NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Shibuya Crossing

Shibuya Crossing (渋谷スクランブル交差点, Shibuya sukuranburu kōsaten, ou carrefour Hachikō) est un carrefour situé dans le quartier de Shibuya à Tokyo au Japon, connu pour ses passages zébrés pour piétons dont l'un en diagonale traverse le centre du carrefour. Histoire Le projet de construction de la place démarre en 1885. Description Le carrefour est situé en face de la sortie Hachikō de la gare de Shibuya, l'une des plus fréquentées au monde. La statue du chien Hachikō, dressée en 1934 entre celle-ci et l'intersection, est un lieu de rencontre populaire et presque toujours bondé. Quelque 2,4 millions de personnes traversent la place chaque jour, soit 2 500 personnes qui traversent la place à chaque feu vert pour les piétons. La circulation des véhicules est complètement arrêtée pendant cinquante-cinq secondes pour permettre aux piétons de traverser l'intersection en toute sécurité. Sur le côté sud-ouest de la gare de Shibuya existe un autre lieu de rencontre populaire autour d'une statue dénommée Moyai. La statue, offerte à Shibuya par les habitants de l'île Nii en 1980, ressemble à un moaï de l'île de Pâques. Trois écrans de télévision géants fixés sur les façades des bâtiments riverains ainsi que de nombreux panneaux publicitaires dominent le carrefour. Dans la culture populaire Le carrefour de Shibuya est souvent filmé tant pour le cinéma — notamment dans Lost in Translation, Tokyo Fiancée et Resident Evil: Afterlife, Resident Evil: Retribution — que pour des séries et émissions de télévision, aussi bien nationales qu'internationales, comme dans Alice in Borderland. À ce titre, il est souvent utilisé comme synecdoque pour Tokyo voire le Japon dans son ensemble. Du fait de sa haute affluence et ses nombreux écrans et panneaux publicitaires, le carrefour est souvent comparé à Times Square à New York. Films mettant en scène le Shibuya Crossing Lost in Translation (2003) de Sofia Coppola, avec Bill Murray et Scarlett Johansson. The Fast and the Furious: Tokyo Drift (2006) de Justin Lin, centré sur la culture du drift à Tokyo. Jumper (2008) de Doug Liman, avec Hayden Christensen. Resident Evil: Afterlife (2010) de Paul W.S. Anderson, scène post-apocalyptique dans Tokyo. Babel (2006) d'Alejandro González Iñárritu, avec une séquence à Shibuya. Enter the Void (2009) de Gaspar Noé, film expérimental avec des vues nocturnes de Tokyo. Gantz (2011) de Shinsuke Sato, adaptation du manga avec scènes à Shibuya. Your Name (2016), film d'animation réalisé par Makoto Shinkai, où le carrefour apparaît brièvement. Pokémon : Détective Pikachu (2019) de Rob Letterman, décor inspiré de Shibuya. Shin Godzilla ou Godzilla Resurgence (2016) de Hideaki Anno et Shinji Higuchi, avec des scènes de destruction à Shibuya. Tokyo! (2008), segment Interior Design de Michel Gondry, avec des plans dans Shibuya. Yōkai, le monde des esprits (2024) d'Eric Khoo, scène symbolique à Shibuya illustrant la quête intérieure du personnage principal. Notes et références Voir aussi Articles connexes Hachikō Shibuya Times Square Portail de Tokyo Portail des routes
Incrocio di Shibuya

L'incrocio di Shibuya o Incrocio Hachikō è un incrocio nel quartiere Shibuya a Tokyo noto per le sue strisce pedonali, una delle quali attraversa in diagonale il centro dell'incrocio stesso. Descrizione L'incrocio si trova di fronte all'uscita Hachikō della stazione di Shibuya. La statua del cane Hachikō, accanto all'incrocio, è un luogo di incontro popolare e quasi sempre affollato. Il traffico veicolare è completamente fermo per 55 secondi per consentire ai pedoni di attraversare l'incrocio in modo sicuro. Sul lato sud-ovest della stazione di Shibuya c'è un altro punto d'incontro popolare attorno a una statua chiamata Moyai. La statua, donata a Shibuya dagli abitanti dell'isola di Niijima nel 1980, sembra una statua Moai. Tre giganteschi schermi televisivi sulle facciate degli edifici e molti cartelloni pubblicitari dominano il crocevia. Uno Starbucks si trova al primo piano dell'edificio in cui si trova offre una vista eccellente del crocevia che è uno dei più trafficati del mondo. Nella cultura di massa Questo incrocio è stato spesso utilizzato in vare opere; per il cinema - in particolare in Lost in Translation - L'amore tradotto, Fast and Furious: Tokyo Drift, Il fascino indiscreto dell'amore, Resident Evil: Afterlife e Resident Evil: Retribution; per la serie TV Alice in Borderland; per spettacoli televisivi nazionali e internazionali e per videogiochi come ad esempio The World Ends with You, Ghostwire: Tokyo e la serie Persona. La frequentazione del luogo e il fatto che sia invaso dalla pubblicità fanno sì che questo incrocio sia spesso paragonato al Times Square di New York. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Incrocio di Shibuya
Shibuya Crossing

Shibuya Scramble Crossing (jap. 渋谷スクランブル交差点 Shibuya sukuranburu kōsaten), powszechnie znane jako Shibuya Crossing (pol. Skrzyżowanie Shibuya lub Przejście dla pieszych Shibuya) – słynne skrzyżowanie i przejście diagonalne dla pieszych w dzielnicy Shibuya w Tokio, w Japonii. Znajduje się ono przed wyjściem Hachikō ze stacji Shibuya i wstrzymuje ruch pojazdów we wszystkich kierunkach, aby umożliwić pieszym jednoczesne przekraczanie całego skrzyżowania (również na ukos). Skrzyżowanie i przemierzający je tłum ludzi często pojawia się w filmach i programach telewizyjnych, których akcja rozgrywa się w Tokio. Pomiędzy stacją a skrzyżowaniem stoi pomnik psa Hachikō, wzniesiony w 1934 roku i odbudowany w 1948 roku na cześć jego legendarnej lojalności. Miejsce to stanowi popularny, zazwyczaj zatłoczony punkt spotkań. Nad skrzyżowaniem górują duże billboardy z reklamami. Ze względu na intensywny ruch i mnogość reklam, Shibuya Crossing bywa porównywane do Times Square w Nowym Jorku. Shibuya Crossing jest najbardziej ruchliwym przejściem dla pieszych na świecie – w jednym cyklu sygnalizacji świetlnej, odbywającym się co około 2 minuty, skrzyżowanie może przekroczyć jednocześnie nawet 3 000 osób. W dni o największym natężeniu ruchu liczba przechodniów sięga nawet 500 000 osób w ciągu doby. Przypisy
Residenz des Shūgiin-Präsidenten

Die Residenz des Shūgiin-Präsidenten (jap. 衆議院議長公邸, Shūgiin-gichō kōtei) liegt im Regierungsviertel Nagatachō in Chiyoda, Präfektur Tokio, im Zentrum der japanischen Hauptstadt Tokio. Sie steht dem Präsidenten des Shūgiin, dem Unterhaus des Parlaments als Residenz zu, wird aber außer für offizielle Empfänge z. B. von Staatsgästen kaum genutzt. Nebenan liegt auf dem gleichen Gelände auch die Residenz des Sangiin-Präsidenten, die Residenz des Shūgiin-Vizepräsidenten befindet sich in Akasaka. Rechtliche Grundlage für die Residenz ist das Kokka-kōmuin shukusha-hō (国家公務員宿舎法), nach dem aus dem nationalen Haushalt Residenzen für unter anderem die Präsidenten und Vizepräsidenten beider Parlamentskammern, die Richter des Obersten Gerichtshofes, den Premierminister und die übrigen Staatsminister finanziert werden müssen. Weblinks e-Gov, Gesetzesdatenbank: Kokka-kōmuin shukusha-hō
Futako Shrine

Futako shrine (二子神社, Futako jinja), located in Takatsu-ku, Kawasaki, is a Shinto shrine in Kanagawa prefecture, Japan. It was established in 1641 and was called "Shinmeisha". It was renamed "Futako Shrine" in the Meiji Era, after the area in which it is located. Features It is known for the "Kanoko Monument" sculpture next to the shrine. The sculpture was made by the artist Tarō Okamoto, who was born locally. The sculpture is dedicated to the artist's mother, Kanoko Okamoto. Gallery See also List of Shinto shrines References External links website
Inubōsaki Marine Park

Inubōsaki Marine Park was a public aquarium and marine park located in Chōshi, Chiba Prefecture. It opened in 1954 and underwent renovation in 1993.It was closed on 31 January 2018, with the owners attributing the decision to a significant decline in visitors after the 2011 Tōhoku earthquake and nuclear crisis. After closure In August 2018, the closed site drew controversy when drone footage shared on social media revealed that animals were still present on the premises, including Honey, a female bottlenose dolphin, 46 Humboldt penguins, and hundreds of fish and reptiles. Although employees continued to feed and care for the animals, several organizations sought to rehome or rehabilitate them with the goal of releasing them back into the wild. In March 2020, Honey died of enteritis. References
Sumitomo-Fudōsan-Akihabara-Gebäude

Das Sumitomo-Fudōsan-Akihabara-Gebäude (japanisch 住友不動産秋葉原ビル Sumitomo Fudōsan Akihabara biru) ist ein Hochhaus in Tokio in Japan. Lage Das Hochhaus steht im Stadtteil Sotokanda des Tokioter Bezirks Chiyoda. Die Adresse lautet 3-12-8 Soto-Kanda, Chiyoda-ku, Tōkyō-to. Umgangssprachlich und in der Benennung wird der Komplex häufig mit zu Akihabara gezählt, da er sich auch über die nahe gelegene Akihabara Electric Street erhebt. Architektur und Geschichte Das im Juni 2009 fertiggestellte Hochhaus wurde als Konstruktion aus Stahl und Stahlbeton mit Glasfassade erstellt. Baubeginn war im März 2007. Es dient als Bürogebäude und verfügt über 19 Geschosse sowie drei unterirdische Stockwerke und erreicht eine Höhe von 98,95 Metern. Auf einer Grundfläche von 2.925,12 m² entstand eine Gesamtnutzfläche von 31.990,89 m². Der Entwurf stammt von Nikken Design, der Bau wurde durch Kashima Construction durchgeführt. Im Untergeschoss befindet sich das Veranstaltungszentrum Bersalle Akihabara. Der Bau verfügt über eine auf 72 Stunden ausgelegte Notstromversorgung. Weblinks Informationen zum Gebäude auf office.sumitomo-rd.co (japanisch) 住友不動産秋葉原ビルの賃貸オフィス情報 auf www.kencorp.co.jp (japanisch) 住友不動産秋葉原ビル｜フロアガイド・アクセス・駐車場 auf building.tokyo (japanisch) Einzelnachweise
Tōyama Memorial Museum

Tōyama Memorial Museum (遠山記念館, Tōyama Kinenkan) opened in Kawajima, Saitama Prefecture, Japan, in 1970. The dedicated museum building is situated amongst those of the residence built by founder of Nikkō Securities Tōyama Genichi. The collection, his forming its core, includes six Important Cultural Properties. See also Saitama Prefectural Museum of History and Folklore References External links (in English) Homepage (in Japanese) Homepage
KEK

La KEK (del japonès: 高エネルギー加速器研究機構 Kō Enerugī Kasokuki Kenkyū Kikō, o en traducció anglesa, High Energy Accelerator Research Organization) és una organització de recerca de física d'altes energies a Tsukuba, (Prefectura d'Ibaraki, Japó). Els seus dos acceleradors de partícules més importants són el sincrotró de 12 GeV i el col·lisionador KEKB d'electrons-positrons. Makoto Kobayashi (Professor emèrit del KEK) ha estat un dels tres guardonats en el premi Nobel de física de 2008. Referències Enllaços externs http://www.kek.jp/intra-e/index.html Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine.
KEK

La Organización para la Investigación en Física de Altas Energías con Aceleradores​ (del japonés: 高エネルギー加速器研究機構 [Kō Enerugī Kasokuki Kenkyū Kikō]), conocida como KEK, es una organización nacional cuyo propósito es operar el laboratorio más grande de física de partículas de Japón. Organización Fue creada en 1997 en una reorganición del Instituto de Investigaciones Nucleares de la Universidad de Tokio (creado en 1955), del Laboratorio Nacional de Física de Altas Energías (creado en 1971) y del Laboratorio de Ciencias Mesónicas de la Universidad de Tokio (creado en 1988).​ La función principal del KEK es proporcionar aceleradores de partículas y otras infraestructuras necesarias para la física de alta energía, la ciencia de materiales, la biología estructural, la ciencia de la radiación, las ciencias de la computación, la transmutación nuclear y otras ciencias. Laboratorio El término «KEK» también se utiliza para referirse al propio laboratorio, que emplea a cerca de 900 empleados. El laboratorio KEK, en la ciudad de Tsukuba (Ibaraki) en Japón, fue inaugurado en 1976, y tiene como fin estudiar las partícula elementales. Numerosos experimentos se han realizado en el KEK para colaborar en investigaciones internas e internacionales. Makoto Kobayashi es un profesor emérito de la KEK conocido por su trabajo en violación CP y fue galardonado en 2008 con el Premio Nobel de Física. Se construyó un sincrotrón de 12 GeV. Luego se añadió a las instalaciones el TRISTÁN, diseñado para estudiar las colisiones de haces de electrones y otra partícula subatómica, el positrón. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre KEK. KEK | High Energy Accelerator Research Organization (en inglés), sitio web de la organización.
KEK

KEK (яп. 高エネルギー加速器研究機構 Ко: энэруги: касокуки кэнкю: кико:, «Организация по изучению высокоэнергетических ускорителей») — японская организация, занимающаяся изучением физики высоких энергий. Расположена возле города Цукуба в префектуре Ибараки. Лаборатория основана в 1998 году на базе объединения Института ядерных исследований, Токийского университета, Национальной лаборатории физики высоких энергий (собственно, KEK), Лаборатории исследования мезонов при Токийском университете. Таким образом, реально история лаборатории начинается с 1950-х годов. Основные работы связаны с разработкой и конструкцией ускорителей заряженных частиц, проведением экспериментов в области физики элементарных частиц. В организации KEK действуют протонный ускорительный комплекс J-PARC (англ. Japan Proton Accelerator Research Complex), электронный ускоритель ATF (англ. Accelerator Test Facility) для тестирования различных систем проектируемого международного линейного коллайдера ILC (англ. International Linear Collider), источники синхротронного излучения PF (англ. Photon Factory), PF-AR (англ. Photon Factory Advanced Ring). До недавнего времени работал электрон-позитронный коллайдер KEKB, имевший самую высокую в мире светимость (2,11⋅1034 см−2·с−1). B настоящее время коллайдер выполнил свою экспериментальную программу (2010 год) и завершено его улучшение до SuperKEKB, который начал свою работу в марте 2016 года. Также в KEK ведутся работы по разработке FFAG-ускорителей, ускорителей-рекуператоров (англ. ERL, Energy Recovery Linac), созданию компактных протонных и углерод-ионных медицинских ускорителей (англ. TTPS, Table-Top Proton Synchrotron), и другие. В прежние годы в центре работали такие машины как FF-циклотрон (1958); 1,3 ГэВ электронный синхротрон ES (англ. Electron Synchrotron) (1961); 12-ГэВ протонный синхротрон PS (1971—2006); 30 ГэВ электрон-позитронный коллайдер TRISTAN (1986—1995). В проекте КЕК также работают российские учёные Примечания Ссылки KEK | High Energy Accelerator Research Organization.
KEK

KEK (яп. 高エネルギー加速器研究機構, Ко: енеругі: касокукі кенкю: кіко:, «Організація з вивчення високоенергетичних прискорювачів») — японська організація, що займається дослідженнями в галузі фізики високих енергій. Розташована біля міста Цукуба в префектурі Ібаракі. Огляд Лабораторію засновано 1998 року на базі об'єднання Інституту ядерних досліджень, Токійського університету, Національної лабораторії фізики високих енергій (власне, KEK), Лабораторії дослідження мезонів при Токійському університеті. Таким чином, насправді історія лабораторії починається від 1950-х років. Основні роботи пов'язані з розробкою і конструкцією прискорювачів заряджених частинок, проведенням експериментів у галузі фізики елементарних частинок. В організації KEK діють протонний прискорювальний комплекс J-PARC (англ. Japan Proton Accelerator Research Complex), електронний прискорювач ATF (англ. Accelerator Test Facility) для випробування різних систем проєктованого Міжнародного лінійного колайдера ILC (англ. International Linear Collider), джерела синхротронного випромінювання PF (англ. Photon Factory), PF-AR (англ. Photon Factory Advanced Ring). Донедавна працював електрон-позитронний колайдер KEKB, що мав найвищу в світі світність (2,11× 1034 см−2·с−1). Нині колайдер виконав свою експериментальну програму (2010 рік) і завершено його поліпшення до SuperKEKB, який розпочав роботу в березні 2016 року. Також в KEK ведеться розробка FfAG-прискорювачів, прискорювачів-рекуператорів (англ. ERL, Energy Recovery Linac), створюються компактні протонні і вуглець-іонних медичні прискорювачі (англ. TTPS, Table-Top Proton Synchrotron) тощо. Раніше в центрі працювали такі машини як FF-циклотрон (1958); 1,3 ГеВ електронний синхротрон ES (англ. Electron Synchrotron) (1961); 12-ГеВ протонний синхротрон PS (1971—2006); 30 ГеВ електрон-позитронний колайдер TRISTAN (1986—1995). Примітки Посилання KEK | High Energy Accelerator Research Organization
Japan Institute of the Moving Image

The Japan Institute of the Moving Image (日本映画大学, Nihon Eiga Daigaku), formerly known as the Yokohama Broadcasting Technical School, is a film school and university located in Kawasaki, Japan. It was founded in 1975 by film director Shohei Imamura. While a student at this school, director Takashi Miike was given his first film credit, as assistant director on Imamura's 1987 film Zegen. By 2012, the president was Tadao Sato, who served until his death a decade later. Notable alumni Hito Steyerl Kim Eung-soo Kiyoshi Sasabe Takashi Miike Teruyoshi Uchimura Tetsurō Degawa Bakarhythm Eiko Kano Kosaka Daimaou Kotaro Tanaka Tsuneo Gōda See also Haruhiko Arai References External links Official website
Instituto Japonés de la Imagen en Movimiento

El Instituto Japonés de la Imagen en Movimiento​ (en japonés: 日本映画大学 Nihon Eiga Daigaku) antes conocida como la Escuela Técnica de Radiodifusión de Yokohama, es una escuela de cine en el país asiático de Japón. Fue fundada en 1975 por el director de cine Shohei Imamura. Mientras que a un estudiante en esta escuela, el director Takashi Miike se le dio su primer trabajo cinematográfico, como ayudante de dirección en la película de 1987 Imamura Zegen. El actual presidente es Tadao Sato. Véase también Escuela de cine Cine Sala de cine Referencias
Токийска фондова борса

Токийската фондова борса (на японски: 東京証券取引所, Tōkyō Shōken Torihikisho) е втората по големина фондова борса в света след борсата в Ню Йорк. Във финансовите среди тя се означава с кодовете TSE или TYO. Борсовото капитализиране на Токийската фондова борса (ТФБ) превишава капитализацията на борсите в Ню Йорк и в Западна Европа и има предположения, че именно тя е най-голяма в света, но не е така отворена за световната икономика както американските и европейските. ТФБ обслужва предимно японски и някои американски корпорации, като в това число влизат и банкови структури, въпреки че се наблюдава интернационализиране на нейната дейност. Като пречка за търгуване на финансови инструменти на ТФБ се посочват големите формалности по получаването на достъп. Основните конкуренти на ТФБ в региона са борсите в Сеул, Тайпе, Сидни и Хонконг. На ТФБ се падат 80 % от борсовата търговия в Япония, а 20% – на другите японски фондови борси. ТФБ е основана през 1878 г., но началото на търговията с акции се поставя едва през 1949 г. През 1956 г. на борсата са приети за търговия облигации, а през 1966 г. – и държавни ценни книжа. Акциите, които се търгуват на ТФБ, се регистрират в 2 списъка (секции) – първият датира от 1949 г., а вторият – от 1961 г. В първия се включват акции, към които има по-високи изисквания. Поради тази причина желаещите да търгуват акции трябва да преминат през втория списък и след постигане на определени резултати могат да преминат в първия списък. През 1982 г. е инсталирана електронна терминална система, която първоначално се използва за търговията на акции от втория списък, но през 1985 г. в нея се включват и акциите от първия. Официалният индекс на ТФБ е Nikkei Stock Average и се изчислява от 1949 г., като включва 225 вида акции. Формира се като средна аритметична стойност. Борсата принадлежи на Japan Exchange Group (JPX), холдингова компания, която също е листвана (TYO:8697). JPX е образувана в резултат от сливането с Осакската борса; процесът на сливане започва през 2012 г., когато това сливане е одобрено от Японската комисия по справедлива търговия. Самата JPX започва да работи на 1 януари 2013 г. ТФБ е изцяло под държавен контрол, осъществяван от Министерството на финансите на Япония. Органите на управление са Общото събрание на Управителния съвет, съставен от 23 членове. Източници Вижте също Нюйоркска фондова борса Българска фондова борса - София
Tokijská burza

Tokijská burza (japonsky 東京証券取引所, Tókjó šóken torihikidžo, také uváděno anglicky jako Tokyo Stock Exchange a zkracováno TSE) je největší burza v Japonsku. V roce 2009 byla podle tržní kapitalizace, která činila 3,31 bilionů USD, druhá největší na světě; podle objemu obchodů, který činil 3,7 milionů USD, byla čtvrtá na světě. V květnu 2011 je na burze obchodováno 2 288 společností. Burza byla založena a začala fungovat v Tokiu v roce 1878. Během druhé světové války v roce 1943 vznikla polostátní Japonská burza, která spojila všech 11 existujících japonských burz včetně tokijské. V roce 1947 se rozpadla a v roce 1949 tak vznikla současná Tokijská burza. Hlavním oficiálním burzovním indexem je od roku 1968 hodnotově vážený TOPIX, který zahrnuje všechny akcie obchodovaných na primárním trhu (asi 1 700 společností). V médiích se však častěji používá cenově vážený index Nikkei 225, který od roku 1950 počítá japonský ekonomický deník Nikkei a zahrnuje 225 největších a nejvýznamnějších společností z primárního trhu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tokijská burza na Wikimedia Commons
Tokyo Stock Exchange

Tokyo Stock Exchange (japansk: 東京証券取引所, Tōkyō Shōken Torihikijyo) er Japans fondsbørs. Den er beliggende i hovedstaden Tokyo og er verdens femtestørste børs målt efter aggrereret markedskapitalisering af de noterede virksomheder. I alt har Tokyo Stock Exchange 2.414 noterede virksomheder med en samlet markedskapitalisering på 6,15 trillioner dollars (i 2023). Børsen blev grundlagt i 1878 som Tokyo Kabushiki Torihikijo og blev i 1943 slået sammen med ti mindre børser. Samtidig fik den hele landet som sit handelsområde. Det nuværende navn fik den efter afslutningen af 2. verdenskrig. I dag drives børsen som et aktieselskab, der ejes af Tokyo Stock Exchange Group. De største aktieindekser er Nikkei 225, TOPIX og J30. Kilder og eksterne henvisninger Tokyo Stock Exchanges hjemmeside Arkiveret 15. april 2008 hos Wayback Machine Referencer