NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nihon Joshi Daigaku

Die Nihon Joshi Daigaku (jap. 日本女子大学, dt. „Japanische Frauenuniversität“, kurz: 本女, honjo) ist eine Privatuniversität für Frauen mit Standorten im Bunkyō-ku von Tokio und im Tama-ku von Kawasaki. Sie wurde im Jahr 1901 ala „Höhere Schule für Frauen in Japan“ (日本女子大学校) von dem Sozialpädagogen Naruse Jinzō (1858–1919) gegründet. Die Musik zur Eröffnung wurde angeblich von Raphael von Koeber geschrieben. 1948 erhielt die Einrichtung Universitäts-Status. Absolventen Amino Kiku (1900–1978), Schriftstellerin Hashida Sugako (1925–2021), Fernsehautorin und Essayistin Yumie Hiraiwa (1932–2023), Schriftstellerin Raichō Hiratsuka (1886–1971), Autorin, Journalistin und Feministin Akiko Miya (* 1963), Architektin und Hochschulprofessorin Yuriko Miyamoto (1899–1951), Romanautorin Kazuyo Sejima (* 1956), Architektin Kimiko Suzuki (1929–1992), Architektin Rumiko Takahashi (* 1957), Mangaka Chieko Takamura (1886–1938), Dichterin; Absolventin: 1907 Makiko Tanaka (* 1944), Politikerin Tamura Toshiko (1884–1945), Romanautorin Hatsue Yamada (1930–2022), Architektin Literatur S. Noma (Hrsg.): Japan Women’s University. In: Japan. An Illustrated Encyclopedia. Kodansha, 1993, ISBN 4-06-205938-X, S. 678. Siehe auch Liste der Universitäten und Hochschulen in Japan Weblinks Offizielle Website (englisch) Einzelnachweise
Japan Women's University

Japan Women's University (日本女子大学, Nihon joshi daigaku) is the oldest and largest of private Japanese women's universities. The university was established on 20 April 1901 by education reformist Jinzo Naruse. The university has around 6000 students and 200 faculty. It has two campuses, named after the neighborhoods in which they are located: Mejirodai (目白台) in Bunkyō, Tokyo, and Nishi-Ikuta (西生田) in Tama, Kawasaki, Kanagawa Prefecture. There are associated schools from kindergarten through senior high school. History Japan Women's University was founded by educator Jinzo Naruse in 1901. Initially, the university comprised three departments: home economics, Japanese literature, and English literature. Faculty home economics humanities Integrated arts and social sciences sciences Notable alumnae Chikako Asō, daughter and wife of Prime Ministers of Japan Tsuruko Haraguchi, first Japanese woman to earn a doctorate in psychology Yumie Hiraiwa, novelist Raicho Hiratsuka Tano Jōdai, sixth president of Japan Women's University Hideko Inouye, first woman president of Japan Women's University Junko Izumi, kyōgen performer Shina Inoue Kan Tsuruyo Kondo, politician Tomi Kora, politician Keiko Matsui, jazz musician Ayame Mizushima, screenwriter Yuriko Miyamoto Kazuyo Sejima, architect Rumiko Takahashi, manga artist Toshiko Tamura Satoko Shinohara, president of Japan Women's University (2010–2020), professor, and architect Access The closest train stations to the Mejiro Campus are: Tokyo Metro Fukutoshin Line: About 8 minutes by foot from Zoshigaya Station (exit 3) Tokyo Metro Yurakucho Line: About 10 minutes by foot from Gokokuji Station (exit 4) References External links English Homepage Archived 31 December 2019 at the Wayback Machine
Universidad Femenina de Japón

La Universidad Femenina de Japón (日本女子大学, Nihon Joshi Daigaku?) es la más antigua y grande de las universidades privadas para mujeres en Japón. Fue establecida el 20 de abril de 1901 por el reformador educacional Jinzō Naruse. La universidad tiene alrededor de 8.301 estudiantes y 200 profesores, de acuerdo con un censo realizado en 2015. Se compone de dos campus —llamados así por los vecindarios en los que están ubicados—; Mejirodai (目白台) en Bunkyō, Tokio, y Nishi-Ikuta (西生田) en Tama, Kawasaki. También posee otras instituciones asociadas, que van desde el jardín de infantes hasta escuelas secundarias. Historia Fundada el 20 de abril de 1901 por Jinzō Naruse, fue la primera institución de educación superior para mujeres establecida en Japón. Su fundador, Naruse, hizo hincapié en la necesidad de brindar educación para las mujeres, en una época en la que se pensaba que la educación era inútil para la población femenina. Ōkuma Shigenobu, fundador del Colegio de Tecnología de Tokio (hoy en día la Universidad de Waseda), se convirtió en el presidente fundador de la institución, mientras que figuras destacadas como Itō Hirobumi, Konoe Atsumaro, Eiichi Shibusawa, Iwasaki Yanosuke y Saionji Kinmochi ayudaron a su formación. También recibió apoyo financiero que posibilitaron su inauguración, siendo una de sus proveedoras más destacadas Asako Hirooka, quien posteriormente estudiaría en la universidad. En el momento de su apertura, se establecieron tres departamentos de economía doméstica, literatura y literatura inglesa. También se estableció una escuela de posgrado de comunicación. A pesar de ser una universidad femenina, los hombres también pueden inscribirse a ciertos cursos. Sin embargo y, a pesar de que los estudiantes de sexo masculino si pueden obtener una licencia de enseñanza en economía doméstica o en salud, se considera una licencia menor y es limitada. En los últimos años, obtener una licencia en cualquier materia distinta a la economía doméstica y el departamento de salud, tales como idiomas y música, se ha ido estableciendo.​ Facultades Economía doméstica Humanidades Artes integradas y ciencias sociales Ciencias Alumnas notables Yumie Hiraiwa, novelista Raichō Hiratsuka Keiko Matsui Ayame Mizushima, guionista Yuriko Miyamoto Kazuyo Sejima, arquitecta Rumiko Takahashi, mangaka Toshiko Tamura Hatsue Yamada, arquitecta Masako Hayashi, arquitecta Tsuruko Haraguchi, psicóloga Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Universidad Femenina de Japón. English Homepage Archivado el 31 de diciembre de 2019 en Wayback Machine.
Université pour femmes du Japon

L'université pour femmes du Japon (日本女子大学, Nihon joshi daigaku) est la plus ancienne et plus grande des universités privées pour femmes du Japon. Elle est fondée le 20 avril 1901 par le pédagogue réformiste Jinzo Naruse (成瀬仁蔵). L'université compte environ 6 000 étudiantes et 200 facultés. Elle est située sur deux campus, nommés d'après les quartiers où ils sont installés : Mejirodai (目白台) à Bunkyō, Tokyo, et Nishi-Ikuta (西生田) à Tama-ku, Kawasaki, préfecture de Kanagawa. Il existe des établissements associés, de l'école maternelle jusqu'aux grandes écoles. Historique Jinzo Naruse, fondateur éclairé et pédagogue, avait pour principe : « L'éducation pour les femmes, avec la spiritualité sacrée et la dignité du peuple japonais ». Facultés Économie domestique Humanités Sciences humaines et sociales Sciences Personnalités liées à l'établissement Professeurs Étudiantes Sugako Hashida, écrivaine, essayiste Raicho Hiratsuka Keiko Matsui Yuriko Miyamoto Toshiko Tamura Kiku Amino, écrivaine Makiko Tanaka, femme politique Yumie Hiraiwa, romancière Rumiko Takahashi, artiste manga Kazuyo Sejima, architecte Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Japan Women's University » (voir la liste des auteurs). Liens externes (ja) Site officiel Portail de Tokyo Portail des femmes et du féminisme Portail des universités japonaises
Universidade de Mulheres do Japão

A Universidade de Mulheres do Japão (日本女子大学, Nihon joshi daigaku) é a maior e mais antiga universidade privada para mulheres do Japão. Foi estabelecida em 20 de abril de 1901, pelo educador e reformista Jinzo Naruse, cujo princípio era "educação para as mulheres, com espiritualidade sagrada e com dignidade do povo japonês". A universidade possui cerca de 6 mil estudantes e um corpo docente de 200 pessoas. Possui dois campi, nomeados a partir dos bairros em que se localizam: Mejirodai (目白台), em Bunkyō, em Tóquio, e Nishi-Ikuta (西生田) na cidade de Kawasaki, na província de Kanagawa. Faculdades Economia doméstica Ciências Humanas Artes integradas e Ciências Sociais Ciências Ex-alunas notáveis Raicho Hiratsuka, escritora, jornalista e ativista política feminista Keiko Matsui, cantora e compositora Yuriko Miyamoto, romancista Toshiko Tamura, romancista Yumie Hiraiwa, romancista Rumiko Takahashi, mangaka Kazuyo Sejima, arquiteta Ligações externas Página oficial da Universidade de Mulheres do Japão (em inglês)
Nihon Joshi Daigaku

Nihon Joshi Daigaku (日本女子大学), Japans kvinnouniversitet, är ett privat universitet i Tokyo i Japan, grundat 20 april 1901. Det är Japans äldsta och största privata universitet för kvinnor. Det var också det första universitet i Japan som tog emot kvinnliga studenter. Universitetet grundades av utbildningsreformatorn Jinzo Naruse. Det innehöll initialt fakultet för hushållsekonomi, japansk litteratur och engelsk litteratur. Referenser
Université Rikkyō

L'université Rikkyō (立教大学, Rikkyō daigaku), également connue sous le nom d'université de Saint Paul, est une université chrétienne japonaise privée de Tōkyō, située dans le quartier d'Ikebukuro. Cette université dispose d'un collège doctoral franco-japonais. Historique Créée en 1874 dans la concession étrangère (ja) de Tsukiji par un missionnaire de l'Église épiscopale des États-Unis, cette école privée enseignant l'anglais et la Bible reçut le nom d'Université de Saint Paul en 1883. L'enseignement s'y faisait à l'américaine, sur des textes anglais. Le campus fut déplacé à Ikebukuro en 1918 et l'école reçut l'accréditation du ministère de l'Éducation en 1949 pour le titre d'université. L'université fut agrandie en 1990 grâce à l'ouverture du campus de Niiza. Facultés/écoles doctorales Facultés Arts Économie Sciences Sociologie Droit et politique Tourisme Communauté & services humains Écoles doctorales Arts Economie Sciences Sociologie Droit et politique Tourisme Communauté et services humains Science des organisations sociales Communications interculturelles Commerce Échanges internationaux Rikkyō possède des partenariats avec vingt-huit universités du monde, dont plusieurs françaises : Institut national des langues et civilisations orientales (INALCO, Langues'O) Université Jean-Moulin-Lyon-III Université Paris-Est-Marne-la-Vallée Université Paris-Diderot EDHEC Business School Sport Membre des Tōkyō 6, elle est notamment connue pour avoir été l'université d'accueil de Shigeo Nagashima (en). Personnalités liées à l'université Professeurs Étudiants Références Voir aussi Articles connexes Alliance des universités d'arts libéraux d'Asie Liens externes Sites officiels : (ja) www.rikkyo.ac.jp, (en) english.rikkyo.ac.jp, (zh-Hans) english.rikkyo.ac.jp/chinese et (ko) english.rikkyo.ac.jp/korean Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales CrossRef Portail de Tokyo Portail des universités japonaises
Università Rikkyo

L'Università Rikkyo (立教大学?, Rikkyō daigaku) è un'università privata anglicana giapponese, situata a Tokyo. Storia Il vescovo Channing Moore Williams decide di fondare, nel 1874, questo istituto al fine di promuovere gli studi della lingua inglese e biblici. Negli anni, l'università ha ampliato la propria offerta formativa. Nel 2014, l'università rientra nel progetto "global university", promosso dal governo giapponese, volto a incrementare l'internazionalizzazione delle università del paese. Dipartimenti Dipartimento di diritto e politica Dipartimento di arte Dipartimento di economia Dipartimento di relazioni umane Dipartimento di scienze Dipartimento di sociologia Dipartimento di turismo Dipartimento di psicologia Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università Rikkyo Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su rikkyo.ac.jp. (EN) Sito ufficiale, su english.rikkyo.ac.jp. (ZH) Sito ufficiale, su english.rikkyo.ac.jp. (KO) Sito ufficiale, su english.rikkyo.ac.jp.
Rikkyo University

Rikkyo University (jap. 立教大学 Rikkyō Daigaku) – japoński uniwersytet prywatny w tokijskiej dzielnicy Ikebukuro. Uczelnia jest znana także pod nazwą Saint Paul's University. Uczelnia została założona w 1874 roku jako Rikkyo School, mała prywatna szkoła oferująca naukę języka angielskiego i studia biblistyczne w dzielnicy Tsukiji, przez biskupa Channinga Moore'a Williamsa (1829–1910), misjonarza wysłanego przez amerykański Episcopal Church. W tym czasie Japonia, po otwarciu się na Zachód i ogromnych zmianach ustrojowych (restauracja Meiji) szybko się rozwijała, poszukiwała wiedzy i technologii. Williams uważał, że edukacja powinna koncentrować się na chrześcijańskich wartościach akceptacji i wspieraniu poczucia wolności w każdym człowieku, aby każdy mógł zidentyfikować i być wiernym swoim przekonaniom. Dziś uczelnia podtrzymuje zasady przyjęte przez założyciela.. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona uczelni (ang.)
Университет Риккё

Университет Риккё (яп. 立教大学 Риккё: дайгаку) — негосударственное учебное заведение в Икебукуро, специализирующееся на гуманитарных дисциплинах. Входит в шестёрку ведущих ВУЗов Токио, крупнейший в Японии университет, аффилированный с англиканами. Отсчитывает свою историю с 1874 года, когда миссионер Ченнинг Мур Уильямс основал школу Святого Петра для мальчиков. Университет ориентирован на международный уровень и участвует в многочисленных международных программах и проектах. Рикке поддерживает контакты с более чем 140 учебными заведениями за рубежом с целью обмена преподавателями, студентами и проектами. Рикке входит в топ-10 в рейтинге частных университетов Японии. Выдающиеся преподаватели Джеймс Гардинер — архитектор Примечания
Rikkyouniversitetet

Rikkyouniversitet (立教大学, Rikkyou Daigaku) eller St. Paul's University som det heter på engelska är ett japanskt kristet universitet i Ikebukuro i Toshima, Tokyo, som grundades 1883 av en missionär från den anglikanska Amerikanska episkopalkyrkan med amerikanska skolor som förebild. Skolan fick universitetsstatus 1907. Ett campus finns också i Niiza i Saitama prefektur sedan 1958. Shigeo Nagashima var student vid Rikkyouuniversitet.
Університет Ріккьо

Університет Ріккьо (яп. 立教大学), також відомий як Університет святого Пола, є приватним університетом, заснованим на кошти християнських громад Токіо. Історія Університет було засновано у 1874 році Ченнінгом Вільямсом — місіонером Єпископської церкви Сполучених Штатів. Зараз це — найбільший англіканський університет у Японії. Інфраструктура Головну бібліотеку було зведено 1918 року, вона містить близько 300000 примірників (головним чином, це японські книги, журнали та періодичні видання). Університетське містечко має ще три бібліотеки: Бібліотека соціальних наук, Гуманітарна бібліотека та Природнича бібліотека. Визначні дати Щороку у листопаді Університет запрошує відвідувачів на Фестиваль святого Пауля. Студенти готують страви та розваги для інших студентів, випускників та членів місцевої громади. Під час цієї триденної події обирають містера та міс Ріккьо. Спортивні змагання Команда Ріккьо з бейсболу бере участь у професійній лізі Токіо. За свою історію вони виграли 12 чемпіонатів Ліги. Відомі випускники Хіроші Сугімото — фотограф Сіндзі Аояма — режисер Тошіо Готьо — режисер Томоко Хонда — телевізійний диктор Рійо Ікебе — актор Фукузо Івасакі — підприємець Кіоші Куросава — режисер Сінкічі Мітсумуне — композитор Міно Монта — радіо- та телевізійний диктор Татсуя Морі — режисер документального кіно Юка Мураяма — літератор Шігео Нагасіма — бейсболіст і тренер Йоко Ногіва — акторка Масаюкі Суйо — режисер Кацухіто Тадано — бейсболіст Юсуке Хатано — банкір Юн Тонг-Ю — Поет Почесні члени Роберт Хоук — Прем'єр-міністр Австралії Примітки Посилання Університет Ріккіо
Daizen-ji (Hachiōji)

Daizen-ji (大善寺) is a Buddhist temple belonging to the Jōdo-shū school of Japanese Buddhism, located in the city of Hachiōji, Tokyo, Japan. Its main image is a hibutsu statue of Amida Nyōrai. History Daizen-ji was founded during the Azuchi–Momoyama period by Hōjō Ujiteru, a follower of Ushihide (who passed away in 1605), and erected in the town of Takiyama Castle. When Takiyama Castle was abandoned following the construction of Hachiōji Castle, Daizen-ji was also relocated to the town of Hachiōji Castle. After the fall of Hachiōji Castle, Daizen-ji was relocated to Ōyokocho in the center of Hachiōji, facing the Asa River, a tributary of the Tama River. During the Edo period, Tokugawa Ieyasu issued a document designating Daizen-ji as a training institution for Buddhist monks and a place of learning. Subsequently, the Tokugawa clan designated Daizen-ji as one of the Kantō Jūhachi Danrin, as the Edo period settled under the Tokugawa clan, Daizen-ji flourished greatly. After World War II, Daizen-ji left the Jōdo-shū school and became an independent temple, and in 1961, when Hachiōji City suggested relocation, it was moved to Ōwadamachi in Hachiōji, and then to its current location in Ōyamachi. In 1981, the current main hall was completed, and at the same time, the temple devoted itself to cemetery work, and is now responsible for the management of Fujimidai Cemetery, which is home to approximately 3,500 graves. In 2018, Daizen-ji once again became the Jōdo-shū school temple. The waiting room features wallpaper designed by William Morris. Fujimidai Cemetery Fujimidai Cemetery is the adjacent cemetery managed by Daizen-ji. The notable interments are follows: Fujio Akatsuka (Manga artist) Hideo Murota (Actor) Hiroyuki Ebihara (Professional boxer) Ineko Sata (Writer closely connected to the Proletarian Literature Movement) Seichō Matsumoto (Writer, credited with popularizing detective fiction in Japan) References
Ōtsuka-Saikachido Site

The Ōtsuka-Saikachido Site (大塚・歳勝土遺跡, Ōtsuka-Saikachido iseki) is an archaeological site located in the Nakagawa neighborhood of Tsuzuki-ku, Yokohama, Kanagawa Prefecture, in the southern Kantō region of Japan. The site contains traces of a Yayoi period settlement trace and was designated a National Historic Site in 1986. Overview The Ōtsuka-Saikachido Site is located on the Shimosueyoshi plateau in the northern suburbs of Yokohama and was discovered in 1972 in conjunction with land development for the Kōhoku New Town project. The site consists of two parts: the Ōtsuka ruins and the adjacent Saikachido ruins. The Ōtsuka ruins consist of traces of a large-scale, moated settlement dating to the middle of the Yayoi period, approximately 2000 years ago. Extensive excavation of the site, starting in 1973, revealed the outlines of the entire village covering about 20,000 square meters.This settlement was surrounded by a moat with a circumference of 600 meters, a width of 4 meters, and a depth of 1.5 to 2 meters. Within this enclosure, the foundations of at least 90 pit dwellings and ten stilt-type buildings were discovered, along with a large amount of Yayoi pottery, stone tools, and carbonized rice. The quantity of carbonized rice, suggests that the settlement was destroyed by fire. The adjacent Saikachido ruins, excavated in 1972, revealed 25 tombs. The ruins consist of a Yayoi period necropolis with square-shaped tombs. The site was excavated in 1972, and 25 tombs were found in total. The style of the tumulus is called the "square-girder type" and consists of a low, square earthen burial mound with a grooved moat on all sides, containing a wooden casket. Despite the rarity of a complete Yayoi period settlement ruin and its designation as a National Historic Site, only the eastern third of the site was preserved, with the remainder destroyed by subsequent land development. On the Ōtsuka site, 27 pit dwellings were preserved, seven of which have been restored, along with one reconstructed stilt granary, a wooden bridge, and a 250-meter-long section of the moat. At the Saikachido site, five of the tombs have been restored and preserved. Currently, the site is integrated with the Yokohama History Museum as an archaeological park. It is located approximately eight minutes on foot from the Yokohama Municipal Subway Center-Kita Station. Gallery See also List of Historic Sites of Japan (Kanagawa) References External links Yokohama History Museum home page (in Japanese)
Oyama Afuri-jinja

Le sanctuaire Oyama Afuri est un sanctuaire shinto situé à Isehara, préfecture de Kanagawa, au Japon. Il est classé Beppyo, terme désignant un sanctuaire de grande importance et d'une histoire notable. Histoire Fondé durant le règne millénaire de l'empereur Sujin, le sanctuaire Oyama Afuri, connu en tant que Shikinai sha, est une institution shintoïste vénérée. Initialement connue sous le nom de « Amemuri yama », cette montagne sacrée a joué un rôle central dans les prières pour la pluie et la prospérité agricole tout au long de l'histoire. Depuis la période Nara, mélange de shintoïsme et de bouddhisme, jusqu'à servir de sanctuaire aux samouraïs en quête de succès, l'importance des sanctuaires a transcendé le temps. Au cours de l'ère Edo, plus de 200 000 pèlerins se sont lancés dans un voyage vers le mont Oyama, soulignant l'importance des sanctuaires et les traditions vibrantes du pèlerinage d'Oyama. Divinités Au sanctuaire Oyama Afuri, diverses divinités sont honorées: Oyamatsumi no Okami ; Connu comme le père de Konohanasakuya hime (la divinité du mont Fuji), ce personnage vénéré symbolise les montagnes, les plans d'eau, les compétences de navigation, la prospérité industrielle et le brassage du saké. Takaokami no Kami, une divinité associée à la pluie et à l'eau, est mentionnée dans les archives. On pense qu'il a un impact sur les conditions météorologiques et les activités agricoles. Ooikazuchi no Kami, le dieu du tonnerre est très respecté pour sa protection contre les incendies et les vols, également reconnu comme le « Grand Tengu » du mont Oyama. Importance culturelle Pèlerinage d'Oyama Durant la période Edo, le pèlerinage d'Oyama était une tradition où les fidèles formaient des groupes (« Kō (en) ") pour visiter le sanctuaire. Ce pèlerinage, associé au chemin « Oyama Kaido », a joué un rôle dans le façonnement de la culture en inspirant des histoires de rakugo et des œuvres d'art ukiyo-e. En 2008, ce pèlerinage a été désigné site du patrimoine en raison de son importance culturelle. Tradition Osamedachi Une tradition issue d'un conte selon lequel Minamoto no Yoritomo offre une épée au sanctuaire. La coutume d'Osamedachi consiste à présenter des épées pouvant atteindre des longueurs allant jusqu'à 6 mètres. Danse Kagura Importée du sanctuaire Kasuga Taisha pendant l'ère Meiji, la danse Kagura exécutée au sanctuaire Oyama Afuri comprend des danses de garçons (Yamato Mai) et de filles (danse Miko) couvrant des tranches d'âge, des élèves du primaire aux adultes. Le Sendoshi Ryokan, construit à l'origine pour accueillir les fidèles, s'est transformé en une auberge proposant des services d'hébergement et de restauration. Il fait partie des hébergements du temple au Japon. Quant à la tradition Oyama Nô, elle reflète l'engagement du sanctuaire en faveur de la paix et de l'harmonie, remontant à ses origines à l'ère Genroku. Cette tradition symbolise également le lien entre les dirigeants du mont Oyama, unis par leur adhésion aux spectacles de Nô. Galerie Notes et références Portail du shinto Portail de la préfecture de Kanagawa
Otemachi Nomura Building

L'Otemachi Nomura Building (大手町野村ビル) est un gratte-ciel construit à Tokyo en 1994 dans l'arrondissement de Chiyoda-ku L'immeuble qui abrite des bureaux mesure 138 mètres de hauteur pour 27 étages Il a été conçu par les architectes de la société Taisei Construction Notes et références Liens externes Otemachi Nomura Building sur Emporis Otemachi Nomura Building sur Blue-Style (en japonais) Portail des gratte-ciel Portail de Tokyo
District d'Isumi

Le district d'Isumi (夷隅郡, Isumi-gun) est un district de la préfecture de Chiba au Japon. Lors du recensement de 2000, sa population était estimée à 62 975 habitants pour une superficie de 312 km2 (réestimé depuis à 18 617 personnes pour 155 km2 en août 2010). Communes du district Onjuku Ōtaki Notes et références Portail de la préfecture de Chiba
Повіт Ісумі

Пові́т Ісу́мі (яп. 夷隅郡, いすみぐん, МФА: [isumʲi guɴ]) — повіт у префектурі Тіба, Японія. Джерела та література (яп.) Повіт Ісумі // Великий словник японських топонімів Кадокава. Префектура Тіба (12). — Токіо: Кадокава Шьотен, 1984. Повіт Ісумі // 『日本大百科全書』 [Енциклопедія Ніппоніка]. — 第2版. — 東京: 小学館, 1994—1997. — 全26冊. (яп.) Примітки