Atyrau

Atyrau (kasakhisk: Атырау, Atıraw, اتىراۋ, russisk: Атырау russisk udtale: [ɐtɨˈraʊ]), indtil 1991 kendt som Guryev (russisk: Гурьев russisk udtale: [ˈɡurʲjɪf]), er en by i Kasakhstan og oblasthovedstad for Atyrau oblast. Den ligger ved Uralflodens udmunding i det Kaspiske Hav, 2.700 km vest for Almaty og 351 km øst for den russiske by Astrakhan. Byen er et vigtigt centrum for Kasakhstans olie- og gasindustri og en af landets vigtigste havnebyer ved det Kaspiske Hav. Byen ligger på begge sider af Uralfloden, som traditionelt regnes som en del af grænsen mellem Europa og Asien. Byen har 323.295(2024) indbyggere, hvoraf 90 % er etniske kasakhere, mens resten hovedsageligt er russere og andre etniske grupper såsom tatarer og ukrainere. Historie Grundlæggelse og tidlig historie Fortet ved Uralflodens udmunding blev bygget af tømmer i 1645 og kaldt Nizhny Yaitzky gorodok. Fortet blev opført af den russiske handelsmand Gury Nazarov, som voksede op i Yaroslavl, og som havde specialiseret sig i handel med Khiva og Bukhara. Fortet blev plyndret af Yaik kosakker, og Guriev-familien genopbyggede derfor fortet i sten mellem 1647 og 1662. Aleksej Mikhajlovitj af Rusland udstationerede en garnison af streltere, som skulle beskytte fortet mod angreb fra kosakker. Det lykkedes imidlertid for kosakoprøreren Stenka Razin at indtage byen i 1667 og 1668. Fortet mistede efterhånden sin strategiske betydning, og det blev revet ned i 1810. Byen hed i perioden 1708–1991 Guriev. Det nuværende navn kommer fra Atıraw, der betyder 'floddelta' på kasakhisk. 2. verdenskrig Under 2. verdenskrig fik Guriev strategisk betydning som transport- og forsyningscenter for Sovjetunionen. Byens placering ved Uralfloden og det nordlige Kaspiske Hav gjorde den til et vigtigt forbindelsesled mellem Centralasien, Kaukasus og frontområderne ved Volga. Efter den tyske offensiv mod Kaukasus og olieområderne omkring Baku i 1942 voksede betydningen af olie- og transportinfrastrukturen i Guriev-regionen. Transporten af olieprodukter, fisk, fødevarer, militært materiel og andre forsyninger gennem byen blev intensiveret, særligt under Slaget om Stalingrad. Guriev fungerede samtidig som modtage- og transitby for evakuerede civile, arbejdere og virksomheder fra de vestlige dele af Sovjetunionen. Flere industrielle aktiviteter blev midlertidigt flyttet østpå som følge af den tyske invasion, og regionens olieproduktion blev integreret tættere i den sovjetiske krigsøkonomi. Under krigen blev havnefaciliteter, lagre, olieanlæg og transportforbindelser udbygget og underlagt militær bevogtning. Efter krigen blev der opført mindesmærker i byen for faldne soldater og veteraner fra regionen. Sovjettiden og tiden efter 1991 I sovjettiden udviklede Guriev sig til et vigtigt regionalt center for olieindustri og petrokemisk industri i det vestlige Kasakhstan. Udbygningen af olieproduktionen i området omkring det Kaspiske Hav førte til industrialisering, befolkningstilvækst og udvidelse af havne- og transportfaciliteterne i byen. I 1991, kort før Kasakhstans selvstændighed fra Sovjetunionen, blev byen officielt omdøbt fra Guriev til Atyrau. Efter selvstændigheden blev Atyrau et af de vigtigste centre for Kasakhstans olie- og gaseksport. Udviklingen af olie- og gasfelterne Tengiz og Kashagan medførte store udenlandske investeringer og tilstedeværelse af internationale energiselskaber som Chevron, ExxonMobil, Shell og Eni. Byen oplevede betydelig økonomisk vækst i 2000'erne og 2010'erne, men også stigende miljøproblemer og sociale spændinger som følge af den hurtige udvikling i olieindustrien. Geografi Atyrau er sammen med Aktau en af Kasakhstans vigtigste havnebyer ved det Kaspiske Hav. Atyrau ligger ved Uralflodens floddelta. Byen ligger omkring 20 meter under havets overflade. Uralfloden gennemskærer Atyrau og fungerer traditionelt som grænse mellem Europa og Asien. En moderne fodgænger- og cyklistbro over floden forbinder de europæiske og asiatiske dele af byen og er blevet et af Atyraus kendte vartegn. Den 551 meter lange bro blev opført i 2001 i forbindelse med 10-året for Kasakhstans selvstændighed og blev på daværende tidspunkt omtalt som verdens længste fodgænger- og cyklistbro. Senere er den blevet overgået af nyere fodgængerbroer som Sky Bridge 721 i Tjekkiet og Bridge of National Unity i Ungarn. Byen ligger i den olierige Kaspiske sænkning, som rummer nogle af Kasakhstans største olie- og gasfelter. Klima Atyrau har et tørt steppeklima med varme somre og kolde vintre. Nedbøren er relativt lav gennem hele året, og området omkring det nordlige Kaspiske Hav er præget af fladt terræn og sparsom vegetation. Somrene er ofte meget varme med temperaturer over 30 °C, mens vintertemperaturerne regelmæssigt falder under frysepunktet. Byen er desuden udsat for kraftige vinde og støvstorme i tørre perioder. Gennemsnitstemperaturer og nedbør i Atyrau: Demografi Atyrau har oplevet betydelig befolkningstilvækst siden 1990'erne som følge af udviklingen i olie- og gasindustrien. Byen tiltrækker arbejdskraft fra andre dele af Kasakhstan samt udenlandske specialister tilknyttet energisektoren. Størstedelen af befolkningen er etniske kasakhere, mens betydelige minoriteter omfatter russere, tatarer, ukrainere og andre etniske grupper fra det tidligere Sovjetunionen. Som følge af den internationale olieindustri findes der desuden et mindre samfund af udenlandske arbejdstagere og forretningsfolk i byen. Økonomi Olieindustri Atyrau er centrum for Kasakhstans olie- og gasindustri. Udbygningen af Kashagan-feltet har omfattet anlæg af kunstige øer og offshore-infrastruktur i den nordlige del af det Kaspiske Hav som led i udvindingen af olie og naturgas. De kunstige øer blev opført for at muliggøre olieproduktion i de lavvandede og isprægede dele af havområdet. Byen ligger nær de store olie- og gasfelter Tengiz og Kashagan i den nordlige del af det Kaspiske Hav. Der er boret mange oliebrønde i Tengiz Oliefeltet og Kashagan Oliefeltet. En olieledning forbinder Atyrau med Samara og det russiske olieledningsnet, mens en separat olieledning forbinder Tengiz Oliefeltet med Novorossijsk ved Sortehavet. Atyrau Oil Refinery er et af Kasakhstans tre store olieraffinaderier og ejes hovedsageligt af KazMunayGas. Raffinaderiet har en årlig behandlingskapacitet på omkring 5,5 millioner ton råolie og er blevet moderniseret betydeligt siden 2010'erne. Tengiz-feltet drives af konsortiet Tengizchevroil, som ejes af Chevron (50 %), ExxonMobil (25 %), KazMunayGas (20 %) og Lukoil (5 %). Feltet er blandt verdens største oliefelter, og produktionen blev udvidet betydeligt i 2025 gennem Future Growth Project. Kasakhstan har i 2020'erne arbejdet på at mindske sin afhængighed af russiske eksportveje for olie. Som led heri er olieeksporten over det Kaspiske Hav til Aserbajdsjan blevet udvidet, og der har været drøftelser om en fremtidig transkaspisk olieledning mellem Kasakhstan og Aserbajdsjan. Atyrau har en stor international arbejdsstyrke tilknyttet olieindustrien, herunder ansatte fra virksomheder som Chevron, ExxonMobil, Shell, Eni og KazMunayGas. Transport Atyrau er et vigtigt transportknudepunkt i det vestlige Kasakhstan og forbindes med resten af landet gennem vej-, jernbane- og lufttransport. Atyrau International Airport betjener indenrigsruter til blandt andet Almaty og Astana samt internationale forbindelser til andre byer i Centralasien, Rusland og Kaukasus. Byen har jernbaneforbindelser til blandt andet Astrakhan, Aktau og resten af det kasakhiske jernbanenet. Havnen ved det Kaspiske Hav spiller desuden en vigtig rolle for transport af olieprodukter og gods. Arkitektur Atyraus arkitektur er præget af både sovjetisk byplanlægning og nyere byggerier fra olieboomet efter Kasakhstans selvstændighed i 1991. Byen rummer sovjetiske boligblokke, administrative bygninger og industrielle anlæg side om side med moderne hoteller, kontorbygninger og indkøbscentre. Et af byens kendte vartegn er fodgængerbroen over Uralfloden, som forbinder de europæiske og asiatiske dele af byen. I de centrale dele af byen findes flere nyere bygninger opført i forbindelse med udviklingen af olieindustrien, herunder internationale hoteller, erhvervscentre og boligkomplekser for ansatte i energisektoren. Byens ældre arkitektur er relativt begrænset, da store dele af Atyrau blev ombygget i sovjettiden og senere moderniseret efter selvstændigheden. Mange nyere byggerier er opført i moderne international stil som følge af udenlandske investeringer i energisektoren. Sport Atyrau er hjemsted for flere professionelle sportsklubber. Byens mest kendte fodboldklub er FC Atyrau, som spiller i den kasakhstanske Premier League og spiller sine hjemmekampe på Munayshy Stadium. Byen er også hjemsted for basketballholdet BC Barsy Atyrau, som vandt de nationale mesterskaber i 2011 og 2016. Holdet har deltaget i internationale turneringer som FIBA Asia Champions Cup. Atyrau har desuden faciliteter til kampsport, ishockey og volleyball, og byen afholder regelmæssigt regionale og nationale sportsbegivenheder. Uddannelse QSI International School of Atyrau er en international skole for børn af udlændinge. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside for Atyraus byadministration Investeringer i Atyrau-regionen Kilder