NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Японска агенция за аерокосмически изследвания

Японската агенция за аерокосмически изследвания (JAXA, Japan Aerospace Exploration Agency, на японски: 国立研究開発法人宇宙航空研究開発機構 – Kokuritsu-kenkyū-kaihatsu-hōjin Uchū Kōkū Kenkyū Kaihatsu Kikō) е националната японска космическа агенция. Основана е на 1 октомври 2003 г. чрез сливането на три независими организации (NASDA (практическа космонавтика), ISAS (научни мисии) и NAL (въздухоплаване)) в една. Агенцията отговаря за изследването, разработването и изстрелването на спътници в орбита, организира и подготвя мисии като изследване на астероиди и възможна човешка мисия на Луната. Япония извежда космическите си апарати от космически център Танигашима с помощта на ракета-носител H-IIA. Агенцията построява Японския експериментален модул Kibo, чиито компоненти са доставени на Международната космическа станция през 2008 – 2009 г. от американската космическа совалка в три отделни мисии. JAXA стартира първата си мисия на повърхността на Луната SLIM (Smart Lander for Investigating Moon) през 2023 г. Апаратът меко се приземява на 19 януари 2024 г. в 15:20 UTC, което прави Япония петата страна, направила това. Ракети JAXA използва ракетата H-IIA за извеждането на тестови и изследователски спътници. За мисии с научна цел агенцията използва M-V (Mu rocket family, „фамилия ракети Мю“), твърдогоривна ракета. JAXA разработва заедно с фирмите IHI Corporation, United Launch Alliance и GALEX ракетата GX. GX би била първата ракета в света, която използва за гориво втечнен природен газ, но правителството на Япония окончателно се отказва от програмата GX през декември 2009 г. Развитие на изстрелванията и ракетите История на изстрелванията на ракетите Япония изстрелва своя първи спътник Ошуми през 1970 г. с ракета-носител Ламбда. За разлика от повечето страни, които използват твърдогоривните ракети, Япония избира по-бавен път на развитие на ракетната технология, като използва течногоривни. В началото Японската космическа програма използва американски ракети под лиценз. Първата японска ракета-носител е H-II представена през 1994 г. В края на 90-те години на 20 век с две неуспешни изстрелвания, японската ракетна технология е силно критикувана. Ранни мисии на ракети H-IIA Първата мисия на ракета H-IIA под ръководството на JAXA е на 29 ноември 2003 г. и завършва с неуспех. След 15-месечена пауза Япония успешно изстрелва изкуствен спътник с такава ракета от Космически център Танигашима. Източници
Japan Aerospace Exploration Agency

Japan Aerospace Exploration Agency (独立行政法人宇宙航空研究開発機構, Dokuritsu-gyōsei-hōjin Uchū Kōkū Kenkyū Kaihatsu Kikō?, literalmente "Independent Administrative Institution on Aerospace Research and Development"), sau JAXA, este agenția spațială națională a Japoniei. JAXA a fost fondată la 1 octombrie 2003 prin fuziunea a trei organizații independente anterioare. Referințe Legături externe JAXA Arhivat în 21 martie 2007, la Wayback Machine. Twitter "JAXA 2025" Presentation Arhivat în 28 septembrie 2006, la Wayback Machine. "JAXA Channel" Official YouTube channel International Space Station (ISS) and "Kibo" Information center JAXA – Space Environment Utilization and Space Experiment RAND Report on Japan's Space Program, 2005 CSIS Report on US-Japan Space Policy Cooperation, 2003 GOSAT satellite Arhivat în 26 octombrie 2005, la Wayback Machine. Japan's Evolving Space Program
Japonska agencija za raziskovanje vesolja

Japonska agencija za raziskovanje vesolja (国立研究開発法人宇宙航空研究開発機構, Kokuritsu-kenkyū-kaihatsu-hōjin Uchū Kōkū Kenkyū Kaihatsu Kikō, dobesedno »Narodna raziskovalna in razvojna agencija za vesoljske raziskave in razvoj«), znana tudi pod angleškim nazivom Japan Aerospace Exploration Agency in kratico JAXA, je japonska vladna vesoljska agencija. Organizacija ima sedež v mestu Čofu v velemestnem območju Tokia in infrastrukturo v različnih krajih po Japonski, med drugim vesoljski center v Cukubi ter glavno raketno izstrelišče na otoku Tanegašima približno 40 km južno od Kjušuja. Agencija je nastala leta 2003 z združitvijo treh prej neodvisnih ustanov: Japonskega inštituta za vesoljske in astronavtske znanosti (ISAS), Narodnega laboratorija za letalstvo in vesolje (NAL) ter Narodne agencije za vesoljski razvoj (NASDA). Podrejena je japonskemu Ministrstvu za izobraževanje, kulturo, šport, znanost in tehniko ter Ministrstvu za notranje zadeve in komunikacije. Koordinira raziskave na področjih astronomije in planetologije, razvija raketno tehniko, vzdržuje državni sistem opazovalnih in telekomunikacijskih satelitov ter izvaja razne druge vesoljske misije. Med drugim je partner pri projektu Mednarodne vesoljske postaje, za katero je razvila in izdelala raziskovalni modul Kibo. Za vesoljske polete uporablja nosilne rakete H-IIA, H-IIB in Epsilon. Sklici Zunanje povezave Uradno spletno mesto
Japanska rymdstyrelsen

Japanska rymdstyrelsen (JAXA), (japanska: 宇宙航空研究開発機構?, Uchū kōkū kenkyū kaihatsu kikō), officiellt namn på engelska Japan Aerospace Exploration Agency, är Japans myndighet för rymdfart. JAXA grundades 2003 efter sammanslagningar mellan Institute of Space and Aeronautical Science (ISAS), National Aerospace Laboratory of Japan (NAL) och National Space Development Agency (NASDA). Externa länkar JAXA
Ochanomizu Sola City

Ochanomizu Sola City (japanisch 御茶ノ水ソラシティ) ist ein Hochhaus in Tokio in Japan. Lage Das Hochhaus steht im Stadtteil Kanda Surugadai des Tokioter Bezirks Chiyoda. Die Adresse lautet 4-6 Kanda Surugadai, Chiyoda-ku, Tōkyō-to. In unmittelbarer Nähe befindet sich der Bahnhof Ochanomizu, dessen U-Bahnlinien durch den Unterbau des Hauses verlaufen. Architektur und Geschichte Der Gebäudekomplex wurde als Stahl/Stahlbetonkonstruktion errichtet und am 12. April 2013 eröffnet. Er verfügt auf einer Grundfläche von 5.686,98 m² über 23 Geschosse sowie zwei Untergeschosse und erreicht eine Höhe von 109,99 Metern. Auf einer Gesamtfläche von 102.231,55 m² sind Büros, Geschäfte, Bildungseinrichtungen und Konferenzräume untergebracht. Die einzelnen Etagen umfassen zumeist eine säulenfreie durchgängige Nutzfläche von etwa 3.000 m². Die Fassade ist zum Teil in Stein ausgeführt, maßgeblich jedoch von einer schlichten Gitterstruktur geprägt. Planung und Bau erfolgte durch die Taisei Construction Co. Mit dem Haus sollte zugleich auch ein neues Wahrzeichen des Stadtteils geschaffen werden. Zuvor befand sich an dieser Stelle der Hauptsitz von Hitachi. Zum Bahnhof hin entstand ein Platz, der die Aufenthaltsqualität, Barrierefreiheit und die Attraktivität für Fußgänger erhöhen sollte. Außerdem wurden neue Umweltschutzanstrengungen unternommen. Zur Senkung des Stromverbrauchs griff man durchgängig auf LED-Leuchten zurück. Auf der Südseite entstand eine Solaranlage mit 150 kwp, zur Bauzeit die größte Anlage dieser Art auf einem Bürogebäude in Tokio. Durch Nutzung von in der nahen U-Bahn anfallendem Wasser konnte der Wasserverbrauch um 20 % gesenkt werden und eine Energiequelle für die Klimaanlage gewonnen werden. Plätze und Dächer wurden begrünt. Zum Teil konnten vorhandene Bäume erhalten und in die neue Struktur integriert werden. Auch historische Gebäudesubstanz wie Mauern und ehemalige Lagerhäuser wurden in den Komplex einbezogen. Das Hochhaus wurde erdbebensicher gebaut. Im Bereich zwischen dem zweiten und dritten Geschoss wurde als Erdbebenschutzvorrichtung eine Seismische Isolationsstruktur installiert, die Schäden am Gebäude verhindern soll. Die Notstromversorgung ist auf 72 Stunden ausgelegt. Zudem besteht im zweiten Untergeschoss ein 200 m² großes Lager des Katastrophenschutzes. Der Name des Gebäudes nimmt auf die historisch in diesem Bereich einmal bestehende Stadt Ochanomizu sowie die Ausstattung mit einer Anlage zur Erzeugung von Solarstrom Bezug. Das Projekt wurde mit mehreren Preisen ausgezeichnet. Weblinks 2013.04 御茶ノ水駅前に新しいランドマーク「御茶ノ水ソラシティ」オープン auf www.taisei-design.jp (japanisch) 御茶ノ水ソラシティ 4月12日（金）グランドオープン vom 11. April 2013 auf www.taisei.co.jp (japanisch) 御茶ノ水ソラシティ auf www.taisei-design.jp (japanisch) Einzelnachweise
Maman

Maman és una escultura de bronze, marbre i acer inoxidable, esculpida per Louise Bourgeois, l'any 1999. L'escultura, que representa una aranya, és una de les aranyes més grans del món. Les seves mesures són 30 peus d'alt i 33 peus d'ample. Forma part de la col·lecció permanent del museu Guggenheim de Bilbao. Es troba instal·lada a la part superior de l'edifici, a sota del Pont de La Salve. Els vianants poden caminar sota el seu gegantí cos d'aracnid. L'autora és reconeguda internacionalment per la seva capacitat per reflexionar plàsticament sobre temes profunds i dolorosos de la natura humana. Va anomenar “Maman” a l'escultura en homenatge a la seva mare. En la seva etapa de creació d'aquesta obra, l'artista es va entrecreuar amb moviments avantguardistes del segle xx, com el Surrealisme, l'Expressionisme abstracte i el Postminimalisme. Aquesta obra pertany a una sèrie de la mateixa autora, inspirada en l'aranya. Motiu que va aparèixer per primera vegada en diversos dibuixos realitzats per l'artista en la dècada de 1940 i va ocupar un lloc central a la seva obra durant la dècada de 1990. Referències
Maman

Maman (1999) ist die größte Plastik aus der Spinnen-Serie der Künstlerin Louise Bourgeois. Sie ist über neun Meter hoch und trägt einen Beutel, der 26 Marmoreier enthält. Maman ist das französische Wort für „Mama“. Maman (9,27 × 8,92 × 10,24 m, 8165 kg) ist ein Schlüsselwerk zum Verständnis von Bourgeois’ Kunst: Das Werk ist eine Hommage an ihre Mutter, die in Paris als Restauratorin von Tapisserien arbeitete und so, wie die Spinnen, immer wieder Gewebe erneuerte. Für Bourgeois war die Spinne ein Freund, beschützend und hilfreich (im Vertilgen von Ungeziefer). Ausstellungsorte Permanent Zusätzlich zur Plastik aus rostfreiem Stahl, die im Besitz des Tate Modern, London ist, befinden sich weitere Bronzegüsse an folgenden Orten: Guggenheim Museum, Bilbao, Spanien National Gallery of Canada, Ottawa, Ontario, Kanada Eremitage, St. Petersburg, Russland Mori Art Museum, Roppongi, Tokio, Japan Samsung Museum of Modern Art, Seoul, Südkorea Qatar National Convention Centre, Doha, Katar Pappajohn Sculpture Park, Des Moines Art Center, Des Moines, Iowa, USA Château La Coste, Le Puy-Sainte-Réparade, Frankreich Kemper Museum of Contemporary Art, Kansas City, Missouri, USA Sydney and Walda Besthoff Sculpture Garden, New Orleans Museum of Art, New Orleans, Louisiana, USA Temporär Bronzegüsse von Maman waren oder sind außerdem an folgenden Orten zu sehen: Rathaus, Den Haag, Niederlande, 21. Juni 2001 – 11. September 2001 Nytorv, Kopenhagen, Dänemark, 2003 Schlosspark Wendlinghausen, Dörentrup, Deutschland, 2004 Jardin des Tuileries, Paris, Frankreich, 2008 Centre Georges Pompidou, Paris, Frankreich, 2008 Institute of Contemporary Art, Boston, Massachusetts, USA, 27. März 2007 – 2. März 2008 Museo di Capodimonte, Neapel, Italien, 18. Oktober 2008 – 25. Januar 2009 Hirshhorn Museum and Sculpture Garden, Washington, D.C., USA, 2009 Fundación Proa, Buenos Aires, Argentinien, 2011 Museu de Arte Moderna (MAM), Rio de Janeiro, Brasilien, 2011 Bundesplatz, Bern, Schweiz, 24. Mai 2011 – 7. Juni 2011 Bürkliplatz, Zürich, Schweiz, 10. Juni 2011 – 31. Juli 2011 Place Neuve, Genf, Schweiz, 3. August 2011 – 28. August 2011 Fondation Beyeler, Riehen/Basel, Schweiz, 3. September 2011 – 8. Januar 2012 Kunsthalle, Hamburg, Deutschland, 23. Januar 2012 – 17. Juni 2012 Qatar National Convention Center, Katar, 20. Januar 2012 – 1. Juni 2012 Roppongi Hills, Tokio, Japan, 2012 – 2013 Qatar National Convention Centre, Ad Dawha, Katar, Februar 2014 Palacio de Bellas Artes, Mexiko-Stadt, Mexiko, 15. November 2013 – 2. März 2014 Moderna Museet, Stockholm, Schweden, Januar 2015 – Art Gallery of New South Wales, Sydney, Australien, November 2023 – April 2024 Weblinks Fotos und Orte von Maman auf der ganzen Welt (Google Earth/Google Maps) Videos der Plastik Geographische Karte des Pappajohn Sculpture Park (PDF; 170 kB) Einzelnachweise
Mamá (escultura)

Mamá (Maman en francés) es el nombre que recibe una gran escultura con forma de araña de la artista francesa-americana Louise Bourgeois (1911-2010). Está realizada en bronce, acero inoxidable y mármol. Pesa 22 toneladas, y mide 10 metros de altura y 10 de diámetro.​ La autora, reconocida internacionalmente por su capacidad para reflexionar plásticamente sobre temas profundos y dolorosos de la naturaleza humana, llamó a la escultura "Maman" en homenaje a su madre, capaz de tejer la tela de los afectos y también quedar atrapada en ellos.​ Es una de las esculturas de arte contemporáneo que forma parte de las colecciones permanentes de diferentes museos en países tan diversos que van desde Canadá a Japón o desde Corea del Sur a los Estados Unidos. La escultura también ha sido exhibida en numerosos museos en todo el mundo. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mamá.
Maman

Maman – monumentalna rzeźba Louise Bourgeois stworzona w 1999, przedstawiająca pajęczycę. Rzeźba wykonana jest ze stali i marmuru. Należy do serii przedstawień pająków wykonanych przez tę artystkę. Według Bourgeois tematem rzeźby jest macierzyństwo, a pajęczyca ma reprezentować pozytywne cechy matek, takie jak siła i opiekuńczość. Historia Po raz pierwszy motyw pająka pojawił się w twórczości Bourgeois w 1947, w rysunku wykonanym czarnym tuszem. W 1994 stworzyła kolejny rysunek. Od tego roku rozpoczęła też serię rzeźb przedstawiających pająki: Spider (1994), Spider (1995), Spider III (1995), Spider IV (1996), Spider (1997), Spider V (1998). W 1999 Bourgeois wykonała Maman na zlecenie muzeum Tate Modern; rzeźba została zaprezentowana z okazji jego otwarcia w maju 2000. Przeznaczona była do prezentacji w Hali Turbin – dużej, wysokiej na 35 metrów przestrzeni wystawowej muzeum. Maman zamontowana była na umieszczonym w hali moście, poniżej znajdowały się trzy 9-metrowe, metalowe wieże-rzeźby – I Do, I Undo oraz I Redo. W każdej z nich artystka umieściła wyrzeźbione figurki matki i dziecka. Wystawa Bourgeois w Hali Turbin była częścią serii wystaw The Unilever Series. W późniejszym czasie artystka stworzyła 6 odlewów rzeźby wykonanych z brązu. Opis rzeźby Rzeźba ma wymiary 9271 × 8915 × 10 236 mm. Ciało pajęczycy wznosi się na 8 smukłych odnóżach, z których każde wykonane jest z dwóch kawałków metalu. W górze znajduje się też siatkowany worek z wykonanymi z marmuru jajami. Rzeźba jest na tyle wysoka, że oglądający mogą przechodzić pod odwłokiem pająka, pomiędzy odnóżami. Znaczenie rzeźby Choć widzowi pająki i sama rzeźba mogą wydawać się złowrogie lub niepokojące, to według deklaracji artystki miała ona przekazywać wartości pozytywne. Maman to używane przez dzieci zdrobnienie od słowa „mama”. Według artystki rzeźba ma przedstawiać jej matkę, która zmarła, kiedy Bourgeois miała 21 lat. Artystka uważała, że podobnie jak pajęczyce, jej matka była mądra, cierpliwa, kojąca, opiekuńcza, schludna i użyteczna, potrafiła też chronić swoją córkę. Z pająkiem tkającym sieć kojarzył się także zawód matki artystki – była ona tkaczką zajmującą się renowacją gobelinów. Bourgeois wspominała także, że pająki zdolne są naprawiać zniszczenia dokonane w ich sieci cierpliwie i bez gniewu, tak jak naprawiano szkody w jej rodzinie. W wypowiedziach kojarzyła także tkanie pajęczej sieci z twórczością artystyczną, a jej (zmarły młodo) adoptowany syn bardzo lubił pająki ze względu na to, że chronią ludzi przed komarami. Rzeźba nie jest jednak jednoznaczna – widziana z dołu (a więc z perspektywy przypominającej perspektywę dziecka patrzącego na matkę) może wydawać się potężna i budzić strach. Matka-pająk może kojarzyć się też z postacią krytyczną, która, choć może ochronić swoje dzieci, potrafi też być surowa; taką, która jest opiekuńcza i przerażająca zarazem, zdolną do pożarcia swoich dzieci. Zobacz też sztuka publiczna Przypisy
Мама (скульптура)

Мама (фр. Maman) — монументальная скульптура Луизы Буржуа в виде гигантского паука, созданная в 1999 году. Выставлялась во многих музеях современного искусства. Из скульптуры были сделаны шесть бронзовых отливок и приобретены художественными учреждениями по всему миру — Британская галерея Тейт, Музей Гуггенхейма в Бильбао, Эрмитаж, Художественный музей Мори, Samsung Museum of Art, Музей современного искусства Кемпера. История создания В 2000 году Лондонская галерея Тейт открыла Турбинный зал как пространство для выставок произведений современного искусства особо крупного масштаба, Буржуа пригласили создать для них инаугурационную инсталляцию. Ключевым элементом выставки скульптора стало возведение гигантского стального паука под названием Maman, возвышающегося более чем на десять метров на восьми веретенообразных ногах, вокруг которых предлагалось побродить зрителям. Интерпретация произведения Автор скульптуры давала следующую интерпретацию произведения: «Это — ода моей матери. Она была моим лучшим другом. Подобно паукам она ткала. У моих родных было собственное дело: они занимались реставрацией гобеленов, и мать руководила мастерской. Как и пауки, моя мать была умна. Пауки дружелюбны и едят комаров. Мы знаем, что комары переносят болезни, за это их не любят. То есть, пауки полезны, они нас защищают. Такой была и моя мать». Будучи одновременно глубоко личным по своему замыслу, так как Луиза Буржуа уподобляет паука своей матери, которая была ткачихой, одновременно произведение является «публичным в своем эстетическом формате», произведение Буржуа является символом гигантизма, к которому неуклонно тяготеет искусство современной эпохи. Скульптуру также можно читать как отсылку к более, чем одной возможной материнской фигуре: художник, ее мать, мифологическая или архетипическая мать и символ материнства. Некоторые исследователи считают, что в конце XX века чёрные пауки Луизы Буржуа автомобили наряду с «мобилями» Александра Кодлера стали восприниматься как нечто обыденное, привычная деталь городской среды, которая должны быть выставлена перед каким-нибудь бизнес-центром или музеем современного искусства. По мнению искусствоведа, сотрудника Эрмитажа Чекмарёвой Марины Александровны, несмотря на то, что образ паука к моменту создания скульптуры распространился повсеместно и использовался уже множество раз, Буржуа создала скульптуру, «обнажающую суть этого образа: немощное тело и жёсткие сильные лапы». Огромный паук, который защищает свои драгоценные яйца в стальном теле-клетке, вызывает чувство страха, но, на контрасте, массивный рост, сбалансированный на тонких ногах, передает почти острую уязвимость.Так, «Мама» вызывает различные эстетические оценки: для кого-то она является «типичным» украшением города, а для кого-то откровением художницы, раскрытием образа матери. См. также Modern Art Foundry Ссылки
Maman

Maman är en skulptur av Louise Bourgeois. Maman, som skapades 1999, är den sista i en serie skulpturer av spindlar av Louise Bourgeois från 1990-talet. En del av dessa är liksom Maman i kolossalformat, en del små som de i Église Louise Bourgeois i Bonneux i Frankrike. Maman, som är den största skulpturen Louise Bourgeois gjort, är 9,3 meter hög och har ett avstånd mellan benen som mest på 10,2 meter. Det första exemplaret tillverkades i stål och ställdes ut år 2000 i turbinhallen i Tate Modern i London som en del i museets invigningsutställningar. Den blev då en publikframgång, innehades av Tate Modern på långlån och ställdes åter ut i turbinhallen år 2004. Vid årsskiftet 2007/08 donerades Maman till museet av Louise Bourgeois och en anonym givare och placerades i museiparken. Efter originalet har det gjutits en upplaga av sex exemplar i brons, som är placerade vid eller i: Guggenheimmuseet, Bilbao i Spanien Leeum, Samsung Museum of Art, Seoul i Sydkorea Mori Art Center, Tokyo i Japan Kanadas nationalgalleri, Ottawa i Kanada National Convention Centre, Doha i Qatar Kenper Museum of Contemporary Art, Kansas City, Missouri, USA Maman har visats på många platser runt världen, till exempel i Wanås skulpturpark 2007. Under våren 2015 kom Maman till Stockholm i samband med en utställning över Louise Bourgeois på Moderna museet. Maman är en gestaltning av en spindelhona, som bär sina ägg (26 vita marmorägg) i en korg under kroppen. Bilden är ambivalent, samtidigt beskyddande och skrämmande. Louise Bourgeois har själv beskrivit verket som ett äreminne över hennes mamma, som också var väverska.: Att läsa mer Tove Grönroos: Ett verk blir kosmopolitiskt: Representerar Louise Bourgeois verk Maman någonting universellt?, B-uppsats i Konstvetenskap vårterminen 2007, Södertörns högskola Källor Louise Bourgeois and Her Most Famous Piece: Maman på arthistory.answers.com/, läst 2014-10-14 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Maman.﻿
Маман (скульптура)

Маман (фр. Maman (розмовне) — мати) — витвір з бронзи, нержавіючої сталі та мармуру скульпторки Луїзи Буржуа. Скульптура зображує павука і є однією з найбільших у світі, розміром 30 футів і шириною більше 33 футів (927 x 891 x 1024 см). Черевце і грудна клітка виготовлені з ребристої бронзи, а в мішечку є 26 мармурових яєць. Скульптура була створена 1999 року Буржуа у межах її інавгураційної комісії для виставки «The Unilever Series» 2000 року в Турбінній залі, Тейт Модерн, Лондон. Цей оригінал був створений зі сталі, а наступні шість виробів із бронзи. Філософія та значення Скульптура підхоплює тему павутини, яку Буржуа спочатку зобразила у маленькому рисунку чорнилом та вугіллям у 1947 році, продовжуючи її у 1996 зі скульптурою «Павук». Скульптура натякає на силу матері Буржуа, з метафорами прядіння, ткацтва, виховання та захисту. Її мати Жозефіна реконструювала гобелени в сімейній майстерні по відновленню текстилю в Парижі. Коли Луїзі було двадцять один, мати померла від невідомої хвороби. Через кілька днів після смерті матері дівчина на очах у батька (які наче не сприймав серйозно почуття своєї дочки) кинулась у річку Bièvre; він поплив на її порятунок. Павук — ода моїй матері. Вона була моїм найкращим другом. Як павук, моя мама була ткачинею. Моя сім'я мала власну справу по реставрації гобеленів, а моя мати була відповідальною за майстерню. Як і павуки, моя мама була дуже розумною. Павуки — дружні сусіди, що їдять комарів. Ми знаємо, що комарі поширюють захворюваннями і тому небажані. Отже, павуки корисні і захисники, як і моя мати. Луїза Буржуа Постійні скульптури Тейт Модерн, Велика Британія — придбання цієї скульптури в 2008 році вважається одним з історичних моментів Тейт Модерн. Маман була вперше виставлена в Турбінній залі, а потім і за межами галереї в 2000 році. Скульптура, що належить Тейт Модерн, є єдиною з нержавіючої сталі. Національна галерея Канади, Оттава – Національна галерея Канади придбала скульптуру у 2005 за 3.2 мільйона доларів. Скульптура розташована з боку парку Мейджорс Хілл на березі річки Оттави. Музей Соломона Гуггенгайма, Іспанія Mori Art Museum, Токіо, Японія — виставляється біля підніжжя Вежі Морі, поза музеєм. Leeum, Samsung Museum of Art, Південна Корея Crystal Bridges Museum of American Art, Бентонвілль, Арканзас, США Qatar National Convention Center, Катар Галерея Примітки Посилання Maman spider sculpture debuts in Ottawa [Архівовано 2 вересня 2015 у Wayback Machine.] — Архіви Сі-Бі-Сі (Відео: 10 травня 2005) Відео : «They climb it» [Архівовано 10 січня 2014 у Wayback Machine.] — Vimeo Louise Bourgeois — Maman [Архівовано 8 серпня 2018 у Wayback Machine.] — Національна галерея Канади (відео)