Panfilov park, Almati

Panfilov park, tudi Park 28 Panfilovih gardistov (kazaško 28 гвардияшы-панфиловшылар атындағы саябақ, latinizirano: 28 gvardiaşı-panfilovşylar atyndağy saiabaq; rusko Парк имени 28 гвардейцев-панфиловцев, latinizirano: Park imeni 28 gvardeytsev-panfilovtsev) je mestni park blizu cerkve Vnebovzetja v vzhodnem osrednjem Almatiju v Kazahstanu. Park je v čast osemindvajsetim Panfilovih gardistom, 28 vojakom iz pehotne enote Rdeče armade Alma-Ata, ki naj bi umrli med drugo svetovno vojno v bitki za Moskvo. Poimenovani po sovjetskem generalu Ivanu Panfilovu, spominjamo se jih po tem, da so med operacijo Barbarossa zadržali nemško napredovanje v sovjetsko prestolnico Moskvo. Večni ogenj obeležuje padle vojake pred črnim spomenikom, ki slavi vojake vseh 15 sovjetskih republik. Park se razprostira na 18 hektarjih in je prekrit z gladkimi potmi in alejami, ki potekajo skozi mešan listopadni gozdiček, ki ga sestavljajo hrasti, bresti, trepetlike, javorji, topoli, borovci in jelke. Zaradi zgodovinskega pomena in arhitekturne celote je park zanimiv tako za prebivalce kot za turiste. Zgodovina Park je bil ustanovljen v 1870-ih na mestu kozaškega vaškega pokopališča, prvotno imenovanega Starokladbiščenski park (rusko Старокладбищенский парк, dob. 'Old Cemetery Park'), ki je bilo uničeno leta 1921. Edina ohranjena grobova pripadata Leonilli Kolpakovski, pokopani leta 1860, in njenemu vnuku Vladimirju Bazilevskemu, pokopanemu leta 1882; nagrobnik je bil obnovljen leta 2011. Spomeniki v množičnih grobovih za žrtve potresa leta 1887 so zdaj izgubljeni. Park je bil kasneje povezan s katoliškim vrtom in preimenovan v Mestni vrt. Leta 1899 so park v spomin na 100. obletnico ruskega pesnika Aleksandra Puškina (1799–1837) preimenovali v Puškinov vrt. Med letoma 1904 in 1907 je potekala gradnja ene redkih ohranjenih stavb iz carskega obdobja v Almatiju. Leta 1913 je gostil kmetijsko in industrijsko razstavo ob tristoletnici Romanovih, ki jo je organiziral vojaški inženir Andrej Zenkov. Zgrajene so bile nove stavbe, z 28 državnimi in 15 zasebnimi paviljoni, ki so predstavljali kazahstansko nacionalno umetnost in obrt. V bližini sta bili napeljani elektrika na cerkev Vnebovzetja in mestni svet Verny, kar je še izboljšalo podobo Mestnega vrta. Leta 1919 so park preimenovali v Park padlih junakov v čast tistim, ki so se borili v ruski državljanski vojni, kasneje pa se je zaradi prepovedi mestnih pokopališč preimenoval v Leninov lokalni park. Do leta 1927, ko je Alma-Ata postala glavno mesto Sovjetskega Kazahstana, so ga preimenovali v Federacija sovjetskih republik. 5. maja 1942 je bil park preimenovan v Park 28 panfilovskih gardistov v čast osemindvajsetim panfilovskim gardistom iz 1075. polka 312. strelske divizije, ki so novembra 1941 branili Moskvo. Park vključuje zgodovinske stavbe iz začetka do sredine 20. stoletja, kot so lesena cerkev Vnebovzetja, ki je bila zgrajena brez žebljev, Kazahstanski muzej ljudskih glasbil in Hiša častnikov. Danes je park priljubljena destinacija za domačine in turiste. Med praznovanjem dneva zmage prebivalci Almatija polagajo rože in vence v spomin na padle v drugi svetovni vojni. Zenkov je imel ključno vlogo pri razvoju parka in izboljšanju Almatija. Leta 1982 so bile pomembne znamenitosti parka, vključno z muzejem, cerkvijo Vnebovzetja in Spomenikom slave, uvrščene na seznam zgodovinskih in kulturnih spomenikov republiškega pomena v Kazahstanu. Preimenovanje Predlog za preimenovanje obstoječega imena parka je bil podan zaradi objav Državnega arhiva Ruske federacije julija 2015, da si je vojaški časopis Krasnaya Zvezda izmislil podrobnosti junaške zgodbe. Vendar mestni uradniki pri preimenovanju parka niso upoštevali nobenih pomislekov. Znamenitosti Cerkev Vnebovzetja Glavni članek: Vnebovzeta katedrala, Almaty Cerkev je leta 1904 zasnoval Andrej Pavlovič Zenkov, zvonik pa je bil postavljen 14. septembra 1906. Notranjost cerkve je bila izdelana v umetniških delavnicah v Moskvi in ​​Kijevu. Ikonostas je poslikal N. Khludov. Cerkev je preživela potres leta 1911. Po ruski revoluciji je bila cerkev uporabljena za dom Centralnega državnega muzeja Kazahstanske sovjetske socialistične republike. Od leta 1930 do 1940 so jo uporabljale pomembne javne organizacije. Prvi radijski oddajniki v Almatiju so bili v cerkvenem zvoniku. Restavratorska dela so se začela leta 1973 in trajala do leta 1976. Maja 1995 je bil nadzor nad cerkvijo vrnjen Ruski pravoslavni cerkvi, po dodatnih restavratorskih delih pa je bila leta 1997 ponovno odprta za verske obrede. Kazahstanski muzej ljudskih glasbil V vzhodnem delu parka stoji muzej narodnih glasbil. Ta lesena stavba je bila zgrajena leta 1908, sočasno s cerkvijo Vnebovzetja. V tem času se je tukaj nekoč srečevalo vojaško vodstvo turkestanskega generalguvernerja na slovesnostih in državnih sprejemih. Kasneje je bila stavba uporabljena kot Hiša častnikov do leta 1980, ko je bil tukaj odprt muzej narodnih glasbil Kazahstana. Muzej je bil poimenovan po znanem kazahstanskem glasbeniku 19. in 20. stoletja Ikilasu, ki je spodbujal čistost ljudske kulture in ohranjanje različnih narodnih glasbil. Danes je v zbirki muzeja več kot 1000 glasbil, ki so razdeljena v 60 vrst kazahstanskih narodnih glasbil. Zbirka vključuje tudi glasbila, ki so bili v lasti znanih pevcev, improvizatorjev in skladateljev. Najstarejši eksponati segajo v 17. stoletje. Zunaj je stavba lesena in spominja na tradicionalno rusko stavbo. Notranjost dekoracije ustreza klasičnim kazahstanskim nacionalnim vzorcem. Pred stavbo pa je postavljen kip kazahstanskega glasbila lokostrelcev Narkobiz. Poleg ogleda vseh glasbil lahko obiskovalci prisluhnejo tudi njihovemu zvoku v izvedbi folklornega ansambla Sazgen. Spomeniki Spomenik slave Spomenik slave je bil zgrajen leta 1975 ob 30. obletnici zmage v Parku 28 panfilovskih gardistov na vzhodni strani, istega leta je bil prižgan tudi Večni ogenj. Otvoritev spominskega kompleksa štirih delov je bila 8. maja 1975. Prvi del - visoki relief Prisega (na levi strani) - je posvečen mladim borcem za sovjetsko oblast v Kazahstanu. Osrednji del triptiha, Dejanje, prikazuje podobe panfilovskih junakov, ki so s prsmi branili Moskvo. Na desni je kompozicija Trobeča slava, ki daje celotnemu spomeniku optimističen zvok, njene podobe pa utelešajo himno zmagoslavnega življenja. V bližini Večnega ognja so masivne kocke labradorita, pod katerimi so vzidane kapsule z zemljo iz junaških mest. Je umetniški, arhitekturni in zgodovinski spomenik (vpisan v register 20. aprila 1980), vključen v Almatski državni zgodovinsko-arhitekturni in spominski rezervat (odlok Sveta ministrov Republike Kazahstan št. 46 z dne 25. novembra 1993). Spomenik Bauiržanu Momišuliju Odprt 10. decembra 2010 na severni strani parka. Avtorja spomenika sta kipar Nurlan Dalbai in arhitekt Rasul Satibaldiev. Višina spomenika je 6 metrov. Spomenik Ivanu Panfilovu Spomenik Ivanu Panfilovu je bil postavljen leta 1968. Nahaja se na južni strani parka. Avtorja sta kipar B.A. Tulekov in arhitekt T.K. Basenov. Spomenik-doprsni kip je ulit iz brona. Višina je 2 metra, podstavek je pravokoten iz sivega granita. Stoji na križišču ulice Kazibek bi in avenije Dostik, ki se začne neposredno iz parka. Za spomenikom se začne aleja junakov-panfilovcev, ki prečka celoten park. V središču aleje so postavljeni granitni podstavki, na katerih so na obeh straneh imena 28 gardistov Panfilovcev. Spomenik stoji na petstopenjskem stilobatu iz rožnatega obdelanega granita. Na sprednji strani podstavka je plošča z letnicami življenja, imenom, priimkom in činom heroja Sovjetske zveze, generalmajorja I. Panfilova. Skupna višina spomenika je 3,65 metra. Spomenik je vpisan v državni seznam spomenikov zgodovine in kulture lokalnega pomena mesta Alma-Ata v posodobljeni različici iz leta 2010. Spomenik Tokašu Bokinu Postavljen leta 1980 na zahodni strani parka. Kipar - B. A. Abišev, arhitekt - S. E. Valihanov. Izdelan je v obliki doprsnega kipa, visokega 4,8 metra. Opasana figura revolucionarja je izklesana iz sivega granita. Kompozicija je simetrična, aksialna. Obe strani spomenika imata stopničasto razkritje; zahodna ima napis: Tokaš Bokin, vzhodna - simbol srp in kladivo in petkrako zvezdo kot simbol sovjetske oblasti. Spomenik je postavljen na enostopenjskem stilobatu. Spomenik je orientiran proti ulici Kunajeva, iz parka ni neposrednega izhoda do spomenika. Prvotno je bil na tem mestu leta 1967 postavljen majhen doprsni kip Tokašu Bokinu ob praznovanju 50. obletnice oktobrske revolucije. Kiparka spomenika je bila O. Prokopjeva. Vendar se je sčasoma pojavila potreba po novem spomeniku. Prva različica doprsnega kipa je bila razstavljena leta 1979. Spomenik je uvrščen na državni seznam zgodovinskih in kulturnih spomenikov lokalnega pomena v mestu Alma-Ata, kot je bil revidiran leta 2010. Spomenik afganistanskim vojakom Spomenik kazahstanskim vojakom, ki so padli med državljansko vojno v Afganistanu kot del omejenega kontingenta sovjetskih sil, je bil odprt 15. februarja 2003 poleg Spomenika slave. Kipar je bil Kazbek Satibaldin, arhitekta pa Tokhtar Jeraliev in Vladimir Sidorov. Odprtje spomenika je bilo časovno usklajeno s 14. obletnico umika sovjetskih čet iz Afganistana. Ob vznožju spomenika so vklesana imena in priimki 69 državljanov Alma-Ate, ki se niso vrnili iz afganistanske vojne. V operacijah v tej srednjeazijski državi je skupno sodelovalo več kot 22 tisoč kazahstanskih vojakov. Na granitnem podstavku se dvigajo tri bronaste figure vojakov. Poliran granitni podstavek je postavljen na široko vodoravno ravnino s štirimi pravokotnimi ploščami, ki simbolizirajo stilobat - nagrobnik. Na njem so štirje stolpci imen, razporejeni z reliefnimi bronastimi črkami. Kompozicijo spomenika dopolnjujeta volumetrična podoba vojaške čelade na vrhu mitraljeza in lovorjeva vejica pred vrstami seznamov imen. Spomenik je uvrščen na državni seznam zgodovinskih in kulturnih spomenikov lokalnega pomena v Alma-Ati iz leta 2010. Galerija Sklici Zunanje povezave Offizielle Website der Stadt Almaty (englisch, kasachisch und russisch)