NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Акана Курманова

Ака́на Курма́нова (каз. Ақан Құрманов) — село у складі Атбасарського району Акмолинської області Казахстану. Адміністративний центр сільського округу Акана Курманова. Населення — 636 осіб (2021; 1004 у 2009, 1195 у 1999, 813 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 52 %. До 2015 року село називалось Октябрське. Примітки Джерела Аркуш карти M-42-17. Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Ольгинка (Павлодарская область)

Ольгинка (каз. Ольгинка) — село в Павлодарском районе Павлодарской области Казахстана. Административный центр и единственный населённый пункт Ольгинского сельского округа. Код КАТО — 556057100. Расположено в 62 км к юго-востоку от Павлодара. История Село было основано переселенцами из российских губерний в 1907 году, и названо в 1914 году по имени сестры императора Николая II — Ольги Александровны. Сначала входило в состав Галкинской волости, с 1923 года — Крестьянской волости Павлодарского уезда, с 1928 года — в составе Павлодарского района. Село было центральной усадьбой бывшего совхоза «Маяк», организованного в 1962 году на землях разукрупнённых совхозов № 499, «Восточного» и «Ямышевского». Население В 1985 году население села составляло 1079 человек, в 1999 году — 1077 человек (529 мужчин и 548 женщин). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 951 человек (463 мужчины и 488 женщин). Примечания
Ольгинка (Павлодарський район)

О́льгинка (каз. Ольгинка) — село у складі Павлодарського району Павлодарської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Ольгинського сільського округу. Населення — 885 осіб (2021; 951 у 2009, 1077 у 1999, 1215 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 45 % українці — 20 % Примітки Джерела Аркуш карти M-43-12. Посилання На Вікімапії
Опытное Поле (Восточно-Казахстанская область)

Опытное поле (каз. Опытное поле) — село в Глубоковском районе Восточно-Казахстанской области Казахстана. Административный центр и единственный населённый пункт Опытнопольского сельского округа. Код КАТО — 634061100. Географическое положение Село Опытное Поле примыкает к северным окраинам города Усть-Каменогорск и находится примерно в 21 км к юго-востоку от районного центра, посёлка Глубокое. Население В 1999 году население села составляло 4478 человек (2215 мужчин и 2263 женщины). По данным переписи 2009 года, в селе проживали 4704 человека (2214 мужчин и 2490 женщин). Объекты социальной сферы КГКП «Восточно-Казахстанский областной противотуберкулёзный диспансер» управления здравоохранения Восточно-Казахстанской области. Примечания
Опитне поле

О́питне поле (каз. Опытное поле) — село у складі Глибоківського району Східноказахстанської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Опитнопольського сільського округу. Населення — 4512 осіб (2021; 4704 у 2009, 4478 у 1999, 4269 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 100 % Примітки Джерела Аркуш карти M-44-70 Белоусавка. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1964 р. Видання 1968 р. (рос.) Посилання На Вікімапії
Орловка (Щербактинский район)

Орловка (каз. Орловка) — село в Щербактинском районе Павлодарской области Казахстана. Расположено в 12 км к северо-западу от районного центра — села Шарбакты и в 92 км к северо-востоку от областного центра — города Павлодара. Административный центр и единственный населённый пункт Орловского сельского округа. Код КАТО — 556853100. История Село было основано в 1908 году на урочище Караой переселенцами из украинского села Орловка. В 1912 году была организована Орловская волость Павлодарского уезда. В 1930 году в селе был организован первый колхоз «10 годовщина Октября», в 1933 году колхоз стал называться «Победа». В 1950 году в него влился колхоз «Екпенды». Долгое время мясо-молочным колхозом руководил Герой Социалистического Труда Михаил Корзюк. Население В 1985 году в селе проживало 1046 человек. В 1999 году численность населения села составляла 1112 человек (524 мужчины и 588 женщин). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 1113 человек (546 мужчин и 567 женщин). Примечания
Орловка (Щербактинський район)

Орло́вка (каз. Орловка) — село у складі Щербактинського району Павлодарської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Орловського сільського округу. Населення — 1147 осіб (2021; 1113 у 2009, 1112 у 1999, 1158 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: німці — 35 % росіяни — 33 % українці — 25 % Примітки Джерела Аркуш карти N-44-121. Масштаб: 1 : 100 000. (рос.) Зазначити дату випуску/стану місцевості. Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Otar (village)

Otar (Kazakh: Отар) is a village in the Zhambyl Region, south-eastern Kazakhstan. It is the administrative center of the Otar rural district (KATO code - 314851100). Population: 4,540 (2009 census results); 4,355 (1999 census results). Geography Otar is located just west of the border with the Almaty Region by the southern end of the Chu-Ili Range. 1.5 kilometers (0.93 mi) to the east of the village lies the Otar Military Base. Climate Otar has a semi-arid climate (Köppen: BSk) with cold winters and hot summers. History During World War II, in 1942, the 1st Uhlan Regiment of the Polish Anders' Army was stationed and organized in Otar, before it was evacuated from Kazakhstan to fight against Nazi Germany. References External links Defense Minister of Kazakhstan checks Otar military base
Отар (Жамбылская область)

Отар (каз. Отар) — аул в Кордайском районе Жамбылской области Казахстана. Административный центр Отарского сельского округа. Находится примерно в 69 км к северо-востоку от районного центра, села Кордай. Код КАТО — 314851100. История 30 июня 1941 года Отар получил статус рабочего посёлка. Население В 1999 году население аула составляло 4355 человек (2156 мужчин и 2199 женщин). По данным переписи 2009 года, в ауле проживало 4540 человек (2239 мужчин и 2301 женщина). На момент 2023 года население по официальным подсчётам население составляет 9262 человек Примечания
Отар (Казахстан)

Ота́р (каз. Отар) — село у складі Кордайського району Жамбильської області Казахстану. Адміністративний центр Отарського сільського округу. У радянські часи село мало статус селище міського типу. Населення — 4896 осіб (2021; 4540 у 2009, 4355 у 1999, 5590 у 1989). Примітки Джерела Аркуш карти K-43-19 Отар. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1982 р. Видання 1986 р. (рос.) Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
House of Officers (Almaty)

The House of Officers (Kazakh: Офицерлер үйі, romanized: Ofitserler üiı) is a military/cultural building in Almaty, Kazakhstan. It serves troops and other personnel of the Almaty Military Garrison. Currently, the building houses the Museum of the Great Patriotic War, as well as other small organizations. From 1995–2012, the building housed the Central Military Band of the Ministry of Defense of Kazakhstan. Since November 1993, the building has been part the Almaty State Historical-Architectural and Memorial Reserve. Building The building was erected in 1978 in front of the eastern entrance to Park of 28 Panfilov Guardsmen. The main 4-story building is made in a monolithic reinforced concrete frame with brick filled walls. The facade of the building leads to the Eternal Flame of the Glory Memorial, which is decorated with chased copper and white marble colonnade. The building includes the following halls: Concert hall Lecture hall Cinema Restaurant Dance hall Rehearsal halls Art studio Administrative rooms References
Береке (Павлодарская область)

Береке (каз. Береке, до 2017 года — Парамоновка) — село в Павлодарской области Казахстана. Расположено справа по течению в зоне канала Иртыш — Караганда имени К. И. Сатпаева, в 76 км к юго-западу от Павлодара и 70 км к западу от Аксу. Находится в подчинении городской администрации Аксу. Входит в состав Достыкского сельского округа. Код КАТО — 551643500. История Село было основано переселенцами в 1914 году на урочище Тобет и названо по имени переселенца Парамона. Парамоновка была центральной усадьбой бывшего овоще-молочного совхоза «60 лет Октября», образованного в 1977 году в 60-ю годовщину Октябрьской революции. Совхоз был создан из части земель совхозов «Пограничник» и имени Куйбышева. Население В 1985 году в селе жили 1657 человек, в 1999 году население села составляло 1836 человек (903 мужчины и 933 женщины). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 1590 человек (746 мужчин и 844 женщины). Примечания
Береке (Аксуська міська адміністрація)

Береке́ (каз. Береке) — село у складі Аксуської міської адміністрації Павлодарської області Казахстану. Входить до складу Достицького сільського округу. Населення — 1499 осіб (2021; 1590 у 2009, 1750 у 1999, 1758 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 40 % німці — 30 % До 2017 року село називалось Парамоновка. Примітки Джерела Аркуш карти M-43-9. Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Песчанка (Бородулихинский район)

Песчанка (каз. Песчанка) — село в Бородулихинском районе Абайской области Казахстана. Административный центр Ленинского сельского округа. Находится примерно в 50 км к юго-востоку от районного центра, села Бородулиха. Код КАТО — 633855100. Население В 1999 году население села составляло 1244 человека (613 мужчин и 631 женщина). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 878 человек (422 мужчины и 456 женщин). Примечания Ы
Піщанка (Бородуліхинський район)

Піща́нка (каз. Песчанка) — село у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр Кунарлинського сільського округу. Населення — 679 осіб (2021; 878 у 2009, 512 у 1999, 1552 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 58 % німці — 21 % Примітки Джерела Аркуш карти M-44-56 Шемонаиха. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1964 р. Видання 1968 р. (рос.) Посилання На Вікімапії
Петропавловка (Абайская область)

Петропавловка (каз. Петропавловка) — село в Бородулихинском районе Абайской области Казахстана. Административный центр Петропавловского сельского округа. Код КАТО — 633877100. Население В 1999 году население села составляло 1201 человек (591 мужчина и 610 женщин). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 1160 человек (567 мужчин и 593 женщины). Примечания
Петропавловка (Бородуліхинський район)

Петропа́вловка (каз. Петропавл) — село у складі Бородуліхинського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр Петропавловського сільського округу. Населення — 1219 осіб (2021; 1160 у 2009, 1201 у 1999, 1533 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 42 % німці — 30 % казахи — 21 % Примітки Джерела Аркуш карти M-44-41 Петропавловка. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1983 р. Видання 1987 р. (рос.) Посилання На Вікімапії
Пресное

Пресное (каз. Пресное) — село в Павлодарском районе Павлодарской области Казахстана. Расположено в 78 км к северо-западу от Павлодара. Административный центр и единственный населённый пункт Пресновского сельского округа. Код КАТО — 556031100. История Село было основано в 1745 году на Иртышской укреплённой линии по распоряжению командира войск и начальника Сибирских линий Христиана Киндермана сначала как почтовый маяк, потом стал редутом. С 1838 года — казачий посёлок Сибирского линейного казачьего войска. С 1873 года — селение Пресное Песчанской волости Павлодарского уезда Семипалатинской области. С 1928 года — в Павлодарском районе. В 1929 году в селе Пресное был организован колхоз «12 годовщина Октября», который в 1950 году слился с другим колхозом и вошёл в состав совхоза «Пресновский» как 2-е отделение. Пресное было центральной усадьбой бывшего птицесовхоза «Авангард», созданного в 1962 году на базе 2-го отделения совхоза «Пресновский» и рыболовецкой артели «Передовик». Население В 1985 году в селе проживало 1515 человека. В 1999 году население села составляло 1381 человек (811 мужчин и 570 женщин). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 820 человек (399 мужчин и 421 женщина). Примечания
Прісне

Прі́сне (каз. Пресное) — село у складі Павлодарського району Павлодарської області Казахстану. Входить до складу Чорноріцького сільського округу. Населення — 637 осіб (2021; 820 у 2009, 1381 у 1999, 1571 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 52 % казахи — 28 % Станом на 1989 рік село називалось Авангард. Примітки Джерела Аркуш карти N-43-118. Масштаб: 1 : 100 000. (рос.) Зазначити дату випуску/стану місцевості. Посилання На Вікімапії
Пригородное (Костанайская область)

Пригородное (каз. Пригородное, ранее Элеваторный) — село в Житикаринском районе Костанайской области Казахстана. Административный центр и единственный населённый пункт Пригородной аульной администрации. Физико-географическая характеристика Находится на расстоянии 5 километрах от восточной границы города Житикара. Код КАТО — 394431100. На территории села находится железнодорожная станция Житикара (ранее Джетыгара). Село расположилось на пологоволнистой равнине со слабым уклоном к востоку. Климат резко континентальный с жарким сухим летом и малоснежной и холодной зимой. Территория села безлесная. История В октябре 1954 году утвердили границы нового посёлка Элеваторный. В октябре 1957 года «Казэлеватормельстрой» начала строительство главного корпуса элеватора. В 1963 году построен первый силосный корпус ёмкостью 25 тысяч тонн, а в 1965 году сдан второй корпус. В 1971—1974 гг. достроены силосные корпуса ёмкостью 72 тыс. тонн. В 1959 году Элеваторный преобразован в посёлок Пригородный. В 1969—1970 построили школу. С 1990 года Джетыгаринский элеватор переименован в Джетыгаринский комбинат хлебопродуктов. С 2011 года элеватор принадлежит ТОО «КазАгроТрейд», которая оказала негативное влияние на развитие села. В мае 2015 года КазАгроТрейд прекратил существование. В июле 2024 году элеватор был взорван, для того чтобы начать разработку карьера по добыче золота компанией Комаровское горное предприятие (собственник Полиметалл). Население В 1999 году население аула составляло 2158 человек (1027 мужчин и 1131 женщина). По данным переписи 2009 года, в ауле проживало 3028 человек (1392 мужчины и 1636 женщин). На 1 июля 2015 года численность населения составляла 1446 человек. Инфраструктура Примечания Литература Село моё неброское, обычное село… (рус.) // Житикаринская районная библиотека : электронное пособие / сост. Г.Д. Згоник. — Житикара, 2015. — С. 75.
Пригородне (Житікаринський район)

При́городне (каз. Пригородное) — село у складі Житікаринського району Костанайської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Пригородної сільської адміністрації. У радянські часи село мало статус смт і називалося Пригородний, статус села селище отримало 2005 року. Населення — 1467 осіб (2021; 3028 у 2009, 1992 у 1999, 2257 у 1989). Примітки Джерела Аркуш карти N-41-135 Джетыгара. Масштаб: 1 : 100 000. Видання 1978 р. (рос.) Посилання На Вікімапії
Приречное (Абайская область)

Приречное (каз. Приречное) — село в Жанасемейском районе Абайской области Казахстана. Административный центр Приречного сельского округа. Код КАТО — 632859100. Население В 1999 году население села составляло 1117 человек (543 мужчины и 574 женщины). По данным переписи 2009 года, в селе проживали 1303 человека (650 мужчин и 653 женщины). Примечания
Прирічне (Жанасемейський район)

Прирі́чне (каз. Приречное) — село у складі Жанасемейського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр Прирічного сільського округу. Населення — 1025 осіб (2021; 1303 у 2009, 1117 у 1999, 1086 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 36 % німці — 32 % казахи — 24 % Примітки Джерела Аркуш карти M-44-53 Семипалатинск. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1975 р. Видання 1979 р. (рос.) Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Приуральное

Приура́льное (каз. Приуральное) — село в Бурлинском районе Западно-Казахстанской области Казахстана. Административный центр и единственный населённый пункт Приурального сельского округа. Находится примерно в 35 км к северу от центра города Аксай. Код КАТО — 273657100. Село расположено на левом берегу реки Урал. Население В 1999 году население села составляло 1332 человека (639 мужчин и 693 женщины). По данным переписи 2009 года в селе проживало 1357 человек (689 мужчин и 668 женщин). Примечания
Приуральне

Приура́льне (каз. Приуральное) — село у складі Бурлінського району Західноказахстанської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Приурального сільського округу. Населення — 1280 осіб (2021; 1357 у 2009, 1332 у 1999, 1577 у 1989). Примітки Джерела Аркуш карти M-39-23 Илек. Масштаб: 1 : 100 000. Видання 1986 р. (рос.) Посилання На Вікімапії
Республіканський музей книги

Республіканський музей книги — музей історії літератури та книговидавництва Казахстану в місті Алмати, розташований у колишньому будинку міністерства хлібопродуктів. Музей Музей Книги був заснований в 1977 році. Сховище Музею включає в себе колекції більше 500 рідкісних книг і рукописів XVIII-ХІХ століть і до 40-х років ХХ-го сторіччя. У запасниках музею знаходяться старовинні казахстанські та зарубіжні рукописи, рукописні і стародруковані книги арабського, латинського і кирилівського шрифтів, які мають історико-культурне та наукове значення. В експозиції музею із застосуванням зборів фото - та відеоматеріалів по письмовій культурі Казахстану, експонати музею розміщені в чотирьох основних розділах: Стародавня письмова спадщина Казахського степу Рукопис – спадщина століть. Ранні вітчизняні видання. Письмові та друковані пам'ятки Казахстану. У 2012 році в Музеї відбулася виставка, присвячена 115-річчю Мухтара Ауезова. На виставці були представлені книги з особистим автографом М. Ауезова, перше видання роману «Абай», випущеного в Алма-Аті в 1942 році, також цінні експонати: драма «Енлик-Кебек», «Қилы заман», «Қараш-қараш», «Қорғансыздың күні», «Тас түлек» та інші твори латинською мовою. Будівля музею Будівля для міністерства хлібопродуктів було побудовано в 1936 році. Архітектором проекту виступив В. Твердохлєбов, скульптором — Б. Вахек. Споруда являє собою двоповерхову цегляну, Г-подібна в плані споруда. Вхідна група у вигляді портика влаштована в кутовій частині будівлі. Основний об'єм споруди являє собою глуху рустовану поверхню, доповнену неглибокими прямокутними нішами. Міжповерховий простір декорований горизонтальним поясом рельєфного панно зі сценами соціалістичного побуту сільського господарства. Двокольорове рішення фасаду і використання класицичних елементів в декорі будівлі надають йому особливу образну виразність. В східному крилі будівлі на рівні вікон першого поверху в неглибокій прямокутної ніші розташований фонтанчик у формі левової голови. Статус пам'ятника 10 листопада 2010 року був затверджений новий Державний список пам'яток історії та культури місцевого значення міста Алмати, одночасно з яким всі попередні рішення з цього приводу були визнані такими, що втратили чинність. В цій Постанові було збережено статус пам'ятки місцевого значення колишньому будівлі міністерства хлібопродуктів. Межі охоронних зон були затверджені в 2014 році. Примітки
Ростовка

Росто́вка (каз. Ростовка) — село у складі Бухар-Жирауського району Карагандинської області Казахстану. Адміністративний центр Ростовського сільського округу. Населення — 1776 осіб (2021; 1915 у 2009, 1595 у 1999, 1824 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: росіяни — 39 %; німці — 21 %; казахи — 20 %. Примітки Джерела Аркуш карти M-43-62 Темиртау. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1983 р. Видання 1986 р. (рос.) Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Турар-Рискуловський сільський округ

Тура́р-Рискуло́вський сільський округ (каз. Турар Рысқұлов ауылдық округі, рос. Турар-Рыскуловский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Меркенського району Жамбильської області Казахстану. Адміністративний центр — село Турара Рискулова. Населення — 3716 осіб (2021; 3106 у 2009, 2482 у 1999, 2750 у 1989). Станом на 1989 рік село Жданово перебувало у складі Меркенської сільської ради, а село Інтернаціональне — у складі Ойтальської селищної ради. 2004 року зі складу Меркенського сільського округу було виділене село Турара Рискулова, а зі складу Ойтальської селищної адміністрації — село Інтернаціональне для утворення окремого Турар-Рискуловського сільського округу. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки
Сабынды

Сабынды (каз. Сабынды) — село в Коргалжынском районе Акмолинской области Казахстана. Административный центр Сабундинского сельского округа. Код КАТО — 116047100. География Село расположено в восточной части района, на расстоянии примерно 49 километров (по прямой) к северо-востоку от административного центра района — села Коргалжын. Абсолютная высота — 344 метров над уровнем моря. Климат холодно-умеренный, с хорошей влажностью. Среднегодовая температура воздуха положительная и составляет около +4,5°С. Среднемесячная температура воздуха в июле достигает +20,9°С. Среднемесячная температура января составляет около -14,3°С. Среднегодовое количество осадков составляет около 405 мм. Основная часть осадков выпадает в период с июня по июль. Ближайшие населённые пункты: село Алгабас — на юго-западе, село Караегин — на западе, село Оразак — на востоке, село Кенбидаик — на юге. Севернее села проходит автодорога Р-2 «Астана — Коргалжын» (с подъездом к Коргалжынскому заповеднику), от которого отходит автодорога областного значения — КС-16 «Коргалжын — Арыкты — Сабынды» проходящий через село. Улицы микрорайон Калкабека Шымырулы, ул. Абая Кунанбаева, ул. Алихана Букейханова ул. Ануарбека Усенова, ул. Водопроводная, ул. Гоголя, ул. Ибрая Алтынсарина ул. Карл Маркса, ул. Каукена Кенжетаева ул. Керимжана Кошмаганбета, ул. Первомайская, ул. Толена Жумабаева, ул. Толепбека Жантаева, ул. Туяк Камелова, ул. Юрий Гагарина. Всего — 14 улиц, 1 микрорайон. История Основан в 1907 году. С 1918 года по 1930 год — административный центр бывшего Сабундукского района (Кургальджинский). Население В 1989 году население села составляло 2557 человек (из них казахи — 67%). В 1999 году население села составляло 1815 человек (908 мужчин и 907 женщин). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 1300 человек (669 мужчин и 631 женщина). Примечания
Сабинди

Сабинди́ (каз. Сабынды) — село у складі Коргалжинського району Акмолинської області Казахстану. Адміністративний центр Сабундинського сільського округу. Населення — 928 осіб (2021; 1300 у 2009, 1815 у 1999, 2557 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: казахи — 67 %. Примітки Джерела Аркуш карти M-42-46 Сабынды. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1987 р. Видання 1991 р. (рос.) Посилання На Вікімапії [Архівовано 25 серпня 2011 у WebCite]
Сарыжал (Абайская область)

Сарыжал (каз. Сарыжал) — село в Абайском районе Абайской области Казахстана. Административный центр и единственный населённый пункт Сарыжалского сельского округа. Находится примерно в 80 км к северо-востоку от села Карааул, административного центра района, на высоте 404 метров над уровнем моря. Код КАТО — 633253100. Население В 1999 году численность населения села составляла 2167 человек (1100 мужчин и 1067 женщин). По данным переписи 2009 года, в селе проживало 1972 человека (1015 мужчин и 957 женщин). Примечания
Сарижал

Сарижа́л (каз. Сарыжал) — село у складі Абайського району Абайської області Казахстану. Адміністративний центр та єдиний населений пункт Сарижальського сільського округу. Населення — 1650 осіб (2021; 1972 у 2009, 2167 у 1999, 1929 у 1989). Національний склад станом на 1989 рік: казахи — 100 % Станом на 1989 рік село називалось Саржал. Примітки Джерела Аркуш карти M-44-86 Саржал. Масштаб: 1 : 100 000. Стан місцевості на 1977 р. Видання 1979 р. (рос.) Посилання На Вікімапії
Саримолдаєвський сільський округ

Саримолда́євський сільський округ (каз. Сарымолдаев ауылдық округі, рос. Сарымолдаевский сельский округ) — адміністративна одиниця у складі Меркенського району Жамбильської області Казахстану. Адміністративний центр — село Саримолдаєва. Населення — 13575 осіб (2021; 10486 у 2009, 10062 у 1999, 6212 у 1989). Станом на 1989 рік існувала Кузьминська сільська рада (села Єкпінді, Кузьминка, Ойтал). 1997 року до складу Саримолдаєвського сільського округу приєднано ліквідований Акаральський сільський округ. 2002 року Акаральський сільський округ був відновлений. Склад До складу округу входять такі населені пункти: Примітки