NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tsūtenkaku

Tsūtenkaku (通天閣?, Tsūtenkaku, lett. "Torre che tocca il cielo"), di proprietà della Tsūtenkaku Kanko Ltd., è uno dei più famosi edifici di Osaka, in Giappone. Vera attrazione per i visitatori, sorge nel distretto Shinsekai di Naniwa-ku, Ebisu Higashi 1-18-6. Raggiunge un'altezza di 103 metri: il principale piano panoramico si trova a un'altezza di 91 metri. Storia L'attuale torre è il secondo edificio a occupare il sito. La torre originale, progettata sul modello della Torre Eiffel, fu costruita nel 1912, e venne collegata all'adiacente luna park attraverso una funivia. Nel periodo della prima costruzione, la torre raggiungeva 64 metri di altezza ed era il secondo edificio più alto dell'Asia. È diventata rapidamente una delle attrazioni più popolari della città, richiamando visitatori da molte parti del Giappone. La struttura originale si incendiò nel 1943 e venne seriamente danneggiata, tanto che si preferì smontarla e utilizzarne l'acciaio nello sforzo bellico. Dopo la fine della guerra, molti cittadini si riunirono per ricostruire la torre. Venne fondata la società privata Tsūtenkaku Kanko che selezionò Tachū Naitō, in Giappone considerato il "Padre delle Torri" , per progettarla una seconda volta. La nuova struttura ottagonale venne inaugurata nel 1956. Sul piano panoramico al quinto piano è esposta una statuetta in legno di Billiken, il dio della felicità o "delle cose così come dovrebbero essere". Creata dall'americana Florence Pretz, insegnante d'arte e illustratrice, la statuetta arrivò in Giappone probabilmente nel 1910 e fu inizialmente esposta dentro il Luna park di Osaka appena aperto; nel 1923 il parco chiuse i battenti e la statuetta andò perduta. Ritenuta importante per la rinascita della torre, da una vecchia fotografia dell'originale venne creata una copia esposta nella torre dal 1979; da quel momento la statuetta fu sempre associata alla torre ed è diventata un simbolo augurante buona fortuna. Ogni anno migliaia di visitatori mettono monetine nella sua cassetta per le offerte e sfregano le piante dei suoi piedi per vedere ogni desiderio esaudito. La torre è inoltre famosa per le sue luci al neon che vengono ciclicamente cambiate dopo pochi anni dall'installazione (vennero spente solo nel 1974-1976 a causa della crisi petrolifera) e che pubblicizzano la società Hitachi che sovvenziona la torre dal 1957; un lato della torre è comunque adibito a spazio per annunci di pubblica utilità. Accesso JR West, Linea Circolare di Ōsaka e linea Yamatoji, Stazione di Shin-Imamiya, Uscita EST (10 minuti a piedi) Ferrovie Nankai, Linea principale Nankai e linea Nankai Kōya, stazione Shin-Imamiya, Uscita EST (10 minuti a piedi) Metropolitana di Osaka, Linea Sakaisuji (Linea Marrone), Stazione di Ebisuchō Uscita 3 (3 minuti a piedi) Metropolitana di Osaka, Linea Midōsuji (Linea Rossa), Stazione di Dōbutsuen-mae, Uscita 5 (10 minuti a piedi) Tram: Linea Hankai, Stazione Ebisuchō (3 minuti a piedi) Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tsūtenkaku Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su tsutenkaku.co.jp.
Цутэнкаку

Цутэнкаку (яп. 通天閣 Цу:тэнкаку) — дословно «Башня до неба», находящая в собственности Tsūtenkaku Kanko Co., Ltd. (яп. 通天閣観光株式会社 Цу:тэнкаку канко: кабусикигайся) достопримечательность японского города Осака. Расположена в районе Синсэкай, Нанива-ку. Её общая высота составляет 103 м, главная смотровая площадка находится на высоте 91 м. История В настоящее время Цутэнкаку является второй башней, построенной на этом месте. Первоначально в 1912 году была построена 64-метровая башня по образцу Эйфелевой, связанная воздушной канатной дорогой с местным Луна-парком. Второе по высоте здание в Азии, она быстро стала одним из самых популярных мест в городе. Однако после пожара 1943 года строение было серьёзно повреждено и вместо ремонта башня была разобрана, а её части пущены на военные нужды. После войны граждане лоббировали восстановление любимой достопримечательности. Была создана частная компания Tsūtenkaku Kanko Co. Ltd., архитектором был назначен Татю Найто «Отец Башен». Новая восьмигранная башня была открыта в 1956 году . На пятом этаже смотровой площадки находится Билликен, бог счастья или «вещей, таких как они должны быть». Билликен, популярная американская кукла-талисман, приехал в Японию примерно в 1910 году, и был установлен в Луна-парке по его открытию. Когда парк был закрыт в 1923 году, деревянная статуя Билликена пропала без вести. Как часть усилий по возрождению башни, по старой фотографии была сделана копия Билликена, которую установили внутри Цутэнкаку в 1979 году. Сейчас статуя Билликена и башня неразрывно связаны в представлении людей; статуя является популярным символом удачи. Каждый год тысячи посетителей кладут ей монеты в ящик для пожертвований и трут подошвы её ног, чтобы их желания сбылись. Башня также славится своими неоновыми огнями, которые меняются каждые несколько лет (они были отключены во время нефтяного кризиса 1974-76 годов). С 1957 года Hitachi выступает спонсором башни поэтому световые конструкции обычно несут рекламу Hitachi, хотя одна сторона башни, как правило, занята социальной рекламой. Галерея Примечания Ссылки Сайт Цутэнкаку (яп.).
Tsūtenkaku

Tsūtenkaku (japanska: 通天閣, tornet som når upp till himlen) är ett utsikts- och TV-torn i Osaka i Japan. Det har blivit ett kännetecken för staden med reklam för Hitachi. Tornet ligger i Shinsekai-distriktet i Naniwa-ku. Tsūtenkaku är 103 meter högt och har en utsiktsplattform på 91 meters höjd. Historia Det nuvarande tornet är det andra på samma plats. Originalet, som lånade drag av både Eiffeltornet och Triumfbågen i Paris, uppfördes år 1912. Det hade förbindelse till den intilliggande nöjesparken Luna Park med en kabinbana. Med en höjd på 64 meter var det Asiens näst högsta byggnad på sin tid. Tornet blev snabbt populärt bland befolkningen och lockade besökare från när och fjärran. Det skadades svårt i en brand år 1943 och monterades ned. Materialet återanvändes till krigsmateriel. Efter andra världskriget ville befolkningen i Osaka låta bygga upp tornet igen och bolaget Tsūtenkaku Kanko Co. Ltd. bildades. Man anlitade den kända japanska arkitekten Tachū Naitō, som har ritat många torn i Japan, för arbetet. Det oktogonala tornet av stål invigdes år 1956. På utsiktsplattformen på femte våningen finns en staty av Billiken (lyckans gud). Billiken var en populär figur som kom till Japan från USA omkring år 1910. En trästaty av honom ställdes upp i nöjesparken, men försvann när parken stängdes år 1923. En kopia tillverkades efter ett gammalt foto och ställdes upp i tornet år 1979. Idag är statyn en viktig del av tornet och tusentals besökare lägger ett mynt i sparbössan och gnuggar hans fötter i hopp om att få sina önskningar uppfyllda. Tsūtenkaku var berömt för sina neonljus som ändrade färg med några års mellanrum (utom under oljekrisen 1974–1976 då de var släckta). År 2011 byttes neonljusen ut mot lysdioder (LED), som byter färg varannan månad efter årstiden. Under körsbärsblomningen i mars–april är de till exempel rosa. Ljusen bildar en reklamtext för Hitachi som har varit sponsor för tornet sedan 1957. Två rader lampor på toppen av tornet visar nästa dags väder med olika färger. Källor
Gobō Thermal Power Plant

Gobō Thermal Power Station (御坊発電所, Gobō karyoku hatsudensho) is a fossil-fuel power station operated by Kansai Electric in the city of Gobō, Wakayama, Japan. It located on the Pacific coast. History The Gobō Thermal Power Station was the first to be built in Japan on an artificial island in the Pacific Ocean. It came on line in September 1984 with Unit 1, followed by Unit 2 in November 1984, and Unit 3 in March 1985. The initial installed capacity was 1800 MW; however, since its fuel sources are heavy oil or crude oil, operations were severely impacted by rising crude oil prices and its operational rate has been low. Operations on Unit 2 were suspended in April 2019 due to low demand and high costs. Plant details See also List of fuel oil power stations List of power stations in Japan References External links Official home page Principal Thermal Power Plants (1,500MW or greater) (Federation of Electric Power Companies of Japan
Shionjiyama Kofun

The Shionjiyama Kofun (心合寺山古墳) is a Kofun period keyhole-shaped burial mound, located in the Otake neighborhood of the city of Yao, Osaka in the Kansai region of Japan. The tumulus was designated a National Historic Site of Japan in 1966 with the area under protection expanded in 1978. Overview The Shionjiyama Kofun is a zenpō-kōen-fun (前方後円墳), which is shaped like a keyhole, having one square end and one circular end, when viewed from above. It is located on a slope at an elevation of 30 meters, in the fan-shaped land at the western foot of the Ikoma Mountains, which runs north and south as a watershed between Yamato and Kawachi Provinces. The tumulus has a total length of 160 meters, with a 92-meter diameter posterior circular portion, and is orientated to the south. Since it was built along the contour lines of a natural slope, the surrounding moat was divided into two embankments on the south and north sides, making it a rare structure with different water levels in the east and west. It was once covered in fukiishi and had rows of over 3000 haniwa, which included figurative, pot-shaped and "morning-glory-shaped" versions as well as the more common cylindrical haniwa. There was a protrusion on the west side of the central construction, forming a ceremonial platform. At the top of the posterior circle, there are three burial chambers of different lengths, of which the remains of a clay-covered wooden coffin was confirmed in the west side. Various burial items such as bronze mirrors, magatama, armor, iron swords, and iron spearheads were excavated from the surrounding area. Judging from these grave goods and the construction method, the tumulus was compiled in the middle Kofun period, or around the 5th century. During the Asuka period a Buddhist temple called Shingo-ji was constructed on the western side of the tumulus. The temple eventually disappeared, with its place name becoming distorted over time to become "Shinonji". The tumulus was first excavated in 1993, with further excavations occurring annually until 2003. The tumulus and its surroundings are now maintained as an archaeological park and replicas of haniwa have been placed on the tumulus. Artifacts excavated from the tumulus are displayed at the Yao City Shionjiyama Kofun Learning Center, located next to the tumulus. The tumulus is about a five-minute walk from the "Otake" bus stop on the Kintetsu Bus from Kawachi-Yamamoto Station on the Kintetsu Osaka Line. Total length 160 meters: Anterior rectangular portion 90 meters wide x 12 meters high, 3-tier Posterior circular portion 92 meter diameter x 13 meters high, 3-tiers Gallery See also List of Historic Sites of Japan (Osaka) References External links Media related to Shionjiyama Kofun at Wikimedia Commons Yao City home page (in Japanese) Yao City Shionjiyama Kofun Site Museum (in Japanese) Yao City Tourist Information (in Japanese)
Università del Kansai

L'Università del Kansai (関西大学?), nota anche con il diminutivo di Kandai (関大?), è una delle principali università private del Giappone. Storia L'università fu fondata nel 1886 con il nome Kansai Houritsu Gakko e ribattezzata Università Kansai nel 1905. Struttura L'ateneo è organizzato nelle seguenti facoltà: Chimica, materiali e bioingegneria Economia Giurisprudenza Informatica Ingegneria ambientale e civile Lettere Lingue straniere Salute e benessere Scienze ambientali e scienze naturali Scienze economiche Scienze ingegneristiche Scienze politiche Sociologia Campus L'ateneo dispone dei seguenti campus: Hokuyo a Osaka Minami-Senri International Plaza a Suita Sakai Senriyama a Suita Takatsuki Takatsuki Muse Campus Tokio center a Chiyoda Umeda Biblioteca La biblioteca dell'università del Kansai fu costruita nel 1985 ed è una delle più grandi del Giappone. Museo Il museo fu fondato nel 1954 con una collezione che originariamente faceva parte del Koukogaku-Shiryoushitsu. Nel 1994 assunse la denominazione attuale. Ospita una collezione di oltre 15.000 pezzi tra reperti archeologici ed opere d'arte provenienti dal Giappone e da altri paesi dell'Asia orientale, di cui 1 classificati come tesoro nazionale e 16 come beni culturali importanti. Istituti di ricerca In seno all'ente sono attivati gli istituti di ricerca in: cultura orientale; scienze industriali; scienze sociali; storiografia. Note Voci correlate Stazione di Kandai-mae Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sull'Università del Kansai Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su kansai-u.ac.jp.
Kansai universitet

Kansai universitet, (関西大学 Kansai Daigaku) ofta förkortat Kandai (関大) är ett av Osakas och Japans främsta privata universitet. Universitetets huvudkampus är Senriyama i staden Suita, det finns även två campus i Takatsuki, ett i Sakai och ett i Umeda i centrala Osaka. Dessutom finns ett campus i Tokyo. Totalt har universitetet tio fakulteter med totalt omkring 30 500 studenter och 740 anställda. Historia Skolan grundades i november 1886 som juridisk fakultet och fick universitetsstatus 1905. Först 1922 erhöll högskolan rätt att utfärda examina och promoverade doktorer. Dess centrala verksamhet flyttade under 1920-talet från Osaka innerstad till Suita. Partneruniversitet Kansai universitet samarbetar med 200 partneruniversitet i mer än 40 länder. Källor Fotnoter Externa länkar www.kansai-u.ac.jp
Castell de Chihaya

El castell Chihaya (千早城, Chihaya-jō) era un castell japonès, construït el 1332 per Kusunoki Masashige (楠木正成). Consistia principalment en defenses de fusta i terra. Chihaya és un clar exemple del disseny de castells japonesos del període Nanboku-cho. Localitzat al mont Kongō (金刚山) a la província Kawachi (河内国), va sobreviure al setge de 1333 però va ser més tard conquerit per les forces del shogunat Ashikaga el 1390 i després abandonat. Juntament amb el castell Akasaka (赤坂城), un altre castell proper sobre una muntanya, Chihaya va servir com a base d'operacions per Kusunoki així com el centre de defensa durant les seves campanyes en nom de l'emperador Go-Daigo (后醍醐天皇) en contra del clan Hōjō. Construït un any després de la caiguda d'Akasaka, Chihaya va ser dissenyat per ser més resistent i va sobreviure al setge de 1333 amb succés. Alguns ponts movils eren part de les mesures defensives que es van prendre juntament amb les parets de fusta, defenses de terra a més de la posició estratègica a la muntanya Kongō. La fortalesa era envoltada d'espessos arbres i pedres, els quals podien rodar a la muntanya cap a un exèrcit invasor, a més que enramades de brossa s'utilitzaven per protegir-se de les fletxes llançades per l'enemic. Després de la reeixida defensa del 1333, la fortalesa va veure poca activitat fins a la seva caiguda el 1390. Encara que mai va ser formalment destruïda en batalla, és improbable que elements importants de la fortalesa sobrevisquin al dia d'avui per ser construït principalment de fusta i terra. Referències Bibliografia Sansom, George (1961). "A History of Japan: 1334-1615." Stanford, California: Stanford University Press. pp123–4 Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co.
Castillo Chihaya

El Castillo Chihaya (千早城, 'Chihaya-jō'?) fue un castillo japonés (城), construido en 1332 por Kusunoki Masashige (楠木 正成). Consistía principalmente en defensas de madera y tierra. Chihaya es un claro ejemplo del diseño de castillos japoneses del Periodo Nanboku-chō. Localizado en el monte Kongō (金剛山) en la provincia Kawachi (河内国), sobrevivió el asedio de 1333 pero fue más tarde conquistado por las fuerzas del Shogunato Ashikaga en 1390 y después abandonado. Junto con el Castillo Akasaka (赤坂城), otro castillo cercano sobre una montaña, Chihaya sirvió como base de operaciones para Kusunoki así como el centro de sus defensas durante sus campañas en nombre del Emperador Go-Daigo (後醍醐天皇) en contra del clan Hōjō. Construido un año después de la caída de Akasaka, Chihaya fue diseñado para ser más resistente y sobrevivió el asedio de 1333 exitosamente. Algunos puentes movibles eran parte de las medidas defensivas que se tomaron junto con las paredes de madera, defensas de tierra además de la posición estratégica en la montaña Kongō. La fortaleza estaba rodeada de espesos árboles y pedruscos, los cuales podían rodar en la montaña hacia un ejército invasor, además de que enramadas de maleza se utilizaban para protegerse de las flechas arrojadas por el enemigo. Después de la exitosa defensa de 1333, la fortaleza vio poca actividad hasta su caída en 1390. Aunque nunca fue formalmente destruida en batalla, es improbable que elementos importantes de la fortaleza sobrevivan al día de hoy debido a la naturaleza de su construcción. Referencias Frederic, Louis (2002). "Chihaya-jō." Japan Encyclopedia. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. Sansom, George (1961). "A History of Japan: 1334-1615." Stanford, California: Stanford University Press. pp123-4 Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co. Véase también Castillo japonés Japón
Château de Chihaya

Le château de Chihaya (千早城, Chihaya-jō) était un château japonais construit en 1332 par Kusunoki Masashige (dans ce qui est maintenant le district de Minamikawachi). Composé essentiellement de défenses en bois et de travaux de terrassement, Chihaya est un exemple parfait de la conception des forteresses du Japon de l'époque Nanboku-chō. Situé sur le mont Kongō dans la province de Kawachi, il a survécu au siège de Chihaya en 1333, mais fut conquis plus tard par les forces des shoguns Ashikaga en 1390 puis abandonné. Avec le Shimo Akasaka-jō (赤坂城), autre forteresse de montagne voisine, Chihaya servit de base pour les opérations de Kusunoki et était au cœur de ses défenses dans ses campagnes contre le clan Hōjō au nom de l'empereur Go-Daigo. Construit un an après le siège d'Akasaka, Chihaya fut intentionnellement conçu pour être plus fort, et quand il fut attaqué l'année suivante en 1333, Kusunoki résista avec succès au siège. Les ponts amovibles faisaient partie des principales caractéristiques défensives du château, avec ses murs en bois, ses défenses en terrassement et sa position stratégique sur le mont Kongō. La forteresse était entourée d'arbres à terre et de rochers qu'on pouvait laisser rouler à flanc de montagne sur une armée approchante, avec des écrans de broussaille pour aider à se protéger des flèches. À la suite de la défense réussie de 1333, la forteresse vécut dans le calme jusqu'à sa chute en 1390. Bien qu'elle n'ait jamais été détruite à l'issue d'une bataille, il est peu probable qu'en subsistent encore des éléments. Galerie Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Chihaya Castle » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Bibliographie Louis Frédéric, « Chihaya-jō », Japan Encyclopedia, Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 2002. Hinago Motoo, Japanese Castles, Tokyo, Kodansha, 1986, 200 p. (ISBN 0-87011-766-1). George Sansom, A History of Japan: 1334-1615, Stanford, California, Stanford University Press, 1961, p. 123-124. Stephen Turnbull, The Samurai Sourcebook, London, Cassell & Co., 1998. Portail d'Osaka et de sa préfecture Portail des châteaux
Castelo Chihaya

Castelo Chihaya (千早城, Chihaya-jō) foi um castelo japonês (城), construído em 1332 por Kusunoki Masashige. Consistia principalmente numa fortaleza de madeira e terra. Chihaya é um claro exemplo do desenho de castelos japoneses do período Nanboku-chō. Localizado no monte Kongō (金剛山) na província de Kawachi (河内国), o castelo sobreviveu ao cerco de 1333 contudo foi mais tarde conquistado pelas forças do Shogunato Ashikaga em 1390 e posteriormente abandonado. Juntamente com o Castelo Akasaka (赤坂城), outro castelo nas proximidades da montanha, Chihaya serviu de base de operações para Kusunoki assim como de centro das suas defesas durante as suas campanhas em nome do Imperador Go-Daigo (後醍醐天皇) contra o clã Hōjō. Bibliografia Frederic, Louis (2002). "Chihaya-jō." Japan Encyclopedia. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. Sansom, George (1961). "A History of Japan: 1334-1615." Stanford, California: Stanford University Press. pp123-4 Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co.
Nariai-ji

Der Nariai-ji (jap. 成相寺) ist ein buddhistischer Tempel in der Gemeinde Miyazu, Präfektur Kyōto in Japan. Der Tempel ist mit der Shingon-Sekte assoziiert. Hauptbildnis des Tempels ist eine Statue der Shō-Kannon. Der Nariai-ji ist der 28. Tempel des Saigoku-Pilgerweges (西国三十三箇所, Saigoku sanjūsankasho). Überblick Über die Frühzeit des Nariai-ji gibt es keine gesicherten historischen Belege. Die Tempeltradition berichtet, der Mönch Shinnō habe den Tempel 704 gegründet. Das Hauptbildnis des Nariai-ji ist eine sogenannte migawari („sich selbst opfernde“) Kannon. Eine auch in der Sammlung Konjaku Monogatarishū überlieferte Legende berichtet, ein dem Verhungern naher Mönch habe in einem strengen Winter ein verendetes Wildschwein gegessen, um später zu entdecken, dass es die verwandelte Statue Kannons war. Die Statue ist auch als Bijin-Kannon bekannt und wird nur alle 33 Jahre gezeigt. Das Tempelgelände ist auf einer Schriftrolle des Sesshū Tōyō aus dem Jahr 1400 abgebildet, die sich heute im Nationalmuseum Kyōto befindet. Die heutige Haupthalle des Tempels stammt aus dem Jahr 1779. 2005 wurde das Tempelgelände um eine fünfstöckige Pagode erweitert. Eine aus der Heian-Zeit stammende hölzerne Statue Jizōs und der Eisentrog der Handwaschstelle sind wichtige Kulturgüter Japans. Weiterhin ist das aus der Muromachi-Zeit stammende Nariai-ji sankei Mandala zu nennen. Pilgerreisen zum Nariai-ji werden häufig mit Besuchen der Nehrung Amanohashidate verbunden, die unterhalb des Berges Nariai-san liegt. Amanohashidate zählt zu den drei schönsten Landschaften Japans. Literatur Patricia Frame Rugola: The Saikoku Kannon Pilgrimage Route. Dissertation, Ohio State University, 1986. Valeria Jana Schwanitz und August Wierling: Saigoku. Unterwegs in Japans westlichen Landen. Manpuku-Verlag, Potsdam 2012, ISBN 978-3-9815168-0-7. Weblinks Offizielle Website (japanisch)
Tamukeyama Hachimangū

Tamukeyama Hachiman Shrine (手向山八幡宮, Tamukeyama Hachimangū) is a Shinto shrine near Tōdai-ji, Nara, Nara Prefecture, Japan. It is a Hachiman shrine, dedicated to the kami Hachiman. It was established in 749. Kami enshrined here include Emperor Ojin, Emperor Nintoku, Empress Jingū and Emperor Chūai in addition to Hachiman. See also Hachiman shrine List of National Treasures of Japan (crafts: others)