NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Raiymbek Batyr Mausoleum

Raiymbek Batyr Mausoleum (Kazakh: Райымбек батыр кесенесі, romanized: Raiymbek batyr kesenesı, Russian: Мавзолей Райымбек Батыра, tr. mavzolei raiymbek batyra) — is the mausoleum of the Kazakh hero Raiymbek, who fought against Dzungar invaders. It is located in the city of Almaty, on the homonymous Raiymbek Prospect. Construction Raiymbek's tomb was destroyed during the Russian Civil War, between 1918 and 1922. In 1981, a granite stela was installed at the burial site. In 1992, the mausoleum was built on the gravesite, designed by architects B. Ybraev, Sh. Otepbaev and S. Agytayev. In 2017, by a resolution of the Almaty City akim, Raiymbek's mausoleum was transferred to the communal property of the city of Almaty. Modern-day mausoleum The monument has an unusual shape, in the form of a pointed tent with a crescent on top, inside which there is a sarcophagus with the ashes of the hero. Also on the territory of mausoleum there is a spring and a prayer room. In 2005, in honor of 300th anniversary of Raiymbek's birth, the deputy of Almaty mäslihat and general director of the corporation "Sana-Oi Invest" Daulet Abenov funded the creation and installation near the mausoleum of a symbolic Koran, made of black marble, where people can worship by laying their hands on it. The sacredness of mausoleum is underscored by the fact that in his lifetime, Raiymbek was recognized as an "auliye", or "saint". References
Мавзолей Райымбека

Мавзоле́й Райымбе́ка (каз. Райымбек батыр кесенесі) — мавзолей казахского батыра Райымбека, сражавшегося за свободу казахов от джунгарских захватчиков, он расположен в городе Алма-Ата вдоль одноимённого проспекта Райымбека. История строительства В ходе гражданской войны 1918—1922 годов могилу Райымбека разрушили. В 1981 году на месте захоронения батыра установили гранитную стелу. В 1992 году на могиле по проекту архитекторов Б. Ыбраева, Ш. Отепбаева и С. Агытаева был воздвигнут мавзолей. В 2017 году постановлением акимата города Алма-Аты Мавзолей Райымбека принят в коммунальную собственность города Алма-Аты. Современный мавзолей Памятник имеет необычную форму, в виде остроконечного шатра с полумесяцем на вершине, внутри которого находится саркофаг с прахом великого героя. Также на территории мавзолея расположен источник с водой, и помещение для совершения молитв. В 2005 году в честь 300-летия Райымбека, депутат маслихата Алма-Аты и генеральный директор корпорации «Сана-Ой Инвест» Даулет Абенов на собственные средства изготовил и установил возле мавзолея символический Коран, выполненный из чёрного мрамора, где люди могут совершать поклонение с наложением рук на него. Мавзолей входит в реестр объектов Сакральная география Казахстана программы каз. «Рухани жаңғыру». Легенды о мавзолее Как говорится в легенде, Райымбек Батыр перед смертью собрал всех соратников и близких людей и сказал: «В случае моей смерти заверните мое тело в кошму, погрузите на белого верблюда, и где возляжет верблюд, там и схороните меня». На том месте, где верблюд, остановился воздвигнут мавзолей со скульптурой белого верблюда. С тех пор в народе, это место считается святым, люди приезжают из разных частей Казахстана и всего мира, прося благословения у мавзолея. Примечания
Мухтар Ауезов

Мухтар Омарханович Ауезов (на казахски: Мұхтар Омарханұлы Әуезов) (28 септември 1897 – 27 юни 1961, Москва) е казахски писател, драматург и учен, член на Казахстанската академия на науките (1946). Събира и изследва казахстанския и киргизкия фолклор. Създател е на казахстанската драма. Носител е на Държавна награда на СССР (1949) и на Ленинска награда (1959). Творчество „На границата“ – драма, 1937 г. „В час на изпитания“ – драма, 1942 г. „Абай“ – роман, 2 т., 1942-7 г. „Пътят на Абай“ – роман, 2 т., 1952-6 г. Външни препратки Ауэзов и Исиналиев Архив на оригинала от 2018-11-20 в Wayback Machine. Статья М. М. Ауэзова к 110-му юбилею М. О. Ауэзова Източници Ауэзов, Мухтар Омарханович // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. – 3-е изд. – М.: Советская энциклопедия, 1969—1978.
Muchtar Auezov

Muchtar Omarchanovič Auezov (kazašsky Muhtar Omarhanuly Áýezov, Мұхтар Омарханұлы Әуезов; 28. září 1897 — 27. června 1961 Moskva) byl kazachstánský a sovětský spisovatel. Narodil se v kočovnické rodině na východě dnešního Kazachstánu. Absolvoval filologickou fakultu Leningradské univerzity (1928), doktorský titul získal na univerzitě v Taškentu. Po jeho smrti v roce 1961 po něm vláda Kazašské sovětské socialistické republiky pojmenovala Ústav literatury a umění Akademie věd. Jeho nejslavnějšími díly jsou divadelní tragédie Abaj a romány Abaj a Abajova cesta, všechna tato díla jsou věnována osudům klasika kazašské literatury Abaje Kunanbajulyho, mj. přítele Muchtarova dědečka, jenž Muchtara vychovával. Muchtar byl též překladatelem, do kazaštiny převedl například Revizora Nikolaje Gogola nebo Shakespearovo Zkrocení zlé ženy. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Mukhtar Auezov na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Muchtar Omarchanovič Auezov na Wikimedia Commons
Muchtar Auezow

Muchtar Omarchanowicz Auezow, kaz. Мұхтар Омарханұлы Әуезов (ur. 16 września?/28 września 1897 w powiecie semejskim w obwodzie semipałatyńskim, zm. 27 czerwca 1961 w Moskwie) – kazachski pisarz. Życiorys Po ukończeniu szkoły i seminarium nauczycielskiego studiował na Wydziale Filologicznym Uniwersytetu Leningradzkiego (Petersburskiego), później na aspiranturze Uniwersytetu Środkowoazjatyckiego. Był profesorem uniwersytetu w Ałma-Acie, przewodniczącym Związku Pisarzy Kazachstanu i członkiem Kazachskiej Akademii Nauk. Napisał powieść Syn Kazachstanu. Był autorem monografii o eposie kazachskim oraz współautorem książki o historii literatury kazachskiej. Pisał również dramaty, opowiadania oraz dokonywał przekładów. W 1961 udał się na leczenie do Moskwy, gdzie zmarł podczas operacji. Jego imieniem nazwano teatry i ulice. Nagrody i odznaczenia Order Lenina (1957) Order Czerwonego Sztandaru Pracy (dwukrotnie, 1945 i 1956) Order „Znak Honoru” (1949) Nagroda Stalinowska I stopnia (1949) Nagroda Leninowska (1959) Zobacz też Äuezow Przypisy Bibliografia Encyklopedia PWN, Tom 1, Warszawa 1991, s. 127.
Muhtar Auezov

Muhtar Omarhanulî Auezov (în kazahă: Мұхтар Омарханұлы Әуезов, în rusă: Мухтар Омарханович Ауэзов) (n. 28 septembrie 1897 - d. 27 iunie 1961) a fost un scriitor, filolog și folclorist kazah. În 1959, Muhtar Auezov a fost decorat cu Premiul Lenin. Opera 1933: Umăr la umăr ("Bilekke bilek") 1935: Povârnișul ("Schatkalang") 1942 - 1956: Abai sholu ("Абай жолы") Note Bibliografie Danțiș, Gabriela - Scriitori străini, Editura Științifică și Enciclopedică București, 1981 Legături externe en Biografie Arhivat în 14 decembrie 2015, la Wayback Machine. en Auezov Museum Arhivat în 19 iunie 2010, la Wayback Machine.
Ауезов Мухтар Омарханович

Мухта́р Омарха́нович Ауе́зов (каз. Мұхтар Омарханұлы Әуезов; 16 (28) вересня 1897(18970928), урочище Чингістау, тепер Абайського району Карагандинської області Казахстану — 27 червня 1961, Москва) — казахський письменник, перекладач і літературознавець. Доктор філологічних наук (1946). Професор (1946). Академік Академії наук Казахської РСР (з 1946). Заслужений діяч науки Казахської РСР (1957). Біографічні дані Народився в сім'ї кочівника. На початку більшовицького перевороту — відповідальний секретар Центрального виконавчого комітету Киргизької республіки. Брав активну участь у боротьбі з Колчаком. 1928 закінчив Ленінградський університет. 1929 — 1932 був аспірантом Середньоазіатського університету (Ташкент). 1932 — 1938 — завідувач літературної частини Казахського академічного театру драми. 1934 — 1961 працював на кафедрі казахської літератури Казахського університету. Від 1943 — старший науковий співробітник Казахського філіалу Інституту мови, літератури та історії АН СРСР. 1946 — 1961 — завідувач відділу Інституту мови та літератури Академії наук Казахської РСР. Творчість Почав писати 1914. Перша п'єса «Енлік-Кебек» (1917). Автор низки реалістичних оповідань — «Доля беззахисних», «Події на Караш-Караш». З 1932 стає на шлях соціалістичного реалізму. Оповідання і повісті 1930-х: «Пліч-о-пліч», «Крутизна», «Мисливець з беркутом», «На кордоні» та ін. — про колгоспне будівництво. Ауезов — основоположник драми у казахській літературі. Написав понад 20 п'єс: «Каракоз» (1926), «Айман-шолпан» (1934), «На кордоні» (1937), «В час випробувань» (1942) та ін. Відомі історично-революційні п'єси: «Нічний гуркіт», «За Жовтень» та лібретто опер «Айман Шолпан», «Кобланди». За роман-епопею «Шлях Абая» (1942 — 1956), присвячену Абаю Кунанбаєву, 1949 отримав Сталінську премію, а 1959 — Ленінську премію. Ауезов — перекладач Шекспіра, Гоголя та ін., вчений-літературознавець, публіцист («Так народився Туркестан», 1955; «Нариси про Індію», 1957). Член Радянського комітету захисту миру. Нагороджено двома орденами Трудового Червоного Прапора і орденом Знак Пошани. Твори Казахською мовою: Таңдамалы шығармалар: 6 томдық. — Алматы, 1955—1957. Українські переклади: Абай. — К., 1952. Шлях Абая. — К., 1955. (переклад Дмитра Гринька) Шлях Абая. — Книга 2. — К., 1959. (переклад Дмитра Гринька) П'єси: Энлик-Кебек: Пьеса // Театр. — 1958. — № 9. Примітки Посилання М. Ауезов. Сірий Лютий. Переклав В. Білоцерківський [Архівовано 10 січня 2022 у Wayback Machine.](укр.) Література Українська Радянська Енциклопедія. — 2-е видання. — Т. 1. — К., 1977. — С. 296. Лизунова Є. В. Ауезов Мухтар Омарханович // Українська літературна енциклопедія. — Т. 1. — К., 1988. — С. 98—99. Акчулаков Т. К., Рева Л. Г. Ауезов Мухтар Омарханович // Енциклопедія Сучасної України. — Т. 1. — К., 2001. — С. 799—800. Нуркатов А. Мухтар Ауэзов. — Алма-Ата, 1958. Каратаев М. Мухтар Ауэзов. Алма-Ата, 1967. Мухтар Ауэзов — классик советской литературы. — Алма-Ата, 1980. Шевченківський словник : у 2 т. / Інститут літератури ім. Т. Г. Шевченка Академії Наук УРСР. — Київ : Головна редакція УРЕ, 1978.
Обалыколь (озеро, Аккайынский район)

Обалыколь (каз. Обалыкөл) — озеро в Аккайынском районе Северо-Казахстанской области Казахстана. Находится в 13 км к юго-востоку от села Полтавка. Название Обалыколь означает «озеро возле кургана». По данным топографической съёмки 1940-х годов, площадь поверхности озера составляет 1,97 км². Наибольшая длина озера — 2,1 км, наибольшая ширина — 1,2 км. Длина береговой линии составляет 5,8 км, развитие береговой линии — 1,64. Озеро расположено на высоте 130,9 м над уровнем моря. По данным обследования 1957 года, площадь поверхности озера составляет 1,4 км². Максимальная глубина — 1,8 м, объём водной массы — 1,7 млн м³, общая площадь водосбора — 77,1 км². Примечания
Жаркен (озеро)

Жаркен (каз. Жаркен) — пересыхающее озеро в Тимирязевском районе Северо-Казахстанской области Казахстана. Находится в 1 км к западу от села Жаркен и примерно в 14 км к юго-востоку от села Есперлы. По данным топографической съёмки 1940-х годов, площадь поверхности озера составляет 6,77 км². Наибольшая длина озера — 3,5 км, наибольшая ширина — 2,3 км. Длина береговой линии составляет 16,4 км, развитие береговой линии — 1,77. Озеро расположено на высоте 160,3 м над уровнем моря. Озеро входит в перечень рыбохозяйственных водоёмов местного значения. Имеется озёрно-товарное рыбоводное хозяйство. Примечания
Вознесенський сільський округ

Вознесе́нський сільський округ (каз. Вознесенка ауылдық округі, рос. Вознесенский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Буландинського району Акмолинської області Казахстану. Адміністративний центр — село Вознесенка. Населення — 1629 осіб (2021; 2200 у 2009, 2705 у 1999, 3313 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Вознесенська сільська рада (села Білоцерковка, Вознесенка, Єруслановка, Колоколовка, Красний Кордон, Купчановка, Прохоровка). Пізніше зі складу Вознесенського сільського округу був виділений Караузецький сільський округ (села Байсуат, Єруслановка, Караозек, Купчановка). Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Караузецький сільський округ

Караузе́цький сільський округ (каз. Қараөзек ауылдық округі, рос. Караузекский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Буландинського району Акмолинської області Казахстану. Адміністративний центр — село Караозек. Населення — 1650 осіб (2021; 2218 у 2009, 1907 у 1999, 2587 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Вознесенська сільська рада (села Білоцерковка, Вознесенка, Єруслановка, Колоколовка, Красний Кордон, Купчановка, Прохоровка). Пізніше зі складу Вознесенського сільського округу був виділений Караузецький сільський округ. 2025 року ліквідовано село Єруслановка. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Казахстан (Алакольский район)

Казахстан (каз. Қазақстан, до 199? г. — Жагатал) — село в Алакольском районе Жетысуской области Казахстана. Административный центр Жагатальского сельского округа. Код КАТО — 193449100. Население В 1999 году население села составляло 2365 человек (1233 мужчины и 1132 женщины). По данным переписи 2009 года, в селе проживали 1904 человека (975 мужчин и 929 женщин). Примечания
Казахстан (Алакольський район)

Казахста́н (каз. Қазақстан) — село у складі Алакольського району Жетисуської області Казахстану. Адміністративний центр Жагатальського сільського округу. Населення — 1956 осіб (2021; 1904 у 2009, 2365 у 1999, 2197 у 1989). Примітки Джерела Аркуш карти L-44-67 Бесколь. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1973 р. Видання 1983 р. (рос.) Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Zentrale Konzerthalle Kasachstan

Die Zentrale Konzerthalle Kasachstan (englisch Astana State Auditorium; russisch Центральный концертный зал «Казахстан»; kasachisch «Қазақстан» Орталық концерт залы) befindet sich neben dem Ak-Orda-Palast in Astana, der Hauptstadt von Kasachstan. Sie wurde vom Präsidenten Kasachstans, Nursultan Nasarbajew, am 15. Dezember 2009, dem Tag der Unabhängigkeit Kasachstans, eingeweiht. Die Form des Gebäudes erinnert an die Dynamik der Blütenblätter einer Blume als Metapher für die Dynamik der Musik selbst. Die äußere Struktur des Gebäudes besteht aus einer Reihe von in Kurven abfallenden Wänden aus Beton mit Glasscheiben, die auf der Rückseite blau lackiert sind. Innen schützen diese Strukturen die Funktionen des Gebäudes vor den extremen Wetterbedingungen Nursultans. In dem Gebäude auf einer Fläche von insgesamt 55.000 m² befinden sich drei Konzertsäle mit 3.500, 400 und 200 Sitzplätzen, Restaurants, Geschäfte, Bars und eine 30 Meter hohe Halle, die sich über 3.000 m² erstreckt. Eines der wichtigsten Konzepte des Projekts, das vom italienischen Architekten Manfredi Nicoletti entworfen ist, besteht darin, einen öffentlichen Innenhof zu schaffen, um die Bürger von Astana im ganzen Jahr willkommen zu heißen – auch ohne stattfindende Konzerte oder öffentliche Veranstaltungen. Der Hauptkonzertsaal hat 3.500 Sitzplätze und ist einer der weltweit größten seiner Art. Dieser Saal bietet, wegen seiner akustischen Flexibilität, Platz für eine Vielzahl unterschiedlicher Veranstaltungen: Konzerte von klassischer Musik, Rock und Pop, Ballett, Kino und Konferenzen. Die akustische Flexibilität entsteht durch ein System von akustischen Vorhängen und von der speziellen Form der Decke, die „schwarzes Loch“ genannt wird. Dieses „schwarze Loch“ absorbiert den größten Teil der akustischen Reflexionen des Raumes. Auch die kleineren Konzertsäle wurden entworfen, um flexibel zu sein, denn sie können sowohl Kammermusik als auch Kino und Konferenzen unterbringen. Weblinks Kasachstan Central Concert Hall auf Skyscrapercity.com manfredinicoletti.com Meldung in Baunetz
Kazakhstan Central Concert Hall

The Central Concert Hall (Kazakh: «Qazaqstan» Ortalyq kontsert zaly; Russian: Центральный концертный зал «Казахстан») is a center for performing arts in Astana, the capital city of Kazakhstan. It was designed by Italian architect Manfredi Nicoletti and inaugurated by the President of Kazakhstan, Nursultan Nazarbayev, on the nation's Independence Day, 15 December, in 2009. The building’s shape evokes the dynamism of a flower's petals. The building's external structure comprises a series of curved inclined walls made of concrete with a blue back painted glass panels cladding. Those structures protect the building's interior functions from Astana’s harsh weather. The building features a thirty-meter-high foyer which extends over 3.000 square meters, which is intended to create an urban-scale internal public square that could welcome the citizens of Astana throughout the entire year. The building contains three different music halls. It also encloses restaurants, shops, and bars. The main Concert hall for 3,500 seats is one of the biggest of its kind and is capable of hosting a multitude of different events, from classical to pop music, ballet and conferences thanks to its acoustic flexibility. This flexibility is produced by a system of acoustic curtains and a special false ceiling design called a black-hole, which absorbs most of the acoustic reflections of the hall. The two smaller halls, of 400 and 200 seats respectively, have been designed to be flexible enough to host chamber music as well as cinema and conferences. The International Astana Action Film Festival was held there in 2010. References External links manfredinicoletti.com
Sala de conciertos central de Kazajistán

El Kazajistán Central Concert Hall (en kazajo: «Қазақстан» Орталық концерт залы, en ruso: Центральный концертный зал «Казахстан») es un centro de artes escénicas situado en Nur-sultán, capital de Kazajistán. Fue diseñado por el arquitecto italiano Manfredi Nicoletti y fue inaugurado por el presidente de Kazajistán, Nursultán Nazarbáyev, el 15 de diciembre de 2009, Día de la Independencia de la nación. La forma del edificio evoca el dinamismo de los pétalos de una flor como metáfora del dinamismo de la música en sí. La estructura externa del edificio se compone de una serie de paredes curvas e inclinadas de hormigón con un revestimiento de paneles de cristal tintados de azul. Esta estructura externa protege las funciones del interior del edificio de las inclemencias del tiempo de Astaná. El edificio cuenta con un vestíbulo de treinta metros de altura que se extiende más de 3.000 metros cuadrados, con la intención de crear una plaza pública interna de escala urbana que pudiera recibir a los ciudadanos de Astaná a lo largo de todo el año. El edificio consta de tres salas de música diferentes. También contiene restaurantes, tiendas y bares. La principal sala de conciertos con un aforo de 3.500 asientos es una de las más grandes de su clase y es capaz de albergar una gran variedad de diferentes eventos, desde música clásica a música pop, ballet y conferencias gracias a su flexibilidad acústica. Esta flexibilidad es producida por un sistema de cortinas acústicas y un diseño especial de falso techo llamado agujero negro, que absorbe la mayoría de las reflexiones acústicas de la sala. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Sala de conciertos central de Kazajistán. Sitio oficial
Qazaqstan Ortalyk koncert zaly

Il Qazaqstan Ortalyk koncert zaly (in kazako Қазақстан Орталық концерт залы?, Qazaqstan Ortalyk koncert zaly) è una sala da concerto che si trova accanto al palazzo presidenziale Ak Orda ad Astana, la capitale del Kazakistan. È stato inaugurato dal Presidente del Kazakistan Nursultan Nazarbaev nel Giorno dell'Indipendenza del Kazakistan, il 15 dicembre 2009. Descrizione La forma dell'edificio ricorda la dinamicità dei petali di un fiore come metafora del dinamismo della musica stessa. La struttura esterna dell'edificio è costituita da una serie di pareti inclinate curve in cemento rivestite con pannelli di vetro trasparente retro-verniciato blu. Queste strutture proteggono al loro interno le funzioni dell'edificio dalle severe condizioni climatiche di Astana. Su un totale di 55000 m² l'edificio ospita tre sale di musica per 3 500, 400 e 200 posti ciascuna, ristoranti, negozi, bar e una hall alta 30 metri che si estende su oltre 3000 m². Uno dei concetti principali del progetto, realizzato dall'architetto italiano Manfredi Nicoletti, era infatti quello di creare una piazza interna pubblica a scala urbana capace di accogliere i cittadini di Astana per tutto l'anno, indipendentemente dalla presenza di concerti o avvenimenti pubblici. La sala concerti principale ha un totale di 3 500 posti a sedere ed è una delle più grandi al mondo del suo genere. Questa sala è in grado di ospitare una moltitudine di eventi differenti, concerti di musica classica, rock, pop, balletto, cinema e conferenze grazie alla sua estrema flessibilità acustica. Questa è data da un sistema di tende acustiche e da una particolare conformazione del controsoffitto detta a buco nero, che assorbe la maggior parte delle riflessioni acustiche della sala. Anche le due sale minori sono state concepite per essere flessibili in quanto possono ospitare sia musica da camera che proiezioni cinematografiche che conferenze. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kazakhstan Central Concert Hall Collegamenti esterni Sito ufficiale, su qazaqconcert.kz. (EN) Qazaqstan Ortalyk koncert zaly, su Structurae. Kazakhstan Central Concert Hall su Skyscrapercity.com, su skyscrapercity.com. manfredinicoletti.com. URL consultato il 26 aprile 2010 (archiviato dall'url originale il 9 marzo 2009).
Kazachska Filharmonia Narodowa

Kazachska Filharmonia Narodowa – sala koncertowa w stolicy Kazachstanu, Astanie zlokalizowana w bliskim sąsiedztwie nowo wybudowanego Pałacu prezydenckiego Ak Orda. Budowa sali koncertowej została rozpoczęta w czerwcu 2006 roku i trwała trzy lata. Jej inauguracja miała miejsce 15 grudnia 2009 roku, podczas Dnia Niepodległości, uroczystego otwarcia dokonał prezydent Kazachstanu Nursułtan Nazarbajew. Autorem projektu budynku jest światowej klasy włoski architekt Manfredi Nicoletti. Według założeń projektowych kształt budynku ma przypominać dynamikę płatków kwiatu jako metaforę dynamiki w muzyce. Struktura zewnętrzna budynku tworzona jest przez szereg zakrzywionych nachylonych do siebie ścian z betonu pokrytych panelami szkła w różnych odcieniach niebieskiej i zielonej barwy. Struktury te prócz efektu wizualnego, mają za zadanie także chronić wnętrza budynku przed trudnymi warunkami pogodowymi panującymi w Astanie. Powierzchnia łączna obiektu to około 55 tys. m², w budynku znajdują się trzy osobne sale mieszczące kolejno 3500, 400 i 200 miejsc, restauracje, sklepy, puby i 30-metrowej wysokości foyer, który rozciąga się na powierzchni 3000 m². Główna sala koncertowa dla 3500 osób, jest jedną z największych na świecie w swoim rodzaju, a jej wnętrza dzięki akustycznej elastyczności osiągniętej przez nowatorskie rozwiązania techniczne, mogą pomieścić wiele różnych wydarzeń, od koncertów muzyki poważnej po muzykę pop, balety, oraz różnego rodzaju konferencje. Całkowity koszt budowy hali koncertowej wyniósł około 120 mln €. Linki zewnętrzne Oficjalna strona Kazachskiej Filharmonii Narodowej. ckzkazakhstan.kz. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-04-27)].
Казахстан (концертный зал)

Центральный концертный зал «Казахстан» — концертный зал в городе Астана. Его также называют «Цветок пустыни». Спроектирован итальянским архитектором Манфреди Николетти. Является самой большой концертной площадкой в стране. Вместимость — 3500 гостей. Был открыт в 2009 году. До пандемии COVID-19 в нем проходило около ста массовых мероприятий в год. Примечания
Сайрамски район

Сайрамски район (на казахски: Сайрам ауданы) е съставна част на Туркестанска област, Казахстан. Има обща площ 1053 км2 и население 214 897 души (по приблизителна оценка към 1 януари 2020 г.). Административен център е село Аксукент. Източници
Sayram District

Sayram (Kazakh: Сайрам ауданы, Sairam audany) is a district of Turkistan Region in southern Kazakhstan. The administrative center of the district is the selo of Aksukent. The historic city of Sayram is located in this district, and gives it its name. Population: 311,155 (2013 estimate); 281,898 (2009 census results); 212,929 (1999 census results). References