NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sennyu-ji

Sennyū-ji (泉涌 寺), antigament escrit Sen-yū-ji (仙遊 寺), és un temple budista de Higashiyama-ku, a Kyoto, el Japó. Durant segles, Sennyū-ji fou un temple mortuori per als aristòcrates i la casa imperial. Ací hi ha la tomba de l'emperador Shijō i de molts emperadors posteriors. Història Sennyū-ji fou fundat a principis del període Heian. Segons una tradició, es fundà com a Senyū-ji (仙遊 寺) el 855 a l'antiga vila de muntanya de Fujiwara no Otsugu. Segons una altra tradició, aquest temple era una reconstrucció d'un temple anterior, Hōrin-ji (法輪 寺), que havia estat fundat per Kukai durant l'era Tenchō (824-834). Els principals edificis del Sennyū-ji els reconstruí i amplià a la primeria del segle xiii el monjo Shunjō. Nochi no Tsukinowa no Higashiyama no misasagi L'emperador Go-Horikawa i l'emperador Shijō foren els primers que es consagraren en un mausoleu imperial a Sennyū-ji. Aquest mausoleu es diu Tsukinowa no misasagi. L'emperador Go-Momozono també està consagrat a Tsukinowa no misasagi, amb els seus predecessors imperials immediats des de l'emperador Go-Mizunoo: Meishō, Go-Kōmyō, Go-Sai, Reigen, Higashiyama Tenno, Nakamikado, Sakuramachi, Momozono i Go-Sakuramachi. Tsukinowa no misasagi Els emperadors Kokaku i Ninko estan consagrats a Nochi no Tsukinowa no misasagi (後 月 輪 陵), i Komei també ho està en forma de kofun a Nochi no Tsukinowa no Higashiyama no misasagi (後 月 輪 東山 陵). Art La gran pintura nehan-zu de Sennyū-ji representa Buda en el llit de mort. Aquesta imatge massiva (8 m x 16 m) és la més gran del Japó. La imatge, en relació amb el proper Tōfuku-ji, és la segona més gran del seu tipus al Japó: fa 7 m x 14 m. Totes dues imatges rares vegades es mostren: el 2003 durant tres dies solament. Referències
Sennyū-ji

Sennyū-ji (泉涌寺), formerly written as Sen-yū-ji (仙遊寺), is a Shingon Buddhist temple and head of the Sennyū-ji sect in Higashiyama-ku in Kyoto, Japan. For centuries, Sennyū-ji has been a mausoleum for noble families and members of the Imperial House of Japan. Located within the temple grounds are the official tombs of Emperor Shijō and many of the emperors who came after him. History Sennyū-ji was founded in the early Heian period. According to one tradition, it was founded as Senyū-ji (仙遊寺) in 855 at the former mountain villa of Fujiwara no Otsugu. According to another tradition, this temple was a reconstruction of an earlier temple, Hōrin-ji (法輪寺), which had been founded by Kōbō-Daishi in the Tenchō era (824–834). The major buildings in Sennyū-ji were reconstructed and enlarged in the early 13th century by the monk Tsukinowa Shunjō. The temple was enlarged by Priest Shunjo in 1218, and the large temple buildings were built in the contemporary Chinese style of the Song dynasty. Priest Shunjo traveled to China during the Song dynasty to study Buddhism. Tsukinowa no misasagi Emperor Go-Horikawa and Emperor Shijō were the first to be enshrined in an Imperial mausoleum at Sennyū-ji. It was called Tsukinowa no misasagi. Go-Momozono is also enshrined in Tsukinowa no misasagi along with his immediate Imperial predecessors since Emperor Go-Mizunoo -- Meishō, Go-Kōmyō, Go-Sai, Reigen, Higashiyama, Nakamikado, Sakuramachi, Momozono and Go-Sakuramachi. Nochi no Tsukinowa no Higashiyama no misasagi Kokaku and Ninko are enshrined at Nochi no Tsukinowa no misasagi (後月輪陵) and Komei is also enshrined in form of kofun at Nochi no Tsukinowa no Higashiyama no misasagi (後月輪東山陵). Art Sennyū-ji's large nehan-zu painting depicts Buddha on his death bed. This massive image (8 meters x 16 meters) is the largest in Japan. The image at nearby Tōfuku-ji is the second largest of its kind in Japan, measuring 7 meters x 14 meters. Both images are only rarely displayed, most recently in 2003 for three days only. See also Tsuki no wa no misasagi Tōfuku-ji Unryū-in List of Buddhist temples in Kyoto Thirteen Buddhist Sites of Kyoto List of National Treasures of Japan (ancient documents) Japanese Imperial Tombs Notes References Hall, John Whitney, ed. (1988). The Cambridge History of Japan: Early modern Japan. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-22355-3. OCLC 17483588. Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon (1956). Kyoto: The Old Capital of Japan, 794-1869. Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 182637732. Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon (1959). The Imperial House of Japan. Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 277269606. 京都御寺泉涌寺展 [A guide to the Sennyū-ji Temple] (in Japanese). Kyoto: Asahi Shimbun. 1972. External links Senyū-ji website (in Japanese)
Sennyu-ji

Sennyū-ji (泉涌 寺),​ anteriormente escrito como Sen-yū-ji (仙遊 寺),​ es un templo budista en Higashiyama-ku en Kioto, Japón.​ Durante siglos, Sennyū-ji fue un templo mortuorio para los aristócratas y la casa imperial. Aquí se encuentran las tumbas oficiales del emperador Shijō​ y muchos de los emperadores que vinieron después de él. Historia Sennyū-ji fue fundada a principios del período Heian.​ Según una tradición, se fundó como Senyū-ji (仙遊 寺) en 855 en la antigua villa de montaña de Fujiwara no Otsugu.​ Según otra tradición, este templo fue una reconstrucción de un templo anterior, Hōrin-ji (法輪 寺), que había sido fundado por Kōbō-Daishi en la era Tenchō (824-834). Los principales edificios en Sennyū-ji fueron reconstruidos y ampliados a principios del siglo XIII por el monje Shunjō. Tsukinowa no misasagi El emperador Go-Horikawa y el emperador Shijō fueron los primeros en ser consagrados en un mausoleo imperial en Sennyū-ji. Este mausoleo se llama Tsukinowa no misasagi.​​ Go-Momozono también está consagrado en Tsukinowa no misasagi junto con sus predecesores imperiales inmediatos desde el emperador Go-Mizunoo: Meishō, Go-Kōmyō, Go-Sai, Reigen, Higashiyama, Nakamikado, Sakuramachi, Momozono y Go-Sakuramachi.​ Nochi no Tsukinowa no Higashiyama no misasagi Kokaku y Ninko están consagrados en Nochi no Tsukinowa no misasagi (後 月 輪 陵) y Komei también está consagrado en forma de kofun en Nochi no Tsukinowa no Higashiyama no misasagi (後 月 輪 東山 陵).​ Arte La gran pintura nehan-zu de Sennyū-ji representa a Buda en su lecho de muerte. Esta imagen masiva (8 metros x 16 metros) es la más grande de Japón. La imagen en relación con el cercano Tōfuku-ji es la segunda más grande de su tipo en Japón, mide 7 metros x 14 metros. Ambas imágenes rara vez se muestran, más recientemente en 2003 durante tres días solamente.​ Véase también Suki no wa no misasagi Tōfuku-ji Lista de templos budistas en Kioto Trece sitios budistas de Kioto Lista de tesoros nacionales de Japón (documentos antiguos) Glosario del budismo japonés. Referencias
Sekisui Museum

Sekisui Museum (石水博物館, Sekisui Hakubutsukan) is a registered museum in Tsu, Mie Prefecture, Japan. First established as Sekisui Kaikan (石水会館) in 1930, the museum was registered in accordance with the Museum Act in 1975, reorganized as a "public interest incorporated foundation" under its present name in 2010, and in the following year relocated from Marunouchi to Tarumi (both in Tsu), reopening in new premises nestled in a wooded area of Mount Chitose in May 2011. The collection includes tea utensils, paintings, books, historical materials relating to the merchants of Ise Province, and items relating to potter and founder Kawakita Handeishi (川喜田半泥子) (1878–1963). See also Mie Prefectural Museum Ise Jingū References External links (in Japanese) Sekisui Museum
Ane-gawa

La rivière Ane (姉川, Ane-gawa), est un cours d'eau coulant dans la préfecture de Shiga au Japon. Elle alimente le lac Biwa. Histoire En 1570, la rivière Ane fut le théâtre de la bataille d'Anegawa qui marqua la chute des clans Asai et Asakura en faveur de celui du daimyō Nobunaga Oda, soutenu par Ieyasu Tokugawa. Liens externes Portail des lacs et cours d'eau Portail de la préfecture de Shiga
Ane (rzeka)

Ane (jap. 姉川 Ane-gawa) – rzeka w Japonii, na wyspie Honsiu. Wypływa z gór Ibuki. Ma długość 39 km i jest jedną z rzek zasilających jezioro Biwa w prefekturze Shiga. W 1570 r. nad rzeką miała miejsce bitwa (jap. 姉川の戦い Ane-gawa no tatakai) między koalicją rodów Asakura i Azai (lub Asai) a połączonymi siłami klanów Oda i Tokugawa. Zobacz też rzeki Azji Bibliografia Teikoku's Complete Atlas of Japan, Teikoku-Shoin Co.,Ltd. Tokyo 1990 Saishin-Nihon-chizu, Imidasu Shūeisha, Tokyo 1990 National Geographic Atlas of the World, National Geographic Society, Washington D.C. 1995, ISBN 0-7922-3036-1
Nanki–Shirahama Airport

Nanki–Shirahama Airport (南紀白浜空港, Nanki Shirahama Kūkō) (IATA: SHM, ICAO: RJBD) is a third class airport located in the town of Shirahama, Wakayama, Japan. It serves the southern part of the Kii Peninsula with three daily Japan Airlines round-trips to Tokyo–Haneda. History Nanki–Shirahama Airport is located in a hilly area about 1.5 kilometers southeast of the center of Shirahama Town, and was established by the Wakayama Prefectural government. It is the only airport in Wakayama prefecture and the southernmost airport in Honshu.The airport opened in April 1968 with a 1200-meter runway. Flights connecting Tokyo, Osaka (Itami) and Nagoya were opened, but subsequently the Osaka and Nagoya flights withdrew. An 1800-meter runway on the eastern adjacent land was completed on March 9, 1996 with the aim of upgrading the capability of the airport to handle jet aircraft. This runway was later extended to 2000 meters. The airport is located about 65 kilometers south-southeast of the city of Wakayama, which is the administrative and economic center of the prefecture. However, Kansai International Airport, which opened in 1994 is located closer, which had resulted in Nanki-Shirahama Airport being used mostly by tourists visiting Nanki-Shirahama Onsen and locations further south. The airport is operated by Nanki-Shirahama Airport, Inc., a special purpose company established by Industrial Growth Platform, Inc. and others, from April 1, 2019. Airlines and destinations References External links Nanki–Shirahama Airport in Japanese
Luchthaven Nanki-Shirahama

Luchthaven Nanki Shirahama (Japans: 南紀白浜空港, Nanki Shirahama Kūkō) (IATA: SHM, ICAO: RJBD) is een prefecturale luchthaven (3de klasse) in de Japanse gemeente Shirahama. JAL (Japan Airlines) heeft normaal twee vluchten per dag van en naar Haneda (Tokyo International Airport) in Tokio. In het toeristische seizoen zijn er drie vluchten per dag (ongeveer de helft van het jaar). De luchthaven ligt vlak bij het attractiepark Adventure World. Het vliegveld heeft een landingsbaan van 2000 m. Nippon Express is verantwoordelijk voor de uitbating van de luchthaven. Externe links (ja) Nanki-Shirhama Airport
Aeroportul Nanki-Shirahama

Aeroportul Nanki-Shirahama (IATA: SHM, ICAO: RJBD) este un aeroport din Shirahama⁠(d), Nishimuro district⁠(d), Prefectura Wakayama, Japonia ce deservește zona 南紀⁠(d)[[南紀 |​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2024 de 226.930 de pasageri. A fost deschis în aprilie 1968 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 89 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Prefectura Wakayama. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Technische Universität Kyōto

Die Technische Universität Kyōto (jap. 京都工芸繊維大学, Kyōto kōgei sen’i daigaku, dt. „Universität für Technik, Gestaltung und Faserwissenschaften Kyōto“, engl. Kyoto Institute of Technology, kurz: KIT) ist eine staatliche Universität in Matsugasaki-Hashikamichō, Sakyō-ku, Kyōto (Japan). Geschichte Die Universität wurde 1949 durch den Zusammenschluss der zwei staatlichen Fachschulen gegründet: das Technikum Kyōto (京都工業専門学校, Kyōto kōgyō semmon gakkō, gegründet 1902), und die Faserfachschule Kyōto (京都繊維専門学校, Kyōto sen’i semmon gakkō, gegründet 1899). Die Universität wurde mit zwei Fakultäten in den zwei Standorten eröffnet: die Fakultät für Technik und Gestaltung im heutigen Matsugasaki-Campus, und die Fakultät für Faserwissenschaften im Kinugasa-Campus (). 1968 zog die Fakultät für Faserwissenschaften in den Matsugasaki-Campus um. 2006 wurden die zwei Fakultäten zur Fakultät für Technik, Gestaltung und Naturwissenschaften (jap. 工芸科学部, engl. School of Science and Technology) zusammengelegt. Die Geschichte der zwei Vorgänger der Universität ist wie folgt: Technikum Kyōto Das Technikum Kyōto wurde 1902 als Höhere Schule für Technik und Gestaltung Kyōto (京都高等工芸学校, Kyōto kōtō kōgei gakkō) gegründet. Sie war die drittälteste der japanischen staatlichen technischen Fachschulen nach Tokio und Ōsaka. Sie hatte zuerst drei Abteilungen für Färberei, Weberei und Produktdesign. 1929 gründete sie die Abteilung für Keramik, und 1930 zog sie in den heutigen Matsugasaki-Campus um. 1944 wurde sie in Technikum Kyōto umbenannt. Das 1930 gebaute Hauptgebäude bleibt noch heute im Matsugasaki-Campus. Faserfachschule Kyōto Die Faserfachschule Kyōto wurde 1899 als Lehranstalt für Seidenbau Kyōto (京都蚕業講習所, Kyōto sangyō kōshū-jo) gegründet. Ishiwata Shigetane (石渡 繁胤), der 1901 Bacillus sotto (Bacillus thuringiensis) fand, war damals Techniker an der Lehranstalt. 1914 wurde sie in Höhere Seidenbauschule Kyōto (京都高等蚕業学校, Kyōto kōtō sangyō gakkō) umbenannt. 1931 gründete sie die Abteilung für Spinnerei und benannte sich in Höhere Schule für Seidenbau und Spinnerei Kyōto (京都高等蚕糸学校, Kyōto kōto sanshi gakkō). 1944 wurde sie in Faserfachschule Kyōto weiter umbenannt. Sie war, neben Tokio und Ueda, eine der drei staatlichen Faserfachschulen in Japan. Fakultäten Sie hat eine Fakultät, die aus neun Studiengängen besteht (Mai 2009). Fakultät für Technik, Gestaltung und Naturwissenschaften Angewandte Biologie Biomolecular Engineering Macromolecular Science and Engineering Chemie und Materialwissenschaft Elektronik Informatik Maschinenlehre und Systems Engineering Design und Wirtschaftsingenieur Architektur und Design Siehe auch Liste der Universitäten und Hochschulen in Japan Weblinks Offizielle Website (japanisch und englisch) Einzelnachweise
Université des arts et techniques de Kyoto

L'université des arts et techniques de Kyoto (京都工芸繊維大学, Kyōto Kōgei Sen'i Daigaku, couramment abrégée en Kōsen, 工繊, ou en Kyoto Institute of Technology, KIT, en anglais) est une université nationale japonaise, située à Kyoto. Histoire L'université est créée en 1949 de la fusion de deux structures: l'institut universitaire de technologie de Kyoto, fondé en 1902, et l'institut universitaire de fibres textiles de Kyoto, fondé en 1899. Composantes L'université est structurée en faculté de 1er cycle (学部, gakubu), qui a la charge des étudiants de 1er cycle universitaire, et en faculté de cycles supérieurs (研究科, kenkyūka), qui a la charge des étudiants de 2e et 3e cycle universitaire. Facultés de 1er cycle L'université compte une faculté de 1er cycle (学部, gakubu). Faculté de sciences et technologies Facultés de cycles supérieur L'université compte une faculté de cycles supérieurs (研究科, kenkyūka). Faculté de sciences et technologies Personnalités liées Enseignants Kitarō Nishida, philosophe Asai Chū, peintre Étudiant Kōsuke Kimura, professeur émérite, ancien président Notes et références Liens externes Site officiel Ressource relative à la recherche : Classement académique des universités mondiales Portail de Kyoto et de sa préfecture Portail des universités japonaises
Технологический институт Киото

Технологический институт Киото (яп. 都工芸繊維大学) — японский национальный университет в городе Киото, основанный в 1949 году. История Института восходит к двум школам, Киотской ремесленной средней школе, основанной в 1902 году в Есиде, и Киотской школе шелководцев, основанной в 1899 году в Кита-ку, под юрисдикцией министерства сельского хозяйства и торговли. Первая была перемещена в Мацугасаки в 1930 году и изменила свое название в 1944 году. Вторая превратилась в «Киотоскую среднюю школу шелководства» в 1914 году, и в 1944 году была переименована в «Киотоскую техническую среднюю школу шелководства». Эти два предшественника объединились в 1949 году, в связи с пересмотром системы образования, чтобы создать нынешнюю школу науки и техники. Вместе с университетом Синсю и Токийским университетом сельского хозяйства и технологии, институт является одним из трех японских исторических центров текстильных исследований. В одном только 2006 году Киотскому Технологическому институту было присвоено 28 патентов. У института есть мацугасацкий кампус в Сакё-ку. Другой кампус находится в Укё-ку. На английском языке он известен как KIT. Начиная с октября 2007 года, обучение в аспирантуре стало доступно на английском языке в рамках международной программы по науке и технике для специально отобранных студентов из 50 учреждений по всему миру с соглашениями об обмене. Статистика По состоянию на 1 мая 2011 года в состав студенческого корпуса входили 2968 магистрантов и 1110 аспирантов, 170 из которых являются иностранными студентами из 30 стран. С 2008 по 2009 год 330 исследователей KIT путешествовали за границу, а 175 исследователей приехали в KIT из-за рубежа. Центры и объекты кампуса Кооперативный исследовательский центр Центр генетических ресурсов дрозофилы Центр инструментального анализа Центр экологических наук Центр информационных наук Радиоизотопная лаборатория Венчурная лаборатория Инкубационный центр Центр волоконной и текстильной науки Центр биоресурсных полевых исследований Центр производственных технологий Центр международного обмена Центр медицинского обслуживания Центральный зал Университетская библиотека Музей и архивы Научно-исследовательский центр дизайна Примечания
Kōfuku-ji

Kōfuku-ji (興福寺, Kōfuku-ji) és un temple budista de l'escola Obaku ubicat a la ciutat de Nara, a la prefectura de Nara, Japó. El temple, juntament amb altres edificis, van ser declarats per la Unesco el 1998 com a Patrimoni de la Humanitat com a part dels "Monuments històrics de l'antiga Nara". Forma part del Nanto Shichi Daiji, els set temples més importants de Nara. Història Kōfuku-ji té el seu origen el 669, quan va ser construït per Kagami-no-Ōkimi (鏡大君), l'esposa de Fujiwara no Kamatari, desitjant que el seu espòs es recuperés de la seva malaltia. Inicialment, estava ubicat a Yamashina, Província de Yamashiro (actual Kyoto). El 672, el temple va ser traslladat a Fujiwara-kyō, la primera capital japonesa planificada per copiar el patró de quadrícula ortogonal de Chang'an. El 710, el temple va ser desmantellat per segona vegada i traslladat a la seva ubicació actual, al costat est de la capital acabada de construir, Heijō-kyō, l'actual Nara. Kōfuku-ji va ser el temple tutelar del clan Fujiwara, i va gaudir de prosperitat durant el temps que ho va fer la família. No només va ser un centre important per a la religió budista, sinó que també va conservar influència sobre el govern imperial, i fins i tot per "mitjans agressius" en alguns casos. Quan molts dels Nanto Shichi Daiji, com el Tōdai-ji, van caure en declivi després del trasllat de capital a Heian -kyō (Kyoto), Kōfuku-ji va mantenir la seva importància a causa de la seva connexió amb els Fujiwara. El temple va ser danyat i destruït per guerres civils i incendis moltes vegades, i va ser reconstruït diverses vegades, encara que finalment alguns dels edificis rellevants, com un dels tres salons daurats, el Nandaimon, Chūmon i el corredor mai van ser reconstruïts i falten avui dia. La reconstrucció del Pavelló Daurat Central es va completar el 2018. Arquitectura Saló Daurat de l'Est (東金堂, Tō-kondō), 1425, un dels tres antics salons daurats (Tresor Nacional). Saló Daurat Central (中金堂, Chū-kondō), reconstruït el 2018, l'antic edifici temporal del Saló Daurat Central (仮金堂) ara serveix com a Saló de Conferències temporal (仮講堂). Pagoda de cinc pisos (五重塔, Gojū-no-tō), 1426 (Tresor Nacional). Pagoda de tres pisos (三重塔, Sanjū-no-tō), 1185-1274 (Tresor Nacional). Saló Octagonal Nord (北円堂, Hoku'endō), 1210 (Tresor Nacional). Saló Octagonal Sud (南円堂, Nan'endō), 1741, lloc núm. 9 del Pelegrinatge de Saigoku 33 (Propietat Cultural Important). Casa de bany (大湯屋, Ōyūya), 1394-1427 (Propietat Cultural Important). Galeria Referències Bibliografia John Bowring, Richard. The religious traditions of Japan. Cambridge University Press, 2005, p. 77–78. ISBN 0-521-85119-X. Noma, Seiroku; John M. Rosenfield; Bin Takahashi. The Arts of Japan: Ancient and medieval. Kodansha International, 2003, p. 84–85. ISBN 4-7700-2977-2. Enllaços externs Web oficial (anglès)
Kófukudži

Kófukudži (japonsky 興福寺) je buddhistický chrám ve městě Nara v prefektuře Nara, Japonsko. Je hlavním chrámem buddhistické školy Hossó. Je počítán mezi sedm velkých narských chrámů (南都七大寺, Nanto šičidaidži). Hlavním objektem uctívání je Šaka Njorai (釈迦如来), historický Buddha Šákjamuni. Jeho prvopočátky lze vystopovat až do roku 669, kdy Kagami no Ókimi, manželka Fudžiwara no Kamatariho, založila na rodových pozemcích v dnešní kjótská čtvrti Jamašina buddhistický chrám. Ten se stal klanovým chrámem (氏寺, udžidera) Fudžiwarů a byl tehdy známý jako Jamašina-dera (山階寺). Odtud byl přestěhován nejprve do Fudžiwary a přejmenován na Umajasaka-dera (厩坂寺) a v roce 710 do nového hlavního města Heidžó-kjó (dnešní Nara), kde dostal své definitivní jméno Kófukudži. V Naře byl chrámový komplex budován od roku 710 do roku 730. Pětiposchoďovou pagodu chrámu nechala postavit manželka císaře Šómu, císařovna Kómjó, v roce 725. Do dnešní podoby byla přestavěna v roce 1426 a jde dnes o druhou nejvyšší pagodu v Japonsku s výškou 50,1 m. V roce 1143 byla na příkaz manželky císaře Sutokua přistavěna druhá, tříposchoďová pagoda, jejíž současná podoba pochází z počátku období Kamakura. V roce 1998 byl chrám Kófukudži, spolu s několika dalšími památkami v Naře, zapsán na Seznam světového dědictví UNESCO pod společným označením Památky na starobylou Naru. Fotogalerie Odkazy Poznámky Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kófukudži na Wikimedia Commons Oficiální stránky