NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Osumiöarna

Ōsumiöarna (japanska: 大隅諸島?, Ōsumi-rettō) är en ögrupp bland Ryukyuöarna i nordvästra Stilla havet som tillhör Japan. Geografi Ōsumiöarna utgör den nordligaste ögruppen bland Satsunanöarna och ligger cirka 100 kilometer söder om Kyushu och cirka 550 km norr om Okinawa. Öarna är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 1 030 km². Klimatet på öarna är subtropiskt. Den högsta höjden är Miyanoura-toppen på cirka 1 935 m ö.h.. Den ligger på Yakushima. Ögruppen består av de 6 större öarna: Tanegashima, huvudön och den östligaste ön i ögruppen, cirka 453 km² Yakushima, cirka 504 km² Kuchinoerabu-jima, cirka 38 km² Kuro-shima, den västligaste ön i ögruppen, cirka 15 km² Io-jima, cirka 12 km² Takeshima, cirka 4 km² samt några mindre och obebodda öar med bland annat Mage-shima Befolkningen uppgår till cirka 50 000 invånare där cirka 19 000 bor i huvudorten Nishinoomote på Tanega-shima. Förvaltningsmässigt tillhör ögruppen Kagoshima prefektur. Ögruppens flygplats Nishinoomote Airport (flygplatskod "IIN") har kapacitet för lokalt flyg, det finns även regelbundna färjeförbindelse med staden Kagoshima på fastlandet. Historia Det är osäkert när öarna upptäcktes, de första dokumenterade omnämnandena finns i boken Nihonshoki från 720-talet. 1543 strandade ett kinesiskt fartyg med Portugiser vid Kadokura-saki (Kap Kadokura) på öns södra del. Portugiserna var beväpnade med arkebuser och därmed introducerades eldvapen i Japan. Öarna utgjorde fram till 1624 en del i det oberoende kungariket Ryukyu. 1609 invaderades Ryūkyūriket av den japanska Satsumaklanen under den dåvarande Daimyo som då kontrollerade området i södra Japan. Ögruppen införlivades 1624 i Satsumariket. 1879 under Meijirestaurationen införlivades riket i Japan, och öarna blev först del i länet Ōsumi no Kuni (Ōsumi provinsen) och senare del i Kagoshima prefekturen. Under Andra världskriget ockuperades området våren 1945 av USA som förvaltade öarna fram till 1953 då de återlämnades till Japan. 1969 öppnades rymdhamnen "Tanegashima Space Center" (TNSC) på den sydöstra delen av ön Tanega-shima av den dåvarande japanska rymdforskningsstyrelsen NASDA ("National Space Development Agency of Japan") (2). Rymdcentret övertogs sedan av JAXA ("Japan Aerospace Exploration Agency"). Externa länkar om Ōsumiöarna om TNSC rymdcentret Källor
Острови Осумі

Острови́ Осу́мі (яп. 大隅諸島, О:сумі-сьото:) — це архіпелаг серед островів Нансей, який є найпівнічнішою групою островів Сацунан, які в свою чергу є частиною архіпелагу Рюкю. Ланцюг пролягає між південними точками Кюсю та Амамі-Осіма. Адміністративно група належить до префектури Каґосіма, Японія. Географія Острови Осумі мають вулканічне походження та займають загальну площу близько 1030км². Найвищою точкою є Міянора-даке висотою в 1935 м на Якусімі. Клімат островів — субтропічний океанічний (Cfa за класифікацією кліматів Кеппена), що характеризується дуже жаркими літами та м'якими зимами. Рівень опадів є високим впродовж року рік, та сягає найвищих значень у травні, червні та вересні. Історія Острови Осумі було заселено починаючи з, принаймні, періоду Дзьомон. Місця поховання на Танеґасіма, а саме Йокоміне та Хірота, засвідчують унікальну добре розвинену культуру періоду Яйой у кінці IV століття нашої ери. Артефакти включають маґатами, гравіровані кулони, та емблеми з видимими написами. Танеґасіма та Якусіма вперше згадані у письмових документах китайської Династії Суй у VI столітті. Згадка, зроблена у японській Сьоку Ніхонґі у записі для 699 року про острови Тане, Яку та Амамі. Острови Осумі утворювали стародавню провінцію Тане впродовж періоду Асука. Острови часто згадуються у щоденниках мандрівників між Династією Тан Китаю та періду Нара Японії. Деякі з островів архіпелагу мають місцеві легенди про надання притулку роду Хейке після їх поразки у війні Ґемпей у кінці періоду Хейан. Впродовж періоду Сенґоку, у 1543 році китайське судно з португальцем Мендесом Пінтою було викинуто на берег Танеґасіми, з цією подією пов'язують першу появу цукрової тростини та вогнепальної зброї у Японії. До сучасних часів вогнепальна зброя була в розмовній мові відома як «Танеґа-сіма» через віру в те, що їх було введено Пінто. Насправді, скоріш за все, Пінто не представив перший контакт португальців з японцями, хоча він дійсно відвідував Танеґасіму скоро опісля та за легендою він одружився з місцевою жінкою та мав сина. Європейці прибули торгувати не лише вогнепальною зброєю, а й також милом, тютюном та іншими товарами невідомими в середньовічній Японії, в обмін на Японські товари. Впродовж періоду Едо острови Осумі керувались родом Сімадзу з хану Сацума та вважався частиною провінції Осумі. Впродовж реставрації Мейдзі, острови було зроблено частиною префектури Каґосіма. У 1969 році агентством аерокосмічних досліджень Японії було відкрито «Космічний центр Танеґасіма» (TNSC) що включає космодром. TNSC розташований на південно-східному кінці Танеґасіми. Транспорт Острови Осумі обслуговуються Новим Аеропортом Такесіми та Аеропортом Якусіми. Наявне регулярне сполучення з Каґосімою та островами Амамі за допомогою поромів. Острови Джерела National Geospatial Intelligence Agency (NGIA). Prostar Sailing Directions 2005 Japan Enroute. Prostar Publications (2005). ISBN 1577856511 Посилання (яп.)Географія стровів Осумі (яп.)про космічний центр TNSC [Архівовано 8 грудня 2006 у Wayback Machine.]
Museum of the Meiji Restoration

The Museum of the Meiji Restoration (維新ふるさと館, Ishin-furusato-kan) is a history museum in Kagoshima, Japan. Located by the Kōtsuki River, it is a gallery where visitors can learn about the Meiji Restoration. In the basement hall, sound, light, and robots are used to present a three-dimensional experience of the Meiji Restoration. On the first floor, exhibits describe the people, things, and events of Satsuma Province. See also Satsuma Domain Shimazu Hisamitsu Saigō Takamori Ōkubo Toshimichi Bakumatsu External links Official website (in Japanese)
Musée de la restauration de Meiji

Le musée de la restauration de Meiji (維新ふるさと館, Ishin-furusato-kan) est un musée d'histoire situé à Kagoshima au Japon. Situé près de la rivière Kōtsuki, c'est un endroit où les visiteurs peuvent en apprendre davantage sur la restauration de Meiji. Dans la salle du sous-sol, le son, la lumière, et les robots sont utilisés pour présenter une expérience en trois dimensions de cette période de la fin du XIXe siècle japonais. Au premier étage, des expositions décrivent les gens, les choses et les événements survenus dans la province de Satsuma. Articles connexes Domaine de Satsuma Saigō Takamori Ōkubo Toshimichi Bakumatsu Lien externe (ja) Musée de la restauration de Meiji Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Museum of the Meiji Restoration » (voir la liste des auteurs). Portail des musées Portail de la préfecture de Kagoshima
Sakamoto International Cemetery

The Sakamoto International Cemetery (坂本国際墓地, Sakamoto Kokusai Bochi) is located in Sakamoto in the Urakami area of the city of Nagasaki, Japan. The cemetery for foreigners was established following the 1888 closure of an earlier burial ground near the international quarter of the city. It is administered by the city government. The original cemetery dates from 1888. A newer quarter, Shin Sakamoto (added in 1903), lies across the street. A Jewish cemetery is in Sakamoto, along with the graves of French soldiers and Vietnamese laborers who died during the Boxer Rebellion. Notable interments Thomas Blake Glover, 19th century trader; along with son Tomisaburo Kuraba and Tomisaburo's wife Waka. Sigmund D. Lessner, merchant and founder of Japan's first synagogue. A bust of Lessner marks his grave. Takashi Nagai, survivor of the nuclear bombing of the city, and his wife, Midori Moriyama. References
Cementerio internacional de Sakamoto

El Cementerio internacional de Sakamoto​ (en japonés: 坂本国際墓地) se encuentra en Sakamoto en el área de Urakami de la ciudad de Nagasaki, Japón. El cementerio de los extranjeros se estableció tras el cierre en 1888 de un cementerio anterior cerca de la parte internacional de la ciudad. Es administrado por el gobierno de la ciudad. El cementerio original data de 1888. Un espacio nuevo, Shin Sakamoto (añadido en 1903), se encuentra al otro lado de la calle. Un cementerio judío se encuentra en Sakamoto, junto a las tumbas de los soldados franceses y los trabajadores vietnamitas que murieron durante la Rebelión de los Bóxers. Véase también Monumento funerario Panteón Necrópolis Referencias
Международное кладбище Сакамото

Международное кладбище Сакамото (яп. 坂本国際墓地 Сакамото кокусай боти) — кладбище в квартале Сакамото (Ураками), в Нагасаки, в Японии. Кладбище для иностранцев было основано в 1888 году, после закрытия старого кладбища недалеко от международного квартала в Нагасаки. Ныне оно находится в ведении городских властей. Новый квартал Син-Сакамото был основан в 1903 году и находится через улицу от кладбища. В Сакамото также находится участок еврейского кладбища и участок с могилами французских военных и вьетнамских рабочих, погибших во время Боксёрского восстания. Известные захоронения Томас Блейк Гловер, торговец и его сын Томисабуро Кураба; Зигмунд Лесснер, торговец и основатель первой синагоги в Японии Такаси Нагаи, врач, «святой из Ураками» и его жена Мидори Нагаи. Примечания
Óurai templom

Az óurai templom (大浦天主堂 Ōura Tenshudō) katolikus templom Nagaszaki japán városban. Ez az egyetlen nyugati stílusú épület, amely a japán nemzeti kincs részét képezi, és ez a legrégebbi keresztény templom Japánban. Története Egy francia szerzetes, Furet atya tervezte. 1864 decemberében készült el. Az eredeti épület a gótikus és barokk stíluselemeket ötvözte, de az 1879-es átépítés során elnyerte mai teljesen gótikus stílusát. A bejárat fölött fehér márványszobrot láthatunk, mely a Szűzanyát ábrázolja.
Bazylika 26 męczenników japońskich

Bazylika Dwudziestu Sześciu Świętych Męczenników Japońskich (jap. 日本二十六聖殉教者聖堂 Nihon Nijūroku Sei-junkyōsha Seidō) również kościół Ōura 大浦天主堂 Ōura tenshudō – rzymskokatolicka bazylika mniejsza i konkatedra archidiecezji Nagasaki pod wezwaniem Męczenników z Nagasaki, znajduje się w Nagasaki w Japonii, uważana jest za najstarszy zachowany japoński kościół. Historia Region Nagasaki należał do najwcześniej konwertowanych w Japonii na katolicyzm. Mimo prześladowań, trwających od 1614 do połowy XIX wieku, chrześcijaństwo przetrwało w tym regionie pod nazwą kakure-kirishitan („ukryci chrześcijanie”). Francuscy misjonarze katoliccy: Louis-Théodore Furet (1816–1900) i Bernard Petitjean z Paryża przybyli do Nagasaki w 1862–1863 i 14 lutego 1863 otrzymali pozwolenie na budowę kościoła, którą rozpoczęto w styczniu następnego roku. Budowa została zakończona 29 grudnia 1864, a 19 lutego 1865 w obecności O. Girarda, francuskiego konsula, odbyła się uroczysta ceremonia poświęcenia kościoła. 17 marca 1865 po raz pierwszy w tym kościele ujawniła się przed ojcem Petitjeanem grupa miejscowych „ukrytych chrześcijan”. Później dołączyli do nich następni z okolicy i po ponad 200 latach zaczęli praktykować chrześcijaństwo otwarcie. Po zalegalizowaniu chrześcijaństwa w Japonii w 1873, liczba wiernych wzrosła i kościół stał się zbyt mały, dlatego wydłużono go o około 10 m do przodu i 4 m na boki, a całość, dwukrotnie powiększoną, przebudowano w stylu neogotyckim. Na skutek wypadku przy rozbudowie tego kościoła w 1914 zmarł misjonarz i działacz społeczny Marc Marie de Rotz. Zrzucenie bomby atomowej na Nagasaki 9 sierpnia 1945 spowodowało duże uszkodzenia budynku, które naprawiono 5 lat. Kościół uznano za „skarb narodowy” w 1933 i ponownie w 1953. W 2018 bazylika została wpisana na listę światowego dziedzictwa UNESCO jako część obiektu pod nazwą Ukryte stanowiska chrześcijańskie w regionie Nagasaki. Galeria Zobacz też katedra Urakami Przypisy
Basílica dos Vinte e Seis Santos Mártires do Japão

A Igreja de Ōura (大浦天主堂, Ōura Tenshudō) é uma Igreja Católica Romana situada em Nagasaki, Japão, construída logo após o abandono por parte das autoridades japonesas na política de isolamento, em 1853. É conhecida como a Igreja dos Vinte e Seis Mártires do Japão. Durante muitos anos, foi considerada o único edifício de estilo ocidental como Tesouro Nacional do Japão e é considerada uma das mais antigas igrejas do Japão. História Em 1863, dois padres da Sociedade para as Missões Estrangeiras de Paris, os padres Louis Furet e Bernard Petitjean [fr], chegaram a Nagasaki com a intenção de construir uma igreja em honra aos Vinte e Seis Mártires do Japão, nove padres europeus e dezassete cristãos japoneses foram crucificados em 1597, por ordem de Toyotomi Hideyoshi. A igreja foi terminada em 1864. Construída pelo mestre-carpinteiro do Jardim de Glover [en], Koyama Hidenoshin, esta originalmente era uma pequena igreja de madeira com três naves e três torres octogonais. O edifício actual é uma basílica gótica arquitectura gótica muito maior que data desde 1879. Esta versão foi construída de tijolo de estuque branco com cinco corredores, tectos abobadados e uma torre octogonal. A concepção provavelmente veio de plano belga utilizado por missionários católicos numa antiga igreja construída em Osaka. Os vitrais foram importados da França. Em 17 de março de 1865, logo depois da finalização da catedral original, o padre Petitjean viu um grupo de pessoas em pé na frente da catedral, que pediram-lhe para abrir as portas. Enquanto o padre se ajoelhava no altar, uma idosa do grupo aproximou-se dele e disse: "Nós temos o mesmo sentimento em nossos corações como tu. Onde está a estátua da Virgem Maria?" Petitjean descobriu que essas pessoas eram da aldeia vizinha de Urakami e que eram Kakure Kirishitans (cristãos escondidos), descendentes dos primeiros cristãos japoneses que passaram a se esconder após a Rebelião de Shimabara na década de 1630. Uma estátua branca de mármore da Virgem Maria foi importada da França e erguida na igreja para comemorar este evento. O revelo de bronze no pátio da igreja mostra a cena memorável da descoberta. Em pouco tempo, dezenas de milhares de cristãos clandestinos por fim deixaram de ser esconder na área de Nagasaki. As notícias deste acontecimento chegaram ao Papa Pio IX, que declarou isto como "o milagre do Oriente." A catedral de Ōura foi designada como Tesouro Nacional do Japão em 1933 e novamente em 31 de março de 1953, pela Lei de 1951 para a Protecção de Propriedades Culturais. Foi o primeiro edifício de estilo ocidental a receber esta protecção no Japão até o ano de 2009, quando o Palácio Akasaka de estilo neobarroco foi designado também um tesouro nacional. Notas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Ōura Church», especificamente desta versão. Referências
Церковь Оура

Церковь Оура (яп. 大浦 天主堂 О:ура Тэнсюдо:) — католический храм в японском городе Нагасаки, иначе известный как церковь 26 японских мучеников. Храм является одним из двух сооружений в западном стиле, относящимся к Национальным сокровищам Японии. В то же время храм является самым старым действующим христианским храмом в стране. История Внешний вид и убранство церкви были предложены французским священником Луи Фуре. Строилась Оура местным архитектором по имени Кояма Хидэносин. В целом строительство было завершено в декабре 1864 года. Нынешний вид, сочетающий черты готического стиля и барокко, храм приобрёл после реконструкции в 1879 году. Первоначально он был строго готическим. Передняя часть церкви Оура выходит на холм Нисидзака, где в 1597 году были распяты 26 христиан-японцев. Примечательными особенностями церкви являются её деревянные конструкции, окна из цветного стекла и настенная роспись «Мученичество 26 святых». Белая мраморная статуя Богоматери у входа в храм установлена в память о японских христианах, погибших при подавлении восстания в Симабаре в 1637—1638 годах. 17 марта 1865 года к французскому священнику Бернару Птижану, служившему в церкви Оура, пришла группа крестьян из района Ураками с известием о том, что они — христиане, потомки первых христиан Японии, тайно сохранивших свою веру в течение столетий, несмотря на религиозные преследования. В скором времени в Нагасаки потянулись десятки тысяч тайных христиан-японцев. Узнав об этом удивительном событии, папа Римский Пий IX назвал его «чудом Востока». В память об этом во дворике ниже церкви Оура установлен бронзовый барельеф. Церковь Оура была признана национальным сокровищем Японии в 1933 году и снова 31 марта 1953 года по Закону о защите культурных ценностей 1951 года. До 2009 года это было единственное здание в европейском архитектурном стиле в списке национальных сокровищ. В 2009 году в этот список вошел дворец Акасака, построенный на рубеже XIX-XX веков в стиле необарокко. Ссылки Oura Catholic Church (англ.) См. также Список христианских церквей и памятников в Нагасаки
Церква Оура

Церква Оура (яп. 大浦 天主堂, О:ура Тенсюдо:) — римо-католицька церква в японському місті Нагасакі, інакше знана як церква 26 японських мучеників. Церква Оура є однією з двох споруд у західному стилі, що належить до Національних скарбів Японії. Водночас вона є найстарішою діючою християнською церквою в країні. Історія Зовнішній вигляд і убрання церкви були запропоновані французьким священником Луї Фуре. Будувалася Оура місцевим архітектором Коямою Хіденосіном. В цілому будівництво було завершене у грудні 1864 року. Нинішній вигляд, що поєднує риси готичного стилю і бароко, храм набув після реконструкції в 1879 році. Спочатку він був строго готичним. Передня частина церкви Оура виходить на пагорб Нісідзака, де в 1597 році було розіпнуто 26 християн-японців. Примітними особливостями церкви є її дерев'яні конструкції, вікна з кольорового скла і настінний розпис «Мучеництво 26 святих». Біла мармурова статуя Богоматері біля входу в храм встановлена на згадку про японських християн, загиблих при пригніченні повстання в Сімабарі в 1637—1638 роках. 17 березня 1865 року до французького священника Бернара Петіжана, що служив у церкві Оура, прийшла група селян з району Уракамі зі звісткою про те, що вони — християни, нащадки перших християн Японії, що таємно зберегли свою віру впродовж століть, попри релігійні переслідування. Незабаром в Нагасакі потягнулися десятки тисяч таємних християн-японців. Дізнавшись про цю дивовижну подію, папа Римський Пій IX назвав його «дивом Сходу». На згадку про це в дворику нижче церкви Оура встановлений бронзовий барельєф. Церква Оура була визнана національним скарбом Японії в 1933 році і знову 31 березня 1953 року згідно із законом про захист культурних цінностей 1951 року. До 2009 року це була єдина будівля в європейському архітектурному стилі в списку національних скарбів. 2009 року до цього списку увійшов Палац Акасака (Akasaka Palace), побудований на рубежі XIX—XX віків у стилі необароко. Див. також Список християнських церков і пам'ятників у Нагасакі Ресурси Інтернету Oura Catholic Church [Архівовано 10 травня 2013 у Wayback Machine.] (англ.)
Naha Port Facility

The Naha Port Facility, formerly the Naha Military Port, is a United States Forces Japan facility located in Naha, Okinawa, Japan, at the mouth of Kokuba River (国場川, Kokuba-gawa), which flows into the East China Sea. The Naha Military Port was constructed by the U.S. troops after their landing on Okinawa Island in 1945. In 1950, Yarazamori Castle was demolished to make room for the port facility. It served as a logistic base during the Vietnam War. After the reversion of Okinawa from the United States to Japan in 1972, return of the land to the government of Japan was agreed at the 15th U.S.-Japan Security Consultative Committee held in 1974. A part of the land has been returned and the remaining land will be returned after the completion of planned move of the facility to Urasoe, Okinawa. See also Naval Base Okinawa References
Camp Courtney

Camp Courtney (Japanese: キャンプ・コートニー, Hepburn: Kyampu Kōtonī) is a U.S. Marine Base located in Uruma City, Okinawa Prefecture, Japan. It is part of the larger Marine Corps Base Camp Smedley D. Butler and home to the III Marine Expeditionary Force, 3rd Marine Division, and 3d MEB Headquarters. It is named after Major Henry A. Courtney Jr., who was killed in action in the Battle of Okinawa and covers 1.339 mi2 (3.47 km2) in the Konbu, Tengan, and Uken districts of Uruma. History Camp Courtney was opened as a U.S. Marine Base in January 1956, when select units of the 3rd Marine Division were transferred there from Camp McGill in Yokosuka, Kanagawa, Japan. Initially the base was called by its original name, Camp Tengan. The first Marine units occupied Quonset huts, Nissen huts and Butler buildings. Most of the huts were "strong-backed", which means they had concrete or concrete block ends, with cables strung over them at intervals whose ends were anchored in the ground in concrete, and had wooden hurricane shutters over the windows. This was to protect the buildings during the frequent typhoons that visit the Ryukyu Islands. The original units at Camp Tengan were Headquarters Battalion, the Division Band and a truck battalion. Division Headquarters was mainly in a sprawling, one-story building just inside the main gate. Some other units, such as Division Legal Office, were in separate buildings. There was an Army anti-aircraft battery located adjacent to the camp. That unit used to conduct live-fire exercises once a month. For some new arrivals, the unannounced firing sometimes caused momentary consternation. Camp Courtney houses many military families, has a movie theater, exchange, commissary, medical and dental clinics, post office, chapel and bank. Many Marines living on Camp McTureous are stationed on Camp Courtney. The Michael Brown Okinawa assault incident occurred just outside the base on 2 November 2002. See also Japan portal References External links Camp S.D. Butler at GlobalSecurity.org III MEF website
Camp Courtney

Camp Courtney es una base del Cuerpo de Marines de Estados Unidos situada en Uruma, Prefectura de Okinawa, Japón. Forma parte del Marine Corps Base Camp Smedley D. Butler y es la base de la III Fuerza Expedicionaria de Marines, y de la 3.ª División de Marines. Lleva el nombre del mayor Henry A. Courtney, Jr., muerto en acción durante la batalla de Okinawa. Camp Courtney se abrió como una base de los Marines. en enero de 1956, cuando las unidades de la 3.ª División fueron trasladadas allí desde Camp McGill en Yokosuka, Kanagawa, Japón. Inicialmente, la base fue conocida por su nombre original, Camp Tengan. Los primeros marines se alojaron en barracones del tipo Quonset o Niessen. Enlaces externos Camp Courtney GlobalSecurity.org Camp S.D. Butler GlobalSecurity.org III MEF Sitio web oficial
Кэмп-Кортни

База морской пехоты «Кэмп Кортни» (англ. Marine Corps Base Camp Courtney) — военная база морской пехоты, которая расположена в городе Урума, префектура Окинава, Япония. Она является частью более крупной базы морской пехоты «Кэмп Смедли Д. Батлер», и домом для 3-го экспедиционного корпуса, 3-й дивизии морской пехоты и 3-й экспедиционной бригады. Она названа в честь майора Генри А. Кортни, мл., который погиб в битве за Окинаву. База охватывает 1339 кв. км районов Конбу, Тэнган и Укен в Уруме. История С территории, на которой построили базу, были насильно вывезены местные жители. «Кэмп Кортни» была открыта в качестве морской базы США в январе 1956 года, когда отборные части 3-й дивизии морской пехоты были переведены сюда из «Кэмп Макгилл» (англ. Camp McGill), Йокосука, Канагава. Изначально база называлась «Кэмп Тэнган» (англ. Camp Tengan). Первые подразделения морской пехоты селились в хижинах Квонсета, хижинах Ниссена и зданиях Батлера. Большинство хижин имели укреплённую конструкцию, для защиты зданий во время тайфунов, которые часто посещают острова Рюкю. Первыми в лагерь прибыли штабной батальон, оркестр дивизии и грузовой батальон. База является домом для многих семей военнослужащих. На её территории имеется кинотеатр, рынок, продовольственный магазин, медицинская и стоматологическая поликлиники, почтовое отделение, церковь и банк. Многие морские пехотинцы, проживающие на базе МакТёреус, несут дежурство в лагере Кортни. Примечания Ссылки Camp S.D. Butler на GlobalSecurity.org офиц. сайт III MEF