Кемпінг

Ке́мпінг — облаштована територія для тимчасового проживання туристів у наметах, автофургонах або будиночках легкого типу. На відміну від «дикого» відпочинку на природі, кемпінги пропонують певний рівень інфраструктури та послуг для комфортного перебування. Опис Кемпінги зазвичай розташовуються в туристично привабливих регіонах: у мальовничих природних місцевостях, поблизу міст, на трасах популярних туристичних маршрутів, у зелених зонах, курортних районах або туристичних центрах. Площа кемпінгу визначається з розрахунку приблизно 100–120 м² на одного туриста. Характерною рисою кемпінгів є самообслуговування. Вони можуть бути як приватними, так і муніципальними. Територія зазвичай огороджена та поділена на окремі ділянки. Інфраструктура та послуги Кемпінги пропонують різний рівень комфорту — від простих майданчиків із базовими зручностями до повноцінних комплексів відпочинку. Основні послуги та зручності: Санітарні зони: Туалети, умивальники та душові кабіни (часто з гарячою водою). Кухонні зони: Спільні кухні з плитами для приготування їжі, місця для миття посуду. Інженерні комунікації: Водопровід, електрика, іноді каналізація для автофургонів. Паркувальні місця: Спеціальні місця для стоянки автомобілів, автофургонів та караванів. Адміністрація: Адміністративний будинок, де можна зареєструватися, отримати інформацію та орендувати спорядження. Додаткові послуги: Магазини та заклади харчування. Пральні машини та сушарки. Дитячі майданчики. Спортивні та розважальні об'єкти: басейн, майданчики для бочче або петанку, мінігольф. Анімаційні програми для дітей та дорослих. Види кемпінгів Кемпінги можна умовно поділити на кілька типів: Туристичні кемпінги: призначені для мандрівників, які зупиняються на короткий термін (одна або кілька ночей). Кемпінги для тривалого перебування (стаціонарні): тут відпочивальники орендують місце на цілий сезон або навіть рік, використовуючи свої каравани чи автобудинки як дачу. Змішані кемпінги: найпоширеніший тип, що пропонує місця як для транзитних туристів, так і для постійних клієнтів. Спеціалізовані кемпінги: наприклад, нудистські (FKK) кемпінги. Багато кемпінгів також пропонують в оренду власні будиночки, мобільні будинки, бунгало або вже встановлені намети. Мікрокемпінг — це нова форма кемпінгу, що передбачає ночівлю на невеликих приватних ділянках, які пропонуються через онлайн-платформи. Такі місця можуть не мати жодних зручностей, але приваблюють низькою ціною. Кемпінг в Україні В Україні культура кемпінгового відпочинку активно розвивається, особливо в останні роки, хоча вона ще не така поширена, як у країнах Європи чи США. Українські кемпінги можна умовно поділити на три основні категорії: Стихійні (дикі) кемпінги — необлаштовані місця на природі, популярні серед туристів для безкоштовного відпочинку з наметами. Інфраструктура тут відсутня. Умовно організовані кемпінги — локації, де за невелику плату надається місце для намету та базові зручності, такі як обладнане місце для вогнища, альтанки, туалети чи літній душ. Організовані туристичні кемпінги — спеціально облаштовані території з розвиненою інфраструктурою, що включає санітарні блоки, кухні, доступ до електроенергії та води, а також часто пропонують додаткові послуги, як-от оренда спорядження, організація екскурсій чи сплавів. Найбільша концентрація організованих кемпінгів спостерігається в Карпатах, а також у центральних та південних регіонах України поблизу річок та озер. Найвідоміші кемпінги України Карпатський регіон «Білий Слон» (с. Дземброня, Івано-Франківська область) — один з найпопулярніших кемпінгів, розташований біля підніжжя Чорногірського хребта. Пропонує місця для наметів, дерев'яні бунгало, кафе, сауну, прокат спорядження для рафтингу та піших походів. «Мала Річка» (с. Корчин, Львівська область) — кемпінг та глемпінг у Сколівських Бескидах, зручний для походів до фортеці Тустань та місцевих водоспадів. Є кухня, прокат спорядження та спортивні майданчики. «Gotar» (с. Ямельниця, Львівська область) — розташований у Сколівських Бескидах, пропонує базові зручності, сауну та організацію дитячих таборів і майстер-класів. «МС6» (с. Славське, Львівська область) — креативний простір, створений архітекторами, з акцентом на естетику та комфорт. Пропонує проживання у великих шатрах-глемпах з ліжками та меблями. «Петрос» (с. Ясіня, Закарпатська область) — кемпінг біля гір Петрос та Говерла, популярний серед туристів, що підкорюють Чорногірський хребет. Надає базові зручності, включаючи кухню та гарячу воду. Центральна та Південна Україна «Білий Бізон» (с. Лука та с. Хмелева, Івано-Франківська область) — два кемпінги на березі Дністра, популярні серед любителів водних сплавів. Мають розвинену інфраструктуру, включаючи басейн та сауну. «Зелена Черепаха» (с. Мигія, Миколаївська область) — рафт-кемпінг на території НПП «Бузький Гард», поблизу Мигійських порогів. Орієнтований на любителів рафтингу, скелелазіння та трекінгу. Кемпінги на Бакоті (Хмельницька область) — декілька кемпінгів, таких як «Садиба мандрівника» та «Indigo», розташовані на березі Дністровського водосховища в районі затопленого села Бакота. Пропонують базові зручності та гарні краєвиди. «Вовча гора» (с. Беремицьке, Чернігівська область) — кемпінг на території однойменного парку природи, де, окрім стандартних послуг, пропонують спостереження за птахами (бьордвотчинг). «Скелька» (між с. Олександрівка та с. Станіслав, Херсонська область) — один з небагатьох приморських кемпінгів на березі Дніпро-Бузького лиману, відомий своїми високими кручами. Має базові зручності та прокат каяків. «Козак» (Херсонська область) — розташований біля НПП «Нижньодніпровський» на руслі річки Козак. Пропонує місця для кемперів з підведеними комунікаціями, причал та дитячий басейн. Проблеми та розвиток Розвиток кемпінгової інфраструктури в Україні стикається з певними викликами. Зокрема, якість послуг у приморських регіонах та на Шацьких озерах часто є нижчою, а відгуки свідчать про проблеми з шумом та недотриманням правил відпочинку. Також деякі кемпінги в Карпатах пропонують послуги джипінгу, що шкодить довкіллю та порушує заповідний режим. Повномасштабне російське вторгнення 2022 року тимчасово унеможливило відпочинок у багатьох популярних кемпінгах на півдні та сході України, зокрема на острові Джарилгач, Кінбурнській косі та біля Станіславських круч. Історія Концепція кемпінгів з'явилася ще до епохи автомобілів. У 1901 році президент США Теодор Рузвельт закликав до створення безкоштовних кемпінгів на федеральних землях. На той час уже існувало кілька національних парків, таких як Єллоустон, Секвоя та Йосеміті, однак організованих місць для зупинок вздовж доріг бракувало. У 1929 році фітопатолог Еміліо Майнеке, вивчаючи вплив автомобільного туризму на природу, запропонував концепцію кемпінгу з одностороннім рухом та індивідуальними паркувальними місцями біля кожної ділянки. Цей дизайн мінімізував шкоду для довкілля і досі є основою для планування сучасних кемпінгів. Регулювання У багатьох країнах кемпінг поза спеціально відведеними місцями («дикий кемпінг») обмежений або заборонений законом. Наприклад, у Німеччині та Австрії існують спеціальні постанови (Campingverordnung), що регулюють мінімальні вимоги до облаштування кемпінгів, включаючи кількість санітарних вузлів та ширину під'їзних шляхів. У деяких країнах, як-от Шотландія, «дикий кемпінг» є легальним у більшості місць завдяки праву на вільний доступ до природи. Класифікація У багатьох країнах існує система класифікації кемпінгів, зазвичай за допомогою зірок (від 1 до 5), яка оцінює рівень комфорту, інфраструктури та послуг. Критерії різняться залежно від країни. Наприклад, у Німеччині класифікація, розроблена Федеральною асоціацією кемпінгової індустрії та Німецьким туристичним союзом, оцінює рецепцію, санітарні умови та стан ділянок. Примітки Посилання Кемпінг — словник-довідник. Архів оригіналу за 26 грудня 2009. Дорожні знаки — 6.18 Кемпінг. Архів оригіналу за 18 жовтня 2011.