NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Catedral del Sagrado Corazón (Yokohama)

La Catedral del Sagrado Corazón de Yokohama (en japonés: カトリック山手教会) es la sede del obispo de la diócesis de Yokohama, en Japón. La diócesis de Yokohama incluye las prefecturas de Kanagawa, Shizuoka, Nagano, y de Yamanashi. Como está situado en Yamate-cho, Naka-ku, la catedral es comúnmente conocida localmente como la Iglesia católica de Yamate (カトリック山手教会 Katorikku Yamate Kyōkai). La original iglesia católica de Yamate, fue un edificio de ladrillo con dos campanarios, que se construyó en el mismo lugar en 1906. Después del terremoto de 1923 del Gran Kanto quedó completamente destruida. La presente iglesia católica de Yamate fue diseñada por el arquitecto checo Jan Josef Švagr en estilo neo-gótico y se terminó en 1933.​ Cuando la Diócesis de Yokohama fue erigida en el año 1937,​ la iglesia de Yamate se convirtió en una catedral. Véase también Iglesia católica en Japón Arquitectura de las catedrales y las grandes iglesias Referencias
Cathédrale du Sacré-Cœur de Yokohama

La cathédrale du Sacré-Cœur est la cathédrale catholique du diocèse de Yokohama. Elle se trouve au Japon dans la ville de Yokohama. Elle est connue aussi en japonais comme l'église de Yamaté . Elle est placée sous le vocable du Sacré Cœur. Histoire Les pères français des Missions étrangères de Paris font construire une église à Yokohama en 1862, juste après la levée de l'interdiction des cultes étrangers au Japon. Elle se trouve dans le quartier des étrangers. Une autre église, de briques avec deux clochers, est construite à l'emplacement actuel en 1906 ; mais elle est détruite en 1923 par le grand tremblement de terre de Kantō. l'édifice actuel de style néo-gothique est construit par l'architecte tchèque Jan Josef Švagr et terminée en 1933. Quand le diocèse de Yokohama est érigé en 1937, l'église de Yamaté est instituée comme cathédrale du diocèse, tenu par Mgr Chambon MEP. Notes et références Liens externes (en) Site de la Conférence des évêques du Japon Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail du Japon
Cattedrale del Sacro Cuore (Yokohama)

La cattedrale del Sacro Cuore è la sede del vescovo della Diocesi di Yokohama, Giappone. La diocesi di Yokohama include le prefetture di Kanagawa, Shizuoka, Nagano e Yamanashi. La cattedrale è anche conosciuta localmente come "Chiesa cattolica Yamate" (in giapponese カトリック山手教会?). Storia Immediatamente dopo l'allentamento del divieto di pratica della fede cristiana in Giappone, venne costruita una chiesa cattolica nel 1862 da parte della Società per le missioni estere di Parigi nell'insediamento straniero di Yokohama. La chiesa fu spostata nella posizione attuale nel 1906, fu edificata interamente in mattoni ed era dotata di due campanili. Il grande terremoto del Kantō del 1923 la distrusse completamente. L'odierna Chiesa cattolica Yamate è stata progettata dall'architetto ceco Jan Josef Švagr in stile neogotico e fu completata nel 1933. Quando fu istituita la diocesi di Yokohama nel 1937, la chiesa Yamate divenne la sua cattedrale. Note Voci correlate Chiesa cattolica in Giappone Cattedrali in Giappone Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale del Sacro Cuore Collegamenti esterni Cattedrale del sacro cuore homepage, su homepage3.nifty.com. URL consultato il 23 febbraio 2007 (archiviato dall'url originale il 13 ottobre 2007). Diocesi di Yokohama, su catholic-hierarchy.org. Storia della Diocesi di Yokohama, su cbcj.catholic.jp.
Katedra Najświętszego Serca w Jokohamie

Katedra pw. Najświętszego Serca Jezusowego, Kościół katolicki Yamate (jap. カトリック山手教会 Katorikku Yamate kyōkai) – rzymskokatolicka katedra biskupia w Jokohamie w Japonii, należy do diecezji Jokohamy w metropolii Tokio. Był to pierwszy kościół zbudowany w Japonii od rozpoczęcia prześladowań religijnych. Nie jest to jednak oryginalny budynek, dlatego najstarszym zachowanym japońskim kościołem jest Bazylika 26 męczenników japońskich w Nagasaki. Historia Pierwsze kościoły katolickie (namban-ji) w Japonii powstały w połowie XVI wieku, lecz po 1614 (edykt zniszczenia chrześcijaństwa) wszystkie zostały zburzone. Gdy zaczynało dobiegać końca prześladowanie chrześcijan w Japonii, Towarzystwo Misji Zagranicznych w Paryżu wybudowało w otwartym dla cudzoziemców „wolnym porcie” w Jokohamie w 1862 pierwszy od ponad 250 lat kościół w Japonii. W 1897 przebudowano go na dwuwieżowy budynek murowany z cegły. Trzęsienie ziemi w Kantō (1923) spowodowało zawalenie tego kościoła. Odbudowano go z odpornego na wstrząsy żelbetu w 1933 w stylu neogotyckim. W 1937 nadano mu rangę katedry. Uznawany jest za jeden z najpiękniejszych kościołów w Japonii. Jest obiektem zabytkowym. Przypisy
Собор Святейшего Сердца Иисуса (Иокогама)

Собор Святейшего Сердца Иисуса (яп. カトリック山手教会 каторикку яматэ кё:кай) — католическая церковь, находящаяся в историческом районе Яматэ в Иокогаме, Япония. Церковь Святейшего Сердца Иисуса является кафедральным собором епархии Иокогамы. История Церковь Святейшего Сердца Иисуса в Иокогаме была построена в 1906 году. Первоначально храм имел две колокольни. 1 сентября 1923 года церковь значительно пострадала в результате Великого землетрясения Канто, которое полностью разрушило оригинальный фасад храма и колокольни. Сегодняшний храм является реконструкцией первого храма и его строительство было завершено в 1933 году. Ссылки Сайт прихода Святейшего Сердца Иисуса в Иокогаме (яп.) История епархии Иокогамы (англ.)
Suigō Sawara Aquatic Botanical Garden

The Suigō Sawara Aquatic Botanical Garden (水郷佐原水生植物園, Suigō Sawara Suisei-shokubutsu-en) is a botanical garden located at the eastern side of the Suigo-Tsukuba Quasi-National Park in Katori, Chiba, Japan. It is open 9 a.m.-4:30 p.m. (8 a.m.-7 p.m. during the Iris Festival) every day in May and June. July through April it is closed every Monday and from Dec.24 through Jan.4. Admission is charged. The garden opened in 1969 and features a wide assortment of aquatic plants. It is best known for its iris and lotus collections, comprising about 1.5 million irises of 350 varieties, and more than 300 varieties of lotus. The irises are at their best in June, and the lotuses in August. See also List of botanical gardens in Japan References Suigō Sawara Aquatic Botanical Garden Japan Times article
Jardín Botánico Acuático Suigō Sawara

El Jardín Botánico Acuático Suigō Sawara, en japonés: (水郷佐原水生植物園, Suigō Sawara Suisei-Shokubutsu-es?), es un jardín botánico que se encuentra localizado en la ciudad de Katori (Chiba), en Japón. El jardín cuenta con una gran variedad de plantas acuáticas, y depende administrativamente de la municipalidad de Katori. Anteriormente dependía el jardín botánico de la municipalidad de Sawara (Chiba), pero la ciudad se fusionó con otras localidades y adquirió la fusión el nombre de Katori. Localización Se encuentra ubicado en la parte este del Parque Cuasi Nacional Suigō-Tsukuba. Suigō Sawara Suisei-Shokubutsu-es Katori-shi, Chiba-ken, Honshu-jima Japón. Planos y vistas satelitales.35°55′40.73″N 140°31′27.70″E Se abre diariamente excepto los lunes; se cobra una tarifa de entrada. Historia El jardín botánico fue abierto al público en 1969. Colecciones Este jardín botánico es muy conocido en Japón por sus colecciones, de iris de 350 variedades, y más de 300 variedades de lotus, con un total de unos 1.5 millones de especímenes. La mejor época de ver la floración de iris en junio y de lotos en agosto. Galería Referencias Suigō Sawara Aquatic Botanical Garden [1] 水郷佐原水生植物園 [2] Enlaces externos Katori City Official Web Site Sawara Municipal Aquatic Botanical Garden Japan Times article Página de "Jardins Botaniques Japonais" (francés) Suigō-Tsukuba Quasi-National Park 水郷筑波国定公園 Suigō-Tsukuba Kokutei Kōen
Wodny Ogród Botaniczny Suigō Sawara

Wodny Ogród Botaniczny Suigō Sawara (jap. 水郷佐原水生植物園 Suigō Sawara Suisei-shokubutsu-en) - ogród botaniczny znajdujący się we wschodniej części Quasi-Parku Narodowego Suigō-Tsukuba w Katori w Japonii. Jest otwarty codziennie w maju i czerwcu, w pozostałych miesiącach jest czynny oprócz poniedziałków oraz okresu zimowego od 24 grudnia do 4 stycznia. Ogród został otwarty w 1969 roku i prezentuje szeroki asortyment roślin wodnych. Jest najbardziej znany z kosaćców (ok. 1,5 mln roślin z 350 odmian) i kolekcji lotosów (ponad 300 odmian). Irysy w parku kwitną w czerwcu, a lotosy w sierpniu. Przypisy
Jardin de Kiyosumi

Le jardin de Kiyosumi (清澄庭園, Kiyosumi Teien) est un jardin japonais de déambulation traditionnel, situé dans le quartier Fukagawa de l’arrondissement de Kōtō-ku à Tokyo. Il est aménagé durant l'ère Meiji de 1878 à 1885 selon les principes classiques, par le financier du transport et industriel, Iwasaki Yatarō. Par de subtils détails de construction du chemin et de placement, le visiteur est entraîné dans une promenade autour du lac. Des rochers usés par l'eau sont apportés de tout le Japon pour donner son caractère au jardin et servent à construire des collines et des cascades sèches. Deux séquences d'entre eux forment des tremplins (iso-watari) à travers de petites criques du lac qui remplit presque complètement le jardin, permettant de passer le long de nombreuses stations pittoresques autour de son périmètre. En fait, seule une étroite bande de plantations périphériques protège le jardin des bâtiments le long de Kiyosumi Dori. Il y a trois grandes îles et un salon de thé sur l'étang. Le jardin couvre une superficie d'environ 81 000 m2. Histoire Selon une théorie, le jardin fait partie de la résidence du célèbre Kinokuniya Bunzaemon, richissime marchand de l'époque d'Edo. Au cours de l'ère Kyōhō (1716-1736), le site devient l'emplacement de la résidence à Edo du seigneur féodal Kuze Yamatonokami de Sekiyamo qui y construit son manoir en 1721, époque où est conçue la forme initiale du jardin. Durant l'ère Meiji, Iwasaki Yatarō, fondateur du groupe industriel Mitsubishi, fait l'acquisition du terrain. En 1878, il ordonne la reconstruction du jardin pour le plaisir de ses employés et la distraction des invités de marque. Des collines et des chutes d'eau sont érigées et 55 énormes rochers sont apportés en provenance de tout le Japon. En 1880, le jardin est inauguré. Des années plus tard, les eaux de la Sumida-gawa sont introduites dans le domaine pour agrandir l'étang. Le jardin fournit un refuge pour de nombreux habitants qui fuient les incendies générés par le séisme de 1923 de Kantō. En 1932, le groupe Mitsubishi offre le jardin à la ville de Tokyo et après quelques travaux de remise en état, il est ouvert au public en 1932. Le 31 mars 1979, le jardin est désigné « site de beauté pittoresque » de Tokyo Metropolitain. Caractéristiques Galerie d'images Article connexe Jardin de Kyū-Iwasaki-tei Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Kiyosumi Garden » (voir la liste des auteurs). Portail de Tokyo Portail du jardinage et de l’horticulture
Сад Киёсуми

Сад Киёсуми (яп. 清澄庭園 Киёсуми тэйэн) — традиционный японский сад, расположенный в квартале Фукагава специального района Кото в Токио. Сад был разбит в 1878-85 годах по желанию Ивасаки Ятаро — крупного промышленника эпохи Мэйдзи, основателя компании Мицубиси. Сад расположен вокруг огромного пруда, который украшают три больших острова и чайный домик. Прогулочная дорожка живописно петляет вдоль берега, фактически, только узкая полоса деревьев, растущих по периметру пруда, отделяет сад от шумной улицы Киёсуми-дори. В пруду живут карпы, несколько видов черепах и множество птиц: утки, цапли, чайки, прилетающие с расположенной неподалёку реки Сумида. Неповторимый облик саду Киёсуми придают камни. Семья Иватари собирала по всей Японии красивые обкатанные водой крупные валуны, которые были привезены сюда на пароходах компании Мицубиси. Из этих камней были построены искусственные холмы и сухие водопады, две последовательности ровных камней образуют дорожки по мелководью — исо-ватари. Общее количество камней, использованных для украшения сада, столь велико, что сад может восприниматься как сад камней. Сад занимает площадь около 81000 м². История сада Согласно одной из теорий, этот сад был частью резиденции знаменитого делового магната периода Эдо Кинокунии Бундзаэмона. В эру Кё (1716—1736) сад стал местом жительства феодала Кудзэ Яматоноками из Сэкиядо, который построил здесь свой особняк в 1721 году. Именно в этот период сформировалась основная структура сада. В эпоху Мэйдзи эту землю приобрел Ивасаки Ятаро, основатель фирмы Мицубиси. В 1878 году он приказал восстановить сад, чтобы использовать его для своих сотрудников и важных гостей. Были возведены холмы и безводные водопады, завезено 55 огромных камней со всей Японии. Сад был открыт в 1880 году. В 1923 году сад предоставил жителям Токио убежище от пожаров, последовавших за Великим землетрясением Канто, благодаря чему было спасено множество жизней. Сразу после этого в 1924 году компания Мицубиси передала половину этого сада в дар Токио. В 1932 году после ремонтных работ сад был открыт для посещения. В 1973 году администрация Токио выкупила оставшуюся половину сада. В 1977 году сад открылся для публики в своём нынешнем виде. 31 марта 1979 года этот сад был включён в «список живописных, исторических мест и природных памятников» Японии. Интересные факты На небольшом пространстве сада растёт более 4000 деревьев, среди которых доминирует сосна Тунберга, азалии, гортензии, ирисы и колокольчатая вишня обеспечивают цветовое разнообразие в любое время года. На одном из камней вырезан знаменитый хайку Мацуо Басё «Старый пруд»: Старый пруд. Прыгнула в воду лягушка. Всплеск в тишине. (пер. В. Марковой) Галерея Примечания Литература Токио Моногатари ― Токио глазами токийцев. История и современность. — Токио: Ассоциация переводчиков-русистов, 2011. — С. 284—287. — 392 с. — ISBN 978-4-89981-215-9. Ссылки Прогулка по саду Киёсуми на YouTube
Сад Кійосумі

Сад Кійосумі (яп. 清澄庭園, Кійосумі тейєн) — традиційний японський сад, розташований в районі Фукагава в Токіо. Сад був розпланований у 1878—1885 роках за бажанням Івасакі Ятаро — великого промисловця епохи Мейдзі, засновника компанії Міцубісиі. Сад розташований навколо величезного ставу, який прикрашають три великих острови і чайний будиночок. Прогулянкова доріжка живописно петляє уздовж берега, фактично тільки вузька смуга дерев, що ростуть по периметру ставка, відокремлює сад від галасливої вулиці Кійосума Дорі. У ставку живуть коропи, кілька видів черепах і безліч птахів: качки, чаплі, чайки, що прилітають з розташованої неподалік річки Суміда. Неповторний вигляд саду Кійосумі надають камені. Сім'я Іватарі збирала по всій Японії красиві обкатані водою великі валуни, які були привезені сюди на пароплавах компанії Міцубісі. З цих каменів були побудовані штучні пагорби і сухі водоспади, дві послідовності рівних каменів утворюють доріжки по мілководдю — ісо-ватарі. Загальна кількість каменів, використаних для прикраси саду, настільки велика, що сад може сприйматися як сад каменів. Сад займає площу близько 81 000 м². Історія саду Згідно з однією з теорій, цей сад був частиною резиденції знаменитого ділового магната періоду Едо Кінокуніі Бунзаемон. У період Ке (1716—1736) сад став місцем проживання феодала Кузьо Яматонокамі з Секіядо, який побудував тут свій особняк в 1721 році. Саме в цей період сформувалася основна структура саду. В епоху Мейдзі цю землю придбав Івасакі Ятаро, засновник фірми Міцубісі. У 1878 році він наказав відновити сад, щоб використовувати його для своїх співробітників і важливих гостей. Було зведено пагорби і безводні водоспади, завезено 55 величезних каменів зі всієї Японії. Сад був відкритий в 1880 році. У 1923 році сад надав жителям Токіо притулок від пожеж, що сталися за Великим землетрусом Канто . А в 1932 році група Міцубісі подарувала цей сад місту, і після ремонтних робіт він був відкритий для публіки. 31 березня 1979 року цей сад був включений в «список мальовничих, історичних місць та природних пам'яток» Японії. Цікаві факти На невеликому просторі саду росте понад 4000 дерев, серед яких домінує сосна Тунберга (Pinus thunbergii), а пурпурові азалії, гортензії, іриси і дзвоноподібна вишня забезпечують колірну розмаїтість в будь-який час року. Галерея Див. також Сад Кю-Івасакі-теї Примітки Посилання Офіційний сайт Прогулянка садом Кійосумі https://www.youtube.com/watch?v=Q15rChEhvvI
Kinuta Park

Kinuta Park (砧公園, Kinuta Kōen) is a park in Setagaya, Tokyo. The total area is 39 hectares (390,000 m2), about two-thirds of which (24 hectares (240,000 m2)) is grass. Kinuta Park is famous for its cherry blossom (sakura) viewing. It has at least three varieties—Someiyoshino (photo), Yamazakura, and Yaezakura—and this makes for a relatively long hanami viewing season of over two weeks. Facilities There are baseball fields, soccer fields, cycling courses and the Setagaya Art Museum. The 1.66 km cycling course doubles as a walking course outside the hours of 9 am and 4 pm. History The park was a wooded area. It was planned as a park in 1935 ahead of the 2,600th anniversary of the legendary founding of Japan by Emperor Jimmu, the mythical first emperor of Japan. After Japan was awarded the 1940 Summer Olympics in 1936 it was planned that the Olympic village would have built either here in the Todoroki Gorge area. After the start of the Second Sino-Japanese War in 1937 the Olympics were forfeited to Helsinki in Finland, (the runner-up in the bidding process) but were later cancelled entirely due to World War II. In 1957 the area became a public golf course, which was later closed and turned into the park in its current form. The park still resembles a golf course when seen from above. Access The Tōmei Expressway (東名高速道路, Tōmei Kōsoku Dōro) runs along the south side; Kampachi (環八, the #8 ring road), along the east. The Tōmei Expressway ends at that intersection. References External links Tokyo Metropolitan Park Association
Parc de Kinuta

Le parc de Kinuta (砧公園, Kinuta Kōen) situé dans l'arrondissement de Setagaya à Tokyo, couvre une superficie totale de 39 ha, dont 240 000 m2 de pelouse. Floraison des cerisiers Le parc de Kinuta est réputé comme site d'observation de la floraison des cerisiers (sakura). Il en possède au moins trois variétés — Someyoshino (photo), Yamazakura et Yaezakura — ce qui rend la saison d'observation relativement longue (plus de deux semaines). Installations Il existe également des terrains de baseball, de football, des pistes de cyclisme et le proche musée d'art de Setagaya. La piste cycliste de 1 667 m se double d'un parcours de marche en dehors des horaires 9 h-16 h. Accès L'autoroute Tōmei (東名高速道路, Tōmei Kōsoku Dōro) longe le côté sud; Kampachi (環八, l'anneau routier n°.8), le côté est. L'autoroute Tōmei se termine à cette intersection. Histoire Le parc est inauguré le 1er avril 1957. Après la Guerre du Pacifique (Seconde Guerre mondiale), il sert de parcours pour un golf public. Celui-ci est plus tard fermé afin de créer l'actuel parc Kinuta. Liens externes Tokyo Metropolitan Park Association Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Kinuta Park » (voir la liste des auteurs). Portail de Tokyo Portail des espaces verts
Park Kinuta

Park Kinuta (jap. 砧公園 Kinuta Kōen) – park miejski znajdujący się w dzielnicy Setagaya, w Tokio, w Japonii. Historia Przed II wojną światową park był rozległym, niezagospodarowanym terenem zielonym. Po roku 1957 został przekształcony na pole golfowe. W tej chwili park Kinuta jest terenem przeznaczonym wyłącznie do odpoczynku. Atrakcje Spośród 39 ha ponad połowę stanowią trawiaste pola. Park jest częstym miejscem urządzania pikników, spotkań, czy spacerów. Wiosną staje się również miejscem do spędzania święta hanami, z uwagi na duże nagromadzenie drzew sakury. Oprócz wypoczynku na trawie park oferuje również: boiska do gry w piłkę nożną i baseball; dużą liczbę ścieżek rowerowych; rezerwat ptaków; muzeum sztuki dzielnicy Setagaya. Wstęp i transport Do parku najłatwiej jest dostać się samochodem, kierując się autostradą Tōmei (jap. 東名高速道路 Tōmei Kōsoku Dōro). Dojazd zapewnia również linia kolei Tōkyū Den-en-toshi. Najbliżej parku znajduje się stacja Yoga. Przypisy Linki zewnętrzne Tokyo Metropolitan Park Association (ang.). tokyo-park.or.jp. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-09-24)].
Парк Кинута

Парк Кинута (яп. 砧公園 кинута ко:эн) — городской парк отдыха, расположен в специальном районе Сэтагая, Токио Общая площадь парка составляет 39,18 гектаров. История Парк Кинута создан 1 апреля 1957 года на территории поля для гольфа. После Тихоокеанских военных действий (Вторая мировая война) здесь было поле для гольфа. Позже поле для гольфа было закрыто для формирования парка. Достопримечательности и сооружения парка На территории парка растут около 11 тысяч деревьев и 43 тысяч кустарников: сакура, дзельква, камфорное дерево и др. Парк Кинута славится своими сакурами, которые цветут с интервалом в несколько недель почти полтора месяца, поэтому в парке весной бывает много посетителей. В парке произрастает по меньшей мере три вида сакуры, которые отличаются периодом своего цветения: Someyoshino, Yamazakura и Yaezakura. На территории парка расположено футбольное поле и поле для игры в бейсбол, проложены дорожки для велосипедистов и пеших прогулок. Также в парке находится музей искусств Сэтагая. Примечания Ссылки Парк Кинута. Основная информация (яп.)
Shakujii Park

Shakujii Park (石神井公園, Shakujii Kōen) is a public park in the Japanese town of Shakujii, in Tokyo's Nerima ward. It is one of the larger parks in the metropolis. As of April 2006, the site is managed directly by the Tokyo Metropolitan Park Association, an arrangement which ended in March 2011. The park contains within it two ponds, Sanpō-ji Pond and Shakujii Pond, several small Shintō shrines, and the remains of Shakujii castle. The Shakujii River runs east-west a short ways south of the park. The ponds are said to have formed naturally from the gushing up of underground water from the Musashino-dai Pond a short distance away. Over the years, however, the ponds have slowly shrunk, and so, in order to preserve the park's scenery and its recreational use, manmade systems have been installed to pump water into the ponds. The castle ruins date from the Kamakura period (1185–1333), or earlier, and thus it is known that the site was in use, and regarded as strategically important, for many centuries. The castle was the residence of the Toshima clan of samurai, who ruled over the surrounding area in the 14th–15th centuries. The clan's destruction came largely at the hands of Ōta Dōkan, who was responsible for the construction of Edo castle; many of the ruins and shrines in the area are associated with him. In the twentieth century, it came to be a popular site for birdwatching, strolling, and relaxation, and was formally established as a public park in 1959. In addition to being popular with local residents, the park is fairly well known throughout Tokyo. Shakujii Pond is a popular location for TV programs and films to shoot boating scenes, and the park, or its ponds, is often seen in manga, anime, and other productions of popular culture. Rumiko Takahashi's Ranma ½ takes place in Nerima ward, and there are a number of episodes of the manga/anime in which the characters visit the park. In addition, Kazutoshi Sakurai, of the Japanese band Mr. Children, is said to have conceived of the lyrics to the band's song "Tomorrow never knows" while jogging there. Access Shakujii-kōen Station on the Seibu Ikebukuro Line is located to the north of the park. References The content of this article is largely derived from the corresponding article on the Japanese Wikipedia. External links Media related to Shakujii Park at Wikimedia Commons Tokyo Met. Park Assoc. Official Site (Japanese) Archived 2020-02-02 at the Wayback Machine