NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iwo Jima

Iwo Jima (of Iwoto, Iwo To) (Japans: 硫黄島, officieel Iōtō, voordien Iōjima) is een Japans eiland. Bestuurlijk valt het eiland, net als de vulkanische Bonin-eilanden tot de subprefectuur Ogasawara. Geologisch vormt het geen deel van de Bonin-eilanden, maar een samenhangende reeks van drie onbewoonde eilanden, de Vulkaan-eilanden, waarvan Iwo Jima het grootste eiland is. De eilandengroep ligt 1200 km ten zuiden van Tokio, 1100 km ten noorden van Guam en halverwege Tokio en Saipan. Iwo To betekent zwaveleiland. Deze stof komt in grote hoeveelheden op het eiland voor. Het eiland meet slechts acht kilometer in de lengte, de oppervlakte is 23 vierkante kilometer. In het zuiden is de slapende vulkaan Suribachi het hoogste punt van het eiland, het midden van het eiland is relatief vlak terwijl het noorden weer een hoger punt kent. Tweede Wereldoorlog Tijdens de Tweede Wereldoorlog was Iwo Jima zowel voor de Amerikanen als de Japanners belangrijk. Het eiland bezat namelijk twee vliegvelden en een derde was in aanleg. De Japanners gebruikten het eiland om bommenwerpers op weg naar het Japanse vasteland te onderscheppen en de Amerikanen wilden het graag in handen hebben als 'springplank' voor deze zelfde bommenwerpers. Hierdoor is het eiland vooral bekend door de grote Amerikaanse landing op het eiland waarbij de Verenigde Staten de strategische locatie veroverden op Japan. Een van de bekendste foto's uit de Tweede Wereldoorlog is tijdens deze landing gemaakt. Sinds 1968 is het eiland weer onderdeel van Japan. Op 18 juni 2007 besliste het Japans Geografisch Instituut om het eiland zijn oorspronkelijke naam Iwo To (Iwoto, zwaveleiland) terug te geven. Externe link foto bij Global Volcanism Program
Iwo Jima

Iwo Jima este o insulă japoneză, situată la circa 1.200 de kilometri de capitala Tokyo. Insula a fost locul uneia dintre cele mai violente confruntări din timpul celui de-al Doilea Război Mondial, dintre armata americană și forțele japoneze, rămasă în istorie sub denumirea de Bătălia de la Iwo Jima (19 februarie – 26 martie 1945). Dintre cei 21.000 de soldați japonezi aflați pe insulă în momentul atacului, 20.700 au fost uciși, și doar puțini peste 200 au fost luați prizonieri.
Iwo Jima

Iwo Jima (japonsko 硫黄島, Iōtō ​[⁠ioːtoː⁠]​, tudi Iōjima ​[⁠ioːʑima⁠], kar pomeni »žvepleni otok«) je 21 km² velik vulkanski otok južno od Japonske, pod katere upravo tudi spada. Je del otoške skupine Vulkanskega otočja, ki se nahaja 1200 km južno od Tokija. Otok je postal znan po bitki za Iwo Jimo, ki je potekala med drugo svetovno vojno med ZDA in Japonsko. Po vojni so otok okupirale ZDA ter ga ponovno vrnile Japonski leta 1968. V zadnjih letih je otok ponovno znan zaradi dveh filmov, in sicer Zastave naših očetov (Flags of Our Fathers) in Pisma z Iwo Jime (Leters from Iwo Jima), ki prikazujeta medvojne dogodke iz različnih zornih kotov. Najvišja točka otoka je 161 metrov visoka gora Suribači, ki se nahaja na južnem delu otoka. V nasprotju z ostalimi vulkanskimi otoki je ta relativno raven, tako da vzpetina predstavlja edino značilnost vulkanskega otoka. Otok je del prefekture Tokio, na njem pa se ukvarjajo z izkopavanjem žvepla in predelavo sladkorja. Danes stalnih prebivalcev otoka ni. Za njegov obisk je treba pridobiti posebno dovoljenje. Nekdanji otočani in vojni veterani lahko obiščejo otok samo v času spominskih slovesnosti. Spominske slovesnosti Prva spominska slovesnost je na otoku potekala 19. februarja 1985, na dan, ko je minilo natanko 40 let od izkrcanja ameriških čet na otok. Spominske slovesnosti sta se udeležili obe strani in se tako poklonili vsem padlim v bitki za otok. V spomin so postavili granitni spomenik. Spominske slovesnosti so bile tudi leta 1995 ob 50-letnici in leta 2005 ob 60-letnici bitke za otok. Mornariška letalska baza Na otoku se danes nahaja mornariška letalska baza japonske mornarice. Letalska steza je dolga 2650 m, široka pa je 60 m. Letalska baza je zadolžena za nadzor zračnega prostora, reševanje ter oskrbo letal. Bazo občasno uporablja tudi ameriška mornarica. Jedrska baza ZDA Iwo Jima je bila eden izmed mnogo japonskih otokov, ki so jih ZDA v času hladne vojne uporabljale za skladiščenje jedrskega orožja, kljub temu da je Japonska nasprotovala nameščanju jedrskega orožja na svojih tleh. Viri in opombe
Иво Џима

Иво Џима (у преводу „Сумпорно острво“) је јапанско острво из скупине Вулканских острва, која су део Бонинских острва. Налази се 1.200 км од главног града Токија, док је управно део Огасавара, једног од осам токијских села (мада је само острво ненастањено). Острво је најпознатије по бици за Иво Џиму из 1945, једном од кључних сукоба Сједињених Држава и Јапана током Другог светског рата. У популарној култури, острво је, барем на Западу, најпознатије по фотографији Подизање заставе на Иво Џими коју је израдио фотограф Џо Розентал. Острво је до 1968. године било под америчком окупацијом, након чега је враћено Јапану. Историја Острво Иво Џима је открио октобра 1543. године шпански морнар Бернардо де ла Торе. Он је био у повратку из Филипина за Нову Шпанију. Пре Другог светског рата Иво Џима је административно вођен као село које је било део Токија, чији је и данас део. По попису из 1943. године село је имало 1.018 становника. Острво је имало основну школу, Шинтоистички храм и једног полицајца. Острво је снабдевано бродовима једном месечно. И пре почетка Другог светског рата, у јужном делу острва је постојао гарнизон Царске јапанске морнарице. Током 1944. Јапан је довео велике војне снаге на острво у очекивању америчке инвазије. У јулу 1944. цивилно становништво острва је присилно евакуисано и од тада на острву нема стално насељених цивила. Назив острва Иво Џима је заснован на погрешном читању речи острво у канџи писму. Ово име је постало широко распрострањено након Другог светског рата. Становници суседног острва су били против овога, делимично испровоцирани двама филмовима Клинта Иствуда из 2006. године: Заставе наших очева и Писма са Иво Џиме. Јапанска влада је 2007. године променила назив у предратно име Иво То (Iō-tō). Битка за Иво Џиму Битка за Иво Џиму је вођена између Сједињених Америчких Држава и Јапана од 19. фебруара до 26. марта 1945. године, у завршним операцијама на Пацифичком фронту у Другом светском рату. Као резултат битке, САД су стекле контролу над острвом Иво Џима и аеродромима који су се тамо налазили. Битка је чувена по подизању америчке заставе које су извели амерички маринци на највишем планинском врху острва. Током борби из строја је избачено 26.000 савезничких војника, од којих је скоро 7.000 погинуло. Преко четвртине маринаца који су добили Орден Части, заслужили су орден у бици за Иво Џиму. Са уобичајеном храброшћу, већина јапанских војника се борила до смрти. Од преко 21.800 бранилаца, само 200 је заробљено. Галерија Референце Спољашње везе
Iwo Jima

Iwo Jima (japanska: 硫黄島?, Iōtō, "Svavelön"), även Ioto, är huvudön bland Vulkanöarna i nordvästra Stilla havet. Ön tillhör Japan. Här stod under Stilla havskriget det berömda slaget om Iwo Jima. Namn Namnet på ön har uttalats och transkriberats på flera sätt, men de japanska tecknen har hela tiden varit de samma: 硫黄, Io (svavel) och 島, to (ö). Tecknet för ö kan läsas både tō och shima / jima. Öns invånare uttalade före kriget öns namn Iååtåå, vilket med dåtida transkribering skrevs Iwoto. Under kriget använde den japanska flottan felaktigt namnet Iwo-jima. Det namnet togs sedan över av amerikanerna, som sedan dess kallat ön Iwo Jima (särskrivet på engelska). Efter en ortografisk reform 1946 ändrades transkriberingen till Io-jima, vilket ligger närmare de egentliga uttalet. Den 16 juni 2007 ändrades namnet officiellt från Io-jima åter till Iōtō, efter klagomål från tidigare öbor. Öns namn har således skrivits i tur och ordning Iwoto, Iwo-jima, Iojima och Ioto med latinska bokstäver utan makroner, medan namnet på japanska har varit oförändrat, om än felaktigt uttalat under själva kriget. Historia Det är osäkert när Vulkanöarna upptäcktes, de första dokumenterade japanska kontakterna skedde kring 1670 och då var öarna obebodda. 1891 annekterade Japan Ioto och de övriga Vulkanöarna. Senare anlade den kejserliga japanska flottan en flottbas på öns södra del. Under andra världskriget befästes ön mer och mer och den civila befolkningen evakuerades i juni 1944. Våren 1945 utspelades slaget om Iwo Jima mellan den 19 februari och den 26 mars kring Ioto. Det var ett av de största och mest betydande slagen i Stilla havet. Öarna ockuperades av USA som förvaltade dem fram till 1968 då de återlämnades till Japan. 2007 anmäldes Vulkanöarna tillsammans med övriga Ogasawaraöarna som världsarv på Unescos lista. Geografi Ioto ligger cirka 148 kilometer sydöst om Chichijimaöarna och cirka 1 200 kilometer sydöst om Honshu. Ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om ca 21,0 km² med en längd på cirka 8 kilometer och en bredd på cirka 4 kilometer. Den är den mellerst belägna av de tre Vulkanöarna och den största: Den högsta höjden är vulkanen Suribati-yama, vars topp ligger cirka 166 m ö.h. Ön saknar bofast befolkning men den japanska marinen driver idag en flygbas på ön som även används av såväl det japanska luftförsvaret som den amerikanska militären. Förvaltningsmässigt tillhör ön Tokyo prefektur på huvudön Honshu. Referenser Externa länkar Om Ioto Karta över Ioto
Іото

Іото (яп. 硫黄島, офіційна назва — Іото, попередня назва — Іодзіма, «сірчаний острів»; англ. Iwo Jima) — острів вулканічного походження, найбільший з архіпелагу Кадзан. Є складовою села Оґасавара, Токіо, Японія. Географія Іото розташований у південній частині групи островів Оґасавара за 1250 км (650 морських миль) південніше Токіо. Найбільша протяжність острова з півночі на південь становить 8 км, а з заходу на схід — 4 км. Найвища точка — гора Сурібаті (169 м), згаслий вулкан. Клімат Острів знаходиться у зоні, котра характеризується вологим тропічним кліматом. Найтепліший місяць — липень із середньою температурою 27.8 °C (82 °F). Найхолодніший місяць — січень, із середньою температурою 19.4 °С (67 °F). Історія До червня 2007 року острів був відомий як Іодзіма. Іото відомий завдяки битві, яка відбувалася на острові з лютого по березень 1945 року між військами Японії і США в часі війни на Тихому океані. Сьогодні на острові знаходиться база Сил самооборони Японії і метеорологічна станція. 18 червня 2007 року за указом Інституту географії Японії Міністерства землі, інфраструктури і транспорту Японії острову Іодзіма була повернена стара назва Іото, яку він мав перед Другою світовою війною. Див. також Битва за Іодзіму Примітки Посилання Офіційний сайт села Оґасавара з інформацією про острів Іото (яп.)
Olympiapark Komazawa

Der Olympiapark Komazawa (jap. 駒沢オリンピック公園, Komazawa orimpikku kōen), heute offiziell „allgemeines Sportgelände Olympiapark Komazawa“ (駒沢オリンピック公園総合運動場, Komazawa orimpikku kōen sōgō undōjō) ist ein Park mit mehreren Sportstätten im Bezirk Setagaya im Osten der japanischen Präfektur Tokio. Er hat eine Fläche von rund 41 Hektar und liegt im von Wohngebieten dominierten Südwesten Tokios. Das 1913 als Golfplatz angelegte Gelände in Komazawa, einem 1932 eingemeindeten südwestlichen Vorort der Stadt Tokio, sollte in Vorbereitung auf die Olympischen Sommerspiele 1940 umgestaltet werden und Ort der Hauptwettkampfstätten sein. Allerdings gab das Kaiserreich die Spiele 1938, ein Jahr nach Kriegsbeginn, zurück. Nach dem Pazifikkrieg machten die Tōei Flyers den Park 1953 zu ihrer Heimat, im September wurde das Komazawa-Baseballstadion (Komazawa yakyūjō) mit Platz für 20.000 Zuschauer eröffnet. Als Tokio dann die Olympischen Sommerspiele 1964 zugesprochen bekam, erwarb die Präfektur 1962 das Gelände und errichtete mehrere Sportstätten, in denen bei den Spielen unter anderem Fußball-, Hockey- und Volleyballspiele ausgetragen wurden. Die größten Anlagen sind: das Komazawa[-Olympiapark-allgemeines-Sportgelände]-Leichtathletikstadion (Komazawa [olympic kōen sōgō undōjō] rikujō kyōgijō, 駒沢[オリンピック公園総合運動場]陸上競技場) im Osten des Parks, die Komazawa-Sporthalle (Komazawa taiikukan) westlich davon und die Komazawa-Ballsportstadien Nr. 1 und 2 (Komazawa daiichi/daini kyūgijō) im Norden. Das alte Komazawa-Stadion wurde abgerissen; im Westen des Parks steht seit 1965 ein kleines Baseballstadion, das vor allem für Universitätsbaseball genutzt wird. Der Großteil des Olympiaparks bildet als Komazawa-Kōen („Komazawa-Park“) einen eigenen Stadtteil mit 0,34 km² (34 ha) Fläche und der Postleitzahl 154-0013 in Setagaya, wobei der Ostteil des Olympiaparks in die Stadtteile Higashigaoka und Yakumo im Bezirk Meguro hineinreicht. Unmittelbar nördlich des Parks liegt der Hauptcampus der privaten Komazawa-Universität, etwas weiter nördlich befindet sich auch der gleichnamige Bahnhof an der Den’entoshi-Linie. Östlich des Parks liegt ein zentralstaatliches Krankenhaus, das „Medizinische Zentrum Tokio“ (Tōkyō iryō center). Siehe auch Komazawa Olympiapark Hallenstadion Weblinks Tōkyō-to Sports Bunka Jigyōdan („Sport- und Kulturbetriebsgruppe der Präfektur Tokio“, eine gemeinnützige Stiftung (kōeki zaidan hōjin), die im Auftrag der Präfektur mehrere Sportstätten betreibt): Olympiapark Komazawa (japanisch, englisch) Einzelnachweise
Komazawa Olympic Park

Komazawa Olympic Park (駒沢オリンピック公園) is a sports facility that was constructed for the 1964 Summer Olympics. Approximately 90 per cent of the park's area is in Setagaya, with the remaining 10 per cent sitting within Meguro. The park includes an outdoor athletic and soccer venue, the Komazawa Olympic Park Stadium, the Komazawa Gymnasium and multiple additional soccer, baseball, swimming, tennis, jogging and cycling facilities. History The area was once the "Tokyo Golf Club". Emperor Hirohito played golf there with King George V of the United Kingdom. It was to be developed into the main venue of the 1940 Summer Olympics, which were cancelled due to the Second Sino-Japanese War. In 1953 it became the base of the Toei Flyers baseball team. Redevelopment began from 1962 onwards in preparation for the 1964 Olympics. Gallery References 1964 Summer Olympics official report. Volume 1. Part 1. pp. 124–5. External links Official website
Parc olympique Komazawa

Le parc olympique Komazawa (en japonais : 駒沢オリンピック公園) à Tokyo, est un stade olympique construit à l'occasion des jeux olympiques d'été de 1964. Ce parc comprend notamment : des terrains de handball des pistes de course à pied des pistes cyclables des courts de tennis un skate-park un stade de football un gymnase Lien externe (ja) Site officiel Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Komazawa Olympic Park » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du sport Portail des Jeux olympiques Portail de Tokyo
Université de Kanagawa

L'université de Kanagawa (神奈川大学, Kanagawa daigaku) est une université privée japonaise située à Yokohama dans la préfecture de Kanagawa. Historique En 1928, Yoshimori Yoneda fonde l'académie Yokohama (Yokohama gakuin), qui est renommée en collège Yokohama en 1929. C'est en 1949, dans le cadre de la réforme de l'éducation lors de l'occupation du Japon, que l'établissement prend son nom définitif d'université de Kanagawa. Composantes L'université se compose de sept facultés undergraduate : droit, économie, administration des affaires, langues étrangères, sciences humaines, sciences et ingénierie. Il s'y ajoute huit graduate schools : droit, économie, administration des affaires, langues étrangères, sciences humaines, sciences, ingénierie, histoire et études du folklore, plus une école de droit. Personnalités liées Étudiants Yūhei Satō, gouverneur de la préfecture de Fukushima Nobuo Uematsu, les jeux vidéo musicien Final Fantasy Square Enix. Lynn Okamoto, mangaka auteur de Gokukoku no Brynhildr, Elfen Lied. Références Portail de la préfecture de Kanagawa Portail des universités japonaises
Università di Kanagawa

L'università di Kanagawa è un'università privata del Giappone. La sede del campus si trova a Kanagawa-ku, uno dei quartieri di Yokohama, nella prefettura di Kanagawa, nella regione di Kantō. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università di Kanagawa Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su kanagawa-u.ac.jp.
Tokio-Tempel

Der Tokio-Tempel (engl. Tokyo Japan Temple, früher: Tokyo Temple; jap. 東京神殿, Tōkyō shinden) ist der achtzehnte Tempel der Kirche Jesu Christi der Heiligen der Letzten Tage. Er steht im Minato-ku von Tokio und war der erste in Asien. Da er auf einem sehr kleinen Grundstück in der Innenstadt Tokios errichtet wurde, ist er sehr kompakt gebaut. Zuvor stand eine Mission der Heiligen der Letzten Tage auf diesem Grundstück. Die Bauweise wurde Vorbild für spätere Tempel in Innenstadtbereichen wie den Hong-Kong-Tempel und den Manhattan-New-York-Tempel. Der Tempel hat eine Nutzfläche von 4.886 Quadratmetern, zwei Endowment- und fünf Siegelungsräume, eine Tiefgarage und eine Wohnung für den Präsidenten des Tempels. Die Fassade besteht aus verstärktem Beton, der mit 289 vorgefertigten Steinpanelen verkleidet ist, die wie hellgrauer Granit aussehen. Vor der Weihung war der Tempel vom 15. September bis zum 18. Oktober 1980 der Öffentlichkeit zugänglich. Am 20. Dezember 2004 wurde, wie bei den meisten Tempel dieser Konfession, ein Engel Moroni auf der Turmspitze angebracht. Der Tempel ist für die Gläubigen im Norden Japans und im Fernen Osten Russlands zuständig. Im Juni 2000 wurde ein zweiter Tempel in Japan in Fukuoka eröffnet. Meilensteine Weblinks Offizielle Seite der Heiligen der letzten Tage zum Tokyo-Tempel Seite des Tokyo-Tempels (englisch) Japanische Website des Tokyo-Tempels
Токійський японський храм

Токійський японський храм (япон. 東京神殿) — це 20-й побудований і 18-й діючий храм Церкви Ісуса Христа Святих останніх днів. Розташований у Мінато, Токіо, Японія, це був перший храм, побудований в Азії. Історія Про намір побудувати храм у Токіо було оголошено Церквою 9 серпня 1975 року. Храм був побудований на площі менше ніж на половині акра, на місці колишнього будинку місії в центрі Токіо. Будинок місії довелося знести, щоб продовжилося будівництво храму. Храм дуже компактний, з гаражем у підвалі та квартирою на одному з верхніх поверхів для президента храму. Він має дві кімнати для розпоряджень, п’ять кімнат для ущільнення та загальну площу 52 590 квадратних футів (4 886 м2). Зовнішній вигляд храму залізобетонний, покритий 289 попередньо виготовленими кам’яними панелями, які схожі на світло-сірий граніт. З 15 вересня по 18 жовтня 1980 року відбувся день відкритих дверей, щоб громадськість могла побачити інтер’єр нового храму. Президент церкви Спенсер В. Кімбалл освятив Японський храм в Токіо 27 жовтня 1980 року. 10 грудня 2004 року відбулася церемонія, під час якої статую ангела Моронія додали на шпиль храму. Був закритий на ремонт. День відкритих дверей триватиме до 18 червня 2022 року. Переосвячення заплановано на 3 липня 2022 року. Примітки
Университет Хитоцубаси

Университет Хитоцубаси (яп. 一橋大学, ひとつばしだいがく хитоцубаси дайгаку) — высшее учебное заведение в Японии, государственный университет. Штаб-квартира находится в городе Кунитати, Токио. Основан в 1920 году. История университета Университет Хитоцубаси возник на базе Торгового коллегиума, основанного в 1875 году по частной инициативе Мори Аринори. В 1884 году коллегиум переподчинили Министерству сельского хозяйства и торговли и переименовали в Токийскую торговую школу. В 1885 году учебное заведение передали Министерству культуры, объединили с Токийской школой иностранных языков и перенесли в Хитоцубаси, район Канда, Токио. Местность Хитоцубаси дала название будущему университету, который образовался на базе двух школ в 1920 году. Сначала он назывался Токийский торговый университет и имел только один факультет торговли. Со временем при университете возникли подготовительные курсы, центр подготовки экономистов и аспирантура. Он стал первым высшим учебным заведением страны, который специализировался на общественных науках и экономике. В 1927—1930 годах университет перенесли из столицы в соседний город Кунитати. В 1949 году, после образовательной реформы, заведение переименовали в Университет Хитоцубаси и открыли в нём 3 факультета: торговый, экономический и юридическо-социологический. Последний в 1951 году разделился на юридический и социологический факультеты. На 2010 год в университете действовало 4 факультета. Университет готовит магистров и аспирантов по специальностям: юриспруденция, экономика, торговля, лингвистическая социология, международная предпринимательская стратегия. При университете действуют Институт экономики, Центр инноваций, Центр социологической классики и другие. Выпускниками университета являются большинство японских политиков и бизнесменов послевоенной Японии. Примечания Литература Университет Хитоцубаси // Энциклопедия Ниппоника: в 26 т. 2-е издание (яп.). — Токио: Сёгаккан, 1994—1997. Ссылки Сайт университета
Університет Хітоцубасі

Університет Хітоцубасі (яп. 一橋大学, ひとつばしだいがく; англ. Hitotsubashi University) — державний університет у Японії, відкритий у 1920. Скорочена назва — Хітоцу́ба-дай (яп. 一橋大, ひとつばしだい). Короткі відомості Виник на базі Комерційного колегіуму, заснованого 1875 року за приватної ініціативи Морі Арінорі. 1884 року колегіум перевпорядкували Міністерству сільського господарства і торгівлі і перейменували на Токійську торговельну школу. 1885 року заклад передали Міністерству культури, об'єднали із Токійською школою іноземних мов і перенесли до місцевості Хітоцубасі в районі Канда, в Токіо. Місцевість Хітоцубасі дала назву майбутньому університету, який утворився на базі двох шкіл 1920 року. Початково він називався Токійський комерційний університет (яп. 東京商科大学, とうきょうしょうかだいがく, токьо сьока дайґаку) і мав лише один факультет торгівлі. Згодом при університеті виникли підготовчі курси, центр підготовки економістів та аспірантура. Він став першим вищим навчальним закладом країни, який спеціалізувався на соціальних науках та економіці. Протягом 1927—1930 року університет перенесли зі столиці до сусіднього міста Кунітаті. 1949 року, після освітньої реформи, заклад перейменували на Університет Хітоцубасі й відкрили у ньому 3 факультети: торговельний, економічний та юридчино-соціологічний. Останній факультет розділився на окремі юридичний і соціологічний факультети 1951 року. На 2010 рік в університеті діє 4 факультети. Університет готує магістрів і аспірантів за спеціальностями: юриспруденція, економіка, торгівля, лінгвістична соціологія, міжнародна підприємницька стратегія. При університеті діють Інститут економіки, Центр іновацій, Центр соціологічної класики та інші. Випускниками університету є більшість японських політиків та бізнесменів повоєнної Японії. Факультети Комерційний факультет (яп. 商学部) Економічний факультет (яп. 経済学部) Юридичний факультет (яп. 法学部) Соціологічний факультет (яп. 社会学部) Аспірантура Комерційна аспірантура (яп. 商学研究科) Економічна аспірантура (яп. 経済学研究科) Юридична аспірантура (яп. 法学研究科) Соціологічна аспірантура (яп. 社会学研究科) Аспірантура лінгвістики і соціології (яп. 社会学研究科) Аспірантура міжнародної корпоративної стратегії (яп. 国際企業戦略研究科) Відомі випускники Амае Кішічіро — Надзвичайний і Повноважний Посол Японії в Україні (2002—2005) Сумі Шігекі — Надзвичайний і Повноважний Посол Японії в Україні (2014—2018) Масаші Накаґоме — Надзвичайний і Повноважний Посол Держави Японія в Україні (з 2024) Примітки Джерела та література Університет Хітоцубасі // 『日本大百科全書』 [Енциклопедія Ніппоніка]. — 第2版. — 東京: 小学館, 1994—1997. — 全26冊. (яп.) Посилання Офіційний сайт (англ.) (кит.) (кор.) (яп.)