NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Shitennō-ji

Shitennō-ji (四天王寺, Shitennō-ji? Templul celor patru regi cerești) este un templu budist din orașul Osaka, din Japonia. Este considerat a fi cel mai vechi templu budist administrat oficial de către curtea imperială a Japoniei. Istorie Conform cronicii Nihon Shoki, prințul Shōtoku (593-622) a invitat trei arhitecți coreeni din regatul Paekche care să participe la construcția templului. Se crede că Shitennō-ji a fost construit în anul 593, în primul an de domnie a împărătesei Suiko (a cărei regent a fost Shotoku). Templul îi are ca patroni pe cei patru regi cerești (Shitennō), de unde îi vine și numele, dar și pe bodhisattva Avalokiteśvara (Kannon). De-a lungul timpului Shitennō-ji a suferit multe incendii, motiv pentru care a fost restaurat și reconstruit de mai multe ori. Clădirea sa actuală datează din anul 1963, când a suferit ultima restaurație. Fotogalerie Referințe
Ситэнно-дзи

Ситэнно-дзи (яп. 四天王寺, «храм Четырёх небесных владык») — буддийский храм в Японии, в районе Тэннодзи города Осака. Один из старейших центров буддизма в Японии. На протяжении Средних веков и нового времени был центром школы Тэндай. В 1946 году отделился от неё, основав собственную школу Васю (яп. 和宗). История Согласно «Анналам Японии» Ситэнно-дзи был основан в 593 году принцем-регентом Сётоку. Храм сооружался для празднования победы в гражданской войне пробуддистских сил, которые возглавлял Сога-но Умако, над синтоистскими войсками под командованием Мононобэ-но Мории. Деревянные сооружения Ситэнно-дзи — Большие южные ворота, Средние ворота, Пятиярусная пагода, Золотой зал и Лекционный зал — располагались в своеобразной манере: в одну линию, которая тянулась с юга на север. Кроме них на территории храма существовали 4 служебных сооружения, которые занимались материальной и медицинской помощью прихожанам. В 836 году Ситэнно-дзи сильно пострадал от удара молнии, а в 960 году от пожара полностью сгорели основные культовые сооружения храма. В XI веке Ситэнно-дзи отреставрировали и он стал местом паломничества японской аристократии и монарших особ. Храм был одним из центров культа принца Сётоку, которого считали отцом-основателем японского буддизма. В Ситэнно-дзи длительное время учились основатели разных японских школ: Сайтё, Кукай, Синран и Иппэн. В 1576 году во время войны Оды Нобунаги с войсками сектантов Исиямы Хонган-дзи Ситэнно-дзи сгорел. Храм отстроил Тоётоми Хидэёси, но он снова сгорел во время Осакской компании Токугавы Иэясу в 1614 году. Сёгунат Токугава восстановил Ситэнно-дзи с нуля, но в 1801 году его в очередной раз спалила молния. Очередные реставрационные работы были закончены через 11 лет. В новейшее время Ситэнно-дзи опять пережил ряд несчастий. В 1934 году большой тайфун повредил Пятиярусную пагоду и Средние ворота, которые отремонтировали через 5 лет, но во время Второй мировой войны, в 1945 году, храм сгорел во время бомбардировки Осаки силами ВВС Армии США. В течение 1957—1963 годов Ситэнно-дзи в очередной раз отстроили, но не из дерева, а из железобетона. В таком виде храм сохраняется по сегодняшний день. Современный Ситэнно-дзи состоит из центрального комплекса строений, которые отреставрированы в корейско-китайском стиле VI века, типичном для культуры Асука (Райские ворота, Ворота Нио, Пятиярусная пагода, Золотой зал, Лекционный зал), Павильона Сётоку (яп. 聖霊院), Утреннего Зала (яп. 六時堂, 1623), Светлого павильона пяти мудростей (яп. 五智光院, 1617), Каменных тории (1294) и ряда других сооружений. Фотогалерея Примечания Ссылки Официальный сайт (яп.). Дата обращения: 3 ноября 2010. Архивировано 10 мая 2012 года. Храм Ситэннодзи (рус.). Дата обращения: 3 ноября 2010. Храм Ситэннодзи (рус.). Дата обращения: 3 ноября 2010. Архивировано 10 мая 2012 года. Осака (рус.). Дата обращения: 3 ноября 2010. Архивировано из оригинала 18 апреля 2013 года.
Šiteno-dži

Šiteno-dži (japonsko: 四天王寺, »Tempelj štirih nebeških kraljev«) je budistični tempelj v Osaki na Japonskem. Znan je tudi kot Arahaka-dži, Nanba-dži ali Micu-dži. Tempelj včasih velja za prvi budistični in najstarejši uradno upravljani tempelj na Japonskem, čeprav so bili tempeljski kompleks in stavbe skozi stoletja na novo zgrajeni, pri čemer je bila zadnja rekonstrukcija izvedena leta 1963. To je sedež tempelj budistične sekte Va. Zgodovina Princ Šōtoku je bil znan po svoji globoki budistični veri, ko budizem v 6. stoletju na Japonskem ni bil razširjen. Da bi populariziral budizem, je princ Šōtoku vodil ogromen nacionalni projekt za promocijo budizma in naročil gradnjo Šiteno-dži. Princ Šōtoku je povabil tri korejske tesarje iz Baekjeja. Prinesli so znanje in vodili gradnjo Šiteno-dži. Same tempeljske stavbe so bile skozi stoletja nekajkrat prezidane; večina sedanjih struktur je iz časa, ko je bil tempelj nazadnje v celoti obnovljen leta 1963. Eden od članov, ki je sodeloval pri začetni gradnji templja v 6. stoletju, je pozneje ustanovil podjetje Kongō Gumi, ki je bilo specializirano za gradnjo templjev in svetišč. Kongō Gumi je bilo najstarejše podjetje na svetu, dokler ga leta 2004 ni kupila Takamacu Construction Group. Opis Šitenō se nanaša na štiri nebeške kralje v budizmu. Tempelj, ki ga je princ Šōtoku zgradil v njihovo čast, je imel štiri ustanove, od katerih je vsaka pomagala Japoncem doseči višjo raven civilizacije. Ta Šika-in (四箇院, »Štiri ustanove«) je bil osredotočen na garan (伽藍) s sedmimi stavbami (kompleks znotraj obzidja) in je vključeval Kjōden-in (»Institucija za vero in izobraževanje«), Hiden-in (»Ustanova blaginje«), Rjōbjō-in (»bolnišnica«) in Seijaku-in (»lekarna«) za zagotavljanje osnovne oskrbe prebivalcem Japonske. Znano je, da so trije od štirih delov obstajali znotraj templja v obdobju Kamakura. Garan (izraz, ki označuje sedem dvoran, ki sestavljajo idealno zgradbo budističnega templja.) je sestavljen iz petnadstropne pagode, glavnega zlatega paviljona (Kondo), v katerem je podoba bodhisatve Kannon, in Kōdō (»predavalnice«) pod pokritim hodnikom, ki ima troje vrat; vrata Deva (仁王門, Niōmon) (znana tudi kot čūmon (中門)), zahodna vrata in vzhodna vrata. Ta osrednji kompleks obdajajo Velika južna vrata (Nandaimon) in Velika vzhodna vrata (Higaši-no-ō'mon). Na zahodu so Velika zahodna vrata (Niši-no-ō'mon), znana tudi kot Gokuraku-mon (極楽門). Nadalje proti zahodu je kamniti tori, ki naj bi bil vzhodna vrata v Sukhavati, Čista dežela Zahoda. V dvorani Kameido je kamnita skulptura iz 7. stoletja v obliki želve, ki so jo uporabljali za državne obrede z vodo. To sta 2 predmeta v obliki želve, ki si stojita nasproti. Kamniti bazen in zgornji del želve sta bila izklesana iz posameznih kosov kamna Tacujama. Te so podobne rezbarijam na ruševinah Sakafuneiši, za katere se verjame, da so bile ritualno mesto cesarice Kōgjoku (594-661) v Asuki, prefektura Nara. Danes se še vedno uporabljajo za obrede v spomin na prednike z lebdečimi ploščami lesa z njihovimi imeni na vodi. Spominki Šiteno-dži se prodajajo 21.-ga v mesecu. Galerija Sklici Zunanje povezave Shitennō-ji (Japanese) Shitennō-ji v OpenStreetMap
Монастир Сітенно

Монасти́р Шітенно́ або Шітенно́-дзі́ (яп. 四天王寺, してんのうじ, МФА: [ɕiten̚.noː d͡ʑi], «монастир чотирьох небесних королів») — буддистський монастир в Японії. Належить секті Ва. Головний монастир секти. Розташований за адресою: префектура Осака, місто Осака, район Теннодзі, квартал Шітеннодзі 1–11–18. Монастирський титул — гора Арахака. Заснований 593 року. Головною святинею монастиря є статуя бодгістаттви Каннон. До цінних пам'яток належать Лотосова сутра (національний скарб Японії), храм Рокудзі (важлива культурна пам'ятка Японії), картина мандали (важлива культурна пам'ятка Японії), тощо. Один з найстаріших центрів буддизму в Японії. Протягом середньовіччя і нового часу був осередком секти Тендай. Короткі відомості За переказом «Анналів Японії» Шітеннодзі був заснований у 593 році принцом-регентом Сьотоку. Монастир споруджувався для відзначення перемоги у громадянській війні про-буддистських сил, які очолював Соґа но Умако, над синтоїстськими силами під командуванням Мононобе но Морії. Дерев'яні споруди Шітеннодзі — Великі південні ворота, Середні ворота, П'ятиярусна пагода, Золота зала і Лекційна Зала — розташовувалися у своєрідній манері: в одну лінію, що тягнулася з півдня на північ. Окрім них на території монастиря існували 4 службові будівлі, які займалися матеріальною і медичною допомогою прихожанам. У 836 році Шітеннодзі сильно постраждав від удару блискавки, а у 960 році від пожежі згоріли дощенту основні культові споруди монастиря. У XI столітті Шітеннодзі відреставрували і він став місцем паломництва японської аристократії та монарших осіб. Монастир був одним із центрів культу принца Шьотоку, якого вважали батьком-засновником японського буддизму. У Шітеннодзі тривалий час навчалися засновники різних японських сект: Сайтьо, Кукай, Сінран та Іппен. У 1576 році Шітеннодзі згорів у ході війни Оди Нобунаґи з військами сектантів Ісіями-Хонґандзі. Монастир був відбудований Тойотомі Хідейосі, але знову згорів під час Осацької кампанії Токуґави Ієясу 1614 року. Сьоґунат Токуґава відновив Шітеннодзі з нуля, але у 1801 році його вкотре спопелила блискавка. Чергові реставраційні роботи були закінчені через 11 років. У новітні часи Шітеннодзі знову пережив ряд лих. 1934 року великий тайфун пошкодив П'ятиярусну пагоду і Середні ворота, які відремонтували за 5 років, але під час Другої світової війни, у 1945 році, він згорів в ході бомбардування Осаки силами ВПС Армії США. Протягом 1957–1963 років Шітеннодзі вкотре відбудували, але не з дерева, а залізобетону. У такому вигляді монастир зберігається по сьогодні. Сучасний Шітеннодзі складається з центрального комплексу будівель, які відреставровані у корейсько-китайському стилі 6 століття, типовому для культури Асука (Райські ворота, Ворота Ніо, П'ятиярусна пагода, Золота зала, Лекційна зала); Павільйону Шьотоку, Ранкової Зали (1623), Світлого павільйону п'яти мудростей (1617), Кам'яних торії (1294) та ряду інших споруд. Галерея Примітки Джерела та література 四天王寺（考古学ﾗｲﾌﾞﾗﾘｰ62） / 中村浩,南谷恵敬著. 東京 : ニュー･サイエンス社, 1991. 四天王寺古文書（清文堂史料叢書 第78-79刊） / 棚橋利光編. 大阪: 清文堂出版, 1996. Посилання Офіційна вебстроінка Шітеннодзі [Архівовано 21 липня 2011 у Wayback Machine.] (яп.)
Roseraie Aramaki

La roseraie Aramaki (荒牧バラ公園, Aramaki bara-kōen) est une roseraie située dans la ville d'Itami, dans la préfecture de Hyōgo au Japon. Localisation La roseraie Aramaki est située dans le nord-ouest d'Itami, à 20 minutes à pied de la gare de Yamamoto sur la ligne Hankyu Takarazuka ou de la gare de Nakayamadera sur la ligne JR Takarazuka, non loin de l'aéroport international d'Osaka. Historique La roseraie a été créée en 1992. Collections Dans cette roseraie de 1,7 hectare de superficie sont abrités quelque 10 000 plants de rosiers représentant 250 espèces ou variétés venant du monde entier. On y trouve notamment des variétés de rosiers originaires d'Itami, telles que « Amatsu Otome » et « Madam Violet ». Liens externes (ja) Site officiel de la roseraie Aramaki (ja) Site touristique de Hyogo Portail des roses et des rosiers Portail de la préfecture de Hyōgo
Ryōgen-in

Ryōgen-in (龍源院) is a subtemple of the Daitoku-ji Buddhist complex, located in Kita-ku, Kyoto, Japan. It was constructed in 1502. There are five gardens adjoining the abbot's residence, including Totekiko (claimed to be the smallest Japanese rock garden), Isshi-dan, Koda-tei, and Ryogin-tei (a moss-covered garden which is claimed to be the oldest garden in Daitoku-ji, and has been attributed to Sōami). See also List of National Treasures of Japan (temples) External links Pictures of Ryōgen-in Zen Garden Other pictures of Ryōgen-in Panoramic view
Ryōgen-in

Le Ryōgen-in (龍源院) est un sous-temple du complexe bouddhiste Daitoku-ji situé dans l'arrondissement de Kita-ku de Kyoto au Japon. Sa construction remonte à 1502. Cinq jardins attribués à Sōami jouxtent la résidence de l'abbé, dont le Totekiko (présenté comme le plus petit jardin sec japonais), l'Isshi-dan, le Koda-tei et le Ryogin-tei (jardin recouvert de mousse, prétendument le plus ancien jardin de Daitoku-ji). Galerie Voir aussi Articles connexes Liste des Trésors nationaux du Japon (temples) Liens externes Photos du jardin zen de Ryōgen-in Autres photos de Ryōgen-in Vue panoramique Portail de Kyoto et de sa préfecture Portail du bouddhisme
Sanbō-in

Sanbō-in (三宝院, Sanbō-in) is a Buddhist temple in southern Kyoto, Japan, known today primarily for the quality of its garden. History Sanbō-in was established in the Azuchi-Momoyama period (1582–1615). It was a sub-temple of Daigo-ji, which is a Heian period temple founded in 902. The temple complex had fallen into disrepair during the Sengoku period. A majority of the present buildings and the garden of Sanbō-in date from the late 16th century. The garden is designed as a stroll garden with a large pond and several paths and bridges. The garden is said to contain over 700 stones; and one of them, called the Fujito stone, is said to have cost over 5,000 bushels of rice. Sanbō-in is also a noteworthy illustration of a landscape garden which is designed for viewing from a specific perspective within a building. As laid out in the Momoyama period, the garden remains one of the finest uses of the "fortuitous crane," the "tortoise" and the "isle of eternal youth." These poetic terms identify specific ways in which stones and ponds are poised in a prescribed, esoteric relationship. In 1598, Toyotomi Hideyoshi helped redesign the garden before his famous cherry blossom-viewing party. The karamon was either transferred from Fushimi castle or built there at the same time, and the main drawing room (表書院 omote shoin), another National Treasure, was finished shortly before Hideyoshi's death in September of that year. Hideyoshi's envisioned garden was completed in 1618, and Yoshiro, the chief gardener, received the title of "Kentei" (Excellent Gardener) for his work. See also List of Special Places of Scenic Beauty, Special Historic Sites and Special Natural Monuments List of Buddhist temples in Kyoto List of National Treasures of Japan (residences) Notes References Kirby, John B. 1962. From Castle to Teahouse: Japanese Architecture of the Momoyama Period. Tokyo: Tuttle Publishing. OCLC 512972 Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1956). Kyoto: The Old Capital of Japan, 794-1869. Kyoto: The Ponsonby Memorial Society. OCLC 36644 External links University of Pennsylvania, Fine Arts Library Image Collection: Samboin garden Bowdoin College: Classical elements of gardens; bridges; islands. aerial view and map image
Sanbō-in

Sanbō-in (三宝院, Sanbō-in) es un templo budista en el sur de Kioto, Japón, conocido hoy en día principalmente por la calidad de su jardín.​ Historia Sanbō-in se estableció en el período Azuchi-Momoyama (1582-1615).​ Era un subtemplo de Daigo-ji, que es un templo del período Heian fundado en 902.​ El complejo del templo se había deteriorado durante el período Sengoku.​ La mayoría de los edificios actuales y el jardín de Sanbō-in datan de finales del siglo XVI. El jardín está diseñado como un jardín de paseo con un gran estanque y varios caminos y puentes. Se dice que contiene más de 700 piedras; y una de ellas, llamada la «piedra Fujito», se dice que costó más de 5.000 fanegas de arroz.​ Sanbō-in es también una notable ilustración de un jardín paisajístico diseñado para ser visto desde una perspectiva específica dentro de un edificio. Como se expuso en el período Momoyama, el jardín sigue siendo uno de los mejores usos de la «grulla fortuita», la «tortuga» y la «isla de la eterna juventud». Estos términos poéticos identifican formas específicas en las que las piedras y los estanques están en una relación prescrita y esotérica.​ En 1598, Toyotomi Hideyoshi ayudó a rediseñar el jardín antes de su famosa fiesta para ver los cerezos en flor.​ El karamon fue transferido al castillo de Fushimi-Momoyama o construido allí al mismo tiempo,​ y el salón principal (表書院 omote shoin), otro Tesoro Nacional, fue terminado poco antes de la muerte de Hideyoshi en septiembre de ese año.​ El jardín previsto por Hideyoshi no se completó hasta 1618, y Yoshiro, el jardinero jefe, recibió el título de "Kentei" («Excelente jardinero») por su trabajo.​ Referencias Bibliografía Kirby, John B. 1962. From Castle to Teahouse: Japanese Architecture of the Momoyama Period. Tokyo: Tuttle Publishing. OCLC 512972 Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1956). Kyoto: The Old Capital of Japan, 794-1869. (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). Kyoto: The Ponsonby Memorial Society. OCLC 36644 Enlaces externos Universidad de Pennsilvania, Fine Arts Library Image Collection: Samboin garden Bowdoin College: Classical elements of gardens; bridges; islands. aerial view and map image
Sanbō-in

Le Sanbō-in (三宝院, Sanbō-in) est un temple bouddhiste situé au sud de Kyoto, connu aujourd'hui essentiellement pour la beauté de son jardin. Histoire Sanbō-in est établi à l'époque Azuchi Momoyama (1582-1615) comme sous-temple de Daigo-ji, temple de l'époque de Heian fondé en 902. Le complexe du temple était tombé en ruines au cours de la période Sengoku. La majorité des bâtiments actuels et le jardin de Sanbō-in datent de la fin du XVIe siècle. Le jardin est conçu comme un jardin promenade avec un grand étang et plusieurs chemins et ponts. Il contiendrait plus de 700 pierres, et l'une d'elles, appelée la « pierre Fujito », aurait coûté plus de 5 000 boisseaux de riz. Sanbō-in est également une illustration remarquable d'un jardin paysager conçu pour être contemplé à partir d'un point de vue spécifique à l'intérieur d'un bâtiment. Tel qu'il a été agencé à l'époque Momoyama, le jardin constitue une des plus belles démonstrations de la « grue fortuite », de la « tortue » et de l'« île de l'éternelle jeunesse ». Ces termes poétiques identifient la façon spécifique selon laquelle les pierres et les étangs sont disposés dans une relation ésotérique prescrite. En 1598, Toyotomi Hideyoshi redessine un jardin déjà existant afin d'en faire le lieu d'une extravagante fête de contemplation de la floraison des cerisiers. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Sanbō-in » (voir la liste des auteurs). Annexes Bibliographie John B. Kirby, From Castle to Teahouse: Japanese Architecture of the Momoyama Period, Tokyo, Tuttle Publishing, 1962 (OCLC 512972), Richard Arthur Brabazon Ponsonby-Fane, Kyoto: The Old Capital of Japan, 794-1869, Kyoto, The Ponsonby Memorial Society, 1956 (OCLC 36644). Liens externes (en) University of Pennsylvania, Fine Arts Library Image Collection, « Samboin garden » (consulté le 25 juillet 2019). (en) Bowdoin College : « Classical elements of gardens » ; « Bridges » ; « Islands », learn.bowdoin.edu (consulté le 25 juillet 2019). (en) Vue aérienne et plan du jardin, www.gardenvisit.com (consulté le 25 juillet 2019). Portail de Kyoto et de sa préfecture Portail du bouddhisme
Sanbō-in

Il Sanbō-in (三宝院?) è un tempio buddista nel sud di Kyoto, Giappone, conosciuto principalmente per la bellezza del suo giardino. Storia Il Sanbō-in venne edificato nel 1115 come parte del complesso di Daigo-ji. Dopo essere caduto in rovina durante il periodo Sengoku, fu ricostruito con altri edifici da Toyotomi Hideyoshi nel 1598, che lo ridisegnò e ampliò per accogliere l'originale festa dei ciliegi in fiore (花見?, Hanami). Trecento operai e giardinieri lavorarono al progetto, scavando i laghi e installando circa 700 pietre in uno spazio di 540 metri quadrati. Il giardino è disegnato in modo tale da poter essere comodamente percorso a piedi; possiede un grande stagno, vari sentieri e ponti di collegamento a piccole isole. Il Sanbō-in è un notevole esempio di giardino paesaggistico progettato per essere contemplato da un punto di vista specifico all'interno di un edificio, in questo caso dalla "Sala della visione pura" che si trova su una collina più alta del giardino. In sintonia con quanto sperimentato nell'architettura del periodo Momoyama, il giardino rappresenta uno dei migliori esempi della “gru” della “tartaruga” e “dell’isola dell’eterna giovinezza”. Queste parole poetiche identificano il modo specifico in cui le pietre e gli stagni sono disposti in una prescritta relazione esoterica. Note Bibliografia Kirby, John B. 1962. From Castle to Teahouse: Japanese Architecture of the Momoyama Period. Tokyo: Tuttle Publishing. OCLC 512972 Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. 1956. http://books.google.com/books?id=OpOdHQAACAAJ&dq=Kyoto:+The+Old+Capital+of+Japan,+794-1869&client=firefox-a Kyoto: The Ponsonby Memorial Society. OCLC 36644 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Sanbō-in Collegamenti esterni University of Pennsylvania, Fine Arts Library Image Collection: Sanboin garden Bowdoin College: Classical elements of gardens; bridges; islands. aerial view and map image, su gardenvisit.com.
Sanbō-in

Sanbō-in (三宝院) é um templo budista situado ao sul de Quioto, no Japão. História O templo foi fundado durante o período Azuchi-Momoyama (1582–1615), e era um subtemplo do templo Daigo-ji, fundado em 902 no período Heian. O complexo do templo caiu em ruínas durante o período Sengoku. A maioria dos edifícios atuais e o jardim de Sanbō-in datam do final do século XVI. O jardim foi projetado como um sítio de passeio, com uma grande lagoa e diversos caminhos e pontes. O jardim possui setecentas pedras, e uma delas é designada por Fujito, que teria custado cinco mil bushels de arroz. Em 1598, o dáimio Toyotomi Hideyoshi planeou o jardim como uma avenida para realizar uma festa de exposição das flores de cerejeira. Referências
Sankō Shrine

Sankō Shrine (三光神社, Sankō-jinja) is a Shinto shrine on a hill named Mt. Sanada (真田山, Sanada-yama) in Tennōji-ku, Osaka, Japan. It is notable for being the possible location of a legendary tunnel used during the 17th century Siege of Osaka. History The temple is said to have been built in the 5th century CE, during the reign of Emperor Hanzei. In the past it was also known as Himeyama Shrine, but has become more commonly known as the Sanko Shrine of Mt. Sanada. According to the shrine's history, the current head priest is the 86th head in the shrine's lineage. Grounds There is a statue of Sanada Yukimura on the grounds in recognition of the belief that the area is the location of the Sanada Maru, a fortification defended by the Toyotomi clan during the 1614 Winter Campaign of the Siege of Osaka. Within the grounds of the shrine is the opening of a tunnel, the "Sanada-no Nuke-ana" (真田の抜け穴), that is said to have connected the Sanada Maru to Osaka Castle during the siege. The number of worshippers visiting the shrine has increased dramatically since the shrine has been featured in the 2016 NHK taiga drama Sanada Maru. However, recent research by Yoshihiro Senda, Professor of Archeology and President of Nara University, concluded that the Sanada Maru was likely located several hundred metres away from the shrine. Senda further found that the tunnel on the shrine's grounds is not the legendary passage, but more likely a trench dug by the attacking Maeda forces. Festivals In June each year the shrine hosts the "Chūbu-yoke" festival, a week-long festival devoted to warding off the ill effects (e.g. paralysis and numbness) caused by stroke. During the rare event, a ring of grass measuring two metres in height is erected within the temple's hall. After receiving a blessing from the priest, the worshipper steps through the ring while praying for good health and long life. Access A small shopping street commonly referred to as the "Tamatsukuri Yukimura Road" leads from Tamatsukuri Station to the shrine. The station is connected to JR West's Osaka Loop Line and the Osaka subway's Nagahori Tsurumi-ryokuchi Line. Gallery References External links Official website (in Japanese)
Sankō-jinja

Le Sankō-jinja (三光神社) est un sanctuaire shinto situé sur la colline mont Sanada (真田山, Sanada-yama) dans l'arrondissement Tennōji-ku d'Osaka, au Japon. Le site du sanctuaire abrite une statue du samouraï Sanada Yukimura et l'ouverture d'un tunnel qui aurait autrefois été en relation avec le château d'Osaka. Galerie d'images Voir aussi Liens externes (ja) « Site officiel » (en) « Sanko Shrine », sur osaka-info.jp (consulté le 6 novembre 2019). Portail du shinto Portail d'Osaka et de sa préfecture