NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Чужоземний клуб Кобе

Чужоземний клуб Кобе (яп. 神戸外国倶楽部) — світський клуб із системою членства розташований у місті Кобе в префектурі Хіого (Японія). Створений з метою соціального обміну між чужоземцями, що проживають у регіоні Кансай. Історія Його попередником був Union Club (Міжнародний клуб) - світський клуб, який заснували 5 травня 1869 року американські та британські мешканці поселення чужоземців у Кобе. Крім них були й члени інших національностей, як-от французи та італійці. Клуб неодноразово переносив свій офіс з однієї будівлі до іншої в межах поселення (з ділянки 31 на ділянку 32, і зрештою 1870 року до підвалу готелю Oriental на ділянці 79). Далі він придбав приміщення в парку Хіґасі Юенті, що належали Клубу Конкордія, членами якого були переважно німці, і почав там працювати вже під назвою Клуб Кобе. 1890 року приміщення клубу перебудовано за проєктом Александера Нелсона Ганселла. Серед іншого, там були кегельбан та більярдна. 1909 року клуб зареєстровано в юридичному бюро під назвою «Чужоземний клуб Кобе». Коли 1923 року стався Великий кантоський землетрус, багато чужоземних компаній перенесли свої штаб-квартири до регіону Кансай, і кількість членів клубу значно зросла. Після початку воєнних дій на тихоокеанському театрі японський флот реквізував клубні приміщення, а згодом вони згоріли внаслідок повітряних бомбардувань. Заклад відновили 1950 року, але вже на місці зруйнованого готелю Тор на Тор-роуд, бо на попередньому місці в парку Хіґасі Юенті постала будівля американського консульства. У цьому новому приміщенні обладнано перший у Кобе корт для сквошу. Примітки Джерела 呉宏明（編）, ред. (2006). こうべ異国文化ものしり事典. 神戸新聞総合出版センター. ジャパン・クロニクル社（編）・土居晴夫（解説）, ред. (1980). 神戸外国人居留地. 神戸新聞出版センター. Посилання Kobe Club
Rokkosan Pasture

Rokkosan Pasture (神戸市立六甲山牧場, Kōbe Shiritsu Rokkōsan Bokujō) is a public pasture farm situated in Mount Rokkō, Kobe, Japan. History The construction of a pasture farm on Mount Rokkō was already considered in as early as 1975, when surveys on the pros and cons of building such a pasture were taken. Nature Known for its "beautiful natural settings", a handful of animal species can be found roaming about in Rokkosan Pasture. This includes cows, goats, horses, and sheep. Facilities and geography There are a few restaurants at the pasture. Horse riding opportunities are available at the pasture. In addition, visitors can have the chance to make their own select food items, including ice cream, as well as feed some of the animals on the farm ground. The Kobe cheese-making process is available for public view. The pasture is a half hour drive from Kobe below Mount Rokkō, and is linked to the mountain's ranch. Rokkosan Pasture can also be reached by cable car. Climate The temperature at Rokkosan Pasture is at its highest in August, and at its lowest in both January and February. References External links Official website
Кладбище иностранцев в Кобе

Кладбище для иностранцев в Кобе (яп. 神戸市立外国人墓地, англ. Kobe Municipal Foreign Cemetery) — муниципальное кладбище, расположенное в районе Кита-Ку, в г. Кобе, префектуре Хиого, предназначенное для иностранных граждан и их семей. Кладбище является национальной живописной достопримечательностью. Краткое описание Кладбище расположено примерно в 300 метрах к северо-западу от пруда Сиогахара-икэ в парке Футатаби, недалеко от вершины горы Футатаби. На территории площадью 14 гектаров находится около 2600 захоронений граждан из 61 страны мира, в том числе знаменитых людей, оказавших влияние на жизнь и культуру японского народа. Основная информация Надгробные памятники: 5 Количество представленных религий: более 20 Количество стран, граждане которых похоронены на кладбище: 61 Площадь: около 14 га История 1868 — в январе было учреждено Поселение иностранцев в Кобе. 1899 В августе — были установлены правила, регулирующие работу мест погребения иностранных граждан. В местности Касугано, деревня Фукиаи (Кагоикэ-дори, Тюо-ку) построено кладбище для иностранцев. 1937 — в феврале возле пруда Сиогахара-икэ началось строительство нового кладбища .(Позже строительство было надолго приостановлено из-за наводнения в Хансине и Второй мировой войны) 1952 — в августе завершено строительство кладбища и перемещено 620 надгробий. 1954 — Касуганское кладбище закрыто. 1961 — с Касуганского кладбища перевезено 1406 надгробий. 2007 — Кладбище и парк Футатаби были признаны национальной живописной достопримечательностью. Известные люди, похороненные на кладбище Джон Маршалл (первый директор порта Кобе) Павел Георгиевич Васкевич (дипломат) Валентин Фёдорович Морозов (кондитер) Фёдор Дмитриевич Морозов (предприниматель, отец Валентина) Генрих Фрейндлих (пекарь) Уолтер Р. Ланвас (основатель университета Квансэй Гакуин) Элиза Толкотт (основательница университета Кобе Дзёгакуин) Георг Фридрих Герман Хайт (первый производитель кожаных ботинок в Японии) Эдвард В. Кларк (популяризатор регби в Японии) монахиня Филомена (фр. Philomena Valentine Antonine, основательница католического приюта для девочек) Примечания Литература 山田郷土誌編纂委員会, ed. (3 ноября 1979), 山田郷土誌 : Игнорируется текст: "和書" (справка) 戸田, 清子 (30 марта 2013), 神戸市立外国人墓地の歴史的価値 - 墓地を通してみる近代神戸の記憶 -, 奈良県立大学研究季報, 23 (4): 49—67, Дата обращения: 6 ноября 2018
Kobe Oji Zoo

Kōbe Ōji Zoo (神戸市立王子動物園, Kōbe-shiritsu Ōji Dōbutsuen), or simply Kobe Zoo or Ōji Zoo (王子動物園), is a municipal zoo in Kobe, Japan. Attractions Panda House (パンダ館) – The zoo has kept giant pandas in its collection since 2000. Zoological Science Center (動物科学資料館) – An indoor educational center featuring skeletal specimens and a reading room. Big Cats Circle (円形猛獣舎) – This area houses tigers, lions, leopards, snow leopards, and jaguars. Polar Bear House (ホッキョクグマ舎) – This area houses polar bears, and has aboveground and underwater viewing areas. Animals' Land & Children's Zoo (動物とこどもの国) – This area houses farm animals, small domestic animals, and some exotic animals, such as red pandas, otters and koalas. A small amusement park (遊園地) – Rides and games for children, including a Ferris wheel and chair swing ride. The E.H. Hunter House (旧ハンター住宅) – The former residence of the founder of Osaka Iron Works, Edward Hazlett Hunter. An elaborate example of a 19th century ijinkan (異人館; "foreign home"), it is located at the northeast corner the zoo (hence not accessible outside zoo hours). The interior – with roped-off period furniture – is only open a few months each year. It was designated an Important Cultural Property by both the prefecture and the nation. Other animals in the zoo's collection include giraffes, zebras, kangaroos, ostriches, flamingos, hippos, some species of ape, crocodiles, bobcats, sea lions, snowy owls and elephants. Surrounding Technically, the zoo is situated within Ōji Park (王子公園, Ōji Kōen), but the zoo is enclosed and has admission fees. Surrounding the zoo are the various parts of a sports complex. To the zoo's northwest is the Ōji Sports Center (王子スポーツセンター, Ōji Supōtsu Sentā). To the northeast are some tennis courts; to the east is Ōji Stadium; to the southwest is the Museum of Literature. References External links Official website
Kobe Detention House

Kobe Detention House (神戸拘置所, Kobe Kōchisho) is a correctional facility in Kita-ku, Kobe. A part of the penal system of Japan, it is operated by the Ministry of Justice. Incidents A man who had been detained in the same detention center since August 2005 on charges of violating the Child Prostitution and Child Pornography Law became ill on January 6, 2006, and died in the morning of the following day. At the time, the man's prison cell had been left open despite the winter, and he was determined to have died from freezing. His bereaved family filed a lawsuit seeking damages at the Kobe District Court. The court ordered the government to pay about 43.6 million yen, saying that prison officials neglected monitoring while noticing a change in his physical condition. On June 14, 2012, 53 people in the same detention center complained of food poisoning symptoms such as diarrhea and abdominal pain, and Clostridium perfringens was detected in some of these patients. Kobe city authorities determined that the food poisoning was caused by the food prepared and served at the detention center, and took measures to suspend the use of the kitchen until eight days later. References
Kakogawa Steel Works

Kakogawa Steel Works (Japanese: 加古川製鉄所) is Kobe Steel, Ltd.'s ironworks in Kakogawa, Hyogo, Japan, established in 1969. It is responsible for about 80 percent of the company's iron and steel production. In general Kakogawa Steel Works started in 1969 in the reclaimed land on the Inland Sea, in the south of Kakogawa City, with the plate mill, using the hot slabs shipped from Kobe Steel Works, its main ironworks at that time, located in Kobe City. Iron plates mainly for the shipbuilding industry were important to the company because it is also a large producer of welding rods at its Fujisawa works. In 1970, a blast furnace was added in Kakogawa. (Kobe Steel Works stopped its last remaining blast furnace in 2017.) Later, a hot rolling mill, a cold rolling mill, and iron bar/iron pipes mills were added. It is an "integrated" steel works. Titanium processing mill is also located here, Kobe Steel having handled Titanium since 1954. Currently, about 80 percent of Kobe Steel's iron and steel production is done in Kakogawa. Since 2007, only two of the three blast furnaces are in service. Environmental concern Since Kakogawa has grown into a large city with a population of about 300,000—significantly expanded from 50 years ago—and now stretches to the coastal areas at the mouth of the Kakogawa River near the ironworks, pollution from iron ore and coal material yards has become a serious issue, especially depending on wind direction. In response, dust-prevention nets have recently been installed in the neighboring residential area. Data Space: 510 hectares Employees: about 2,500 Annual pig iron production: 6,000,000 tons (the fifth largest in Japan) Transportation Twenty minutes by taxi from West Japan Railway Company 's Kakogawa Station Ten minutes by taxi from Sanyo Electric Railway's Befu Station Twenty minutes from Japan National Route 2's Kakogawa Bypass (exit at Kakogawa-Higashi Interchange) See also Kobe Steel Japan's Steel Works References External links Official site
Какогава (комбінат)

34°42′46.7″ пн. ш. 134°49′03.1″ сх. д. Комбінат Какогава, також Какогава сейтецу-сьо (яп. 神戸製鋼所加古川製鉄所) — металургійний комбінат в Японії, у місті Какоґава. Один з 12 металургійних комбінатів Японії з повним виробничим циклом. Став до ладу 1970 року. Належить компанії Kobe Steel. Історія 1968 року на території комбінату було введено в експлуатацію листопрокатний стан. 1970 року було задуто першу доменну піч. На той момент комбінат мав 1 доменну піч об'ємом 2843 м³, два 240-тонних кисневих конвертора, працювали блюмінг, слябінг, прокатне виробництво, будувалися нові прокатні стани. В подальшому на комбінаті було побудовано ще 2 доменних печі. Сучасний стан На комбінаті працюють 3 доменних печі. На вересень 2016 року намічено тримісячний капітальний ремонт доменної печі № 3 зі збільшенням її об'єму з 4500 м³ до 4844 м³. Посилання
Shinsen’en

Der Shinsen’en (神泉苑) ist ein kleiner Garten in Kyoto, in dem sich ein Tempel und kleine Schreine befinden. Er ist als „Nationale Geschichtspur“ (国史跡, Kuni shiseki) registriert. Geschichte Der Shinsen’en wurde bei der Verlegung der Hauptstadt 794 hierher unmittelbar südlich des Daidairi als für das Volk nicht zugänglicher Garten angelegt. Ursprünglich besaß er eine beträchtliche Ausdehnung in Nordsüdrichtung von 4 chō (516 m) und eine Ostwestausdehnung von 2 chō (252 m). Die ausgedehnte Gartenanlage besaß einen großen Teich mit dem palastartigen Kenrankaku (乾臨閣), mit Pavillons (楼閣, Rōkaku), Angelstellen (釣殿, Tsuri-dono), überdachten Wasserfällen 滝殿 (Taki-dono) und anderen Gebäuden. Dort vergnügte sich der Tennō mit seinen Ministern. Die Gegend war ursprünglich Marschland gewesen, das man einerseits trocken legte, andererseits zu Gewässern umwandelte. Gelegentlich wurden dort Zeremonien zur Bitte um Regen (祈雨, Kiu) abgehalten. Aus dem Konjaku Monogatarishū wissen wir, dass im Jahr 824 Priester Shubin (守敏) vom Sai-ji und Priester Kūkai vom Tō-ji diese Zeremonie durchführten. Im Mittelalter verfiel der Garten, und als 1603 Shōgun Tokugawa Ieyasu dort seine Residenz, die Burg Nijō, errichten ließ, ging der Nordteil des Gartens verloren, und auch der Südteil wurde größtenteils als Wohngebiet genutzt. 1607 wurde ein Teil des Gartens durch Mönch Kaiga (快雅) wieder hergerichtet und ein Tempel der Shingon-Richtung des Buddhismus angelegt. Als 1990 am Nordrand des Gartens die Tōsai-Linie der U-Bahn angelegt wurde, hat man größere Untersuchungen durchgeführt. Man hat dort Teichufer und Baureste gefunden, die auf Brücken und Landeplätze für Boot schließen lassen. Ursprünglich befanden sich im Garten verschiedenen Tempel, in den Kyōgen, dem locker gestalteten Zwischenspiel zwischen Nō-Darbietungen, aufgeführt wurden. Heute finden solche jährlich vom 1. bis 4. Mai in der dafür angelegten Kyōgen-Halle (K in der Zeichnung) statt. Die Anlage Der größte Teil des Parks wird vom von einem Teich eingenommen, der im Norden eine runde Insel (中島) und eine weitere kleine im Süden enthält. Am linken Rand befindet sich ein Tempel (A in der Zeichnung) mit dem Abtquartier (方丈, B) und der „平安殿“ (Heian-den) genannten Halle, die ein Restaurant beherbergt. – Auf der kleinen Insel, die durch zwei Brücken zugänglich ist, steht ein Schrein mit dem Namen „善女竜王社“ (Zenjo ryūō sha, D) und ein ganz kleinen Schrein „恵方社“ (Ehō-sha, E), der auf einer runden Steinbasis steht. Am rechten Rand befindet sich die Kyōgen-Halle (K). Weblinks Website des Gartens Literatur Kyoto-fu rekishi isan kenkyukai (Hrsg.): Shinsen’en. In: Kyoto-fu no rekishi sampo (jo). Yamakawa Shuppan, 2011. ISBN 978-4-634-24626-3. S. 75.
Shinsen-en

Le Shinsen-en est un jardin japonais situé à Kyoto, dans l'arrondissement de Nakagyō, au carrefour de la rue éponyme et d'Oike-dōri. Datant du début de la période Heian, il s'agit du plus ancien jardin de Kyoto. Son nom, « jardin de la source divine », est lié au principal des miracles dont la tradition, en fait l'emplacement : en 824, après une longue sécheresse, le moine Kūkai aurait, par ses prières, fait tomber la pluie et apparaître le dieu dragon Zennyo. Cette anecdote, ainsi que plusieurs autres, relatées dans le Taiheiki et le Konjaku monogatari shū, témoignent du caractère magique que l'histoire du Japon attache à ce lieu . Sa superficie, à l'origine de 260 × 500 m, fut par la suite diminuée de manière importante lorsque Tokugawa Ieyasu y fit construire le château de Nijō en 1603. Le site actuel ne comprend plus qu'une petite partie de l'îlot, sur lequel est désormais construit le sanctuaire Zennyo Ryūō, dédié à la déesse dragon de la pluie, et de l'étang, relié à l'île par le pont de Hōsei. Tous les ans s'y tient un festival du 1er au 4 mai. Notes et références Portail de Kyoto et de sa préfecture Portail du jardinage et de l’horticulture
Shinsenen

Lo Shinsenen (神泉苑) è un tempio buddista giapponese Shingon situato a sud del castello di Nijō nel centro della moderna città di Kyoto, in Giappone. Fu fondato da Kūkai nell'824 e consiste principalmente in un grande giardino acquatico incentrato su un laghetto. Si dice che sia il più antico giardino esistente a Kyoto. Storia Costruito per la prima volta nell'anno 794, il sito era originariamente collegato al Palazzo Heian di quel tempo e fu usato come giardino privato per l'Imperatore. Secondo i registri, il sito originariamente si estendeva per circa 400 metri da nord a sud e circa 200 metri da est a ovest (500 metri e 240 metri secondo diverse fonti). Nell'863 una pestilenza si estese per tutta la città e si tenne un sacro rituale per placare gli spiriti arrabbiati. Più tardi, un totale di 66 picche (che rappresentano le regioni del Giappone di quel tempo) furono erette all'estremità meridionale dello Shinsenen, un Mikoshi dal Gion-jinja (oggi il Santuario Yasaka) furono portati dentro e fu condotto un rituale. Nel corso degli anni questo è diventato un festival locale e le picche sono state montate su carrelli decorati, che si dice siano l'origine del moderno Gion Matsuri. Nel 1603, quando il Tokugawa Ieyasu costruì il castello di Nijō, una grande parte del terreno del giardino fu assorbito dai terreni del castello, riducendo le sue dimensioni. Dopo il 1607 il giardino fu ricostruito e in seguito divenne un tempio buddista della scuola Shingon. Note Voci correlate Tō-ji, un importante e contemporaneo tempio Shingon a Kyoto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Shinsenen Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su shinsenen.org. Shinsenen, su archINFORM.
Kinyakurumazuka Kofun

The Kinyakurumazuka Kofun (禁野車塚古墳) is a Kofun period keyhole-shaped burial mound, located in the Miyanosaka neighborhood of the city of Hirakata, Osaka in the Kansai region of Japan. The tumulus was designated a National Historic Site of Japan in 1972 with the area under protection expanded in 2007. Overview The Kinyakurumazuka Kofun is a zenpō-kōen-fun (前方後円墳), which is shaped like a keyhole, having one square end and one circular end, when viewed from above. It is located in a residential area between the rivers of the Hirakata hills extending to the northwestern foot of the Ikoma Mountains on the bank of the Amano River near its confluence with the Yodo River. It is one of the few ancient burial mounds that remain on the south bank of the Yodo River basin, and since the Yodo River was one of the main transportation routes from Seto Inland Sea to the center of the Kinai region, it is regarded to be of great significance to understanding the Kofun period history of the area. The tumulus has a length of 120 meters and is orientated to the west. The anterior portion is low and has a "drumstick" shape, whereas the posterior circular portion is high. There is no moat, but fukiishi have been found on the lower south side of the posterior circular portion and both cylindrical haniwa and figurative haniwa have been found. The tumulus has been extensively surveyed, but no archaeological excavation has yet been conducted, so details of its burial chamber are uncertain. It is presumed to be a vertical pit-type stone chamber based on piece of stone slab at the top of the posterior circle. Based on the shape and construction technique and style of haniwa, the tumulus is believed to date from the early Kofun period, or around the 4th century. The tumulus is located about a five-minute walk from Miyanosaka Station on the Keihan Katano Line. Total length 120 meters: Anterior rectangular portion 55 meters wide, 2-tier Posterior circular portion 63 meter diameter, 2-tiers Gallery See also List of Historic Sites of Japan (Osaka) References External links Media related to Kin-ya Kurumazuka Kofun at Wikimedia Commons Hirakata City home page (in Japanese) Osaka Tourist Information (in Japanese)
Fukushima Galilei

Fukushima Galilei (until 2019, Fukushima Industries) is a Japanese manufacturer of commercial refrigeration equipment; particularly for the food industry, but since 1999 also for medical applications. It was founded in 1951 by Nobuo Fukushima in Osaka, where as of 2020 it is still based. In 1994, it went public; and since 2002, it has been listed on the Tokyo Stock Exchange. It has offices throughout Japan and also in many parts of Asia, including China, Hong Kong, Malaysia, Singapore and Taiwan. In 2013, it gained brief notoriety outside its usual areas of operation when it introduced as corporate mascot a cartoon anthropomorphic egg with the name Fukuppy, a name which it quickly withdrew. References External links "Company website". Fukushima Galilei. "Fukushima Galilei Co. Ltd". soranjapan.com.
An’yō-ji (Ishiyama-Nango)

Der An’yō-ji (japanisch 安養寺), auch Tachigisan-dera (立木山寺) oder einfach Tachigi Kannon (立木観音) genannt, ist ein Tempel der Jōdo-Richtung des Buddhismus im Stadtteil Ishiyama-Nango (石山南郷町) in den Bergen im Süden von Ōtsu (Präfektur Shiga). Er ist der 20. Tempel des Neuen Saigoku-Pilgerwegs. Geschichte Als Priester Kūkai im Jahr 815 – 43 Jahre alt, das ist für einen Mann ein „Jahr der Gefahren“ (厄年, Yaku-doshi) – eine Pilgerreise durch das Land durchführte, kam er zum Berg Tachigi (立木山), als er eine Erleuchtung hatte. Er schnitzte daraufhin eine lebensgroße Kannon-Figur, die man dann verehrte. Dazu kam, dass die Kannon sich in ein Reh verwandeln kann. So hatte sie als Reh Kūkai den Weg zum Tachigi gezeigt, nachdem er den Fluss Setagawa (瀬田川) überquert hatte. Die Stelle, an der sie den seichten Fluss übersprungen hat, wird „Rehsprung“ (鹿跳, Shishitobi) genannt. Die Kannon wird auch „Gefahren vertreibenden Kannon von Tachigi“ (厄除けの立木の観音, Yaku-nozoke no Tachigi no Kannon) genannt. Jeden Monat am 17., dem „Tag des Lebensbeginns“ (緑日, Ennichi), kommen besonders viele Pilger. Anlage Der hochgelegene, über einen steilen Weg, aber auch über eine Straße zu erreichende Tempelbereich besteht aus der Haupthalle (本堂; Hondō; im Plan 1) und dem Oku-no-in (奥の院). Daneben gibt es noch Gebäude der Mönche. Anmerkungen Literatur Shiga-ken rekishi sampo henshu iinkai (Hrsg.): Tachigi Kannon. In: Shiga-ken no rekishi sampo (jo). Yamakawa Shuppan, 2008. ISBN 978-4-634-24625-6. S. 106. Weblinks Webseite zum Tempel (japanisch)
Awaga Shrine

Awaga Jinja (粟鹿神社) is a Shinto shrine in the Santocho Awaga neighborhood of the city of Asago in Hyōgo Prefecture, Japan. It is one of the two shrines (along with Izushi Jinja) which claim the title of ichinomiya of former Tajima Province. The main festival of the shrine is held annually on October 17. Enshrined kami The main kami enshrined at Awaga Jinja are: Amenomisari (天美佐利命) Hiko imasu no Ōkimi (日子坐王命), the third prince of the 9th Emperor Kaika and the great-grandfather of the 12th Emperor Keiko. Hoori (日子穂穂手見尊), third son of Ninigi and Konohanasakuya-hime; grandfather of Emperor Jimmu. History The origins of Awaga Jinja are unknown. According to the shrine's legend, it was founded during the reign of the legendary Emperor Suinin. A local noble, Ohiko Hayami offered to the Imperial Court to build a shrine to worship the Amenomisari, as this kami was an arashin (rough deity) which needed placating. His great-grandson took the surname "Kambe" and was the kuni no miyatsuko of Tajima. The shrine first appears in the historical documents in tax records for Tajima Province dated 737. It appears thereafter in the various historical chronicles in the Heian period, including the Engishiki and the Wamyō Ruijushō. The Engishiki lists it as a Myōjin Taisha (名神大社). During the Sengoku period, Toyotomi Hideyoshi occupied the area in 1580, he confiscated the territory of the shrine, which fell into decline. Under then Edo Period Tokugawa shogunate, the area became Izushi Domain, ruled by the Koide clan followed by the Sengoku clan. During the Meiji period era of State Shinto, the shrine was rated as a village shrine in 1872 and promoted to a prefectural shrine in 1879 under the Modern system of ranked Shinto Shrines. The Honden was built in 1880 in the Nagare-zukuri style and is a three by two bay building. The Haiden is a four by three bay building. There is a small hill behind the main shrine which has what appears to be the remnants of a moat. The shrine refers to this as the "tomb of the god", but it is not certain if this is an ancient kofun or not, as it has never been excavation. However, from 1999 to 2004, an archaeological excavation was conducted in the vicinity of the precincts due to the construction of the Kitakinki Toyooka Expressway, and the foundations of structures and a medieval stone paved approach have been found, indicating that the shrine was once much larger than it is at present. The shrine is located about 30-minutes on foot from Yanase Station on the JR West Sanin Main Line. Gallery See also List of Shinto shrines Ichinomiya References Plutschow, Herbe. Matsuri: The Festivals of Japan. RoutledgeCurzon (1996) ISBN 1-873410-63-8 Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). The Imperial House of Japan. Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887 External links Asago City home page Hyogo Jinjacho home page Notes