur, a la RSS de Kazakhstan. El nom era una maniobra de distracció, ja que les instal·lacions de llançament estaven situades a entre 250 i 300 km al sud-oest, a Töretam. Deke Slayton va respondre que, si volien utilitzar el nom que els soviètics usaven habitualment, haurien de dir-ne Baikonur. Tot i que és probable que els soviètics l'anomenessin originàriament Baikonur per ocultar-ne la ubicació, el Cosmòdrom de Baikonur va superar ràpidament en fama i importància el poble original de Baikonur. El 1995, la ciutat que s'havia fundat al sud de Töretam per donar suport al cosmòdrom, anomenada originalment Leninsk pels soviètics, va ser rebatejada oficialment com a Baikonur (Baiqongyr en kazakh), pel cosmòdrom. La CIA va intentar localitzar aquest lloc de llançament rastrejant sistemàticament les principals xarxes ferroviàries de la Unió Soviètica a l'Àsia Central soviètica amb avions espia Lockheed U-2. El lloc va ser descobert i fotografiat el 1957. Francis Gary Powers tenia previst sobrevolar-lo en la seva fatídica missió de 1960. quan va ser abatut i detingut pels soviètics. La CIA va intentar localitzar-lo en aquesta zona sense èxit. Referències Enllaços externs Mapa
Tjuratam

Tjuratam ('Тюратам') er en stationsby i Kasakhstan på hovedjernbanen fra Moskva til Tasjkent. Den er nær ved Bajkonur-kosmodromen og nær ved Bajkonur, tidligere Leninsk, som er opstået i forbindelse med kosmodromen. Gary Powers forsøgte i sit U-2 spionfly at finde dette rumcenter, men han blev herunder skudt ned i 1960. Indtil da havde CIA systematisk overfløjet hovedjernbanerne i Sovjetunionen for at finde de sovjetiske missilbaser. Referencer
Töretam

Töretam (Kazakh: Төретам, romanized: Töretam; Russian: Тюратам, romanized: Tyuratam) is a station on the Trans-Aral Railway, located in Kazakhstan. The name means "Töre's grave" in the Kazakh language. Töre, or more formally, Töre-Baba, was a nobleman and descendant of Genghis Khan. Töretam is near the Baikonur Cosmodrome, a Russian – formerly Soviet – spaceport, and near the city of Baikonur (formerly Leninsk, Baiqongyr in Kazakh), which was constructed to service the cosmodrome. History In the mid-1950s, the Soviet Union announced that space activities were being conducted from the Baikonur Cosmodrome, which was assumed to be near the mining village of Baikonur, in the Kazakh SSR. The naming was a bit of misdirection as the launch facilities were located 250–300 kilometres (160–190 mi) to the southwest at Töretam. At a press conference for the Apollo–Soyuz Test Project, Jules Bergman of ABC News said to astronaut Thomas P. Stafford, Baikonur, if you'll look on the coordinates, is 135 miles [217 km] away or something. Tyuratam may only be a railhead, but it is the Tyuratam Launch Complex. They call it Baikonur, I know. . . . I'm going to call it Tyuratam. ABC is going to call it Tyuratam. SAC calls it Tyuratam. Can we once and for all straighten that out and arrive at a . . . name for it, Tom? Deke Slayton said if they wanted to use the name the Soviets commonly used, they would have to say Baikonur. Although it is likely the Soviets originally called it Baikonur to hide its location, the Baikonur Cosmodrome quickly surpassed the original village of Baikonur's fame and importance. In 1995, the city that was founded to the south of Töretam to support the cosmodrome, originally named Leninsk by the Soviets, was officially renamed to Baikonur (Baiqongyr in Kazakh), after the cosmodrome. The CIA tried to locate this launch site by systematically tracking over the major rail networks of the Soviet Union in Central Asia with U-2 spy planes. The site was discovered and photographed in 1957. Francis Gary Powers was scheduled to fly over it on his ill-fated mission in 1960. References Further reading Mike Gruntman (2019), "From Tyuratam Missile Range to Baikonur Cosmodrome", Acta Astronautica, 155, Elsevier Ltd: 350–366, Bibcode:2019AcAau.155..350G, doi:10.1016/j.actaastro.2018.12.021 External links Map
Tiuratam

Tiuratam (en ruso: Тюратам) o Toretam (en kazajo: Төретам, transc. Tóretam) es una localidad del distrito de Karmakshy (provincia de Kyzylorda, Kazajistán). En ella se encuentra la estación homónima en la principal vía férrea de Moscú a Taskent. El nombre en kazajo significa "tumba de Tóre"; Tóre, o más formalmente, Tóre-Baba, era un noble, descendiente de Gengis Khan. Tiuratam está próximo al cosmódromo de Baikonur, una base espacial rusa, anteriormente soviética, y a la ciudad de Baikonur (antes Léninsk), que fue construida para dar servicio al cosmódromo. Historia A mediados de la década de 1950, la Unión Soviética anunció que se estaban llevando a cabo las actividades espaciales desde el cosmódromo de Baikonur, que se suponía que estaba cerca de la ciudad de Baikonur, en la RSS de Kazajistán. En realidad, las instalaciones de lanzamiento estaban ubicadas a 400 km al suroeste en Tiuratam, cerca de la ciudad de Léninsk (comúnmente conocida como Baykonur, por el cosmódromo).​ Si bien muchos reporteros pensaron que los soviéticos la llamaban Baikonur para ocultar su verdadera ubicación, en realidad, la confusión surgió del hecho de que había otra ciudad llamada Baikonur, a unos 400 km al noreste del cosmódromo de Baikonur en Léninsk (habitualmente nombrado simplemente como Baikonur). Deke Slayton mencionó que si realmente quisieran emplear el nombre que usaban habitualmente los soviéticos, tendrían que decir Baikonur.​ La CIA intentó localizar la base espacial rastreando sistemáticamente las principales redes ferroviarias de la Unión Soviética en Asia Central con aviones espía U-2. El sitio fue descubierto y fotografiado en 1957. En la fallida misión de 1960, Francis Gary Powers tenía que sobrevolar el cosmódromo, pero, fuera porque detectó el radar de guía de la batería de misiles soviética SA-2 o porque la capa de nubes le impidió fotografiar el sitio, pasó de largo por Tiuratam, tras lo cual fue abatido sobre los montes Urales.​ Referencias Otras lecturas Mike Gruntman (2019), «From Tyuratam Missile Range to Baikonur Cosmodrome», Acta Astronautica (Elsevier Ltd) 155: 350-366, Bibcode:2019AcAau.155..350G, doi:10.1016/j.actaastro.2018.12.021 .
Tiouratam

Tiouratam (kazakh : Төретам, Töretam; russe : Тюратам) est une ville du District de Karmakchy de l'oblys de Kyzylorda au Kazakhstan. À proximité de la ville se trouve le cosmodrome de Baïkonour. Géographie Tiouratam est située à l'est de la mer d'Aral sur le Syr-Daria. Démographie Au recensement de 2009, la population de la ville est de 9 548 habitants. Transports Tiouratam est située sur la ligne de chemin de fer Moscou - Tachkent. Références Portail du Kazakhstan
Töretam

Töretam (kazak cirill írással: Төретам, oroszul: Tyuratam, cirill betűkkel: Тюратам) falu Kazahsztán Kizilordai területének Kramaksi járásában. Lakossága 2004-es adatok szerint 8 ezer fő, többségében kazak nemzetiségű. Fekvése A település egybeépült a délre elhelyezkedő Bajkongir (Bajkonur) várossal, gyakorlatilag annak elővárosi részének tekinthető. Töretamtól északra helyezkedik el a Bajkonuri űrrepülőtér, melynek bekötő vasútvonala Töretamnál csatlakozik a vasúti fővonalhoz. A település mellett északról halad el a Szamarát Simkenttel összekötő M–32 főútvonal. Délről, Bajkonur alatt, Töretamtól 2 km-re folyik keletről nyugati irányba a Szir-darja folyó. Töretamtól nyugatra helyezkedik el a Bajkonuri űrrepülőteret kiszolgáló Krajnyij repülőtér, amely korábban Tyuratam vagy Tyuratam–1 néven volt ismert. Története Az Orenburg–Taskent vasútvonal mentén fekszik, vasútállomása 1906 körül épült. Eredetileg vasúti megállóhely volt. A vasúti megállóhelyet, illetve a későbbi települést Töre-baba sejkről nevezték el, akinek a sírja a közelben található. Az 1900-as évek elején még csak a vasútnál dolgozó néhány szakember élt a helyszínen. 1955-ben néhány tucat lakosa volt a telepnek, akik kb. 30 házban laktak. A település csak 1955-ben indult jelentős fejlődésnek, amikor elkezdődött a közelben szovjet ballisztikusrakéta-program céljaira szolgáló rakéta-lőtér építése, melyből a későbbiekben a Bajkonuri űrrepülőtér fejlődött ki. Az 1950-es évek közepén az első szovjet reaktív interkontinentális fegyverek, mint pl. az R–7 ballisztikus rakéta és a Burja robotrepülőgép tesztelése új kísérleti lőteret igényelt, mert a nagy hatótávolságú eszközök indításához és repüléséhez már nem felelt meg a sűrűn lakott Volga-menti térségben fekvő Kapusztyin Jar rakéta-lőtér. Több helyszínt megvizsgálva 1954–1955 környékén végül Tyuratamra esett a választás. A Szovjetunió Védelmi Minisztériuma az 1955 februárjában kiadott 292-181 számú rendeletében rendelkezett az NIIP–5 jelzésű rakéta-lőtér létesítéséről. Az objektum építéshez szükséges anyagokat a tyuratami vasútállomáson rakodták ki és tárolták. Később egyre több épület és kiszolgáló létesítmény, illetve lakóépület jelent meg. Az űrrepülőtér kiszolgáló személyzetének elhelyezésére Tyuratam mellett, attól délre egy új település alakult ki, mely 1966-ban kapott városi rangot és Lenyinszknek nevezték el. Lenyinszk 1995-ben kapta meg a napjainkban is használt Bajkonur (kazakul Bajkongir) elnevezést. További információk Secrecy around Tyuratam (angolul), RussianSpaceWeb The early construction of the range (angolul), RussianSpaceWeb
Tjoeratam

Tjoeratam (Kazachs: Төретам, Töretam; Russisch: Торетамский, Toretamskij) is een plaats in Kazachstan, district Qarmaqshy (Қармақшы ауданы) ten oosten van het Aralmeer aan de Syr Darja. De plaats is gesticht in 1906 en ligt aan de spoorlijn van Moskou naar Tasjkent in de nabijheid van de Kosmodroom Bajkonoer. In 2009 telde Tjoeratam 9548 inwoners. Ten zuidwesten van de plaats ligt een luchthaven die in de Engelse transliteratie bekend is als Tyuratam.
Töretam

Töretam (kaz. Төретам; ros. Торетам Torietam) – wieś w południowym Kazachstanie, w obwodzie kyzyłordyńskim. Liczy 12 300 mieszkańców (2006). Ośrodek przemysłu spożywczego. W sąsiedztwie tego miasta położony jest kosmodrom Bajkonur, używany przez Rosyjską Federalną Agencję Kosmiczną do wysyłania m.in. satelitów i załogowych pojazdów Sojuz. Przypisy