NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Centro Espacial de Uchinoura

O Centro Espacial de Uchinoura (内之浦宇宙空間観測所, Uchinoura Uchū Kūkan Kansokusho) é uma instalação de lançamento espacial perto da cidade japonesa de Kimotsuki, em Kagoshima. Antes da criação Agência Japonesa de Exploração Aeroespacial (JAXA) em 2003, foi simplesmente chamado de Centro Espacial de Kagoshima (鹿児島宇宙空間観測所). Todos os satélites científicos do Japão foram lançados a partir de Uchinoura antes dos veículos de lançamento M-V a ser desmantelado em 2006. Ele continua a ser usado para lançamentos suborbitais, e também tem sido utilizado para o veículo de lançamento orbital Epsilon. Além disso, o centro tem antenas para a comunicação com as sondas espaciais interplanetárias. Referências Ligações externas Kagoshima — Encyclopedia Astronautica Kagoshima Space Center
Космічний центр Утіноура

Космічний центр Утіно́ура — космодром, розташований на узбережжі Тихого океану поблизу японського міста Кімоцуки (в минулому Учіноура), в префектурі Каґошіма. Історія космодрому До момента створення Японського агентства аерокосмічних досліджень (JAXA) в 2003 році, він позначався як Космічний центр Каґошіма і працював під егідою Інституту Космонавтики і Аеронавтики (Institute of Space and Aeronautical Science, ISAS). Технічна характеристика космодрому З космодрому Учіноура стартують твердопаливні ракети-носії «Мю», які застосовувалися для усіх запусків японських космічних апаратів наукового призначення, а також геофизичні і метеорологічні ракети. Космічні апарати, можуть мати нахил орбіти в межах від 29° до 75° до площини екватора. Центр має в розпорядженні станції космічної телекомунікації для забезпечення польотів міжпланетних станцій. Будівництво Космічного центру Каґошіма, призначеного для експериментальних запусків великих ракет було почато в 1961 році, і завершено в лютому 1962 року. Раніше, до створення цього стартового комплексу, випробувальні запуски японських ракет «К150», «К245» і «Каппа» здійснювалися з випробувальної ракетної бази Акіта в Мітігаве, з середини 1950-х до 1960-х. Проте запуск великих ракет вимагав ширшу акваторію для падіння відпрацьованих ступенів, чим вузьке Японське море. Після оцінки переваг і недоліків різних майданчиків, для будівництва космодрому було вибрано місто Учіноура в префектурі Каґошіма, розташований прямо на узбережжі Тихого океану. При зведенні комплексу конструктори використали переваги природного горбистого ландшафту. Твердопаливні ракети, створені в Японії, як правило, отримували назви по буквах грецького алфавіту -«Альфа», «Бета», «Каппа», «Омега», «Ламбда», й «Мю», деякі букви були пропущені внаслідок скасування проектів. Сімейство ракет «Мю», що використовується і понині, є найпотужнішим і складнішим. Першим ракетним запуском, здійсненим з нового майданчика, став запуск ракети «К150», що була зменшеною копією ракети «Каппа», в серпні 1962 року. Після цього почалися повномасштабні випробування ракет серій «Каппа» і «Ламбда», з паралельним форсуванням робіт за програмою «Мю». 11 лютого 1970 року, після чотирьох аварій, експериментальний супутник був успішно виведений на орбіту за допомогою ракети «Ламбда-4S» («L-4S-5»). Космічний апарат «Осумі» (названий на честь півострова в префектурі Каґошіма) став першим японським штучним супутником Землі. Надалі, значний прогрес в створенні ракет класу «Мю» дозволив здійснювати один запуск наукового космічного апарата на рік. Останнє покоління ракет «Мю-5» уперше продемонструвало свої можливості запуском дослідницького супутника «MUSES-B» («Харука») в лютому 1997 року. Перспективи космодрому Після переходу ISAS до складу JAXA, космодром був перейменований в Космічний центр Учіноура, і за ним були збережені запуски важких твердопаливних ракет наукового призначення. Посилання Космічний центр Учіноура на сайті JAXA. [Архівовано 19 березня 2011 у Wayback Machine.](англ.) Опис космодрому на сайті Astronautix.com. [Архівовано 22 лютого 2011 у Wayback Machine.](англ.) Космічний центр Учіноура на Google Maps.
NHK Kagoshima Broadcasting Station

The NHK Kagoshima Broadcasting Station (NHK鹿児島放送局, NHK Kagoshima Hōsō Kyoku) is a unit of the NHK that oversees terrestrial broadcasting in Kagoshima Prefecture. History Radio station JOHG started broadcasting on October 26, 1935. Television broadcasts started on February 22, 1958 (JOHG-TV, JOHC-TV started on April 8, 1962). On December 15, 1961, it installed a relay station at Naze, Amami Ōshima, the first of its kind to deliver radio signals to the remote island areas. Television reception at Naze started on June 10, 1963 for General TV, while Educational TV relays to the island started on November 1. Color broadcasts for both JOHG-TV and JOHC-TV began on March 20, 1966, but were initially limited to the mainland area of the prefecture. Color signals were made available to Amami on May 15, 1972. Work to convert the local facilities to accommodate stereo broadcasting were concluded in 1976. At an unknown date during fiscal 1983, an FM stereo line between Kagoshima and Naze was established, bringing stereo audio to the remote islands.. JOHG-TV was converted to stereo on July 20, 1984. NHK+ added Kagoshima programming on May 15, 2023. For its 90th anniversary, NHK Kagoshima used the slogan "Aimo, koimo", which in the local dialect means "this and that". The logo is represented by a face, where the eyes are the 90. References External links Official website (in Japanese)
NHK Miyazaki Broadcasting Station

The NHK Miyazaki Broadcasting Station (NHK宮崎放送局, NHK Nagasaki Hoso Kyoku) is a unit of the NHK that oversees terrestrial broadcasting in Miyazaki Prefecture. History JOMG (the current NHK Radio 1 station) opened on April 19, 1937. Radio 2 (JOMC) started on March 28, 1950. Television broadcasts started on July 1, 1960, for General TV (JOMG-TV) and December 1, 1963, for Educational TV FM broadcasts started on July 1, 1964. From April 2018, all local news and weather information on weekends and holidays (including year-end and New Year holidays) were unified into the Kyushu-Okinawa news block from Fukuoka, except for elections and disasters, in principle, for both TV and radio. Local news and weather information from Miyazaki were available only on weekdays. From the April reorganization in 2022, local news and weather information in the prefecture will be broadcast only on Saturdays, Sundays, and holidays at 18:45 (TV and radio outside of this time zone are mainly used during long holidays and during the Obon holidays. During the year-end and New Year period, as a general rule, Kyushu-Okinawa block news from Fukuoka will be broadcast as usual). NHK+ added Miyazaki programming on May 15, 2023. Television transmissions are carried out from the Wanizukayama Digital Television Transmitting Station in Tano-cho, Miyazaki City. References External links Official website (in Japanese)
Kagoshima City Museum of Art

Kagoshima City Museum of Art (鹿児島市立美術館, Kagoshima shiritsu bijutsukan) opened within the Ninomaru (secondary enclosure) of Tsurumaru Castle in Kagoshima, Kagoshima Prefecture, Japan, in 1985. The collection includes works by local artists Kuroda Seiki, Fujishima Takeji, and Wada Eisaku, as well as Western painters Claude Monet and Paul Cézanne. See also Reimeikan, Kagoshima Prefectural Center for Historical Material List of Cultural Properties of Japan - paintings (Kagoshima) References External links (in Japanese) Kagoshima City Museum of Art (in Japanese) Collection (in Japanese) Digital Museum
Suizenji-Park

Suizenji-Park (japanisch 水前寺成趣園, Suizenji Jōjuen) ist ein Wandelgarten aus der Edo-Zeit in der Stadt Kumamoto, Japan. Der Park Der Park wurde von Fürst Hosokawa Tadatoshi (細川 忠利; 1586–1641) im Jahre 1636 angelegt. Benannt ist er nach dem nicht mehr existierenden buddhistischen Tempel Suizen-ji. Der Park ist um einen großen Teich angelegt, an dessen Ostseite die 53 Stationen als Küstenstreifen dargestellt sind. Prominent ragt die Nachbildung des Fuji hervor, an dessen Hang Bäumchen Wolken darstellen. Im nebenstehenden Plan wird auf einige interessante Punkte hingewiesen: Im Norden befindet sich der Izumi-Schrein (出水神社, Izumi-jinja) samt Torii, der in der Meiji-Zeit angelegt wurde. Brunnen des „Wassers für ein langes Leben“ (長寿の水, chōju no mizu). Im Westen befindet sich das große Teehaus Kokin-Denju-no-Ma (古今伝授の間). Es befand sich ursprünglich auf dem Gelände des Kaiserpalastes in Kyoto, wurde dann 1925 hierher verlegt. Der Berg Fuji. Nō-Bühne am Südrand des Parks. Reitbahn. Im Frühjahr und Herbst wird Yabusame veranstaltet. Denkmal des Hosokawa Tadatoshi. Der Garten wurde 1929 vom Kultusministerium als landschaftlich schöner Ort (名勝) und historische Stätte (史跡, shiseki) ausgezeichnet. Galerie Anmerkungen Weblinks Website des Gartens (japanisch)
Suizen-ji Jōju-en

Suizen-ji Jōju-en (水前寺成趣園) is a tsukiyama Japanese garden located within Suizen-ji Park (水前寺公園, Suizen-ji Kōen) in the eastern part of the city of Kumamoto, Kumamoto Prefecture, Japan. It was built during the Edo period by the Hosokawa clan, the daimyō of Kumamoto Domain. It is commonly known as "Suizenji Park". Its area is approximately 73,000 square meters. The garden features an artificial hill which is said to be modeled after Mount Fuji. The gardens were designated a National Place of Scenic Beauty and a National Historic Site in 1929. Overview The garden began as a chashitsu for the Japanese tea ceremony built around 1636 by Hosokawa Tadatoshi, the first daimyō of Kumamoto, on the grounds of the Zen temple of Suizen-ji. Hosokawa selected this site because of its spring-fed pond, the clean water of which was excellent for tea. A monk named Gentaku was part of the retinue of Hosokawa Tadatoshi when he entered Higo Province, and he was given this land with a natural spring of water from Mount Aso to construct a temple; however the temple was abandoned around after Gentaku returned to his native Bungo Province and its land reverted to Kumamoto Domain. During the tenure of Hosokawa Tsunatoshi, the garden was reconstructed into a "strolling garden" with pathways and its artificial hill. It was named "Seishu-en" around this time, after a line from a poem by Tao Yuanming. Follwong the Meiji restoration, the garden became property of the central government, but the tea house was burned down and the garden laid waste by the 1877 Satsuma rebellion. A group of former retainers of Kumamoto Domain purchased the ruins, and erected a Shinto shrine, the Izumi Shrine, which was dedicated to the spirits of the Hosokawa clan. The thatched Kokin-Denju-no-Ma teahouse now on the site was originally a structure in Kyoto Imperial Palace, and was relocated here in 1912. Suizenji Park Suizenji Kōen features miniature landscapes, a temple, and small lakes containing large koi. It is a short tram ride from the city. Nearby, there are souvenir and snack shops. Gallery See also List of Places of Scenic Beauty of Japan (Kumamoto) List of Historic Sites of Japan (Kumamoto) Notes References Explore Japan, Suizenji Garden accessed on August 31, 2009 Mansfield, Stephen (2011). Japan's Master Gardens - Lessons in Space and Environment (Hardback). Tokyo, Rutland, Singapore: Tuttle. ISBN 978-4-8053-1128-8. External links Official home page(in Japanese) Kumamoto city home page(in Japanese)
Suizen-ji Jōju-en

Suizen-ji Jōju-en (水前寺成趣園) est un jardin japonais de style tsukiyama situé à l'intérieur du (parc Suizen-ji (水前寺公園, Suizen-ji Kōen), préfecture de Kumamoto au Japon. Le tsukiyama principal est une reproduction du mont Fuji. Hosokawa Tadatoshi a commencé la construction du jardin en 1636 afin d'en faire un lieu de retraite où prendre le thé. Le parc, qui tient son nom d'un temple bouddhiste disparu appelé Suizen-ji, abrite à présent un sanctuaire Izumi où sont vénérés les membres de la famille Hosokawa, ainsi qu'un Nōgaku-dō, un théâtre nō. Hosokawa choisit ce site en raison de son étang alimenté par une source dont l'eau pure était excellente pour le thé. La maison de thé au toit de chaume Kokin-Denju-no-Ma se trouvait à l'origine au palais impérial de Kyoto puis a été transférée au Jōju-en en 1912 et les jardins ont été déclarés « site historique à la beauté pittoresque ». Parc Suizenji Suizenji Kōen est un lieu intéressant et très fréquenté, avec des paysages miniatures, un temple et de petits lacs contenant de gros koi (carpes) multicolores. Le site, accessible en tram, est peu éloigné de la ville. Galerie d'images Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Suizen-ji Jōju-en » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Lien externe (en) « Suizenji Jojuen Park », sur kumamoto-guide.jp (consulté le 23 janvier 2020). Portail du jardinage et de l’horticulture Portail de la préfecture de Kumamoto
Suizenji Jōju-en

Il Suizenji Jōju-en (水前寺成趣園?) un giardino giapponese in stile Tsukiyama (築山?), ovvero con colline artificiali, in cui si trovano una rappresentazione ridotta del Monte Fuji富士山 (Fuji-san?) e delle 53 Stazioni del Tōkaidō (東海道五十三次?, Tōkaidō Gojūsan-tsugi). È situato all'interno del Parco di Suizenji (水前寺公園?, Suizenji Kōen) nella città di Kumamoto, Giappone e prende il nome da un tempio buddista non più esistente chiamato Suizenji. Ora ospita il Tempio Izumi (出水神社?, Izumi jinja). Hosokawa Tadatoshi (細川忠利?), daimyō del Clan Hosokawa (細川氏?, Hosokawa-shi), iniziò la costruzione del giardino nel 1636 come luogo per la cerimonia del tè (茶の儀式?, Cha no yu, "acqua calda per il tè"); egli scelse appunto questo sito per via del suo stagno alimentato da sorgenti la cui acqua pulita era eccellente per il tè. La casa da tè (茶室?, chashitsu) Kokin-Denju-no-Ma con il tetto di paglia era originariamente nel palazzo imperiale di Kyoto, fu trasferita qui nel 1912. Suizenji Kōen comprende il santuario dove sono custoditi i membri della famiglia Hosokawa ed un teatro per le rappresentazioni nō (能?). All'interno del parco di svolgono inoltre delle manifestazioni di yabusame (流鏑馬?), ossia il tiro con l'arco eseguito da un cavaliere. Nel 1929 il giardino è stato dichiarato dal governo nazionale un sito storico di bellezza paesaggistica. È considerato uno dei giardini più belli del Paese insieme al Kenroku-en di Kanazawa, al Kairaku-en nella prefettura di Ibaraki e al Koraku-en nella prefettura di Okayama. Galleria di immagini Voci correlate Kumamoto Giardino giapponese Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Suizenji Jōju-en Collegamenti esterni Sito ufficiale, su suizenji.or.jp. il parco del database dei beni culturali giapponesi, su kunishitei.bunka.go.jp.
Zendō-ji (Kurume)

Zendō-ji (善導寺), also called Daihonzan Zendō-ji (大本山 善導寺), is a Jōdo-shū Buddhist temple in Kurume, Fukuoka Prefecture, Japan. History Zendō-ji was founded in 1191 by Benchō and by the governor of Chikugo Province, Kusano Eihei (the uncle of Ikko Shunsho). It was originally called Komyo-ji Temple, but in 1217 it was renamed Zendō-ji Temple and became the base of the Jōdo-shū Chinzei sect in Kyushu. It burned down during war during the Muromachi period, but was rebuilt in the early Edo period with the patronage of Tanaka, the lord of Yanagawa domain. In 1616, Tadamasa Tanaka invited the Tosho Gongen Shrine to enshrine Tokugawa Ieyasu. When the Tanaka clan died out without an heir and Chikugo Province was divided into the Yanagawa Domain and the Kurume Domain, the temple came under the control of the Kurume Domain's lord, the Arima Clan, and flourished as the Kyushu head temple of the Jodo sect. Many buildings built during the Edo period remain within the vast grounds. In 2013, a statue of Hōnen Shonin was made and enshrined in the main hall. In 2016, the grave of Tachibana Ginchiyo, whose location had been unknown but had been mentioned in ancient documents, was discovered on the temple's grounds. References
Confucius Shrine, Nagasaki

Kōshi-byō (孔子廟) is a Confucian temple in Nagasaki, Japan. Today the land on which it stands is owned by the Chinese Embassy in Tokyo. First built in 1893 by Chinese residents of Nagasaki with the support of the Qing dynasty government, the shrine was designed to serve as a place of worship and learning for the Chinese community, and housed a Confucian sanctuary and primary school. The buildings were severely damaged by the atomic bomb explosion on August 9, 1945 and were not restored and opened to the public until September 1967. The shrine was extensively renovated in 1982. Standing outside the shrine are 72 statues representing the 72 followers of Confucius. A building at the rear of the shrine houses the Museum of Chinese History and Palace Museum. It features large illuminated photographs of the old Silk Road and models of early Chinese inventions such as the world's first seismograph. Displayed on the second floor are more than 80 treasure-class articles of varying antiquity on loan directly from the Chinese National Museum and Palace Museum in Beijing. External links (Japanese - Wayback) Confucius Shrine and Historical Museum of China (video) Nagasaki Temples and Shrines
Kōshi-byō

Le Kōshi-byō (孔子廟) est un temple confucéen situé à Nagasaki au Japon qui serait le seul en dehors de la Chine à avoir été construit par des ouvriers chinois. Aujourd'hui encore, l'emplacement du temple est un territoire chinois contrôlé par l'ambassade de Chine à Tokyo. Construit une première fois en 1893 par des Chinois résidents à Nagasaki avec l'aide du gouvernement de la dynastie Qing, le temple sert de lieu de culte et d'école pour la communauté chinoise en accueillant un sanctuaire confucéen et une école primaire. Les bâtiments sont très endommagés par le bombardement atomique du 9 août 1945 et ne sont réparés et ouverts au public qu'en septembre 1967. Le temple est entièrement rénové en 1982. Devant le bâtiment principal se tiennent 72 statues représentant les 72 disciples de Confucius. Un bâtiment à l'arrière du complexe accueille le musée d'histoire de Chine et du Palais. Le temple expose de grandes photographies de l'ancienne route de la soie ainsi que des maquettes d'inventions chinoises comme celle du premier sismographe. Au premier étage sont exposés plus de 80 objets classés trésors nationaux d'antiquités diverses prêtées par le musée national de Chine et le musée du Palais de Pékin. Lien externe (vidéo) Nagasaki Temples and Shrines (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Confucius Shrine, Nagasaki » (voir la liste des auteurs). Portail des religions et des croyances Portail de la préfecture de Nagasaki
Świątynia Konfucjusza w Nagasaki

Świątynia Konfucjusza (jap. 孔子廟 Kōshi-byō) – świątynia ku czci Konfucjusza w Nagasaki, w Japonii. Zbudowana przez miejscową społeczność chińską, jest własnością Chińskiej Republiki Ludowej. Historia W Nagasaki od najdawniejszych czasów mieszkało wielu Chińczyków, głównie kupców. Zbudowali oni tutaj (przy pomocy finansowej rządu chińskiego) pierwsze sanktuarium ku czci Konfucjusza w 1893. 9 sierpnia 1945, w rezultacie pożaru miasta wywołanego przez bombardowanie atomowe Nagasaki, sanktuarium spłonęło. Odbudowa trwała 8 lat i zakończyła się w 1967. Obiekt poddano gruntownej renowacji w 1982. Sanktuarium wyróżnia się szkarłatnymi ścianami i jaskrawożółtymi dachami. Na dziedzińcu stoją 72 marmurowe posągi Konfucjusza i jego uczniów. Początkowo przy sanktuarium działała szkoła chińska, obecnie znajduje się tu Chińskie Muzeum Historyczne, które prezentuje cenne eksponaty wypożyczone z Chin i jest utrzymywane przez swój muzealny odpowiednik w Pekinie. Zarządcą kompleksu jest Ambasada ChRL w Tokio. Galeria Przypisy
Мавзолей Конфуция (Нагасаки)

Мавзолей Конфуция (яп. 孔子廟 ) в городе Нагасаки — единственный в мире конфуцианский храм, построенный китайцами за границами Китая. Даже сегодня земля, на которой он стоит, является китайской территорией и права на землю принадлежат посольству Китая в Токио. История Первый мавзолей Конфуция был построен в 1893 году китайской общиной Нагасаки при поддержке правительства династии Цин. Он был основан как место отправления культа и обучения китайцев. При храме размещались конфуцианские святилища и начальная школа. Эти здания серьезно пострадали во время взрыва атомной бомбы 9 августа 1945 года и были восстановлены и открыты для общественности только в сентябре 1967 года. Храм был полностью отремонтирован в 1982 году. Вне стен храма находятся 72 статуи, изображающие 72 последователей Конфуция. В задней части храма находится Музей китайской истории и экспозиция из дворца-музея в Пекине. Здесь экспонируются карты Великого Шелкового пути и модели ранних китайских изобретений, таких как первый в мире сейсмограф. На втором этаже более 80 экспонатов различной древности, предоставленных непосредственно Национальным музеем Китая и дворцом-музеем в Пекине. См. также Китайский квартал в Нагасаки Ссылки Храм Конфуция и Музей китайской истории (яп.) Храмы и святыни Нагасаки
Святилище Конфуція

Мавзолей Конфуція (яп. 孔子廟, こうしびょう, косі-бьо; англ. Confucius Shrine) — храм Конфуція в Наґасакі, Японія. Короткі відомості Це один із небагатьох храмів, що були зведені китайцями закордоном. Сьогодні територія цього храму перебуває у власності посольства КНР в Токіо. Збудовано в 1893 китайцями, мешканцями Наґасакі, за підтримки династії Цін. Він використовувався як місце для проведення ритуалів та навчання китайської громади міста, поєднуючи в собі конфуціанський храм і початкову школу. 9 серпня 1945 будівля зазнала сильних пошкоджень під час атомного бомбардування Наґасакі. У вересні 1967 храм відремонтували та відкрили для показу відвідувачам. Відновлювані роботи у храмі тривали до 1982. На терені знаходиться храм Конфуція, два сквери із 72 статуями його учнів по боках храму і Музей китайської історії позаду храму. У музеї предствалена стародавня історія Китаю, присутні колекції китайської скульптури, посуду, які присвячені шовковому шляху. Серед рідкісних експонатів цього музею — перший у світі китайський сейсмограф. Посилання Музей історії Китаю у Святилищі Конфуція (яп.)
Sakitsu Church

Sakitsu Church is a Catholic church in Amakusa, Kumamoto, Japan. It was first constructed in 1888 but it was renovated and moved to its current location in 1934. It was inscribed as a World Heritage Site in 2018 along with the rest of Sakitsu village. It forms part of the Hidden Christian Sites in the Nagasaki Region World Heritage Site and is the World Heritage Site's only location outside of Nagasaki Prefecture. History In 1569 the small fishing village of Sakitsu was visited by Portuguese missionary Luis de Almeida. In 1596 when Toyotomi Hideyoshi banned Christianity in Japan much of the local population had already been converted to the Catholic Church. Despite the ban many residents of Sakitsu continued practicing their faith in secret. During the sixteenth century many of Sakitsu's residence started using everyday household items for Christian worship instead of Christian devotional objects during the 16th century Sakitsu became the center of Hidden Christians in Amakusa. The first church in Sakitsu opened in 1888 but the church was renovated and moved to its current location in 1934. French missionary, Augustin Halbout funded the renovation and purchased the premises of the former village head man as land for the new church. In 2018 it was inscribed as a Unesco World Heritage Site as part of the Hidden Christian Sites in the Nagasaki. Both Sakitsu Church and the surrounding village of Sakitsu were inscribed due to preserving a distinctive religious tradition nurtured by Hidden Christians. Architecture Sakitsu Church was built with a Gothic design. The design was done by Tetsukawa Yosuke and it was constructed using wood and concrete. High steeples jut from the church's roof and its interior has tatami flooring. The altar of the church was placed at the former site of a fumi-e (a picture of a Christian figure to be stepped upon by suspected Christians). References