NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Будівля Токійського столичного уряду

Токійська столична урядова будівля (яп. 東京都庁舎) чи Токійська мерія (яп. 都庁) — місце розташування Токійського столичного уряду, під керівництвом якого знаходяться не лише 23 особливих райони, але і всі містечка та селища Токіо. Короткі відомості Розташоване в Сіндзюку. Було найвищою будівлею в Токіо в період з лютого 1991 року по січень 2007 року, коли цей титул перейшов до Midtown Tower. Будівля являє собою комплекс з трьох структур, кожна з яких займає міський квартал. Найвищим і найпомітнішим є «Токійська урядова будівля № 1», 48-поверхова вежа яка розходиться на дві секції на 33-му поверсі. Проектуванням будівлі (яке повинно було нагадувати комп'ютерний чип) займався архітектор Кендзо Танґе (з асистентами). В архітектурі можна знайти багато символічних посилань, це стосується в першу чергу вищезгаданого розколу, який схожий з готичним собором. Оглядові майданчики на двох останніх поверхах обох веж доступні для безкоштовного відвідування. Там розташовані безліч сувенірних магазинів. Дозволено користуватися камерами без штативів. Інші дві будівлі, 8-ми поверхова Токійська Столична Асамблея та 37-поверхова «Токійська урядова будівля № 2», створюють єдиний комплекс. Примітки Посилання Токійська столична урядова будівля(англ.)
Kanayama-Schrein

Der Kanayama-Schrein (japanisch 金山神社 Kanayama-jinja), auch Kanayama-sama (かなまら様) genannt, ist ein Shintō-Schrein in Kawasaki. Er ist auch überregional bekannt für das Fest Kanamara Matsuri. Beschreibung Der Schrein befand sich ursprünglich am heutigen östlichen Bahnübergang am Bahnhof Kawasaki-Daishi der Keikyū Daishi-Linie, wurde aber während der Taishō-Zeit (1912–1926) etwa 300 m nach Südwesten auf das Gelände des Wakamiya Hachiman-gū (若宮八幡宮) links von dessen Haupthalle (honden) versetzt. Der Kanayama-Schrein ist dem Gott Kanayama-hiko (金山比古) und der Göttin Kanayama-hime (金山比売) geweiht, die beide Kinder von Izanami sind, und Schutzgötter der Schmiede sind. Sie werden aber auch von weiteren Berufsgruppen der Metallver- und bearbeitung verehrt. Am 1. November jeden Jahres findet das Fuigo matsuri Shimpu Juyosai (鞴祭神符授与祭 ‚Blasebalg-Fest und Talismanverleihungsfest‘) statt bei dem Schmiede ihr Können zur Schau stellen. Im Inneren des Schreins befindet sich eine Schmiedestelle mit Schmiedewerkzeug. Als Izanami bei der Geburt des Feuergottes Kagutsuchi schwere Verbrennungen an ihrem Unterleib erlitt, wurde sie von Kanayama-hiko und Kanayama-hime gepflegt, weswegen diese landesweit auch für eine leichte Geburt, Eheglück und Erfolg im Geschäftlichen angebetet werden. Kanamara Matsuri Im Laufe der Zeit wurden die beiden Götter auch als Sexualitätsgötter verehrt. Einer Theorie nach geschah dies weil das Vor und Zurück des Blasebalgs an den Geschlechtsakt erinnern soll. Während der Edo-Zeit kamen daher Fruchtbarkeitsfeste auf die dem heutigen Kanamara Matsuri (かなまら祭 ‚Fest des Eisenpenises‘) ähnelten, wobei derartige Feste in ganz Japan anzutreffen waren. Während der Meiji-Zeit wurde das Kanamara Matsuri aufgegeben und erst 1969 wiederaufleben gelassen. Seitdem findet es alljährlich am ersten Sonntag im April statt. Hauptattraktion sind die drei Mikoshi, in denen je ein großer Phallus als Objekt der Verehrung prozessiert wird. Im Kanamara Daimikoshi (かなまら大神輿 ‚Große Kanamara-Göttersänfte‘) befindet sich ein Holzphallus, im Kanamara Fune Mikoshi (かなまら舟神輿 ‚Kanamara-Boots-Göttersänfte‘) ein vom Schwerindustrie- und früheren Schiffsbauunternehmen Hitachi Zōsen gestifteter schwarzer Metallphallus und im Elizabeth Mikoshi (エリザベス神輿 Erizabesu Mikoshi, deutsch ‚Elizabeth-Göttersänfte‘) ein vom Transvestiten-Klub Elizabeth Kaikan gestifteter pinker Phallus. Auf dem Fest werden auch diverse Süßigkeiten in Phallusform oder der weiblichen Geschlechtsteile dargeboten. Heute ist es eine Touristenattraktion mit im Jahr 2016 mehr als 20.000 Besuchern darunter auch Gäste außerhalb Japans, und sensibilisiert für die Verhütung vor Geschlechtskrankheiten bzw. veranstaltet Spendenkampagnen für die AIDS-Forschung. Siehe auch Hōnen-Matsuri Weblinks Einzelnachweise
Східно-Японський металургійний комбінат

35°34′34.9″ пн. ш. 140°05′04.7″ сх. д. 35°28′11.7″ пн. ш. 139°43′27.6″ сх. д. Східно-Японський металургійний комбінат (яп. JFEスチール東日本製鉄所) — металургійний комбінат японської металургійної компанії JFE Holdings, розташований у так званій Східній Японії. За обсягами виробництва посідає четверте місце поміж металургійних комбінатів Японії. Утворений 1 квітня 2003 року шляхом об'єднання двох металургійних комбінатів — «Тіба» компанії Kawasaki steel у місті Тіба і «Кейхін» компанії Nippon Kokan у місті Кавасакі. Річна продуктивність комбінату — 8 млн т. сталі. Історія Комбінат «Тіба» компанії Kawasaki Steel був першим комбінатом в Японії, побудованим після Другої світової війни. Він почав роботу 1951 року і був остаточно добудований 1958 року, коли було введено в експлуатацію стан холодної прокатки. 1969 року комбінат виплавляв до 6 млн т сталі на рік. Після того в цехах комбінату провадилося кілька модернізацій обладнання. У 2003 році на комбінаті працювало 2 доменних печі, комбінат виплавив 4,5 млн т сталі. Завод «Кейхін» компанії «Ніппон кокан» було засновано 1912 року. 1969 року комбінат виплавляв 5,5 млн т сталі. 2003 року на комбінаті було вироблено 3,5 млн т сталевої продукції — сортопрокату, листопрокату і безшовних труб. 1 квітня 2003 року комбінати було об'єднано в одне підприємство, а компанії «Kawasaki Steel» і «Ніппон-кокан» було об'єднано в одну компанію — JFE Holdings. Станом на 2003 рік об'єднаний комбінат мав у своєму розпорядженні 3 доменних печі об'ємами 2584 м³, 5153 м³, 4097 м³, 2 аглофабрики, 5 коксових батарей, 3 кисневих конвертери, одну 50-тонну електросталеплавильну піч, 3 установки безперервного розливання сталі, слябінг, блюмінг, 4 вакууматори, різноманітні стани холодної і гарячої прокатки, 2 ТЕЦ. Сучасний стан Комбінат складається з двох підрозділів, що являють собою колишні комбінати «Тіба» і «Кейхін» і розташовані відповідно на східному і західному берегах Токійської затоки Тихого океану. Загальна площа двох підрозділів комбінату складає 15 км². Комбінат виплавляє щороку приблизно 8 млн т сталі. Посилання
JP Tower

The JP Tower (Japanese: JPタワー) is a 195.7 m (642 ft) building with integrated retail and restaurant facilities located in front of the Marunouchi Exit of Tokyo Station in Chiyoda ward, Tokyo. The building was completed in May 2012 and was opened to the public on March 21, 2013. Overview The 38 story JP Tower replaces the former central mail sorting facility of Japan Post. A large portion of the original five story low rise frontage of the Tokyo Central Post Office, designed in 1931 by Tetsuro Yoshida, was preserved and redeveloped as the Kitte retail and dining facility. JP Tower tenants include offices of the Mitsubishi UFJ Financial Group. The basement floor connects directly to Tokyo Station, as well as other nearby buildings. Intermediatheque The Intermediatheque, located in the renovated Central Post Office building on the 2nd and 3rd floor, serves as a museum of academic culture and a venue for workshops and seminars open to the general public. The Intermediatheque was launched as an academic-industry collaborative project with the support of the University of Tokyo. The facility is jointly operated by Japan Post and The University Museum, The University of Tokyo. Many of the furnishings and exhibits on display dating back to the Imperial University era. References External links Kitte Retail and Dining Facilities Archived 2020-06-27 at the Wayback Machine (in English)
JP Tower

La JP Tower (ＪＰタワー?) è un grattacielo che si trova di fronte all'uscita Marunouchi della stazione di Tokyo nel rione Chiyoda, Tokyo. Caratteristiche L'edificio, alto 200 metri e con 38 piani, è stato completato nel maggio 2012 ed è stato aperto al pubblico il 21 marzo 2013. L'edificio ha sostituito l'ex centro di smistamento postale centrale di Japan Post. Una gran parte dell'originale facciata bassa a cinque piani dell'ufficio postale centrale di Tokyo, progettata nel 1931 da Tetsuro Yoshida, è stata conservata e riqualificata come struttura commerciale e di ristorazione. Gli inquilini di JP Tower includono uffici del gruppo finanziario UFJ Mitsubishi. Il piano seminterrato si collega direttamente alla stazione di Tokyo e ad altri edifici vicini. Note Voci correlate Grattacieli più alti del Giappone Grattacieli più alti di Tokyo Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su JP Tower Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su jptower.jp. (EN) JP Tower, su Skyscraper Center. Kitte Retail and Dining Facilities Archiviato il 27 giugno 2020 in Internet Archive. (in Inglese)
Old Ministry of Justice Building

The Old Ministry of Justice Building (法務省旧本館), also known as the Red-Brick Building (赤れんが棟), is an historical building in the Kasumigaseki district of Chiyoda, Tokyo, Japan. It previously served as the headquarters of the Ministry of Justice and continues to house certain offices of the ministry. It is designated as an Important Cultural Property. History The site was historically occupied by the residence of the Uesugi clan of the Yonezawa Domain during the Edo period. The building was constructed in 1895 from a design by the German expatriate architects Hermann Ende and Wilhelm Böckmann. Together with the Supreme Court of Judicature building, it was considered a representative work of Meiji era modern public architecture in Japan. The building was largely unaffected by the Great Kanto Earthquake of 1923 due to its steel-reinforced construction, but was gutted during the firebombing of Tokyo in 1945, with only the exterior walls and floors remaining intact. It re-opened in 1950 with various modifications including a re-designed tiled roof. The Ministry of Justice headquarters was relocated to a more modern 21-story office building, formally known as Central Government Office Complex No. 6-A, in 1990. Renovations in 1994 restored the building to its original exterior appearance. Since these renovations, the building has been used to house the Research and Training Institute of the Ministry of Justice (法務総合研究所), the Library of the Ministry of Justice (法務図書館) and the Ministry of Justice Museum. It was designated as an Important Cultural Property on 27 December 1994. Access The closest station is Sakuradamon on the Tokyo Metro Yurakucho Line. Gallery References
Saitama Prefectural Museum of History and Folklore

Saitama Prefectural Museum of History and Folklore (埼玉県立歴史と民俗の博物館, Saitama Kenritsu Rekishi to Minzoku no Hakubutsukan) is a prefectural museum in Saitama, Japan, dedicated to the history and folklore of Saitama Prefecture. The museum opened in 1971. See also Chichibu Province Musashi Province List of Historic Sites of Japan (Saitama) List of National Treasures of Japan (crafts: swords) References External links (in Japanese) Saitama Prefectural Museum of History and Folklore Saitama Prefectural Museum of History and Folklore at Google Cultural Institute
ThinkPark Tower

ThinkPark Tower (シンクパークタワー) is a 30-story skyscraper, part of the ThinkPark redevelopment area in Ōsaki, Tokyo. The building construction started in 2004, based on designs by Nikken Sekkei with additional input from CIA, Inc. / The Brand Architect Group and Neil Denari. It was completed in 2007. The official opening took place on October 25 of the same year. The ThinkPark complex, which encompasses the building, distinguishes itself by being the first green urbanism project in Japan. Richard Seireeni of The Brand Architect Group named the complex, designed the logo and devised the green urbanism marketing strategy. This approach in turn helped the developers in renting the entire lease space over one year prior to opening. The main functions of the building are office and retail space for companies, restaurants, retail establishments and clinics. Tenants Office tenants Sumitomo Heavy Industries headquarters Meidensha headquarters MOS Burger headquarters SEN Corporation headquarters Shin Nippon Machinery headquarters Dassault Systèmes K.K. headquarters PUMA Japan K.K. Alcatel-Lucent Japan Nippon Boehringer Ingelheim Co. headquarters Radio Frequency Systems sales office The Marine Foods Corporation headquarters Nippon Valqua Industries headquarters Sumitomo Mitsui Banking Corporation Osaki branch So-net Corporation headquarters Clinics ThinkPark Tower International Medical Clinic Thinkpark Heart Clinic Restaurants and shops The building accommodates Japanese-, Chinese-, and western-style restaurants as well as fast-food establishments like MOS Burger and Denny's. There are shops, pharmacies and other service-oriented businesses on the lower floors. References External links Official website (in Japanese)
Shin-Yokohama Park

Shin-Yokohama Park (新横浜公園, Shin-Yokohama Kōen) is a public park in Kōhoku Ward, Yokohama, Japan. It contains Nissan Stadium, a number of sporting fields and a birdwatching area. Nissan stadium is the largest stadium in Yokohama city and has a capacity of 72,000 spectators. During a typhoon in October 2017, the park was partially flooded. References
Cup Noodles Museum

Das Cup Noodles Museum (deutsch: Bechernudel-Museum) in Japan ist ein Museum, das sich dem Leben von Momofuku Andō und seiner Erfindung von Instantnudeln widmet. Es gibt Standorte in Yokohama und Ikeda. Von März 2021 bis Januar 2026 gab es eine Dependance des Museums in Tsim Sha Tsui, Hongkong. Das erste Museum eröffnete 2011 in Yokohama. Geschichte und Beschreibung Momofuku Andō, ein taiwanisch-japanischer Unternehmer, brachte am 25. August 1958 die ersten Instantnudeln auf den Markt. Mit seiner Erfindung wollte er nach dem Zweiten Weltkrieg (Pazifikkrieg) den Hunger vieler Japaner stillen. Die gefriergetrockneten Nudeln, die lediglich durch das Beifügen von kochendem Wasser verzehrfertig werden, gewannen sehr schnell an Popularität und kamen ab 1971 in den USA auf den Markt, woraufhin auch Europa folgte. 2005 erfand Nissin Foods die erste Instant-Ramennudel für den Weltraum (englisch Space Ramen). Heute sind die Nudeln in über 100 Ländern erhältlich. Bis zum Jahr 2021 wurden über 50 Milliarden Cup-Noodles verkauft. Nissin Foods ist Marktführer in Japan in der Kategorie Instantnudeln und belegt auch in vielen weiteren Ländern eine starke Marktposition. Im Museum werden das Leben von Momofuku Andō und der Erfindungsprozess seiner Nudeln dokumentiert. Unter anderem wird ein 1:1-Nachbau seiner Forschungshütte ausgestellt, in der er die erste Sorte mit Hühnergeschmack unter der Bezeichnung Chicken-Ramen (jap. チキンラーメン , chikin rāmen) erfand. Besucher können im sogenannten History Cube des Standortes Yokohama über 3000 verschiedene Instant-Nudel-Verpackungen, die weltweit nach Andōs Erfindung auf den Markt gebracht wurden, auf einem historischen Zeitstrahl betrachten. Allein in Japan werden jährlich 800 neue Sorten Instant-Ramen produziert. Mit einer Anmeldung können Gruppen einen Workshop besuchen, in dem sie innerhalb von 90 Minuten selbst einen Block Instantnudeln herstellen. Ohne Anmeldung können Besucher ihren eigenen Cup-Noodle-Becher gestalten, mit einer Nudelsorte ihrer Wahl befüllen lassen und mit nach Hause nehmen. An interaktiven Tischen lässt sich durch ein Quiz das Wissen über Instantnudeln spielerisch testen. Ein Verköstigungsraum ermöglicht das Probieren von speziellen limitierten Geschmacksrichtungen. Die Museen verfügen jeweils über einen Museums-Shop, der verschiedene Fanartikel und Produkte anbietet. Im Jahr 2021 betrug der Eintritt zum Museum in Yokohama 500 Yen (ca. 3,8 Euro). Bilder Weblinks Offizielle Website der Cup Noodles Museen – Yokohama und Ikeda [Osaka] (chinesisch, englisch, japanisch, koreanisch) Offizielle Website des Cup Noodles Museums – Hongkong [Tsimshatsui] (chinesisch, englisch) Einzelnachweise
CupNoodles Museum Yokohama

CupNoodles Museum Yokohama (カップヌードルミュージアム 横浜) is a museum dedicated to instant noodles and Cup Noodles, as well as its creator and founder, Momofuku Ando. Located at Yokohama, the museum feature four stories of exhibitions and attractions. This location includes various exhibits to display the history of instant ramen and Momofuku Ando's story. There is a workshop where you can create your own one-of-a-kind Cup Noodles. See also List of museums in Japan CupNoodles Museum Osaka Ikeda References External links Official website
Egota-no-Mori Park

Egota-no-Mori Park (江古田の森公園, Egota no Mori Kōen) is a public park in Nakano Ward, Tokyo, Japan. It is the largest park in Nakano Ward. Facilities Within the grounds of the park there is a large, six-story building called Tokyo General Health and Welfare Center Egota-no-Mori (東京総合保健福祉センター江古田の森, Tōkyō Sōgō Hoken Fukushi Shisetsu Egota no Mori).The park also has a multipurpose open area, wooded area, wooden playground equipment, sandbox, swings, water fountain, toilet (with wheelchair access), study room, benches, lawn, biotope pond, and dogwood hill. Gallery Access The park is a 6-minute walk from Shin-egota Station on the Toei Ōedo subway line. It can also be reached by bus from Ekoda Station (7 mins), Nerima Station (19 mins) and Nakano Station (20 mins). The park's opening hours are from 6 a.m. to 11 p.m., and the entry is free of charge. See also Parks and gardens in Tokyo National Parks of Japan References
Enoshima Shrine

Enoshima Shrine (江島神社) is a Shinto shrine in Enoshima, Fujisawa, Kanagawa, Japan. The shrine is dedicated to the worship of the kami Benten. Enoshima-jinja comprises three shrines, He-tsu-miya, Naka-tsu-miya and Oku-tsu-miya. According to legend, 12th-century Japanese ruler Hōjō Tokimasa visited the shrine to pray for prosperity, and there heard a prophecy from a mysterious woman, who left behind three scales, which became his family crest. See also Three Great Shrines of Benzaiten References
Enoshima-jinja

L'Enoshima-jinja est un sanctuaire shinto situé sur l'île d'Eno-shima de la ville de Fujisawa dans la préfecture de Kanagawa au Japon. Il y a trois sanctuaires dédiés sur l'île. Le principal sanctuaire est Hetsu-no-miya, dédié à la divinité Benten. Les deux autres sanctuaires sont Nakatsu-no-miya and Okutsu-no-miya. Selon la légende, une grotte fut dédiée par le 29e empereur Kinmei (510-571) à l'installation d'un petit sanctuaire pour trois divinités : Tagitsuhime, Ichikishimahime et Tagirihime en 552. Hetsu-no-miya Fondé en 1206 par Sanetomo Minamoto (1192-1219). Nakatsu-no-miya Fondé en 853 par le prêtre En-nin. Okutsu-no-miya Reconstruit en 1842. Notes et références Portail de la préfecture de Kanagawa Portail du shinto
Yebisu Garden Place

La Yebisu Garden Terrace (恵比寿ガーデンテラス, Ebisu Gāden Terasu) est un gratte-ciel de 107 mètres de hauteur construit à Tokyo en 1994 dans le complexe immobilier Ebisu Garden Terrace situé dans le quartier d'Ebisu. La surface de plancher de l'immeuble est de 48 920 m2 pour 290 logements. L'immeuble a été conçu par les cabinets d'architecture Taisei Corporation et Kume Sekkei. Articles connexes Liste des plus hautes constructions de Tokyo Liens externes Notes et références Portail des gratte-ciel Portail de Tokyo
Yokohama Cosmo World

Yokohama Cosmo World (japanisch よこはまコスモワールド Yokohama Kosumo Wārudo) ist ein Freizeitpark in Yokohama, Kanagawa (Japan), der am 11. August 1990 eröffnet wurde. Er liegt im Hafenneuentwicklungsprojekt Minato Mirai 21 im Bezirk Mitte der Stadt Yokohama. Eines der Wahrzeichen des Parks ist das rund 112 m hohe Riesenrad Cosmo Clock 21. Achterbahnen Weblinks Die offizielle Parkwebsite (japanisch) Einzelnachweise
Yokohama Cosmo World

Yokohama Cosmo World (よこはまコスモワールド, Yokohama Kosumo Wārudo) is a theme park in Yokohama, Kanagawa Prefecture, Japan. It contains the Cosmo Clock 21, formerly the tallest Ferris wheel in the world. It is since 1999 home to a unique coaster from Senyo Kogyo, named Diving Coaster: Vanish. The park is open year-round, and admission is free, but visitors must purchase individual ride tickets or a day pass to enjoy the attractions. Background Yokohama Cosmo World is managed by the Senyo Kogyo company. It is located in the Minato Mirai 21 District of Yokohama. It spans between the towns of Shinko in Naka district, and Minato Mirai in Nishi district. Originally used for the Yokohama Exotic Showcase exhibition in 1989, the Cosmo Clock 21 ferris wheel was part of the "Cosmo World Children’s Republic." After the exhibition ended, it was decided that the Cosmo Clock 21 would continue operation, along with the rest of Cosmo World. At that time, Cosmo World was adjacent to Nippon Maru Memorial park and took up only 23 blocks of Minato Mirai district. After this, it was decided that Cosmo World would be expanded and the Cosmo Clock 21 ferris wheel would be moved toward the opposite shore in Shinko, as a result of Minato Mirai noticeably expanding. Work including the relocation of the ferris wheel began in 1997 and the park was temporarily closed. The park was partially opened in 1998 and officially reopened on March 18, 1999. Public transportation access By subway 10 minute walk from JR Yokohama Municipal Subway (Sakuragicho Station) 2 minute walk from Minato Mirai Line (Minato Mirai Station) By ropeway References External links Official website (in Japanese) Geographic data related to Yokohama Cosmo World at OpenStreetMap
Yokohama Cosmo World

Yokohama Cosmo World (jap. よこはまコスモワールド Yokohama Kosumo Wārudo) – miejski park rozrywki otwarty w 1990 roku w Minato Mirai w Jokohamie, obsługiwany przez firmę Senyo Kogyo. Wstęp do parku jest bezpłatny, ale aby korzystać z atrakcji, należy zakupić indywidualny bilet lub karnet dzienny. Historia Cosmo World był pierwotnie jednym z miejsc wystawowych o nazwie „Cosmo World Kodomo no Kuni” (Republika Dziecięca Cosmo World), które działało razem z gigantycznym diabelskim młynem Cosmo Clock 21 podczas Yokohama Exotic Showcase '89 (YES'89) w 1989 roku. Decyzja o utrzymaniu diabelskiego młyna po zakończeniu wystawy zaowocowała pozostawieniem lunaparku Cosmo World. Po paru latach, ze względu na znaczny rozwój obszaru Minato Mirai, zdecydowano, że Cosmo Clock 21 zostanie przeniesiony na przeciwległy brzeg, wraz z rozbudową lunaparku Cosmo World w tym samym miejscu. Lunapark został zamknięty w 1997 roku z powodu prac związanych z przeniesieniem diabelskiego młyna. W 1998 roku park został tymczasowo otwarty z poszczególnymi obiektami rozrywkowymi. Całkowite ponowne otwarcie nastąpiło 18 marca 1999 roku, wraz z Cosmo Clock 21, po zakończeniu prac związanych z jego przeniesieniem i montażem. Niektóre produkcje, w których pojawił się lunapark Ashita, Mama ga Inai Godzilla kontra Mothra Hana yori dango 2 L.DK Tylko jedna miłość Kolejki górskie W 2025 roku w parku znajdowały się 3 kolejki górskie: Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona