NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ільїчівська селищна адміністрація

Ільїчі́вська селищна адміністрація (каз. Ильич кенттік әкімдігі, рос. Иличевская поселковая администрация) — адміністративна одиниця у складі Мактааральського району Туркестанської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — селище Атакент. Населення — 19240 осіб (2021; 16402 у 2009, 13620 у 1999, 15279 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Ільїчівська селищна рада (смт Ільїч). 2023 року до складу Ільїчівської селищної адміністрації передано 0,06 км² Бірліцького сільського округу, 0,21 км² Жамбильського сільського округу та 1,50 км² Мактааральського сільського округу. Примітки
Каскасуйський сільський округ

Каскасу́йський сільський округ (каз. Қасқасу ауылдық округі, рос. Каскасуйский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Толебійського району Туркестанської області Казахстану. Адміністративний центр — село Жогарги-Каскасу. Населення — 3910 осіб (2021; 4498 у 2009, 4253 у 1999, 2731 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Калінінська сільська рада (села Діканколь, Друга П'ятилітка, Каскасу, Каратобе, Керегетас, Конесарик, Узинарик, Успеновка). Пізніше села Алшали (колишнє село Успеновка), Діханкуль (колишнє село Діканколь) та Узинарик (колишнє село Узунарик) утворили окремий Когалинський сільський округ. Після 1999 року село було передано до складу Кемекалганського сільського округу. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Кемекалганський сільський округ

Кемекалга́нський сільський округ (каз. Кемеқалған ауылдық округі, рос. Кемекалганский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Толебійського району Туркестанської області Казахстану. Адміністративний центр — село Абай. Населення — 4758 осіб (2021; 5563 у 2009, 4382 у 1999, 3979 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Казгуртська сільська рада (села Абай, Акбастау, Александровка, Ангарата, Єльтай, Жиланбузган, Кар'єр, Кизилканат, Кизил-Октябр, Михайловка, Нестеровка, Пролетаровка, Строїтельне, Султанрабат, Текесу, Уюмшил, селища Нефтерозвідка, Підхоз), село Каракія перебувало у складі Галкинської сільської ради, частина села Каратобе — у складі Калінінської сільської ради, частина села Каратобе — у складі Каскасуської сільської ради. 1993 року Казгуртська сільська рада перетворена в Казгуртський сільський округ. Після 1999 року села Абай, Акбастау, Ангарата, Кар'єр, Текесу та Уйимшил (колишнє село Уюмшил) — утворили Кемекалганський сільський округ. Село Текесу згідно з постановою уряду Казахстану № 1110 від 18 жовтня 2013 року разом з територією площею 19,51 км² було приєднане до міста Шимкент. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Кизилкумський сільський округ (Жетисайський район)

Кизилку́мський сільський округ (каз. Қызылқұм ауылдық округі, рос. Кызылкумский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Жетисайського району Туркестанської області Казахстану. Адміністративний центр — село Датка. Населення — 9120 осіб (2021; 10073 у 2009, 8597 у 1999, 7358 у 1989). Станом на 1989 рік існували Первомайська сільська рада (села 9 Мая, Актобе, Алгабас, Ворошилово, Єнбекші, Кизилту, Комунізм, Куйбишево, Махтали, Первомайське, Цілинне, Юбілейне, селища Гагаріно, Кірово, Комсомольський, Ленінжол) Кіровського району, селища 60 літ Казахстану, Цілина перебували у складі сільський округ Приозерної сільської ради. З 1993 року — Єнбекшинський сільський округ, з 1998 року сучасна назва. 2023 року до складу Кизилкумського сільського округу передано 6,12 км² Абайського сільського округу. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Коксаєцький сільський округ

Коксає́цький сільський округ (каз. Көксаяқ ауылдық округі, рос. Коксаекский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Толебійського району Туркестанської області Казахстану. Адміністративний центр — село Коксаєк. Населення — 16478 осіб (2021; 14116 у 2009, 10826 у 1999, 11354 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Георгієвська сільська рада (села Георгієвка, Жинішке, Казахстан, Коксаяк, Опит, Поповка, селище Кирпичний). Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Мирзакентська селищна адміністрація

Мирзаке́нтська селищна адміністрація (каз. Мырзакент кенттік әкімдігі, рос. Мырзакентская поселковая администрация) — адміністративна одиниця у складі Мактааральського району Туркестанської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт — селище Мирзакент. Населення — 16550 осіб (2021; 13274 у 2009, 10146 у 1999, 10333 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Слов'янська селищна рада (смт Слов'янка). 2023 року до складу Мирзакентської селищної адміністрації передано 0,98 км² Єнбекшинського сільського округу та 0,62 км² Жанажольського сільського округу. Примітки
CITY Shopping Center

CITY Shopping Center (Си́ти Шо́пинг Центр) — торговый центр центр класса А, расположенный в центральной части города Актобе, в 12 микрорайоне, вдоль проспекта Абилкайыр хана. История Строительство Строительство CITY Shopping Center было начато в 2013 году. Проект 4-этажного здания (3 этажа + цокольный этаж) в современном стиле в виде ступенчатой пирамиды был разработан турецкой компанией Erozu Architects. Общий объём инвестиций составил 2,5 млрд тенге. Открытие Торжественное открытие CITY Shopping Center состоялось 3 апреля 2015 года при участии президента Казахстана Нурсултана Назарбаева. Торговый центр обеспечил рабочими местами около 500 человек. Расположение, характеристики и график работы CITY Shopping Center расположен в 12 микрорайоне города Актобе, вдоль центрального проспекта Абилкайыр хана. Вблизи расположены отель «Dastan Hotel Aktobe» и бизнес-центр «Dastan», мечеть Нур Гасыр, водно-зелёный бульвар Единства и Согласия, крупные жилые комплексы «Актобе Ажары» и «Арай». Прямо возле входа в торговый центр расположена автобусная остановка «12-й микрорайон». Общая площадь центра составляет 8000 м². На самом верхнем этаже располагается ресторан «CITY Restaurant & Lounge» с летней террасой и панорамным видом, а также бильярдный клуб и два VIP зала, в целом на 300 посадочных мест. На цокольном этаже торгового комплекса находятся фуд-корт «PiPaSa» и магазин одежды «KOTON». На первом этаже CITY Shopping Center располагаются ювелирные магазины «Алтын Тас». Возле торгового центра предусмотрена автомобильная парковка на 100 мест. Примечания
Orenburger Naturreservat

Das Orenburger Naturreservat (russisch Оренбургский заповедник; Orenburgskij Zapovednik) ist ein russisches Naturschutzgebiet, das im Südosten des europäischen Teils Russlands liegt und eine Gesamtfläche von 216 Quadratkilometern umfasst. Auf dieser relativ kleinen Fläche liegen zahlreiche verschiedene Steppenhabitate, die von baumbestandenen Parklandschaften und Flussläufen bis zu halbwüstenartigen Gebieten und Hügeln reichen. Zur Fauna des Parks gehören 48 Säugetierarten und 200 Vogelarten. Darunter sind Luchse, Wölfe und Rotfüchse, Elche, Rehe und Wildschweine, Biber, Steppenmurmeltiere, Ziesel und Hasen, Steppenadler, Kaiseradler, Hochlandbussarde, Jungfernkraniche und Riesentrappen besonders auffällig. Die Saiga-Antilopen, die einst regelmäßig in dieses Gebiet zogen, wurden seit 1994 nicht mehr dort festgestellt. Literatur William Riley, laura Riley: Nature’s Strongholds. The World’s Great Wildlife Reserves. Princeton University Press, 2005, ISBN 0-691-12219-9. Weblinks Orenburgskij Zapovednik auf Wild Russia
Zapovednik Orenboergski

Zapovednik Orenboergski (Russisch: Оренбургский государственный природный заповедник), is een strikt natuurreservaat gelegen in de oblast Orenburg. De oprichting tot zapovednik vond plaats op 12 mei 1989 per decreet (№ 156/1989) van de Raad van Ministers van de Russische SFSR. Het reservaat heeft een oppervlakte van 381,91 km² verdeeld over vijf clusters. Ook werd er een bufferzone van 122,08 km² ingesteld. De clusters liggen verspreid over de regio Orenburg, waarbij sommige clusters nog binnen Europa vallen, terwijl anderen net aan in Azië liggen. Deelgebieden Alle deelgebieden liggen verspreid over de zuidelijke helft van de regio Orenburg, met in het westen deelgebied Talovskaja Step (Таловская степь). Dit deelgebied heeft een oppervlakte van 32 km² en is daarmee het kleinste cluster binnen Zapovednik Orenboergski. Talovskaja Step ligt op de kruising van de Russische regio's Samara, Saratov, Orenburg en de Kazachse regio West-Kazachstan. In het midden van de regio Orenburg liggen van west naar oost de deelgebieden Predoeralskaja Step (Предуральская степь), Boertinskaja Step (Буртинская степь) en Ajtoearskaja Step (Айтуарская степь). Deze hebben een oppervlakte van respectievelijk 165,38 km², 32 km² en 67,53 km². Ten slotte ligt in het oosten van de regio Orenburg het deelgebied Asjtsjisajskaja Step (Ащисайская степь), met een oppervlakte van 72 km². Flora en fauna De clusters zijn gelegen in de zone van de droge steppen en worden veelal bedekt door sierlijke vedergrassen, waaronder Stipa pulcherrima, Stipa lessingiana, Stipa zalesskii en Stipa pennata. Andere wijdverspreide, zeldzame plantensoorten zijn Fritillaria ruthenica, Iris pumila, Tulipa suaveolens en het soldaatje (Orchis militaris). De vogelwereld bestaat uit typische steppebewoners, zoals de keizerarend (Aquila heliaca), steppearend (Aquila nipalensis), jufferkraanvogel (Anthropoides virgo), kleine trap (Tetrax tetrax), zwarte leeuwerik (Melanocorypha yeltoniensis) en witvleugelleeuwerik (Melanocorypha leucoptera). Zoogdieren die er voorkomen zijn bijvoorbeeld de dwergfluithaas (Ochotona pusilla), bobakmarmot (Marmota bobak) en blinde woelmuis (Ellobius talpinus). In sommige clusters aan de grens met Kazachstan is de saiga (Saiga tatarica) een zeer zeldzame, onregelmatig voorkomende soort. Przewalskipaard In de steppen van Orenburg is een project opgezet om przewalskipaarden (Equus przewalskii) te herintroduceren. De eerste zes dieren werden in oktober 2015 overgeplaatst naar het gebied en waren afkomstig uit het zuiden van Frankrijk. Na een korte periode in quarantaine en een acclimatisatieverblijf werden de dieren vrijgelaten in deelgebied Predoeralskaja Step. Omdat inteelt op de duur onvermijdelijk is met zulke lage aantallen, werden in november 2016 nog eens veertien dieren naar het gebied gebracht - ditmaal vanuit Nationaal Park Hortobágy in Hongarije. Het doel is om tegen 2030 een populatie van 150 individuen te huisvesten. Naast voortplanting van de dieren zelf moet dit aantal opgebouwd worden door meer przewalskipaarden over te laten komen.
Stepnogor

Stepnogor (kasachisch Степногор; russisch Степногорск Stepnogorsk) ist eine Stadt in Kasachstan. Geografische Lage Die Stadt liegt ungefähr 130 Kilometer (Luftlinie) nordnordöstlich der kasachischen Hauptstadt Astana im Gebiet Aqmola. Bis zur Gebietshauptstadt Kökschetau sind es 239 Kilometer. Geschichte Der Ort wurde im Jahre 1959 gegründet und 1964 zur Stadt erhoben. Die Stadt trug in sowjetischer Zeit als Geschlossene Stadt die Codenamen Zelinograd-25 (russisch Целиноград-25) bzw. Makinsk-2 (Макинск-2), abgeleitet vom damaligen Namen der Stadt Astana sowie der Stadt Makinsk. Nahe der Stadt wurden nukleartechnische (Uran-Anreicherung) und biochemische Einrichtungen gebaut. In der Sowjetzeit wurden dort biologische Waffen, darunter Milzbrandsporen, von der sowjetischen Behörde Biopreparat u. a. von Ken Alibek entwickelt und hergestellt. Bevölkerung Stepnogor hat rund 45.000 Einwohner. Infrastruktur Bei Stepnogor gibt es eine 24 km lange Werksbahn, die Zentrum und Wohnbereich der Stadt mit den nordöstlich gelegenen Fabriken verbindet. Ausschließlich für den Personenverkehr ist diese Strecke als Inselbetrieb mit 3000 Volt Gleichstrom elektrifiziert und wird seit 1990 mit „Elektritschkas“ der Baureihe ЭР22 (ER22) betrieben. Es handelt sich um die einzige Strecke, auf der Triebzüge dieser in den 1960er Jahren in relativ geringer Zahl gebauten Baureihe noch in Betrieb sind. Wirtschaft Stepnogor ist Sitz des größten Goldbergbauunternehmens in Kasachstan, KazakhGold. Siehe auch Liste der Städte in Kasachstan Weblinks Offizielle Website der Stadt (kasachisch und russisch) Bilder von Stepnogor (russisch) Einzelnachweise
Stepnogorsk

Stepnogorsk (Kazakh: Степногорск, romanized: Stepnogorsk; Russian: Степногорск) is a town in Akmola Region, Kazakhstan. History Stepnogorsk was established in 1959, and has been a town since 1964. It began as a closed town with code names Tselinograd-25 (Russian: Целиноград-25), Makinsk-2 (Russian: Макинск-2). The town is known as a nuclear and biochemical site, which was known as the Stepnogorsk Scientific and Technical Institute for Microbiology. Demographics As of 2023, the town’s urban population was estimated at 48,343. Historically, the 2009 census recorded 46,712 residents, and the 1999 census recorded 47,372. Climate Stepnogorsk has a sharply continental, arid climate. Spring is typically dry and windy, with large swings between high daytime temperatures and below-freezing nights. In summer, mostly cloudless and hot conditions prevail, caused by intense warming of the steppe. A stable snow cover usually forms by mid-November and remains for 130–150 days, with an average depth of around 20–22 cm. Temperatures can drop below −25 °C for 10–14 days each January, occasionally lasting up to 20 days during severe winters. The coldest winter on record was 1976–1977 (down to −44.4 °C with high winds), and the strongest winds—28–34 m/s—occurred in winter 1995. Spring sets in during the second half of March and lasts 1.5–2 months, with daily highs typically reaching 0 °C in early April. The hottest recorded summer occurred in August 2002, when temperatures reached +44 °C. An aurora borealis was observed on 14 and 16 March 1989. According to local meteorological data from 2012–2019 (GISMETEO), the average annual temperature is about +4.6 °C. References External links STEPNOGORSK Online - Unofficial web site since 1999 mirror (in Russian) Advertising and Information Portal town Stepnogorsk Kazakhstan (in Russian)
Stepnogorsk

Stepnogorsk (en russe : Степногорск) ou Stepnogor (en kazakh : Степногор) est une ville de l'oblys d'Aqmola, dans le nord-est du Kazakhstan. Sa population s'élevait à 46 401 habitants en 2012. Géographie Stepnogorsk est située à 135 km au nord d'Astana et à 196 km au sud-est de Kokchetaou. Stepnogorsk est desservi par la route KZ03-02 qui relie Makinsk à Tourgaï. Histoire Créée en secret en 1959 sous les noms de Tselinograd-25 (en russe : Целиноград-25) et de Makinsk-2 (en russe : Макинск-2), la localité est un centre nucléaire et biochimique. Elle obtient le statut de ville en 1964. Population Démographie Stepnogorsk a vu sa population fortement décroître après la dislocation de l'Union soviétique. Elle s'est stabilisée au cours des premières années du XXIe siècle. Recensements (*) ou estimations de la population Nationalités Le recensement de 2010 révèle une composition fortement marquée par la présence de populations russe (50 %), kazakhe (34 %), ukrainienne (5 %), allemande (3 %) et tatare (2 %). Les autres ethnies (Biélorusses, Polonais, Bachkirs, Mordves, Tchétchènes, Moldaves, Azéris et Grecs) représentent individuellement moins de 1 % de l’ensemble. Cultes Orthodoxe: Cathédrale Saint-Eleuthère Catholique: paroisse Notre-Dame-de-Fatima Sunnite: mosquée de la ville Économie En 2004, Kazatomprom reçoit en gestion fiduciaire le « combinat minier chimique de Stepnogorsk ». Stepnogorsk est également le siège de la société minière KazakhGold. Source (en)/(ru) Cet article est partiellement ou en totalité issu des articles intitulés en anglais « Stepnogorsk » (voir la liste des auteurs) et en russe « Степногорск » (voir la liste des auteurs). Notes et références Voir aussi Articles connexes Villes du Kazakhstan Liens externes (ru) Stepnogorsk online Portail du Kazakhstan Portail du nucléaire
Stiepnogorsk

Stiepnogorsk (kaz. i ros.: Степногорск) – miasto o znaczeniu obwodowym w północnym Kazachstanie, w obwodzie akmolskim. W 2009 roku liczyło ok. 47 tys. mieszkańców. Ośrodek przemysłu wydobywczego i chemicznego. Miejscowość otrzymała prawa miejskie w 1964 roku. Przypisy
Stepnogorsk

Stepnogorsk (ryska: Степногорск) är en ort i Kazakstan. Den ligger i oblystet Aqmola, i den nordöstra delen av landet, 130 km norr om huvudstaden Astana. Stepnogorsk ligger 312 meter över havet och antalet invånare är 46 736. Terrängen runt Stepnogorsk är platt. Runt Stepnogorsk är det mycket glesbefolkat, med 3 invånare per kvadratkilometer. Stepnogorsk är det största samhället i trakten. Trakten runt Stepnogorsk består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Stepnogorsk.
Степногорськ

Степного́рськ (каз. Степногорск) — місто, центр Степногорської міської адміністрації Акмолинської області Казахстану. Населення — 48894 особи (2021; 46712 у 2009, 47372 у 1999, 58200 у 1989). Місто розташоване за 262 км на схід від Кокшетау, за 14 км від залізничної станції Аксу. Гірничохімічна (Цілинний гірничохімічний комбінат), хімічна, машинобудівна, мікробіологічна і харчова промисловість. Науково-дослідницький центр. Засноване в 1959 році. Статус міста з 1964 року. Степногорськ спочатку був закритим містом, яке в різні часи мало «номерні» назви: Цілиноград-25, Макінськ-2. Причиною цього були Цілинний гірничохімічний комбінат, основна спеціалізація якого — збагачення уранової руди, і Біохімічний комбінат, на якому розроблялась і виготовлялась бактеріологічна зброя. Примітки Джерела Аркуш карти N-42-132. Посилання На Вікімапії
Ossakarowka

Ossakarowka (kasachisch Осакаровка Osakarovka, russisch Осакаровка) ist eine Siedlung in Kasachstan. Sie ist das Verwaltungszentrum des Audan Ossakarow im Gebiet Qaraghandy. Geografische Lage Ossakarowka befindet sich 110 km nordwestlich der Gebietshauptstadt zwischen Qaraghandy und der kasachischen Hauptstadt Astana. Bevölkerung Der Ort hat ca. 8046 Einwohner. Geschichte Die Siedlung wurde 1908 gegründet. Söhne und Töchter der Siedlung Anatoli Kolessow (1938–2012), sowjetischer Ringer Weblinks Fotos www.osakarowka.de Einzelnachweise
Ossakarovka

Ossakarovka (en kazakh : Осакаровка) est une ville du district de Sarybel dans l'oblys de Karaganda au Kazakhstan. Description Osakarovka se situe à 80 kilomètres au nord-nord-ouest de la ville de Karaganda, à l'ouest du canal Irtych-Karaganda. La route KAZ01 menant d'Astana a Karaganda passe par Osakarovka. La ville à une gare sur la ligne Astana-Karaganda. Population En 1999, le village comptait 8 080 habitants (3 719 hommes et 4 361 femmes). Selon le recensement de 2009, sa population s'élevait à 8 046 habitants (3 793 hommes et 4 253 femmes). Début 2019, elle était de 7 924 habitants (3 840 hommes et 4 084 femmes). Notes et références Voir aussi Article connexe Villes du Kazakhstan Lien externe Portail du Kazakhstan
Осакаровка

Осакаровка (каз. Осакаровка) — посёлок в Осакаровском районе Карагандинской области Казахстана. Административный центр и единственный населённый пункт Осакаровской поселковой администрации. Код КАТО — 355630100. История Село основано в 1908 году, когда прибыли первые поселенцы из Херсонской и Таврической губерний (территории современной Украины). Первоначальное название села - Осокоровка или Осокоровское. 28 декабря 1940 года Указом Президиума Верховного Совета Казахской ССР в составе Карагандинской области образован Осакаровский район с центром в селе Осакаровка. География Расположен на автомагистрали Астана — Караганда. Население В 1999 году население посёлка составляло 8080 человек (3719 мужчин и 4361 женщина). По данным переписи 2009 года, в посёлке проживало 8046 человек (3793 мужчины и 4253 женщины). На начало 2019 года население посёлка составило 7924 человека (3840 мужчин и 4084 женщины). На сегодняшний день согласно переписи 2021 года, в посёлке проживает 8812 человек (4343 мужчины и 4469 женщины). Экономика Железнодорожная станция на линии Астана — Караганда, в 110 км к северо-западу от Караганды. Осакаровский элеватор, нефтебаза, асфальтобетонный завод. Религия Православный Храм в честь Казанской иконы Богородицы Образование Ресурсный центр Гимназия № 9 Средняя Школа № 1 Средняя Школа № 12 Примечания
Osakarovka

Osakarovka är en ort i Kazakstan. Den ligger i oblystet Qaraghandy, i den centrala delen av landet, 100 km sydost om huvudstaden Astana. Osakarovka ligger 506 meter över havet och antalet invånare är 7 305. Terrängen runt Osakarovka är platt, och sluttar norrut. Runt Osakarovka är det mycket glesbefolkat, med 5 invånare per kvadratkilometer. Trakten runt Osakarovka består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor
Осакаровка

Осака́ровка (каз. Осакаровка) — селище, центр Осакаровського району Карагандинської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Осакаровської селищної адміністрації. Село засноване в 1908 році українськими переселенцями з Херсонської і Таврійської губерній як «Осокорівське», однак уже через два роки назва була перекручена генерал-губернатором. Було від 1940-х до 1960-х років місцем заслання «навічно» на спецпоселення родин борців за незалежність України (ОУН-УПА) та осіб, які їх підтримували. Навіть після зняття з них статусу спецпоселенця їм було заборонено повертатися в західні області України. Населення — 8812 осіб (2021; 8046 у 2009, 8080 у 1999, 10660 у 1989). Примітки Джерела Аркуш карти M-43-50. Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Palast der Republik (Almaty)

Der Palast der Republik (kasachisch Республика Сарайы, russisch Дворец Республики), ursprünglich Lenin-Palast, ist ein Gebäude im östlichen Stadtzentrum der kasachischen Stadt Almaty. Es befindet sich unweit des Hotel Kasachstan und wird heute für kulturelle Veranstaltungen genutzt. Geschichte Der Moskauer Architekt Prostakow, der bereits das Abai-Opernhaus mit entworfen hatte, wandte sich in den 1960er Jahren an Dinmuchamed Kunajew und unterbreitete ihm seine Idee für einen Veranstaltungsort für Parteikongresse und Konzertveranstaltungen. Zu dieser Zeit war der Staatliche Kremlpalast in Moskau bereits erbaut und der Bau ähnlicher Gebäude in Leningrad und Kiew war schon im Gange oder geplant. Nachdem Kunajew diesen Entwurf abgelehnt hatte, beauftragte er zunächst Moskauer Architekten zusammen mit ortsansässigen Architekten einen Entwurf auszuarbeiten. Nachdem dies aber misslungen war, betraute er das Kasgorstroiprojekt-Institut in Alma-Ata damit. Die Architekten des Gebäudes mussten innerhalb von drei Jahren ein Gebäude entwerfen und bauen, das für große Veranstaltungen wie den Parteitag der Kommunistischen Partei und für Konzerte sowjetischer Musiker geeignet war. Da es für den Bau von Konzertgebäuden zu dieser Zeit Einschränkungen gab, wurde der Palast während der Bauzeit offiziell als Kulturklub des Kaspotrebsojus bezeichnet. Der Palast der Republik wurde im Jahr 1970 anlässlich des 100. Geburtstags von Wladimir Lenin, dem Begründer der Sowjetunion, eingeweiht. Er wurde unter der Bezeichnung Palast der Kultur eröffnet. Die Architekten des Gebäudes Wladimir Kim, Juri Ratuschni, Nikolai Ripinski und Lew Uchobotow wurden für ihre Leistung 1971 mit dem Staatspreis der UdSSR ausgezeichnet. Am 6. Dezember 1991 wurde er in Palast der Republik umbenannt. In den Jahren 2010 bis 2011 wurde das Bauwerk zum ersten Mal seit 40 Jahren renoviert und umgebaut. Im Innenraum des Gebäudes wurden unter anderem Wände verstärkt, damit das Bauwerk gegen seismische Aktivitäten in der Region abgesichert ist. Zudem wurde das architektonische Erscheinungsbild stark verändert, indem die vorher prägende Fassade mit ihren Betonteilen nun hinter einer Glasfassade verborgen wird. Der Umbau erfolgte eigentlich im Rahmen eines Programms zur Erhaltung von historischen und kulturellen Denkmälern von nationaler Bedeutung, hatte jedoch eine völlig veränderte architektonische Erscheinung des Gebäudes als Ergebnis. Galerie Weblinks Palast der Republik (Almaty). In: Structurae Offizielle Webpräsenz (englisch, kasachisch und russisch) Einzelnachweise