NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Santuario Meiji

Il santuario Meiji (明治神宮?, Meiji Jingu), situato a Tokyo (Giappone), nei pressi della stazione di Harajuku, è un santuario shintoista (jinja) dedicato alle anime dell'Imperatore Mutsuhito e di sua moglie, l'Imperatrice Shōken. Storia L'Imperatore Meiji morì nel 1912 e la moglie nel 1914: il santuario fu costruito in loro onore. I lavori cominciarono nel 1915, diretti dall'architetto Itō Chūta, ed il santuario venne inaugurato e consacrato nel 1920. Il completamento dei lavori risale invece all'anno dopo, il 1921. Dopo che l'edificio originale venne distrutto durante la seconda guerra mondiale, il santuario attuale fu completato nell'ottobre 1958. Aree del santuario Il territorio occupato dal santuario è suddiviso in due zone: Naien, o giardino principale, è l'area con gli edifici sacri e include anche un museo dove sono conservati oggetti appartenuti all'imperatore Meiji e all'imperatrice Shōken. Il museo è costruito in stile Azekurazukuri. Gaien, o giardino esterno, che include la galleria di dipinti dei Meiji, una collezione di ottanta illustrazioni raffiguranti eventi chiave nella vita dell'imperatore e della consorte. Nel Gaien ci sono anche varie attrazioni sportive come lo stadio nazionale, che lo rendono uno dei più importanti centri sportivi del Giappone. Altro luogo importante è la sala memoriale Meiji, originariamente usata come luogo per incontri governativi. Oggi è usata per celebrare matrimoni shintoisti. Le aree sono coperte da una foresta sempreverde di 120,000 alberi appartenenti a 365 specie differenti, donati dal popolo giapponese quando il santuario fu edificato. Questa foresta di 700,000 metri quadrati (175 acri circa) nel cuore di Tokyo è visitata quotidianamente sia come luogo sacro e meditativo sia come area di ricreazione. Il santuario è costruito su di un'area dove l'imperatore e l'imperatrice Meiji si recavano abitualmente. Le strutture sono essenzialmente in legno di cipresso giapponese proveniente da Kiso e sono costruite secondo lo stile Nagarezukuri. Una gran folla si raduna ogni anno al tempio il 3 di novembre, in occasione della Festa della Cultura. Le donne e i bambini vi partecipano indossando i tradizionali kimono. Vi sono mostre di crisantemi, si celebrano matrimoni e nel parco si rinnova l'antico rito dello Yabusame (torneo di arcieri a cavallo). Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Santuario Meiji Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su meijijingu.or.jp. URL consultato il 13 luglio 2006 (archiviato dall'url originale il 31 marzo 2015).
Meiji-jingū

Meiji-jingū (jap. 明治神宮) – chram shintō w tokijskiej dzielnicy Shibuya, poświęcony deifikowanym duchom cesarza Meiji (1852–1912) i jego żony, cesarzowej Shōken (1850–1914). Historia Po śmierci cesarza w 1912 roku parlament japoński – przy silnym poparciu społeczeństwa – przyjął uchwałę o zbudowaniu chramu shintō, upamiętniającego jego rolę w modernizacji Japonii (restauracja Meiji). Wybrano teren, który obecnie przylega do parku Yoyogi i dzielnicy Harajuku. Budowę chramu rozpoczęto w 1915 roku w tradycyjnym stylu nagare-zukuri (obecnie najbardziej rozpowszechniony) przy użyciu głównie japońskiego cyprysu i miedzi. Budowa świątyni była projektem narodowym, z udziałem ochotników młodzieżowych i stowarzyszeń obywatelskich z całego kraju. Przekazano w darowiźnie 100 tys. drzew z całej Japonii, co stworzyło kompleks leśny w centrum miasta. Meiji-jingū został oficjalnie poświęcony w 1920 roku (w roku 2020 obchodzona była setna rocznica założenia). Większość kompleksu została spalona w czasie nalotów podczas II wojny światowej w 1945, ale las przetrwał. Dzięki pomocy społeczeństwa chram przywrócono do jego pierwotnej świetności w 1958 roku. Opis chramu Odwiedzanie chramu jest nie tylko „obowiązkowym” punktem w programie wizyt licznych turystów zagranicznych, ale często także oficjalnych delegacji zagranicznych przybywających do Tokio. Dla Japończyków jest popularnym sanktuarium zawierania ślubów, składania pierwszych, noworocznych wizyt hatsumōde, święta dzieci Shichi-go-san, czy obchodzenia ceremonii osiągnięcia dorosłości seijin-shiki w Dniu Dorosłych (Seijin no Hi), w drugi poniedziałek stycznia. Dwa razy w roku, 30 czerwca i 31 grudnia, odbywa się ceremonia Wielkiego Oczyszczenia (Ōharae) z grzechów i błędów w minionym półroczu. Na terenie chramu znajduje się otwarte w 2019 roku Meiji Jingu Museum, które prezentuje pamiątki po parze cesarskiej na powierzchni 3200 m², na dwóch piętrach. Święty las otaczający główne budynki chramu ma naturalny wygląd, ale w rzeczywistości został dokładnie zaprojektowany pod kierunkiem dr. Seiroku Hondy (1866–1952) i posadzony przez 110 000 ochotników. Na 70 ha rosną 234 różne odmiany drzew, podarowane z całej Japonii. Każde drzewo zostało wybrane na podstawie tego, jak będzie wyglądać po 100 lub 200 latach, przy jednoczesnym zapewnieniu naturalnego wyglądu lasu, gdy został zasadzony w 1920 roku. Ponieważ las jest uważany za święty, od czasu jego powstania nie było interwencji człowieka, nic nie jest dodawane ani odbierane. Kiedy drzewa przewracają się, zostają pozostawione takimi, jakimi są. Mieszka w nim wiele rzadkich gatunków ptaków i owadów. Galeria Uwagi Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona chramu (ang.) Fotoreportaż z chramu (ang.) Mapa całego terenu i otoczenia Meiji-jingū (ang.)
Храм Мэйдзи

Мэйдзи-дзингу (яп. 明治神宮 мэйдзи дзингу:) — самое крупное в Токио синтоистское святилище, посвящённое императору Мэйдзи (明治天皇) и его супруге императрице Сёкэн. Местоположение святилища: Камидзоно-тё Ёёги, Сибуя-ку, Токио. История Святилище учреждено 1 ноября 1920 года. Император Мэйдзи скончался 30 июля 1912 года, а императрица 11 апреля 1914 года. После их смерти возникло движение за создание святилища. Здание было закончено в 1920 году, но было уничтожено огнём во время Второй мировой войны. Реконструкция существующего здания, которая была поддержана многими японцами в Японии и за границей, была закончена в октябре 1958 года. Описание Территория святилища, расположенного в центре Токио, имеет площадь около 708200 м². Окружённое деревьями здание является характерным примером уникальной японской храмовой архитектуры. Этот стиль называют нагарэ-дзукури, при строительстве используется кипарис из Кисо. В саду представлены все разновидности деревьев и кустарников, которые произрастают в Японии. Более 100 тысяч кустарников и деревьев были пожертвованы людьми со всей Японии. Здание музея-сокровищницы расположено в северной части храмовой зоны. Оно построено из камня в архитектурном стиле адзэкура-дзукури. Здесь представлены различные предметы времён правления императорской четы. Внешний Сад Мэйдзи Дзингу, расположенный в 1,13 км от Внутреннего Сада, известен в мире как центр японских спортивных состязаний. Его создание было завершено в 1926 году. Площадь Внешнего Сада составляет 311600 м². В конце аллеи, высаженной деревьями гинкго, расположена Картинная Галерея Мемориала Мэйдзи, которая содержит 80 больших фресок, иллюстрирующих события жизни императора и его супруги. В углу Внешнего Сада расположен Мемориальный (Свадебный) Зал Мэйдзи, где продолжают проводить синтоистские свадебные церемонии. Ранее это здание использовалось главным образом для конференций и встреч, в частности, в нём проводилось обсуждение проекта Конституции Мэйдзи. Галерея Примечания Ссылки Официальный сайт Meiji Jingu Три азбуки и чуть-чуть по-английски (токийское святилище Мэйдзи — Мэйдзи-дзингу) — «Вокруг Света»
Храм Меиџи

Меиџи џингу (明治神宮) налази се у Токију, Јапан. То је Шинто храм посвећен душама цара Меиџија и царице Шокен. Цар Меиџи је умро 1912, а царица Шокен 1914. године. Након њихове смрти храм је изграђен у спомен на њих. Земљиште храма се састоји из три дела: Најен, унутрашњи део, Гајен, спољни део у коме се налази Меморијална галерија фотографија и спортски терени, и Меиџи меморијални хол. Ове површине су покривене зимзеленом шумом која је била донација народа из свих крајева Јапана, а простире се на 700.000 m² и сложи за духовне потребе и за релаксацију у центру града. Референце Спољашње везе Званични сајт на енглеском
Святилище Мейдзі

Святи́лище Ме́йдзі (яп. 明治神宮, めいじじんぐう, Мейдзі дзінґу) — велике синтоїстське святилище в районі Сібуя метрополії Токіо, Японія. В ньому вшановуються синтоїстські божества Імператор Мейдзі та його дружина Імператриця Шьокен. Основне торжество відбувається 3 листопада, на спомин дня народження Імператора Мейдзі. Короткі відомості Після смерті Імператора Мейдзі в 1912 році та Імператриці Шьокен в 1914 році серед пересічних японців виник рук вшанування цих монарших осіб як синтоїстських божеств. У зв'язку з цим 1915 року японський уряд видав розпорядження про спорудження державного святилища. Місцем для його побудови було обрано парк Йойоґі, де знаходилися старовинні садиби 17 століття. Будівельні роботи тривали 5 років. Урочисте відкриття Святилища Мейдзі відбулося 1920 року. Його площа становила 700 тисяч м². Для облаштування території Святилища було використано 120 тисяч дерев і кущів 365 різних видів, які зібрали з усієї Японії. Садівницькими роботами займалися юнацькі добровольчі загони з усіх японських префектур. 1926 року вони завершили спорудження зовнішнього саду, площа якого склала 300 тисяч м². В квітні 1945 року Святилище Мейдзі було зруйноване під час Другої світової війни, в ході бомбардування Токіо літаками ВПС Армії США. 1958 року вся територія святилища була відреставрована і відкрита для вільного відвідування. Примітки Джерела та література Святилище Мейдзі // 『日本大百科全書』 [Енциклопедія Ніппоніка]. — 第2版. — 東京: 小学館, 1994—1997. — 全26冊. (яп.) Посилання (яп.) Офіційна сторінка Святилища Мейдзі
Tokorozawa Shinmei Shrine

Tokorozawa Shimei Shrine (所澤神明社, Tokorosawa shinmei-sha) is a Shinto shrine in Tokorozawa, Saitama, Japan. History Tradition holds that the Tokorozawa Shinmei Shrine was founded in 110 CE by Yamato Takeru during his conquest of eastern Japan and the shrine claims to have been one of the most important centers for the worship of Amaterasu in the Kantō region; however, all records were lost in a fire in 1826. With the establishment of the Imperial Japanese Army’s Tokorozawa Air Field in 1911, pioneering pilot Yoshitoshi Tokugawa began a tradition of praying at this shrine for air safety. Enshrined kami Amaterasu Ōmikami Ukanomitama Mount Miwa Festivals The major Japanese festivals of the shrine are: January 1 – Gantan-sai (New Year’s Festival) February 3 – Setsubun (traditional beginning of spring) April 21 – Chi-sai First Sunday in June – Ningyō-kuyō (Doll’s Day) June 30 - Nagoshi-no Ō-harae (Summer Purification Ceremony) September 15 – Tai-sai External links Official website (in Japanese)
Tokorosawa shinmei-sha

Le Tokorozawa shimei-sha (所澤神明社) est un important sanctuaire shinto situé dans la ville de Tokorozawa, préfecture de Saitama au Japon. Histoire La tradition veut que le sanctuaire Tokorozawa Shimei est fondé en 110 AD par Yamato Takeru no mikoto durant sa conquête de l'est du Japon. Trois kamis y sont vénérés : Amaterasu Ohmikami, Ukanomitama no-mikoto et Ōmono-nushi. Festivals Les principaux festivals sont : 1er janvier : Gantan-sai (fête du Nouvel An) 3 février : Setsubun (commencement traditionnel du printemps) 21 avril : Chi-sai 1er dimanche de juin : Ningyō-kuyō (jour de la poupée) 30 juin : Nagoshi-no Ō-harae (cérémonie estivale de purification) 15 septembre : Tai-sai Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Tokorozawa Shinmei Shrine » (voir la liste des auteurs). Annexes Sources Documents du sanctuaire de Tokorozawa Shinmei[réf. nécessaire] Association de tourisme de Tokorozawa[réf. nécessaire] Portail de la préfecture de Saitama Portail des religions et des croyances Portail du shinto
Banna-ji

Banna-ji (鑁阿寺, Banna-ji?) es un templo budista de la secta Shingon en la localidad de Ashikaga, parte de la prefectura de Tochigi (Japón). El gohonzon es una estatua de Dainichi Nyōrai, del cual deriva el apodo del templo, Dainichisama.​ Las estructuras están levantadas sobre las ruinas de la residencia fortificada del clan Ashikaga, que dominó el país durante el período Muromachi, y sus terrenos han sido designados como Lugar Histórico Nacional.​ Historia El templo tuvo su origen como el hogar de Ashikaga Yoshiyasu (1127-1157), el fundador del clan Ashikaga, a mediados del siglo XII. Su estado primigenio como una residencia fortificada todavía está patente en sus fosos y puertas. Unas décadas más tarde de su construcción, en 1196, su hijo, Ashikaga Yoshikane (cuyo nombre budista póstumo es Banna), buscando la protección divina, construyó un templo en los terrenos dedicado al Buda Vairocana. Finalmente en 1234 se convirtió en un templo de pleno derecho que albergaba a los sacerdotes y el santuario oficial del clan.​ Reconocimientos El recinto de 40 000 metros cuadrados ganó la protección como Lugar Histórico Nacional en marzo de 1922, así como el salón principal fue designado como Bien Cultural Importante en 1950. El templo aún conserva muchos remanentes de sus orígenes como residencia fortificada de samuráis, incluyendo fosos, murallas de tierra y cuatro puertas defensivas que datan del siglo XVI.​ Estas características merecieron al templo su inclusión la lista de «100 notables castillos de Japón» en 2006.​ La condición del salón principal fue elevada a Tesoro Nacional en 2013.​ Bienes culturales Ashikaga Yoshiuji erigió el salón principal del Banna-ji en 1234. Después de que un rayo la alcanzara, la estructura sufrió un incendio y Ashikaga Sadauji, padre de Ashikaga Takauji, la mandó a reconstruir en 1299. Se trata de un edificio de planta cuadrada con cinco tramos con un tejado de estilo irimoya. Aunque el templo se asocia con el budismo esotérico, presenta características basadas en las congregaciones Zen. El edificio fue extensamente remodelado en torno a los años 1407 y 1432. Este salón fue clasificado como Bien Cultural Importante en 1908 y ascendió a Tesoro Nacional en 2013.​ Otros bienes culturales son el salón Kyōdō, de principios del período Edo,​ y la campana Bonshō, del período Kamakura.​ Véase también Shogunato Ashikaga Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Banna-ji.
Banna-ji

Le Banna-ji (鑁阿寺, bannaji) est un temple bouddhiste (寺, ji) de la ville d'Ashikaga, préfecture de Tochigi. Son nom complet est kongousan niouin hokkebou Bannaji (金剛山 仁王院 法華坊 鑁阿寺). Il appartient à l'école bouddhiste Shingon. On y vénère Vairocana. Histoire Sa construction débute en 1196 sous l'égide d'Ashikaga Yoshikane. Annexes Lien externe (ja) « Le temple sur le site de la ville d'Ashikaga », sur www.city.ashikaga.tochigi.jp (consulté le 23 juillet 2019). Portail de la préfecture de Tochigi Portail du bouddhisme
United States Fleet Activities Yokosuka

United States Fleet Activities Yokosuka (COMFLEACT Yokosuka) lub Commander, Fleet Activities Yokosuka (CFAY) – najważniejsza baza morska marynarki wojennej Stanów Zjednoczonych na zachodnim Pacyfiku, jednocześnie największa i o największym znaczeniu strategicznym baza US Navy poza terytorium Stanów Zjednoczonych. Opis bazy COMFLEACT Yokosuka położona jest na terytorium Japonii, na wyspie Honsiu, u wejścia do Zatoki Tokijskiej, 29 km na południe od Jokohamy i 68 km od Tokio. Baza posiada 18 nabrzeży, 5 statków portowych oraz dużą liczbę kotwicowisk. Pirs Piedmont przeznaczony był dla jedynego lotniskowca na stałe bazującego poza terytorium USA USS "Kitty Hawk" (CV-63). Baza została zbudowana jako część programu modernizacji japońskiej bazy, zaś władze Japonii zapewniają wsparcie obsługi sił Stanów Zjednoczonych służących między innymi zapewnieniu bezpieczeństwa Japonii. Z początkiem wojny koreańskiej w 1950 r. stała się bardzo ważną i nadzwyczaj intensywnie wykorzystywaną, i chociaż USA formalnie wciąż prowadziły okupację Japonii, cały wysiłek skierowany został na wsparcie Korei Południowej. Ambulatorium marynarki zostało w 1950 roku powiększone i zamienione na szpital, w styczniu 1951 r., utworzono Centrum Komunikacyjne Yokosuka, w kwietniu zwiększono też rangę i możliwości departamentu napraw okrętów. Jako wielkie centrum naprawcze, Yokosuka stała się żywotnym centrum serwisowym dla VII Floty Stanów Zjednoczonych w trakcie wojen koreańskiej i wietnamskiej. W 1952 roku dowództwo sił amerykańskich zostało przeniesione z Tokio do Yokosuki, co miało też znaczenie polityczne, odzwierciedlające fakt, że amerykańska okupacja Japonii stała się w międzyczasie stanem jedynie formalnym, bez jakiegokolwiek przełożenia na codzienne funkcjonowanie kraju. W 1960 roku jednostkę komunikacyjną marynarki w Yokosuce, przemianowano na US Naval Communications Station, Japan, co podniosło zarówno jej rangę jak i możliwości. Bibliografia Yokosuka, Japan (ang.)
United States Fleet Activities Yokosuka

United States Fleet Activities Yokosuka (横須賀海軍施設, Yokosuka kaigunshisetsu?) är namnet på den del av örlogshamnen i Yokosuka, beläget på Miurahalvön i Kanagawa prefektur i Japan, som kontrolleras av USA:s flotta. Den största delen av hamnen har kontrollerats av USA ända sedan den japanska kapitulationen efter andra världskrigets slut 1945. Örlogsbasen i Yokosuka utgör den viktigaste amerikanska marinbasen i den västra delen av Stilla havet och är den största amerikanska militäranläggningen i Japan. Basen är belägen vid Tokyobuktens inlopp 65 kilometer söder om Tokyo. Bakgrund Basen uppfördes under Tokugawa-shogunatet efter att dess finansminister, Oguri Kozukenosuke, 1860 beslutat att Japan måste ha ett ordentligt skeppsvarv för stora fartyg för att kunna hävda sig i världshandeln. Representanter från Frankrike bjöds och dessa kunde konstatera att Yokosuka topografiskt påminde om hamnen i Toulon. Under andra världskriget var verksamheten för Kejserliga japanska flottan på högtryck och som mest arbetade 40 000 arbetare i vad som förutom skeppsvarv även var vapenfabrik, ammunitionsdepå, bränsledepåer och en flygbas. 30 augusti 1945 överlät den japanska befälhavaren för örlogsbasen den till de allierade styrkorna, som leddes av USA. Efter Koreakrigets utbrott i juni 1950 ökade basens betydelse, vilket den även kom att göra under Vietnamkriget. Ockupationen av Japan upphörde 1952 och två år senare återfördes en mindre del av basen för Japans nyinrättade marinstyrkor inom Japans självförsvarsstyrkor. Hangarfartygen som genom åren var baserade på Yokosuka var fram till 2008 samtliga med konventionell drift och inte med atomdrift, vilket samtliga amerikanska hangarfartyg som byggts från 1970-talet har som drivkälla. Efter att det sista hangarfartyget med konventionell drift i aktiv tjänst i den amerikanska flottan, USS Kitty Hawk (CV-63), togs ur drift kom USA och den japanska regeringen överens om att tillåta ett atomdrivet hangarfartyg att baseras i Japan. Verksamhet Anläggningen är 2.3 km² stor och där finns bland annat högkvarteret för USA:s sjunde flotta, inklusive dess ledningsfartyg USS Blue Ridge (LCC-19). Örlogsbasen är den enda utanför USA vid vilket ett amerikanskt hangarfartyg och dess tillhörande stridsgrupp (engelska: Carrier Strike Group) med kryssare och jagare är permanent baserad. Sedan oktober 2015 är det USS Ronald Reagan (CVN-76), avlösande USS George Washington (CVN-73), som har Yokosuka som hemmahamn. Se även Alliansen mellan USA och Japan Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, United States Fleet Activities Yokosuka, tidigare version. Noter Externa länkar Fleet Activities Yokosuka Wikimedia Commons har media som rör United States Fleet Activities Yokosuka.﻿
Йокосука (військово-морська база)

Йокосука (англ. United States Fleet Activities Yokosuka, яп. 横須賀海軍施設) — діюча військово-морська база Військово-морських сил США, розташована в Йокосуці, Японія. Основним призначенням бази є утримання та експлуатація інфраструктури матеріально-технічного, рекреаційного, адміністративного забезпечення та обслуговування Військово-морських сил США в Японії, 7-го флоту та інших операційних сил США у Західній частині Тихого океану сил. Йокосука є найбільшою стратегічно важливою військово-морською базою США в західній частині Тихого океану. Військово-морська база Йокосука займає площу 2,3 км² (568 акрів) і розташована біля входу в Токійську затоку, за 65 км (40 миль) на південь від Токіо та приблизно за 30 км (20 миль) на південь від Йокогами на півострові Міура в регіоні Канто на Тихоокеанському узбережжі в Центральній частині острова Хонсю. Історія Військово-морська база в Йокосуці була заснована у 1870 році й була одним з головних арсеналів Імперського флоту Японії у XX столітті. Тут будувалися такі лінкори, як «Ямасіро», авіаносці, як «Хірю» та «Сьокаку». У Йокосукському повітряно-технічному арсеналі також проектувалися великі військово-морські літаки. Крім того, протягом історії поблизу було створено численні інші об'єкти, включаючи штаби різних військово-морських підрозділів, адміністративні будівлі, військові навчальні школи, аеродроми, засоби зв'язку, казарми, арсенали та військовий шпиталь, що перетворило територію навколо арсеналу на головну флотську базу. Під час Другої світової війни діяльність на Йокосукській військово-морській верфі досягла свого піку. До 1944 року вона займала 280 акрів (1,1 км²) і на ній працювало понад 40 000 робітників. Окрім суднобудівного заводу, на верфі також були збройовий завод, склади боєприпасів та постачання, паливний склад, база гідролітаків та військово-морська авіабаза. Галерея Примітки Виноски Джерела Посилання Commander Fleet Activities Yokosuka(англ.) Commander Fleet Activities(англ.)
Queen's Square Yokohama

Le Queen's Square Yokohama (クイーンズスクエア横浜, Kuīnzu Sukuea Yokohama) est un ensemble de trois gratte-ciels situé dans le quartier du Minato Mirai 21 à Yokohama. La plus haute tour culmine à 171,8 m. Notes et références Portail des gratte-ciel Portail des années 1990 Portail du Japon
Queen's Square Yokohama

Queen's Square Yokohama (jap. クイーンズスクエア横浜 Kuīnzu Sukuea Yokohama, pol. dosł. Plac Królowej w Jokohamie) – duży kompleks zlokalizowanych w dzielnicy Minato Mirai 21 w Jokohamie. Całkowita powierzchnia wynosi 496 385,70 m². Kompleks został otwarty 18 lipca 1997 roku i składa się z trzech wieżowców biurowych (Queen's Tower A, B i C) najwyższy budynek ma 171,8 m wysokości, a kolejne dwa mają 138 m i 109 m, centrum handlowego (Minatomirai Tokyu Square), hotelu (Yokohama Bay Hotel Tokyu) i sali koncertowej (Yokohama Minatomirai Hall). Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona
Manseibashi

Mansei Bridge (万世橋, Manseibashi) is a concrete single arch bridge across the Kanda River in Chiyoda, Tokyo. The bridge carries National Route 17 across the Kanda River. Two former public transport stations and a police station nearby are named after the bridge. Various bridges made of wood or stone were the predecessors to the current bridge, which stands at the location of what was once one of Tokyo's city gates. The latest bridge was constructed in 1930. See also Manseibashi Station, the former station complex which derives its name from this bridge References
Manseibashi

Le pont Mansei (万世橋, Manseibashi) est un pont en arc en béton sur la Kanda-gawa à Chiyoda, Tokyo. Deux gares de transport collectif et un poste de police proches sont nommés d'après ce pont. Divers ponts en bois ou en pierre s'élevaient à cet endroit, qui était l'une des portes de la ville de Tokyo. Le dernier pont a été construit en 1930. La rue qui passe sur le pont est la Route nationale 17. Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Manseibashi » (voir la liste des auteurs). Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de Tokyo Portail des ponts
GranTokyo

Le GranTokyo (グラントウキョウ, Guran Tōkyō) est un gratte-ciel situé dans le quartier de Marunouchi à Tokyo au Japon. La construction de cette tour de 205 m de haut s'est achevée en 2007. Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « GranTokyo » (voir la liste des auteurs). Liens externes (ja) Site officiel Ressources relatives à l'architecture : The Skyscraper Center Structurae Portail de Tokyo Portail des gratte-ciel