NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museu de la Bomba Atòmica de Nagasaki

El Museu de la Bomba Atòmica de Nagasaki (en japonès 長崎原爆資料館) va ser inaugurat el 1996 a Nagasaki, Japó. El museu recorda l'explosió de la bomba atòmica que va devastar Nagasaki el 9 d'agost de 1945. Història El primer museu de la bomba atòmica va ser construïda en 1945. L'actual museu va ser inaugurat a l'abril de 1996 amb motiu del 50 aniversari del bombardeig. El museu recorre la història de l'esdeveniment com una història, centrant-se en l'atac i els esdeveniments que van conduir a ella. També cobreix la història del desenvolupament d'armes nuclears. El museu mostra fotografies, relíquies i documents relacionats amb la bomba atòmica. Els vídeos es mostren també. Al costat del museu aquesta el Hall de Memòria Internacional de Nagasaki per a les Víctimes de la Bomba Atòmica Construïda en 2003, per tres propòsits. En concret, per recordar a aquells que van perir durant la bomba atòmica i oferir una oració per la pau; oferir informació en cooperació internacional i intercanvi d'activitats concernents al tractament dels quals encara sofreixen per l'accident nuclear i preservar fotos dels perits, i memòries i els relats personals sobre la bomba atòmica. Referències Enllaços externs The Nagasaki Atomic Bomb Museum Arxiu Nagasaki Arxivat 2021-11-18 a Wayback Machine.: Arxiu del bombardeig atòmic de Nagasaki en Google Earth
Atombombenmuseum Nagasaki

Das Atombombenmuseum Nagasaki (japanisch 長崎原爆資料館, Nagasaki Genbaku Shiryōkan; englisch Nagasaki Atomic Bomb Museum) ist ein Friedensmuseum zum Gedenken und zur Dokumentation des Atombombenabwurfs auf Nagasaki. Das Museum befindet sich im Friedenspark von Nagasaki. Geschichte und Beschreibung Der Vorgängerbau des heutigen Museums war die 1955 eröffnete Nagasaki International Culture Hall. Dieses Gebäude wurde im Jahr 1995 abgerissen und ein neuer Museumsbau errichtet. Die Eröffnung des Museumsneubaus am heutigen Standort im Friedenspark fand im April 1996 statt. In der Dauerausstellung werden durch verschiedene Objekte, Fotografien, Modelle und Ausstellungstexte die Ereignisse vom 9. August 1945 aufgearbeitet. Zudem wird in der Ausstellung auf die Hibakusha, den Wiederaufbau nach 1945 und die Erinnerungskultur eingegangen. Siehe auch Friedensmuseum Hiroshima Weblinks Offizielle Website des Atombombenmuseums Nagasaki (englisch) Atombombenmuseum Nagasaki. In: Japan.Travel Atombombenmuseum Nagasaki. In: Travel.at-Nagasaki.jp (englisch) Atombombenmuseum Nagasaki bei Google Arts & Culture (englisch) Informationsflyer zum Atombombenmuseum Nagasaki. In: NagasakiPeace.jp (PDF, englisch) Einzelnachweise
Museo de la Bomba Atómica de Nagasaki

El Museo de la Bomba Atómica de Nagasaki (en japonés 長崎原爆資料館, Nagasaki Genbaku Shiryōkan) se encuentra en la ciudad de Nagasaki, Japón. El museo recuerda la explosión de la bomba atómica que devastó Nagasaki el 9 de agosto de 1945.​ Historia El primer museo de la bomba fue construido en 1945. El actual museo fue inaugurado en abril de 1996 con motivo del 50.º aniversario del bombardeo. El museo recorre la historia del evento como una historia, centrándose en el ataque y los acontecimientos que condujeron a ella.​ También cubre la historia del desarrollo de las armas nucleares. El museo muestra fotografías, reliquias y documentos relacionados con la bomba atómica. También se muestran vídeos. Al lado del museo esta el Hall de Memoria Internacional de Nagasaki para las Víctimas de la Bomba Atómica. Construida en 2003, por tres propósitos:​ Recordar a aquellos que perecieron durante el bombardeo atómico y ofrecer una oración por la paz; Ofrecer información en cooperación internacional e intercambio de actividades concernientes al tratamiento de los que aún sufren por el accidente nuclear. Preservar fotos de los perecidos, y memorias y los relatos personales sobre la bomba atómica. Referencias Enlaces externos The Nagasaki Atomic Bomb Museum Nagasaki Archive Archivo del bombardeo atómico de Nagasaki en Google Earth
Muzeum Bomby Atomowej w Nagasaki

Muzeum Bomby Atomowej w Nagasaki (jap. 長崎 原 爆 資料 館, Nagasaki Genbaku Shiryōkan) – muzeum historyczne w Nagasaki w Japonii, poświęcone atakowi atomowemu na to miasto. Obok muzeum znajduje się Narodowa Sala Pamięci Pokoju Ofiar Bomby Atomowej w Nagasaki, zbudowana w 2003. Opis i zbiory Pierwotnie zbiory były od 1955 eksponowane w Międzynarodowym Domu Kultury, a od kwietnia 1996 Muzeum posiada własną siedzibę, w której znajdują się eksponaty, związane z historią powstania broni atomowej oraz z atakiem jądrowym na Nagasaki i jego skutkami. Kiedy bomba została zrzucona 9 sierpnia 1945 o godzinie 11:02:35, 20 dzielnic w promieniu jednego kilometra od epicentrum zniszczyła wysoka temperatura i fala uderzeniowa wybuchu jądrowego. Dzieła zniszczenia dopełniły pożary. Zginęło co najmniej 70 tysięcy osób. Muzeum pokazuje, jak wyglądało miasto przed zniszczeniem. Zbiory obrazują skutki bombardowania; jest tu replika zniszczonej wybuchem frontowej ściany Katedry Urakami, która znajdowała się 500 m od epicentrum wybuchu. Są tu także liczne spalone różańce – jedyna pamiątka po kilkudziesięciu osobach, które zginęły wówczas w katedrze. Znajdują się tu także ulotki amerykańskie zrzucone nad miastem przed wybuchem, ostrzegające przed skutkami ataku i wzywające mieszkańców do opuszczenia miasta. W zbiorach znajdują się również stopione temperaturą wybuchu butelki, kości ludzkiej dłoni przyklejone do kawałka stopionego szkła, spalone ubranie, pudełko na drugie śniadanie ze zwęgloną zawartością oraz hełm z resztkami czaszki ofiary na wewnętrznej powierzchni. Jest tu także model bomby Fat Man. Muzeum przedstawia szkody spowodowane przez promieniowanie i wybuch, apele ocalonych, a także przeprowadzone działania ratownicze i pomocowe. Galeria Zobacz też Muzeum Pokoju w Hiroszimie Przypisy
Museu da Bomba Atómica de Nagasáqui

O Museu da Bomba Atómica de Nagasaki (português europeu) ou Museu da Bomba Atômica de Nagasaki (português brasileiro) (長崎原爆資料館, Nagasaki Genbaku Shiryōkan) é um edifício situado em Nangasaque, no Japão, sendo construído em memória aos bombardeamentos atómicos das cidades de Hiroxima e Nangasáqui pelos Estados Unidos a 9 de agosto de 1945 durante a Segunda Guerra Mundial. Próximo ao museu, está situado o Memorial Nacional da Paz para as Vítimas da Bomba Atómica de Nagasaki, construído em 2003. O bombardeio marcou uma nova era na guerra, tornando Nagasaki um local simbólico para um memorial. Em Hiroshima foi fundado o Museu Memorial da Paz de Hiroshima. Estes locais simbolizam a era nuclear, que recordam aos visitantes sobre a vasta destruição e a morte indiscriminada causada por bombas nucleares e simbolizam um compromisso com a paz. O atual edifício do museu foi inaugurado em abril de 1996, tendo substituído o Centro Cultural Internacional de Nagasaki. O museu aborda a história do ocorrido, concentrando-se no ataque e na história antecedente. Ele também narra a história do desenvolvimento das bombas nucleares. Realiza exposições de fotografias, relíquias e documentos relacionados ao bombardeio. História O museu do Parque da Paz de Nagasaki substituiu o Centro Cultural Internacional de Nagasaki, onde abrigava originalmente os artefactos dos bombardeamentos da cidade japonesa. Atualmente, estes artefatos são complementados com fotografias que retratam a vida quotidiana da cidade antes do lançamento da bomba atómica, a devastação produzida pela bomba e a história do desenvolvimento das bombas nucleares. Referências Ligações externas «Página oficial» (em japonês)
Muzeul bombei atomice de la Nagasaki

Muzeul bombei atomice de la Nagasaki (長崎原爆資料館, Nagasaki Genbaku Shiryōkan?) se află în orașul Nagasaki, Japonia. Muzeul este un memorial al bombardamentului atomic de la Nagasaki efectuat de către Statele Unite ale Americii la data de 9 august 1945, ora 11:02:35. Bomba a marcat o nouă eră în război, făcând Nagasaki un loc simbolic pentru un memorial. Omologul său din Hiroshima este Muzeul Memorial al Păcii Hiroshima. Aceste locații simbolizează vârsta nucleară, reamintind vizitatorilor distrugerile catastrofale provocate de armele nucleare și semnifică un angajament față de pace. În imediata apropiere a muzeului se află Memorialul național al victimelor bombei atomice⁠(en)[traduceți], construit în 2003. Note Legături externe Materiale media legate de Muzeul bombei atomice de la Nagasaki la Wikimedia Commons Informații despre ghidul turistic al orașului Nagasaki Arhivat în 26 februarie 2014, la Wayback Machine. Muzeul Nagasaki Bomb Atomic Arhiva Nagasaki Arhiva Arhivat în 18 noiembrie 2021, la Wayback Machine. bombardament atomic Nagasaki pe Google Earth
Музей атомной бомбы

Музе́й атомной бомбы (яп. 長崎原爆資料館) находится в городе Нагасаки, в Японии. Посвящён атомной бомбардировке Нагасаки 9 августа 1945 года Соединёнными Штатами Америки. Первый музей был построен в 1945 году. Современный музей был открыт в апреле 1996 года в честь пятидесятилетней годовщины бомбардировки. Музей посвящён взрыву бомбы над Нагасаки и связанным с этим событиям, кроме того в его экспозициях отражена история создания ядерного оружия. В музее представлены фотографии, реликвии и документы, а также видео. Рядом с музеем находится Мемориальный зал памяти жертв атомной бомбардировки Нагасаки. Ссылки Nagasaki City Tourist Guide information The Nagasaki Atomic Bomb Museum Nagasaki Archive Nagasaki atomic bombing archive on Google Earth
Музей атомного бомбардування Наґасакі

Музей атомного бомбардування Нагасакі — це музей, розташований у місті Нагасакі, Японія. Він присвячений події, яка сталася 9 серпня 1945 року під час Другої світової війни, коли Сполучені Штати скинули атомну бомбу на місто Нагасакі. Музей створений з метою збереження пам'яті про жертви атомного вибуху та для поширення інформації про наслідки ядерної зброї. Він розташований на місці, де колись знаходився колегіум Святої Марії, одна з небагатьох будівель, що вижили після вибуху. В музеї представлена історична документація, фотографії, відео та артефакти, пов'язані з тим страшним днем. Музей атомного бомбардування Нагасакі виконує важливу роль у відтворенні історії Нагасакі та показі наслідків ядерної атаки. Він також пропагує повідомлення про важливість миру, ядерного роззброєння та не користування ядерною зброєю. Музей є місцем пам'яті, де відвідувачі можуть поклонитися пам'яті жертв та поглибити своє розуміння про небезпеку ядерної зброї. Цей музей разом з Музеєм Миру Хіросіми є важливими символами спадщини ядерних атак та пам'яті про жертви, а також підкреслюють необхідність працювати над миром та превентивними заходами, щоб запобігти повторенню подібних трагедій у майбутньому.
Klasztor franciszkanów konwentualnych w Nagasaki

Klasztor franciszkanów konwentualnych (jap. コンベンツアル聖フランシスコ修道会 Konbentsuaru hijiri furanshisuko shūdō-kai) – klasztor franciszkański w Nagasaki, w Japonii, na wyspie Kiusiu. Został założony przez św. Maksymiliana Kolbe pod nazwą Mugenzai no Sono, czyli Ogród Niepokalanej. Historia W 1930 Maksymilian Kolbe przybył do Nagasaki, a rok później zakupił parcelę na zboczu wzgórza Hikoyama. Klasztor franciszkanów został zbudowany w tym miejscu w ciągu 6 następnych lat. W 1934 władze wydały zgodę na budowę kościoła (obecnie: kościół Hongōchi (カトリック本河内教会), który był konsekrowany 15 sierpnia tego roku. Do 1937 wybudowano seminarium duchowne i budynek wydawnictwa, które publikowało miesięcznik Seibo no Kishi (Rycerz Niepokalanej). Brat Kornel Czupryk od grudnia 1933 do 1936 był przełożonym misji franciszkańskiej w Nagasaki. Od 1940 gwardianem klasztoru był o. Mieczysław Maria Mirochna. Gdy 9 sierpnia 1945 załoga amerykańskiego bombowca zrzuciła na Nagasaki bombę atomową, to stok góry osłonił budynek klasztorny przed falą uderzeniową i zniszczeniem. Polscy franciszkanie w klasztorze utworzyli sierociniec dla dzieci, które utraciły rodziny w wyniku wybuchu. Brat Zenon Żebrowski, w Japonii zwany bratem Zeno, zajął się pomaganiem ofiarom wojny i bezdomnym. W 1954 przy kościele utworzono parafię, a w 1964 wybudowano nowy, obecny budynek kościoła. Klasztor odwiedził papież Jan Paweł II w 1981, a w 1982 przybyła tu z wizytą Matka Teresa z Kalkuty. Obecnie na terenie klasztoru znajduje się Izba Pamięci św. Maksymiliana Kolbe oraz Liceum i Przedszkole Rycerzy Niepokalanej. Na wzgórzu powyżej znajduje się grota Matki Bożej z Lourdes, do której prowadzi ścieżka ze stacjami drogi krzyżowej. Jest to miejsce pielgrzymkowe (nazywane „Japońskim Niepokalanowem”), odwiedzane przez Japończyków i cudzoziemców. Adres: 2 Chome-2-1 Hongouchi, Nagasaki, 850-0012, Japonia. Przypisy
Severní Borodino

Severní Borodino (japonsky 北大東島 – Kita Daitó džima) je nejsevernější ostrov z Borodinských ostrovů, japonského souostroví ve Filipínském moři patřícího ze správního hlediska pod prefekturu Okinawa. Leží přibližně devět kilometrů severně od většího a lidnatějšího Jižního Borodina a 360 kilometrů východně od Nahy v souostroví Rjúkjú, správního střediska prefektury. Jedná se o korálový ostrov oválného půdorysu s rozlohou necelých dvanácti kilometrů. K 1. lednu 2015 měl 702 obyvatel. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kita-daitō na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Severní Borodino na Wikimedia Commons
Kita-daitō

Kita-daitō (japanisch 北大東島, -jima / -shima, wörtlich: „Nord-Daitō-Insel“, früher: Nord-Borodino-Insel) ist die zweitgrößte und nördlichste Insel der japanischen Daitō-Inseln in der Philippinensee. Administrativ gehört die Insel zur Präfektur Okinawa und bildet dort, gemeinsam mit der unbewohnten Insel Oki-daitō, die Gemeinde Kitadaitō (北大東村). Geographie Die Insel liegt 9 km nördlich von Minami-daitō, der größten Insel der Inselgruppe sowie etwa 360 km östlich von Naha auf Okinawa, dem Sitz der Präfektur. Wie alle Daitō-Inseln ist auch Kita-daitō ein gehobenes Atoll mit einer steilen Kliffküste aus Kalkstein – dem ehemaligen Saumriff des Atolls – sowie einer tiefer liegenden Ebene – der ehemaligen Lagune – im Inneren der Insel. Kita-daitō hat eine Länge von 4,85 km, einen Umfang von 13,52 km und weist eine Fläche von 11,93 km² auf. Die von einem Korallenriff umgebene Insel erreicht an der Küste eine Höhe von bis zu 74 m über dem Meer. Die 604 (Stand: 1. März 2021) Bewohner leben in einem Dorf im Zentrum der Insel. Geschichte Möglicherweise wurden die ursprünglich unbewohnten Inseln Kita- und Minami-daitō bereits am 28. Juli 1587 vom Spanier Pedro de Unamuno entdeckt und Islas sin Probecho getauft. Trotz falscher Koordinaten gilt eine Sichtung des britischen Kapitäns John Meares vom 5. April 1788, der die Inseln Grampus Isles taufte, als gesichert. Am 2. Juli 1820 wurden die beiden dicht beisammenliegenden Inseln vom russischen Leutnant Sachar Ponafidin wiederentdeckt, nach seinem Schiff Borodino benannt und ihre Position korrekt bestimmt. 1899 begann die japanische Besiedlung der Insel; in der Folge begann der Abbau von Guano sowie der Anbau hauptsächlich von Zuckerrohr. 1971 wurde im Osten der Insel ein Flughafen (IATA-Code: KTD, ICAO-Code: RORK) mit einer 1500 m langen Landebahn eröffnet. Weblinks Offizielle Seite der Gemeinde Kitadaitō (japanisch) Webseite des Flughafens auf Kita-daitō (englisch) Kurzporträt bei Oceandots (Memento vom 23. Dezember 2010 im Internet Archive) (englisch) Einzelnachweise
Kita Daitō

Kitadaitō o Kita Daitō (北大東島, Kita Daitō-jima?) es una de las islas Daitō en Japón.​ Es el lugar donde se encuentra la localidad de Kitadaitō. Kitadaitō está a 400 km de la isla habitada más cercana. Los alimentos se entregan una vez por semana (o menos) por barco. La pesca es una fuente clave de alimentos y recreación para los habitantes. La isla cuenta con playas de arena o naturales y otras que no lo son, además de puertos accesibles. El pueblo de Kitadaitō se encuentra en la isla en el distrito de Shimajiri, Prefectura de Okinawa. Véase también Geografía de Japón Geografía de Asia Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Kita Daitō.
Kitadaitō-jima

Kitadaitō-jima (北大東島) est une des îles Daitō dans l'archipel Nansei, au Japon, en mer des Philippines. D'un point de vue administratif, elle fait partie du district de Shimajiri dans la préfecture d'Okinawa. L'île a une superficie de 11,94 km2 et une population de 665 habitants en 2010, dans le village de Kitadaitō (北大東村, Kitadaito-son). Voir aussi Articles connexes Minamidaitō-jima Okidaitō-jima Liens externes Portail du Japon Portail des îles Ryūkyū Portail des îles
Kitadaitō

Kitadaitō (北大東島?, Kitadaitō-jima, lett. "isola Daitō settentrionale") è la più settentrionale delle tre isole che costituiscono l'arcipelago delle isole Daitō, in Giappone. Il suo territorio fa parte del villaggio di Kitadaitō, che è una delle municipalità del distretto di Shimajiri, nella prefettura di Okinawa. L'isola si trova a circa 400 km ad est dell'isola di Okinawa. L'unica risorsa dell'isola è la pesca. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kitadaitō Collegamenti esterni (EN) North Daitō Island, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Kitadaitojima

Kitadaitojima (北 大東 島, Kita Daitō-jima), também grafada Kita daitō, Kitadaitō e Kitadaito, é uma pequena ilha japonesa, com 13.10 km² de área e 584 habitantes (2004). Administrativamente pertencente à prefeitura de Okinawa, a ilha faz parte do arquipélago das ilhas Daito, um grupo insular no Mar das Filipinas, a sudoeste do Japão. Tem uma única povoação denominada Kita Daito. Excluindo a sua vizinha ilha de Minamidaitojima, Kita Daito fica a 400 km de distância da terra habitada mais próxima. O abastecimento da ilha é feito por uma viagem semanal de um navio que parte de Okinawa, que é descarregado a pairar junto à costa recorrendo a uma grua telescópica, já que a ilha não possui cais acostável. A ilha tem um pequeno aeroporto. A pesca e a agricultura são as principais actividades económicas da ilha, que não possui praias de areia, o que dificulta o seu desenvolvimento turístico. Ver também Lista de ilhas do Japão Ligações externas Página oficial da municipalidade de Kitadaito
Северный Бородино

Северный Бородино или Китадайто (яп. 北大東島 Китадайто:-дзима, «остров Северный Дайто») — остров на юге Японского архипелага. За исключением соседнего острова Южный Бородино (Минамидайто), поблизости от Северного Бородино нет никакой обитаемой земли на расстоянии 400 км, а сам он был необитаем до периода Мэйдзи. На острове находится село Китадайто, административно относящееся к уезду Симадзири префектуры Окинава. История Точная дата открытия острова неизвестна. Возможно, первым его увидел испанец Бернардо де ла Торре с корабля «Сан-Хуан де Летран» в 1543 году между 25 сентября и 2 октября, когда пытался достичь Новой Испании, начав плавание с Филиппин. До цели Торрес не доплыл, но нанёс на карту Северный и Южный Бородино под названием «Две Сестры» (исп. Las Dos Hermanas). Более точные сведения имеются о плавании другого испанца, Педро де Унамуно, который 28 июля 1587 года снова увидел эти острова и назвал их «Бесполезными» (исп. Islas sin Probecho). Наконец, 2 июля 1820 года русский капитан Захарий Панафидин назвал два острова Северным и Южным Бородино в честь своего корабля «Бородино».. В 1885 году остров был включён японцами в состав Японской империи под названием Китадайто. В 1903 году на необитаемый доселе остров прибыла группа первопоселенцев с острова Хатидзёдзима. Группой командовал Ханъэмон Тамаоки (1838—1910), который за 3 года до этого привёл другую группу поселенцев на Южный Бородино. Эти японцы стали первыми жителями острова и с 1903 года начали возделывать на нём сахарный тростник, а несколько позднее — добывать фосфориты. До Второй мировой войны островом владела «Сахародобывающая компания Великой Японии» (в настоящее время Dai Nippon Meiji Sugar), которая помимо сахароварения занималась также сбором гуано для использования в качестве удобрений. После войны остров оккупировали американцы, которых заинтересовали фосфориты, но их залежи к середине 1950-х годов истощились. В 1972 году американцы вернули остров Японии. Экономика Население в основном живёт рыболовством. Транспорт Северный Бородино не имеет ни песчаных пляжей, ни естественных гаваней. Суда доставляются из моря в порт и обратно краном. Провизию на остров доставляют по морю раз в неделю или реже. На острове есть аэропорт Китадайто, открытый в апреле 1971 года на случай вынужденных посадок самолётов. Галерея Примечания
Kita-daito

Kita-daitō (japanska Kita daitōh-jima, tidigare North Borodino Island) är en ö i ögruppen Daitoöarna i nordvästra Stilla havet som tillhör av Japan. Geografi Kita-daitō ligger i Östkinesiska havet ca 380 km öster om Okinawa. Ön är en korallö och har en areal om ca 12,71 km² och omges av ett korallrev. Den högsta höjden är på cirka 74 m ö.h. och ön ligger ca 8 km norr om Minami-daito och ca 150 km norr om Oki-daito. Ön är numera helt kultiverat till jordbruk och bosättningar trots att den saknar sötvattenkällor. Befolkningen uppgår till ca 575 invånare där de flesta bor i Kita på öns mellersta del. Förvaltningsmässigt utgör ön ett eget område "Kita daito-son" (Kita by) i "Shimajiri-gun" (Shimajiridistrktet) i Okinawa prefekturen. Ön saknar stränder och hamn men har en flygplats Kitadaito Airport (flygplatskod "KTD") för lokalt flyg på öns östra del. Historia Det är osäkert när öarna upptäcktes, de första dokumenterade japanska kontakterna skedde först på 1800-talet under Meijiperioden och då var öarna obebodda. Öarna namngavs mellan 1815 och 1820 efter att Oki-daitō åter siktades av besättningen på det spanska fartyget "San Fernando de Magallanes" och Kita-daitō och Minami-daitō siktades av besättningen på det rysk-amerikanska fartyget "Borodino". Den första bosättningen etablerades på Kita-daito kring 1904 av den japanske pionjären Hanemon Tamaoki då området införlivas i Kejsardömet Japan. Tamaki kom från Hachijō-jima bland Izuöarna och hade tidigare lyckats att etablera bosättningar på andra öar. Kring 1904 började man att odla sockerrör och bryta fosfor på ön Efter andra världskriget ockuperades området av USA som förvaltade öarna fram till 1972 då de återlämnades till Japan. Externa länkar karta över Kita-daito
Кітадайто

Кітадайто Кітадайто:-дзіма (яп. 北大東島, «острів Північний Дайто») — острів на півдні Японського архіпелагу, належить до групи островів Дайто. За винятком сусіднього острова Мінамі Дайто, поблизу від Кітадайто немає заселеної землі на відстані 400 км, а сам острів не був заселений до періоду Мейдзі. На острові знаходиться село Кітадайто, адміністративно належить до повіту Сімадзірі префектури Окінава. Історія Достеменно невідомо, коли було відкрито острови Кітадайто та Мінамі Дайто. Найімовірніше, вперше їх відкрив Бернардо де ла Торре у 1543 році, у проміжку від 25 вересня до 2 жовтня, під час невдалої спроби доплисти до Нової Іспанії з Філіппін на кораблі San Juan de Letran. Тоді ці два острови й було позначено на карті під назвою Las Dos Hermanas (Дві сестри). Точно відомо, що Кітадайто та Мінамі Дайто були помічені іспанцями вже пізнішої дати, 28 липня 1587, мореплавцем Педро де Унамуно, що назвав їх Islas sin Probecho (Збиткові острови). Острів був названий росіянами "Північний Бородіно" у 1820, коли російський мореплавець Захар Панафідін пропливав повз нього на судні «Бородіно». Економіка Населення переважно займається рибальством. В першій половині XX століття на Кітадайто вели видобуток фосфоритів. Транспорт Кітадайто не має піщаних пляжів і природних гаваней. Човни доставляються з моря в порт і назад краном. Провізію на острів доставляють по морю раз у тиждень або рідше. Острів має аеропорт Кітадайто, відкритий у квітні 1971 на випадок вимушених посадок літаків. Галерея Примітки Посилання Офіційна вебсторінка [Архівовано 30 вересня 2016 у Wayback Machine.]