Český pavilon na Světové výstavě 2025

Český pavilon na Světové výstavě EXPO 2025 v Ósace, která se konala od 13. dubna do 13. října 2025, je spirálovitá stavba s výškou 17 metrů, která je v současnosti nejvyšší stavbou s masivní dřevěnou konstrukcí v Japonsku. Architekty pavilonu vzešlými z architektonické soutěže jsou Apropos Architects, které vybrala odborná porota z celkem 38 soutěžních návrhů. Kolaudační rozhodnutí bylo vydáno 2. dubna 2025, 11 dní před zahájením výstavy. Pavilon kromě výstavní expozice nabízí multifunkční sál, střešní bar či přízemní českou restauraci. Fasáda pavilonu je tvořená tabulovým uměleckým sklem. Pavilon nabízí dosud největší prezentaci České republiky v oblasti kultury a podnikatelských aktivit na světových výstavách. Původní náklady byly kalkulovány na částku 193 milionů korun, vzhledem k požadavkům japonských úřadů se vyšplhaly na částku 286 milionů Kč. Generální komisař české účasti je Ondřej Soška a uniformy pro personál navrhl módní návrhář Jan Černý. Architektonický popis českého pavilonu Pavilon byl koncipován jako „transparentní dům“ (sám o sobě jakýsi architektonický „výstavní exponát“) obehnaný po svém obvodu spirálou vytvářející 260 metrů dlouhou (a 1,8 až 7 metry širokou) lineární cestu plynule se vinoucí kolem dřevostavby přes čtyři patra až na vyhlídkovou střechu. Tato „cesta vzhůru“ má symbolizovat plynutí času, „sochání vitality“ (rozvoj jedince, růst společnosti) a zároveň také odkazovat na český pavilon v Japonsku z roku 1970. Návštěvnická „cesta vzhůru“ ve svém plošném součtu vytváří 402 m² výstavní plochy. Skleněná fasáda Stavba je zvláštní především průhlednou precizně řemeslně zpracovanou fasádou z tabulového uměleckého skla odkazující na nezpochybnitelnou tradici sklářského umění a řemesla existujícího na českém území již po dlouhá staletí. Fasáda se skládá z izolačních skleněných panelů dvojskla (případně trojskla) u kterých je vnější tabule (8 mm tloušťky) umělecky zpracována metodou „spékání“ (fusing). Podstatou této metody je využití křišťálových tabulí skla (s nízkým obsahem železa) na které se napékají přesně nařezané pásky dalšího skla v různých vrstvách přes sebe. Uměleckým cílem tohoto postupu bylo v předem navrženém (ale zdánlivě nahodilém) rastru vytvořit motiv inspirovaný lineárně vztyčenými čedičovými píšťalami známými především z okolí Kamenického Šenova (Panská skála). Střecha a přístupové/ústupové cesty Na vrcholu pavilonu (dvanáct metrů nad zemí) je rampa vedoucí na prostornou vyhlídkovou terasu (s fine diningovou restaurací a sky barem) končící „střešní korunkou“ – VIP Lounge salónkem s výhledem dolů do auditoria (vnitřku stavby) skrz prosklený světlík. Z vyhlídky na střeše pavilonu vede zpět dolů únikové (a sestupné) schodiště až do přízemí s restaurací. Toto schodiště je zasazeno do zdvojených stěn nosného válce objektu. Veškeré technické zázemí českého pavilonu je soustředěno do jednoho podzemního patra s plochou odpovídající téměř celému vytyčenému pozemku. (Vnitřním prostorem tubusu se vine ještě další schodiště sloužící potřebám auditoria.) V západní části objektu je výtah pro bezbariérový přístup. Multifunkční auditorium Centrální tubus v srdci pavilonu (průměr 15,5 metru, výška 12 metrů) je tvořen auditoriem – multifunkčním sálem (pro kulturní vystoupení, přednášky a další program) koncipovaným jako tzv. black box. Rampa s diváckými sedadly v auditoriu se vine po vnitřním obvodu válce obdobně jako prosklená návštěvnická cesta na obvodu objektu. Konstrukční prvky Pavilon má výšku 16 metrů a v půdorysu se skládá z 36 segmentů, které v nižších patrech připomínají kružnici, zatímco směrem vzhůru přecházejí do eliptických tvarů. Konstrukce je modulární s důrazem na prefabrikovatelnost a sofistikovatelnost (efektivně sestavitelné a opakovatelné segmenty). Nosná konstrukce dřevostavby (vizuálně přiznávaná) je složena ze systému křížem laminovaných prefabrikovaných smrkových CLT panelů (centrální soukruží auditoria s vloženými schodišti a výtahem) doplněných horizontálně kladenými deskami (výstavní venkovní spirála a vnitřní balkony multifunkčního sálu). Kromě dřeva je dalším konstrukčním prvkem pavilonu sklo ve formě izolačních panelů se řemeslně zpracovanou vnější vrstvou. Nosný systém objektu je podpořen ocelovými ztužujícími prvky, které jsou vystaveny především namáhání v tahu. Okolí objektu Silueta objektu se zdánlivě rozšiřuje směrem vzhůru a jeho hmota se „vyklání“ nad půdorys pavilonu. Díky tomu je část plochy exteriéru pavilonem zastíněna. Venkovní prostor je určen k odpočinku (odpočinková louka). Před pavilonem se nachází dřevěná paluba s boxy určenými k posezení návštěvníků (slouží zároveň jako venkovní kapacita pro restauraci v přízemí). Umělecká díla v interiéru V interiéru pavilonu je umístěno několik uměleckých instalací na návštěvnické trase, která ve spirále stoupá po obvodu pavilonu. Cesta tematicky vychází z nedokončeného díla malíře Alfonse Muchy Tři věky – Věk lásky, Věk rozumu a Věk moudrosti. Dále se zde nacházejí díla sochaře a designéra Ronyho Plesla, malíře Jakuba Matušky aka Maskera či kolektivu Lunchmeat Studio. Vystavena je malá originální socha od Alfonse Muchy či skleněný maskot René od Reného Roubíčka. Kulturní a firemní program Celkem se po dobu konání výstavy prezentovalo zhruba 30 kulturních projektů vzešlých z veřejné výzvy. Český národní den proběhl 24. července 2025 za účasti členů České filharmonie, Cirk La Putyka, Dětského pěveckého sboru Českého rozhlasu a zpěvačky Aiko. Osobně se ho účastnil prezident Petr Pavel. V multifunkčním sále je umístěn klavír Petrof ozdobený českými krystaly. Kromě umělců dostalo prostor na prezentaci zhruba 100 českých firem. Oficiální kulturní program Po skončení výstavy Po skončení výstavy Expo se zvažuje prodej pavilonu v Japonsku či do České republiky. Zájem projevilo například město Hradec Králové. Na počátku listopadu 2025 však od tohoto záměru město upustilo. V červnu 2026 zůstával pavilon na místě jako poslední ze všech. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Český pavilon na Světové výstavě 2025 na Wikimedia Commons