NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aeropuerto Yubiléini

El Aeródromo Yubiléini (en ruso: Аэропорт Юбилейный IATA: , ICAO: UAON) es un aeropuerto experimental situado 46 km al norte de Baikonur dentro del complejo del cosmódromo de Baikonur, en la provincia de Kyzylorda, República de Kazajistán. También es conocido como Aeropuerto de Baikonur-Yubiléini. La decisión de construir el aeródromo para el aterrizaje del transbordador Burán fue tomada la víspera del 60 aniversario de la Gran Revolución Socialista de Octubre. Esto motivó que el nombre escogido fuera «Jubileo» (del ruso: «Юбилейный»). El operador del aeropuerto es la empresa Khrunichev State Research and Production Space Center (del ruso: ФГУП «ГКНПЦ имени М.В.Хруничева»). El espacio aéreo está controlado desde el FIR de Kyzylorda (ICAO: UAOO).​ El aeropuerto civil más cercano es el aeropuerto Kraini, en Baikonur. Pista El aeropuerto Yubiléini dispone de una pista de hormigón en dirección 06/24 de 4.500 × 84 m (14.764 × 276 pies).​ El pavimento es del tipo 72/R/B/X/T,​ que permite un peso máximo al despegue de 392 toneladas.​ Es adecuado para ser utilizado por grandes aviones de transporte, como, por ejemplo, el Antonov An-225 «Mriya», diseñado especialmente para el transporte del transbordador espacial Burán. Referencias Enlaces externos Información del Aeropuerto Yubiléini en Great Circle Mapper. (en inglés) (en inglés). Consultado el 29 de abril de 2012 Diagrama del aeropuerto en la base de datos de aeropuertos rusos. Archivado el 29 de febrero de 2008 en Wayback Machine. (en inglés). Consultado el 29 de abril de 2012 Yubiléini en "Our Airports" (en inglés) Consultado el 29 de abril de 2012
Staatliche Universität Südkasachstan

Die Staatliche Muchtar-Äuesow-Universität Südkasachstan (kasachisch М. О. Әуезов атындағы Оңтүстік Қазақстан мемлекеттік университеті, russisch Южно-Казахстанский государственный университет имени М. О. Ауэзова) ist eine Universität im kasachischen Schymkent. Geschichte Die Gründung der Hochschule geht zurück auf einen Beschluss des Rates der Volkskommissare der Sowjetunion, mit dem am 19. Juni 1943 das Technologische Institut für Baustoffe gegründet wurde. Anlass dafür war der Fachkräftemangel, der durch die Evakuierung vieler Industrieunternehmen aus dem europäischen Teil Russlands nach Zentralasien verursacht wurde. Im ersten akademischen Lehrjahr besuchten 150 Studenten das Institut, das über zwei Fakultäten verfügte. Unterrichtet wurden diese von 18 Lehrern, darunter Experten des Volkskommissariats für die Baumaterialienindustrie. 1957 wurde das Institut in Kasachisches Technologisches Institut umbenannt. Seit 1964 trug es den Namen Kasachisches Institut für chemische Technologie. Im März 1998 wurde die Einrichtung in den Status einer Universität erhoben und hieß ab diesem Zeitpunkt Technische Universität Südkasachstan. Im selben Jahr erfolgte der Zusammenschluss der Universität mit der Humanitären Universität, die 1968 gegründet wurde. Seitdem trägt die Universität den Namen Staatliche Muchtar-Äuesow-Universität Südkasachstan, benannt nach dem kasachischen Schriftsteller Muchtar Äuesow. Fakultäten Die Universität umfasst folgende Abteilungen: Fakultät für Bauwesen und Verkehr Fakultät für Mechanik, Öl und Gas Fakultät für Bildung und Kultur Fakultät für Rechtswissenschaften und Internationale Beziehungen Fakultät für Philologie Fakultät für Körperkultur und Sport Fakultät für Arbeit mit ausländischen Studenten und voruniversitäre Ausbildung Institut für Fernunterricht Agrarwissenschaftliche Graduiertenschule Graduiertenschule für Informationstechnologie und Energie Graduiertenschule für Textil- und Lebensmitteltechnik Graduiertenschule für Chemieingenieurwesen und Biotechnologie Graduiertenschule für Management und Business Naturwissenschaftlich-pädagogische Graduiertenschule Weblinks Offizielle Webpräsenz der Universität (chinesisch, englisch, kasachisch und russisch) Einzelnachweise
Auezov South Kazakhstan State University

The M. O. Auezov South Kazakhstan State University (Kazakh: М. О. Әуезов атындағы Оңтүстік Қазақстан мемлекеттік университеті, romanized: M. O. Äuezov atyndağy Oñtüstık Qazaqstan memlekettık universitetı) also known as Mukhtar Auezov South Kazakhstan University, is a multidisciplinary higher educational institution in the city of Shymkent, which provides training in 76 technical and humanitarian specialties. It was founded in 1943. History The university is named after the popular Kazakh writer and social activist Mukhtar Omarkhanuli Auezov. During the height of the World War II in the Soviet Union, the Council of People's Commissars of the USSR on 19 June 1943 decided to establish the Technological Institute of Building Materials in accordance with Resolution No. 679B. On June 29 of the same year, the All-Union Committee for Higher Education under the USSR People's Commissariat and the USSR Commissioner for Building Materials issued an order "On the organization of the Technological Institute of Building Materials in Chimkent, Kazakh SSR." The building of the pedagogical school on Sovetskaya Street (now Kazybek Bi) was transferred to the university. Konstantin Delyaur from Kharkiv was appointed the head of the newly opened school. He is considered to have made a great contribution to the opening of the institute, bringing to the highest authorities the need for urgent training of qualified specialists needed in the construction industry. In 2021, the university was named as one of the top 500 universities in the world. Faculties Agroindustrial Faculty Natural-pedagogical Faculty Faculty of Evening and Distance Learning Higher School of Information Technology Faculty of Light and Food Industry Faculty of Mechanics and Oil and Gas Business Faculty of Pedagogy Faculty of work with foreign students and pre-university training Faculty of Construction and Transport Faculty of Culture and Sports Faculty of Philology Faculty of Economics and Finance Faculty of Law and International Relations Faculty of Chemical Technology Military Department References
Чарынская ясеневая лесная дача

Чарынская ясеневая лесная дача — реликтовая роща в урочище Сартогай, Алматинская область, Казахстан. Реликтовая роща ясеня согдийского. Ботаники называют его реколюбивым за то, что он растет только у рек. Этот вид ясеня сохранился только здесь, в низовьях реки Чарын и в каньоне её притока Темирлика. С 1964 году роща объявлена памятником природы. Находится на территории Чарынского национального парка. Рубка деревьев здесь запрещена. Рощу охраняют несколько кордонов лесников. Площадь рощи — 4855 га, но сам ясень занимает лишь 800 га. Около ясеневой рощи на многие километры тянутся узкой цепочкой древние курганы. Их очень много, несколько сотен, небольших, сложенных из крупных камней. Большие курганы Сартогая чётко отличаются от курганов других районов Семиречья. Этим, вероятно, подчеркнут особый клан, племя, род, к которому принадлежали древние обитатели своеобразного уголка природы. Курганы обрамлены или широким кольцом из камней или квадратом, приподнятым в виде вала. Предание По своей сущности ясень считается удивительным деревом — не только оккультным, но и ставшим предметом поклонения в средние века в Европе. К примеру, ясеневой палочкой помешивали котлы, в которых сотнями сжигали на кострах ведьм, а воры считали, что меч верховного бога Одина был сделан из ясеня. Примечания
Ясновка (Северо-Казахстанская область)

Ясновка (каз. Ясновка) — село в Есильском районе Северо-Казахстанской области Казахстана. Административный центр Ясновского сельского округа. Код КАТО — 594261100. Население В 1999 году население села составляло 857 человек (399 мужчин и 458 женщин). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 766 человек (353 мужчины и 413 женщин). История Село основано в 1908 году переселенцами из Орловской губернии. Первоначальное название — Ясное. В день приезда первых 40 семей небо над будущим поселением было ясное. Примечания
Ясновка

Ясно́вка (каз. Ясновка) — село у складі Єсільського району Північноказахстанської області Казахстану. Адміністративний центр Ясновського сільського округу. Населення — 613 осіб (2021; 766 у 2009, 857 у 1999, 968 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 100 %. Примітки Джерела Аркуш карти N-42-77. Масштаб: 1 : 100 000. (рос.) Зазначити дату випуску/стану місцевості. Посилання На Вікімапії [Архівовано 1 лютого 2018 у Wayback Machine.]
Talshik

Talshik (Kazakh: Талшық) is a settlement and the administrative center of Akzhar District in North Kazakhstan Region of Kazakhstan. It is the head of the Talshik rural district (KATO code - 593430100). Population: 10,234 (2009 census results); 4,074 (1999 census results). Geography Talshik is located 222 kilometers (138 mi) to the southeast of Petropavl, the regional capital. Lake Ulken-Karoy lies 20 kilometers (12 mi) to the north. References
Talchik

Talchik (en kazakh:Талшық) est un village du district d'Akjar du Kazakhstan-Septentrional au Kazakhstan. Géographie Talchik est situé sur la rive gauche du fleuve Chat à environ 222 kilomètres au sud-est de la ville de Petropavl. Le lac Ulken-Karoy se trouve à 20 kilomètres au nord du village. Population En 1999, la population du village était de 4 074 personnes (1 991 hommes et 2 083 femmes). Selon le recensement de 2009, elle s'élevait à 3 754 personnes (1 834 hommes et 1 920 femmes) Au recensement de 2021, le village comptait 3 988 habitants. Transports Le village est desservi par la route KAZ16 qui s'étend de Kokchetau jusqu'à Bidaik (en) à la frontière entre le Kazakhstan et la Russie. Notes et références Voir aussi Articles connexes Villes du Kazakhstan Liens externes Portail du Kazakhstan
Талшик

Талшик (каз. Талшық) — село, административный центр Акжарского района Северо-Казахстанской области Казахстана. Административный центр Талшикского сельского округа. Код КАТО — 593430100. Расположен к югу от областного центра города Петропавловск на берегу реки Шат. Вблизи села проходит автомобильная дорога А-13 «Кокшетау — Бидайык (Казахстано-Российская граница)». Население В 1999 году население села составляло 4074 человека (1991 мужчина и 2083 женщины). По данным переписи 2009 года, в селе проживали 3754 человека (1834 мужчины и 1920 женщин). На начало 2019 года, население села составило 3679 человек (1834 мужчины и 1845 женщин). История Основан в 1962 году в связи со строительством железной дороги Кокчетав — Кызылту. 11 июня 1964 года село Талшик отнесено к категории городского посёлка. С 1974 по 1997 год являлся административным центром Ленинского района Кокчетавской (Кокшетауской) области, пока тот не был переименован в Акжарский район и передан в Северо-Казахстанскую область в связи с упразднением Кокшетауской области. 24 декабря 2002 года совместным решением Северо-Казахстанского областного маслихата и акима области городской посёлок Талшик преобразован в село. Примечания
Talsjik

Talsjik (ryska: Талшик) är en ort i Kazakstan. Den ligger i oblystet Nordkazakstan, i den norra delen av landet, 270 km norr om huvudstaden Astana. Talsjik ligger 75 meter över havet och antalet invånare är 3 111. Terrängen runt Talsjik är platt. Runt Talsjik är det mycket glesbefolkat, med 4 invånare per kvadratkilometer. Trakten runt Talsjik består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor
Талшик

Талши́к (каз. Талшық) — село, центр Акжарського району Північноказахстанської області Казахстану. Адміністративний центр Талшицького сільського округу. Населення — 3988 осіб (2021; 3754 у 2009, 4074 у 1999, 4535 у 1989). 24 грудня 2002 року селище (смт) отримало статус села. Примітки Джерела Аркуш карти N-42-96. Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Mausoleum von Hodscha Ahmad Yasawi

Das Mausoleum von Hodscha Ahmad Yasawi (kasachisch Қожа Ахмет Яссауи кесенесі Qoja Ahmet İassaui kesenesı) wurde im Auftrag des Mongolen-Herrschers Timur zwischen 1389 und 1405 in der Stadt Yasi (heute Stadt Türkistan in Kasachstan) errichtet. Obwohl in Teilen unvollendet, ist es eines der größten und am besten erhaltenen Bauwerke aus der Zeit Timurs. Am Mausoleum von Yasawi erprobte er Bautechnik und Dekorkunst, die später in seiner Hauptstadt Samarkand erstrahlen sollte. Geschichte Chodscha Ahmed Yasawi (auch Ahmet Yesevi; 1103–1165) gilt als ein bedeutender Vertreter des Sufismus (islamische Mystik), einer in Zentralasien weit verbreiteten Richtung des Islam. Die Sammlung seiner Manuskripte wurden 2003 zum Weltdokumentenerbe erklärt und findet sich heute in der Nationalbibliothek der Republik Kasachstan. Im Mausoleum wurde 1781 der kasachische Khan der Mittleren Horde Ablai beigesetzt. Seit 2003 ist das Mausoleum Teil des Weltkulturerbes der UNESCO. Architektur Literatur Mimaran-i Iran, by Zohreh Bozorg-nia, 2004, ISBN 964-7483-39-2 Weblinks Informationen über Stadt und Mausoleum Eintrag auf der Website des Welterbezentrums der UNESCO (englisch und französisch). Einzelnachweise
Mausoleo de Khoja Ahmad Yasavi

El mausoleo de Khoja Ahmad Yasavi o Mazar de Khoja Ahmad Yasavi es un edificio sin terminar, el mausoleo en la ciudad de Turkestan o Hazrat-i Turkestan, en la provincia de Kazajistán Meridional, al sur Kazajistán. En 2008, fue declarado como Patrimonio de la Humanidad por la Unesco, siendo el primer patrimonio de la humanidad kazajo.​ Abarca un área de protección de 0,55 ha y un área de reserva de 88,15 ha. La edificación actual fue comenzada en 1389 por Tamerlán para sustituir un mausoleo más pequeño del siglo XII, en honor al famoso maestro sufi Khoja Ahmad Yasavi (1103-66). Maestros de obras del Imperio persa, dirigidos por Khwaja Hosein Shirazi, levantaron un edificio rectangular de 39 metros de altura, de ladrillo tomado con mortero y recubierto de azulejos, y coronado todo ello con la mayor cúpula jamás construida en Asia Central. La cúpula, de doble cáscara, decorada con azulejos verdes y dorados, mide 18.2 metros de diámetro y 28 metros de altura. El edificio, uno de los mayores de su tiempo, fue abandonado cuando Tamerlán murió en 1405, por lo que quedó sin rematar. Los siguientes gobernantes prestaron poca atención al mausoleo, por lo que ha llegado hasta nosotros como una de las construcciones mejor conservadas de toda la dinastía timúrida. Contiene algunos enterramientos de la época del Kanato kazajo, singularmente la tumba de Ablai Khan. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mausoleo de Khoja Ahmad Yasavi. Información detallada sobre la ciudad y el mausoleo, en inglés.
Mausolée de Khoja Ahmed Yasavi

Le mazar de Khoja Ahmed Yasavi est un mausolée inachevé de la ville de Turkestan (ou Türkistan, ou Hazrat-e Turkestan), au sud du Kazakhstan. En 2002, il devint le premier patrimoine kazakh reconnu par l’UNESCO comme patrimoine mondial de l’humanité. La structure actuelle a été commandée en 1389 par Tamerlan pour remplacer un plus petit mausolée du XIIe siècle d’un maître soufi célèbre, Khoja Ahmed Yasavi (av. 1103–1166). Les maîtres constructeurs de Perse érigèrent un bâtiment rectangulaire haut de 39 mètres en gantch, c’est-à-dire en brique cuite mêlée de mortier et d’argile, et couronné du dôme le plus grand jamais construit en Asie centrale. Ce double dôme, décoré de tuiles vertes et dorées, mesure 18,2 mètres de diamètre et 28 mètres de haut. Le maître architecte (mimar) de la structure serait Khwaja Hosein Shirazi.(ref., p. 140) Le bâtiment, l’un des plus grands de son époque, fut laissé inachevé à la mort de Tamerlan en 1405. Comme les dirigeants ultérieurs lui accordèrent peu d’attention, le mausolée est arrivé jusqu’à nous comme la mieux préservée de toutes les constructions timourides. La salle principale abrite le Tay kazan. Références Mimaran-i Iran, de Zohreh Bozorg-nia, 2004, (ISBN 964-7483-39-2) Liens externes Informations détaillées sur la ville et le mausolée (en anglais) Portail de l'islam Portail du patrimoine mondial Portail du Kazakhstan
Mauzolej Hodže Ahmeda Jasavija

Mauzolej Hodže Ahmeda Jasavija (kazahski: Қожа Ахмет Яссауи кесенесі) je nedovršeni mauzolej u gradu Turkestanu, južni Kazahstan. Građevinu je naručio Timur Veliki, koji je vladao širokim područjem središnje Azije kao dijelom Mongolskog carstva, 1389. godine kako bi zamijenio manju građevinu iz 12. stoljeća koja je bila mauzolej pjesnika i sufističkog mistika Hodže Ahmeda Jasavija (1093. – 1166.). Perzijski graditelji su podigli 39 metara visoku kupolu na vitkom tamburu, uzgrađenu od opeke povezane mješavinom žbuke i gline. Ova dvostruka kupola, ukrašena zelenim i zlatnim keramičkim pločicama, visine 28 i promjera 18.2 metra, je najveća kupola u Srednjoj Aziji. Pretpostavlja se kako je glavni arhitekt (mimar) bio Hvaja Husein Širaci No, izgradnja mauzoleja je obustavljena nakon Timurove smrti 1405. godine i ostao je nedovršen. Usprkos njegovoj nedovršenosti, mauzolej je preživio kao jedan od najstarijih i najbolje sačuvanih građevina tzv. "Timuruovog stila". On ima eksperimentalnu organizaciju prostora, inovativna arhitektonska rješenja konstrukcije svodova i kupola, te ukrašavanje pocakljenom opekom koje je postao prepoznatljiva odlika umjentosti koja se proširila cijelim carstvom i dalje. Zbog toga je upisan na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2002. Ovaj vjerski kompleks nastavlja privlačiti brojne hodočasnike iz cijele Središnje Azije i postao je utjelovljenje kazaškog nacionalnog identiteta. Izvori Poveznice Grobnica šejha Safija Sultanija (Iran) Makli Vanjske poveznice detaljne informacije o Turkestanu i mauzoleju Arhivirana inačica izvorne stranice od 26. svibnja 2011. (Wayback Machine) Sufijske dekoracije na mauzoleju Fotografije i kratak opis arhitekture Arhivirana inačica izvorne stranice od 17. listopada 2007. (Wayback Machine) (engl.)
Mausoleum van Hodja Ahmed Yasavi

Het mausoleum van Hodja Ahmed Yasavi (Kazachs: Қожа Ахмет Яссауи кесенесі, Qoja Axmet Yassawï kesenesi) is een mausoleum in Türkistan, een stad in het zuiden van Kazachstan. Het is gebouwd nadat Timoer Lenk de Gouden Horde had verslagen in vele bloedige veldslagen. Hij besloot in 1389 een mausoleum te bouwen voor de religieuze leider en dichter Ahmed Yasawi, die in de twaalfde eeuw geleefd had en overleden was in de plaats Yasi (zoals Türkistan toen werd genoemd), ten noordwesten van Shymkent. De bouw stopte echter toen Timoer in 1405 overleed en werd nooit hervat. Het mausoleum bestaat uit een rechthoekig gebouw met portalen en een koepel. Het totale gebouw meet 46,5 bij 65,5 meter. De dikte van de buitenmuren is bijna twee meter en de muren van de centrale kamer zijn drie meter dik. Rond de centrale ruimte zijn meer dan 35 kamers voor verschillende doeleinden gesitueerd. Kazanlyk (de koperkamer) heeft de grootste bakstenen koepel van Centraal-Azië, met een diameter van 18,2 meter. Het gebouw is nooit voltooid. Toen Timoer Lenk overleed stopten de bouwactiviteiten. Dit is bijvoorbeeld te zien aan de ingangszijde, waar de bakstenen nog ongedecoreerd zijn. Het gebouw is gerestaureerd en is toegankelijk voor bezoekers. Foto's Externe links (en) Website over het mausoleum van Hodja Ahmed Yasavi (en) Mausoleum van Khoja Ahmed Yasavi op de World Digital Library
Mauzoleum Chodży Ahmada Jasawiego

Mauzoleum Chodży Ahmada Jasawiego (kaz. Қожа Ахмет Ясауи кесенесі) – nieukończone mauzoleum wzniesione w latach 1389–1405 z rozkazu Timura dla sufickiego mistyka i poety Chodży Ahmada Jasawiego (1106–1166); współcześnie w Turkiestanie w południowym Kazachstanie. Innowacyjna architektura mauzoleum posłużyła za model dla późniejszych budowli wzniesionych w Samarkandzie. W 2003 roku mauzoleum zostało wpisane na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Opis Mauzoleum zaczęto budować z rozkazu Timura w 1389 roku jako nowe miejsce spoczynku dla zmarłego w 1166 roku sufickiego mistyka i poety Chodży Ahmada Jasawiego. Budowla została wzniesiona w miejscu dawnej cytadeli na północno-wschodnim krańcu miasta. Gmach o wysokości 38,7 metrów, zorientowany na osi północny zachód – południowy wschód, wzniesiono na planie prostokąta o wymiarach 45,8 na 62,7 metrów. Za budulec posłużył materiał wytwarzany z palonej cegły, gipsu, zaprawy i gliny. Ściany zewnętrzne wyłożone są płytkami ceramicznymi z motywami geometrycznymi, zdobione inskrypcjami w piśmie kufickim. Wejście do mauzoleum znajduje się po stronie południowo-wschodniej. Poprzez ejwan wchodzi się do hali głównej – kazandyku – wzniesionej na planie kwadratu o boku 18,2 metra. Halę wieńczy kopuła o średnicy 18,2 metrów i wysokości 28 metrów – największa tego typu w Azji Środkowej. Dach kopuły pokrywają zielone i złote płytki ceramiczne. W środku kopuły znajduje się mniejsza kopuła wewnętrzna o wysokości 17 metrów. Bęben, na którym spoczywa kopuła zewnętrzna, wyłożony jest zielonymi płytkami ceramicznymi ze złotym zdobieniem i cytatami z Koranu. Wnętrze kopuły wewnętrznej zdobią alabastrowe ornamenty stalaktytowe. Pośrodku hali znajduje się ważące dwie tony naczynie z brązu – kazan z 1399 roku. Sarkofag Chodży Ahmada umieszczony jest w północno–zachodnim końcu hali. W mauzoleum znajduje się ponadto 35 innych pomieszczeń, m.in. meczet, refektarz i biblioteka. W roku śmierci Timura – 1405 – mauzoleum nie było jeszcze skończone i budowy zaniechano po śmierci władcy. Niedokończona pozostała fasada i nie wybudowano dwóch zaplanowanych minaretów. Innowacyjna architektura mauzoleum posłużyła za model dla późniejszych budowli wzniesionych w Samarkandzie. Mauzoleum zostało objęte ochroną konserwatorską w latach 30. XX wieku. W okresie ZSRR pozostawało zamknięte, a pielgrzymi odwiedzali je nocą. Od 1991 roku mauzoleum jest oficjalnym miejscem kultu. W 2003 roku mauzoleum zostało wpisane na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Przypisy
Mausoléu de Khoja Ahmed Yasawi

O Mausoléu de Khoja Ahmed Yasawi é um mausoléu inacabado na cidade de Hazrat-e Turkestan, no sul do Cazaquistão. Em 2003 tornou-se o primeiro Patrimônio Mundial da Unesco no Cazaquistão. Foi mandado construir em 1389 por Tamerlão para substituir o pequeno mausoléu do século XII do famoso mestre de sufismo Khoja Ahmed Yasawi. O edificio, um dos maiores da época foi deixado inacabado após a morte de Tamerlão em 1405. Construtores persas, liderados por Khwaja Hosein Shirazi eregeram um edificio rectangular de 39 metros de altura, que coroaram com a maior cúpula alguma vez construida na Ásia Central. Esta cúpula, decorada com verde e azulejos dourados, mede 12.8 metros de diámetro e 28 metros de altura. Actualmente é uma das mais bem preservadas construções da época timúrida. Ligações externas (em inglês) Unesco - Mausoléu de Khoja Ahmed Yasawi Mausoléu de Khoja Ahmed Yasavi na Biblioteca Digital Mundial
Маузолеј Хоџе Ахмеда Јасавија

Маузолеј Хоџе Ахмеда Јасавија (казашки: Қожа Ахмет Яссауи кесенесі) је недовршени маузолеј у граду Туркестану, јужни Казахстан. Грађевину је наручио Тамерлан., који је владао широким подручјем средишње Азије као делом Монголског царства, 1389. године како би заменио мању грађевину из 12. века која је била маузолеј песника и суфистичког мистика Хоџе Ахмеда Јасавија (1093.–1166) Персијски градитељи су подигли 39 метара високу куполу на витком тамбуру, изграђену од опеке повезане мешавином малтера и глине. Ова двострука купола, украшена зеленим и златним керамичким плочицама, висине 28 и пречника 18.2 метра, је највећа купола у Средњој Азији. Претпоставља се како је главни архитекта (мимар) био Хваја Хусеин Шираки Међутим, изградња маузолеја је обустављена након Тамерланове смрти 1405. године и остао је недовршен. Упркос његовој недовршености, маузолеј је преживео као један од најстаријих и најбоље сачуваних грађевина тзв. "Тамерлановог стила". Он има експерименталну организацију простора, иновативна архитектонска решења конструкције сводова и купола, као и украшавање керамиком које је постало препознатљива одлика ументости која се проширила целим царством и даље. Због тога је уписан на УНЕСКО-в Списак места Светске баштине у Азији и Аустралазији 2002. Овај верски комплекс наставља привлачити бројне ходочаснике из целе Средишње Азије и постао је утеловљење казашког националног идентитета. Референце Литература Спољашње везе детаљне информације о Туркестану и маузолеју Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (26. мај 2011) Суфијске декорације на маузолеју Фотографије и кратак опис архитектуре