NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Музей спортивной славы (Казахстан)

Республиканский музей спортивной и Олимпийской славы — музей истории казахстанского спорта и спортивных достижений, расположен в городе Алма-Ате, расположенный в бывшем доме садовода Татаринова. Музей Музей спортивной и олимпийской славы создан в 1972 году при Казахском государственном институте физической культуры. В 1999 году после переезда Комитета по спорту и физической культуре в Астану музей переехал в Дом садовода Татаринова. Экспонаты нового музея были собраны из фонда Музея спорта высших достижений в главном корпусе КазГАСТ, а также при поддержке Комитета по спорту и физической культуре, НОК РК, спортивных добровольных обществ ЦСКА и «Динамо», федераций по различным видам спорта. В музее экспонируются кубки, медали, фотографии и иные раритеты казахстанских спортсменов, завоеванные ими на чемпионатах мира, Европы, крупнейших международных турнирах. Центральное место в экспозиции музея было отведено под Кубок Баркера, завоеванный В. Жировым на Олимпийских играх в Атланте (США) и присуждаемый лучшему боксеру олимпийского цикла. В настоящее время Кубок Баркера хранится в Музее Президента Казахстана. В составе экспозиции музея три зала: «Независимый Казахстан», «Чемпионы мира, Европы и Азии» и «Здоровый образ жизни». Здание музея Здание было построено в конце XIX века. Предположительно архитектором выступил П.В. Гурдэ. Позднее были сделаны пристройки с южной и западной сторон дома. Здание фигурирует в литературе как Казенный дом директора детского приюта, Дом вдовы полковника Сапожникова или Бывший дом садовода Татаринова. После 1917 года сооружение было приспособлено под учреждения здравоохранения. Здесь располагалась санитарно-эпидемиологическая станция Алма-Аты. В 1986 году была произведена комплексная реставрация здания по проекту архитектора В.М. Плисса. С 1992 по 1999 годы в здании размещался Национальный Олимпийский комитет Казахстана. Архитектура Здание представляет собой одноэтажный бревенчатый сруб из тянь-шаньской ели с мансардой и имеет в плане прямоугольное очертание. Здание установлено на кирпичном цоколе и каменном фундаменте. Стены оштукатурены и побелены. Главный вход акцентирован крыльцом с козырьком большого выноса. Квадратный объем мансарды имеет четырехскатную крышу, поддерживаемую деревянными балочными конструкциями, которые покрыты кровельным железом, и слуховое окно. Строение по всему периметру венчает многопрофильный карниз из накладных досок. Является памятником деревянного зодчества и образцом купеческой застройки города Верного. Статус памятника 10 ноября 2010 года был утверждён новый Государственный список памятников истории и культуры местного значения города Алматы, одновременно с которым все предыдущие решения по этому поводу были признаны утратившими силу. В этом Постановлении был сохранён статус памятника местного значения зданию дома садовода Татринова. Границы охранных зон были утверждены в 2014 году. Примечания
Музей спортивної слави (Казахстан)

Республіканський музей спортивної та Олімпійської слави — музей історії казахстанського спорту та спортивних досягнень, розташований у місті Алма-Аті, розташований у колишньому будинку садівника Татаринова. Музей Музей спортивної та олімпійської слави створений у 1972 році при Казахському державному інституті фізичної культури. У 1999 році після переїзду Комітету зі спорту та фізичної культури до Астани музей переїхав до Будинку садівника Татаринова. Експонати нового музею було зібрано з фонду Музею спорту вищих досягнень у головному корпусі КазДАСТ, а також за підтримки Комітету зі спорту та фізичної культури, НОК РК, спортивних добровільних товариств ЦСКА та «Динамо», федерацій з різних видів спорту. У музеї експонуються кубки, медалі, фотографії та інші раритети казахстанських спортсменів, завойовані ними на чемпіонатах світу, Європи, найбільших міжнародних турнірах. Центральне місце в експозиції музею було відведено під Кубок Баркера, завойований В. Жировим на Олімпійських іграх в Атланті (США) і присуджений найкращому боксеру олімпійського циклу. Зараз Кубок Баркера зберігається в Музеї Президента Казахстану. У складі експозиції музею три зали: «Незалежний Казахстан», «Чемпіони світу, Європи та Азії» та «Здоровий спосіб життя». Будівля музею Будівля була зведена наприкінці XIX століття. Імовірно, архітектором виступив П. В. Гурде. Пізніше були зроблені прибудови з південного і західного боків будинку. Будівля фігурує в літературі як Казенний будинок директора дитячого притулку, Будинок вдови полковника Сапожнікова або Колишній будинок садівника Татарінова. Після 1917 року споруда була пристосована до закладів охорони здоров'я. Тут розташовувалась санітарно-епідеміологічна станція Алма-Ати. У 1986 році було проведено комплексну реставрацію будівлі за проєктом архітектора В. М. Пліса. З 1992 по 1999 роки у будівлі розміщувався Національний Олімпійський комітет Казахстану. Архітектура Будівля являє собою одноповерховий дерев'яний зруб із тянь-шанської ялини з мансардою і має в плані прямокутний обрис. Будівля встановлена на цегляному цоколі та кам'яному фундаменті. Стіни потиньковані та побілені. Головний вхід акцентовано ґанком із козирком великого виносу. Квадратний об'єм мансарди має чотирисхилий дах, підтримуваний дерев'яними балковими конструкціями, що вкриті покрівельним залізом, і слухове вікно. Будову по всьому периметру вінчає багатопрофільний карниз із накладних дощок. Є пам'яткою дерев'яної архітектури та зразком купецької забудови міста Вірного. Статус пам'ятника 10 листопада 2010 року було затверджено новий Державний список пам'яток історії та культури місцевого значення міста Алмати, одночасно з яким усі попередні рішення з цього приводу були визнані такими, що втратили чинність. У цій Постанові було збережено статус пам'ятника місцевого значення будівлі садівника Татринова. Межі охоронних зон було затверджено у 2014 році. Примітки
Maison du marchand Gavrilov

La maison du marchand Gavrilov (en russe : Дом купца Гаврилова) est un bâtiment situé au 167 rue Jeltoksan dans le district d'Almaly à Almaty au Kazakhstan. Histoire La maison a été construite au début du XXe siècle pour la famille du marchand M.A. Gavrilov, descendant d'Alexey Gavrilov, un important producteur de tabac de l'oblast de Semiretchie. Elle se trouvait à l'intersection de la rue Chtabnaïa, aujourd'hui rue Gogol, et de la rue Lepsinskaïa, aujourd'hui avenue Nazarbaïev. En 1928, après le décès du marchand Gavrilov, la maison a été nationalisée. À l'époque soviétique, le bâtiment abritait le Comité exécutif de l'oblast de Semiretchie . En 1973, la maison a été entièrement démontée et transférée au 167 de la rue Mira. Par la suite, le magasin « Moskva » a été construit sur l'emplacement d'origine de la maison. Dans les années 1980, le bâtiment a été restauré et est devenu le siège du ministère des Affaires étrangères. Dans les années 1990, le bâtiment a été recouvert d'un bardage, ce qui a considérablement modifié son aspect extérieur. Une extension a également été construite : le restaurant comprenant deux salles de banquet. En 2000, le bâtiment a été transféré à la municipalité et transformé en Maison de réception. Architecture La maison comptait douze pièces et était équipée d'un poêle russe ainsi que de huit poêles hollandais. Dans sa configuration d'origine, elle constituait un exemple remarquable de demeure de marchand typique de Verny et un monument de l'architecture en bois. Les poêles anciens, réalisés à la main, n'ont pas été conservés lors du déplacement du bâtiment. Protection du monument Le 4 avril 1979, le comité exécutif du Conseil des députés du peuple de la ville d'Almaty a adopté la décision n° 139, intitulée « Approbation de la liste des monuments historiques et culturels de la ville d'Almaty », laquelle incluait la maison du marchand Gavrilov. Cette décision imposait la conclusion d'un accord de préservation ainsi que l'élaboration de plans de restauration pour les monuments concernés. Le 26 janvier 1982, le bâtiment a été inscrit sur la liste des monuments historiques et culturels d'importance républicaine de la RSS kazakhe. Références Voir aussi Liens externes Liens internes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du Kazakhstan
Дом купца Гаврилова

Дом купца Гаврилова — здание в Алма-Ате, построенное в начале XX века в стиле модерн по заказу верненского купца Гаврилова, владельца Семиреченской табачной фабрики. История Дом был построен в начале XX-го века для семьи купца М.А. Гаврилова, потомка Алексея Гаврилова, известного семиреченского табаковода. Оно находилось на пересечении улиц Штабной (ул. Гоголя) и Лепсинской (пр. Назарбаева). В 1928 году, после смерти купца Гаврилова дом был национализирован. В советское время в доме располагался Семиреченский облисполком. В 1973 году дом был полностью разобран и перенесён по адресу ул. Мира, 167. Позднее на старом месте расположения дома был построен магазин «Москва». В 1980-е годы была проведена реставрация дома, в нём расположилось Министерство иностранных дел. В 90-е годы здание было облицовано сайдингом, что значительно изменило внешний облик здания. Также была возведена пристройка – ресторан «Дом приемов» с двумя банкетными залами. В 2000 году здание было передано в ведение акимата города и преобразовано в «Дом приёмов». Архитектура Дом был построен с 12-ю комнатами с одной русской и восемью голландскими печами. В первоначальном виде дом представлял образец типичного верненского купеческого особняка, памятник деревянного зодчества. При переносе здания не сохранились старинные печи ручной работы. Статус памятника 4 апреля 1979 года было принято Решение исполнительного комитета Алма-Атинского городского Совета народных депутатов № 139 «Об утверждении списка памятников истории и культуры города Алма-Аты», в котором был указан дом почётного гражданина города Верного Головизина. Решением предусматривалось оформить охранное обязательство и разработать проекты реставрации памятников. 26 января 1982 года здание было включено в список памятников истории и культуры республиканского значения Казахской ССР. Примечания
Будинок купця Гаврилова

Будинок купця Гаврилова — будівля в Алмати, побудована на початку XX століття у стилі модерн на замовлення вєрненського купця Гаврилова, власника Семиріченської тютюнової фабрики. Історія Будинок був збудований на початку XX століття для сім'ї купця М. А. Гаврилова, нащадка Олексія Гаврилова, відомого семиріченського тютюноводу. Він розташовувався на перетині вулиць Штабної (вул. Гоголя) та Лепсинській (пр. Назарбаєва). У 1928 році, після смерті купця Гаврилова будинок був націоналізований. За радянських часів у будинку розташовувався Семиріченський облвиконком. У 1973 році будинок було повністю розібрано та перенесено за адресою вул. Миру, 167. Пізніше на старому місці розташування будинку було збудовано магазин «Москва». У 1980-ті роки було проведено реставрацію будинку, у ньому розташувалося Міністерство закордонних справ. У 90-ті роки будівля була фанерована сайдингом, що значно змінило зовнішній вигляд будівлі. Також було зведено прибудову — ресторан «Будинок прийомів» із двома банкетними залами. У 2000 році будівлю було передано у відання акимату міста і перетворено на «Будинок прийомів». Архітектура Будинок був побудований із 12-ма кімнатами з однією російською та вісьма голландськими печами. У первісному вигляді будинок являв зразок типового вєрненського купецького особняка, пам'ятка дерев'яного зодчества. Під час перенесення будівлі не збереглися старовинні печі ручної роботи. Статус пам'ятки 4 квітня 1979 року було ухвалено Рішення виконавчого комітету Алма-Атинської міської Ради народних депутатів № 139 «Про затвердження списку пам'яток історії та культури міста Алма-Ати», у якому було вказано будинок почесного громадянина міста Вєрного Гаврилова. Рішенням передбачалося оформити охоронне зобов'язання та розробити проекти реставрації пам'яток. 26 січня 1982 року будинок було включено до списку пам'яток історії та культури республіканського значення Казахської РСР. Примітки
Актогайски район

Актогайски район (на казахски: Ақтоғай ауданы) е съставна част на Карагандинска област, Казахстан, с обща площ 50 880 км2 и население 17 342 души (по приблизителна оценка към 1 януари 2020 г.). Административен център е село Актогай (12 000 души, 1999). Населените места в района са: Абай, Айиртас, Акжарък, Актас, Актогай, Акший, Жанаорталък, Нуркен, Сарътерек, Сауле и Шълъм. Източници Външни препратки Официален сайт Архив на оригинала от 2008-12-01 в Wayback Machine.
Aktogay District, Karaganda Region

Aktogay District (Kazakh: Ақтоғай ауданы, Aqtoğai audany) is a district of Karaganda Region in central Kazakhstan. The administrative center of the district is the selo of Aktogay. Population: 18,497 (2013 estimate); 19,233 (2009 census results); 24,051 (1999 census results).As of 2019, the population is 17,474 people. Demographics The population is 17,474 people. National composition (at the beginning of 2019): Kazakhs - 15,986 people. (91.48%) Russians - 1142 people. (6.54%) Germans - 42 people. (0.24%) Ukrainians - 29 people. (0.17%) Belarusians - 17 people. (0.10%) Azerbaijanis - 14 people. (0.08%) Tatars - 56 people. (0.32%) Koreans - 48 (0.27%) people. others - 140 people. (0.80%) Total - 17,474 people. (100.00%) Geography Aksoran, the highest point of the Kyzylarai massif of the Kazakh Uplands, is located in the district. The larger Kyzyltas range rises to the northwest of it. References
District d'Aktogaï (oblys de Karaganda)

L’argument image (valeur Село Шабанбай би.jpg) n’existe pas dans le modèle appelé Le district d'Aktogaï (en kazakh : Ақтоғай ауданы) est un district de l'oblys de Karaganda au Kazakhstan. Géographie Le district est en zone désertique et semi-désertique dans les hauts plateaux kazakhs. La principale ligne de partage des eaux des hauts plateaux kazakhs traverse la partie nord du district et se compose de montagnes basses, notamment les massifs de Kyzylarai (en) (1 565 mètres) et de Kyzyltas (en) (1 238 mètres). La partie centrale est une plaine vallonnée qui descend progressivement vers le lac Balkhach. Le centre administratif du district est la ville d'Aktogaï . Le district est bordé par le district de Chet à l'ouest, le district de Karkaraly au nord, le district d'Aïagouz de l'oblys d'Abay à l'est, ainsi que l'oblys d'Almaty et l'oblys de Jetyssou au sud, au delà du lac Balkhach. Démographie En 2013, le district a une population de 18 497 habitants. En 2019, la population était de 17 474 personnes et la composition ethnique : Kazakhs – 91,48 %, Russes – 6,54 %, Tatars – 0,32 %, Coréens – 0,27 %, Allemands – 0,24 %, Ukrainiens – 0,17 %, Biélorusses – 0,10 %, Azeris – 0,08 %, autres – 0,80 %. Galerie Notes et références Voir aussi Liens externes Site officiel Articles connexes Liste des districts du Kazakhstan Portail du Kazakhstan
Актогайський район (Карагандинська область)

Актога́йський район (каз. Ақтоғай ауданы, рос. Атогайский район) — адміністративна одиниця у складі Карагандинської області Казахстану. Адміністративний центр — село Актогай. Населення Населення — 15907 осіб (2021; 18748 у 2009, 23570 у 1999, 31632 у 1989). Історія Утворений 1928 року як Коунрадський район у складі Каркаралінського округу, 29 липня 1931 року передано до складу новоствореної Карагандинської області. З 1963 року має сучасну назву, з 20 березня 1973 по 3 березня 1997 років район перебував у складі Жезказганської області. 2021 року територія площею 87,44 км² була передана до складу міста Балхаш Балхаської міської адміністрації. 2023 року ліквідовано Торангилицький сільський округ, село Торангилик включене до складу міста Балхаш. Склад До складу району входять 14 сільських округів та 2 селищні адміністрації: Найбільші населені пункти Населені пункти з чисельністю населення понад 1000 осіб: Примітки
Бель-Агацький сільський округ

Бель-Ага́цький сільський округ (каз. Белағаш ауылдық округі, рос. Бель-Агачский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Бель-Агач. Населення — 2169 осіб (2021; 2466 у 2009, 3295 у 1999, 4368 у 1989). Станом на 1989 рік існували Бельагаська селищна рада (смт Бельагаш, село Бек-Кар'єр, селище Дюсекен) та Тукаєвська сільська рада (села Бековка, Васильєвка, Зенковка, Умурзак) з центром у селі Зенковка. Станом на 1999 рік існувала Бельагаська селищна адміністрація. Село Умурзак було ліквідоване 2018 року, село Бек-Кар'єр — 2019 року. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Новодворовський сільський округ

Новодво́ровський сільський округ (каз. Новодвор ауылдық округі, рос. Новодворовский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Івановка. Населення — 1279 осіб (2021; 1773 у 2009, 2052 у 1999, 2800 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Новодворовська сільська рада (села Івановка, Матвієвка, Підхоз Березовка, Санаторій Березовське, Сосновка). Село Матвієвка було ліквідоване 2006 року. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Новопокровський сільський округ (Бородуліхинський район)

Новопокро́вський сільський округ (каз. Новопокровка ауылдық округі, рос. Новопокровский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Новопокровка. Населення — 2372 особи (2021; 3013 у 2009, 3521 у 1999, 5697 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Новопокровська сільська рада (села Атей, Новопокровка, Сарногай) колишнього Жанасемейського району. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Зубаїрівський сільський округ

Зубаї́рівський сільський округ (каз. Зубаир ауылдық округі, рос. Зубаировский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Зубаїр. Населення — 403 особи (2021; 566 у 2009, 776 у 1999, 1216 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Зубаїрівська сільська рада (села Байтанат, Жанааул, Зубаїр) колишнього Жанасемейського району. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Степний сільський округ (Бородуліхинський район)

Степни́й сільський округ (каз. Степной ауылдық округі, рос. Степной сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Шелехово. Населення — 310 осіб (2021; 520 у 2009, 946 у 1999, 2057 у 1989). Станом на 1989 рік існували Орловська сільська рада (села Вознесеновка, Орловка) та Степна сільська рада (села Троїцьке, Шелехово). Село Троїцьке було ліквідоване 2018 року, село Кизилтай — 2019 року. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Підборний сільський округ

Підбо́рний сільський округ (каз. Подбор ауылдық округі, рос. Подборный сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Комишенка. Населення — 893 особи (2021; 1083 у 2009, 1390 у 1999, 1850 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Підборна сільська рада (села Комишенка, Михайловка, Романовка) з центром у селі Романовка. Село Кордон Лісхоз було ліквідоване 1998 року, село Жаксилик — 2019 року. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Буранівський сільський округ

Бура́нівський сільський округ (каз. Боран ауылдық округі, рос. Бурановский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Маркакольського району Східноказахстанської області Казахстану. Адміністративний центр — село Буран. Населення — 1697 осіб (2021; 2901 у 2009, 4067 у 1999, 4889 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Буранівська сільська рада (села Ардинка, Буран, Жанааул, Казахстан, Приіртиш'є). Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Иргизбайський сільський округ

Иргизба́йський сільський округ (каз. Ырғызбай ауылдық округі, рос. Иргизбайский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Аксуатського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Жантікей. Населення — 1042 особи (2021; 1195 у 2009, 1697 у 1999, 2308 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Єрназарська сільська рада (села Єрназар, Жасдаурен, Кожагельди, Уан) колишнього Аксуатського району Семипалатинської області. Село Жасдаурен було ліквідовано 1998 року, село Уан — 2014 року. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Кокжиринський сільський округ

Кокжири́нський сільський округ (каз. Көкжыра ауылдық округі, рос. Кокжиринский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Аксуатського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Кокжира. Населення — 2143 особи (2021; 2410 у 2009, 3000 у 1999, 3442 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Кокжиренська сільська рада (села Базарка, Кизбай, Кокжира, Мешел, Мурсалім, Серіктес) колишнього Аксуатського району Семипалатинської області. Село Мешел було ліквідовано 2008 року, село Кизбай — 2024 року. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Ойшиліцький сільський округ

Ойшилі́цький сільський округ (каз. Ойшылық ауылдық округі, рос. Ойшиликский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Аксуатського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Ойшилік. Населення — 1984 особи (2021; 2442 у 2009, 3615 у 1999, 4303 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Ойчиліцька сільська рада (села Айнабастау, Акжал, Єсім, Ойчилік, Томар, Чапай) колишнього Аксуатського району Семипалатинської області. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Сатпаєвський сільський округ (Аксуатський район)

Сатпа́євський сільський округ (каз. Сәтбаев ауылдық округі, рос. Сатпаевский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Аксуатського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр — село Сатпаєв. Населення — 925 осіб (2021; 1232 у 2009, 1642 у 1999, 2213 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Сатпаєвська сільська рада (села імені Карла Маркса, Сатпаєво, Сулутал) колишнього Аксуатського району Семипалатинської області. Села Бесшатир, імені Карла Маркса, Оркен, Тогасбай були ліквідовані 1998 року, однак село імені Карла Маркса було невдовзі відновлене як село Коктубек. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Бірліцький сільський округ (Жарминський район)

Бірлі́цький сільський округ (каз. Бірлік ауылдық округі, рос. Бирликский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Жарминського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — село Бірлік. Населення — 811 осіб (2021; 823 у 2009, 1309 у 1999, 1666 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Разінська сільська рада (села Александра Невського, Амангельди, Батурінка, Вознесеновка). Села Амангельди та Каракожа були ліквідовані 2013 року. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Толе-би (Илийский район)

Толе-би (каз. Төле-би) — село в составе Илийского района Алматинской области Казахстана. Входит в состав Ащибулакского сельского округа. Село было образовано в 2010 году на месте населённого пункта МТФ (молочная товарная ферма) Примечания
Толе-бі (Ілійський район)

Толе-бі (каз. Толе би) — село у складі Ілійського району Алматинської області Казахстану. Входить до складу Ащибулацького сільського округу. Село було утворено 2010 року на місці селища МТФ. Населенні — 1063 особи (2021). Примітки Джерела Аркуш карти K-43-22 Бурундай. Масштаб: 1 : 100 000. (рос.) Зазначити дату випуску/стану місцевості. Посилання На Вікімапії