NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mitsubishi Heavy Industries

Das Unternehmen Mitsubishi Heavy Industries (MHI) (jap. 三菱重工業株式会社, Mitsubishi jūkōgyō kabushiki kaisha, wörtlich „Mitsubishi Schwerindustrie Aktiengesellschaft“), gelistet im Aktienindex Nikkei 225, ist ein japanisches Unternehmen mit 300 Tochtergesellschaften, das vor allem in der Schwerindustrie, im Maschinenbau und Fahrzeugbau, in der Luftfahrtindustrie und Elektronikindustrie tätig ist. Die Firmenzentralen befinden sich in Minato (Tokio) und Nishi-ku (Yokohama). Geschichte Im Jahr 1868 übernahm Iwasaki Yatarō im Zuge der Meiji-Restauration die Tsukumo Trading Company vom Tosa Clan und benannte sie 1873, als er offiziell deren Präsident wurde, in Mitsubishi um. Der bisherige Name, Akunoura Machine Shop, wurde 1893 in Mitsubishi Shipyard of Mitsubishi Goshi Kaisha geändert. 1934 wurde die Mitsubishi Shipbuilding & Engineering Company, Ltd. in Mitsubishi Heavy Industries, Ltd. umbenannt. Als Folge des Zweiten Weltkrieges wurde das Unternehmen 1950 in drei unabhängige Gesellschaften zerschlagen. 1964 folgte die (wieder-) Zusammenlegung der drei zerschlagenen Firmen zur heutigen Mitsubishi Heavy Industries, Ltd. Am 30. August 1974 wurde auf die Zentrale von Mitsubishi Heavy Industries ein Bombenanschlag mit 8 Toten und 376 Verletzten verübt. 2014 wurde die MHI Vestas Offshore Wind A/S als Joint Venture zwischen Vestas Wind Systems und MHI mit dem Ziel der Entwicklung und Errichtung von Offshore-Windkraftanlagen gegründet. Am 27. November 2020 genehmigte die Europäische Kommission in einer Zusammenschlusskontrolle, dass Vestas den MHI-Anteil am Unternehmen übernehmen darf. Dafür erhielt MHI einen Anteil von 2,5 Prozent an Vestas (entsprach 709 Millionen Euro) und einen Sitz im Aufsichtsrat. Das Geschäft mit Offshore-Windkraftanlagen wird von Vestas selbst fortgeführt. Geschäftsfelder Mitsubishi Heavy Industries Schiffbau/Schwimmende Strukturen und Plattformen (am 1. Januar 2018 ausgegliedert, seitdem Mitsubishi Shipbuilding) Stahlverarbeitung Baumaschinen Gabelstapler (seit 2015 nach Übernahme von UniCarriers weltweit drittgrößter Hersteller) Energieversorgung Atomenergie Maschinenbau allgemein Luft- und Raumfahrt (Mitsubishi Aircraft Corporation) Klimaanlagen und Kühlsysteme Industrielle (Spezial-)Maschinen Druckmaschinen Maschinenwerkzeuge Stadtbahnfahrzeuge Rüstungsgüter Tunnelbohrmaschinen (seit 1. Oktober 2016 in der JIM Technology Corporation integriert) Wellpappenanlagen CO2-Abscheidung Mitsubishi Heavy Industries hat den KM CDR-Prozess zur CO2-Abscheidung und -Speicherung entwickelt. Er verwendet KS-1, ein sterisch gehindertes Amin, als Waschflüssigkeit. Der Prozess wird u. a. in den USA im Kraftwerk W. A. Parish sowie zukünftig beim Kemper Project eingesetzt. Siehe auch Liste der größten Unternehmen in Japan Weblinks mhi.com – Offizielle Website von Mitsubishi Heavy Industries (englisch) MHI EMEA – Mitsubishi Heavy Industries Europe (englisch) Mitsubishi Minatomirai Industrial Museum – Mitsubishi Heavy Industries Museum (englisch) Einzelnachweise
Mitsubishi Heavy Industries

La Mitsubishi Heavy Industries, Ltd, spesso abbreviata in MHI, è un'azienda attiva nell'industria pesante in Giappone. È una delle società del Gruppo Mitsubishi. Storia Nel 1870 Yataro Iwasaki, fondatore della Mitsubishi, ebbe dal governo giapponese un contratto di affitto per il cantiere navale della città di Nagasaki: con il nome di Nagasaki Shipyard & Machinery Works iniziò l'attività di costruzione navale. Questa attività di costruzione navale, evolutasi prima in Mitsubishi Shipbuilding Co., Ltd., e divenuta Mitsubishi Heavy Industries, Ltd nel 1934, è stata la più grande impresa privata in Giappone per la produzione di navi, aeroplani e treni. Dopo la fine della Seconda guerra mondiale e lo scioglimento dello zaibatsu, la MHI è stata divisa in tre entità: West Japan Heavy-Industries, Ltd, Central Japan Heavy-Industries, Ltd e East Japan Heavy-Industries, Ltd. Queste vennero riunite nuovamente nel 1964, con la rinascita della Mitsubishi Heavy Industries, Ltd.. Nel 1970, la MHI automobilistica divenne indipendente, diventando Mitsubishi Motors Corporation e iniziando la produzione e la commercializzazione di automobili. Nel maggio 2014, il gruppo tedesco Siemens ha annunciato di avere sottoscritto con Mitsubishi Heavy Industries un accordo per la costituzione di una società mista (Joint Venture), per la fornitura di impianti, prodotti e servizi per l'industria siderurgica. La società mista si chiama Primetals Technologies, ha sede a Londra ed è posseduta per il 51% da Mitsubishi e per il 49% da Siemens. Settori di attività Industria aerospaziale. Stabilimenti: Nagoya Aerospace Systems, Aichi, Nagoya Guidance & Propulsion Systems, Aichi, Mitsubishi Aircraft Corporation. Industria navale. Stabilimenti: Nagasaki, Kōbe, Shimonoseki. Strutture e costruzioni in acciaio. Sistemi di generazione di energia. Stabilimenti: Takasago, Kobe. Turbine. Mezzi. Carrelli elevatori - Mitsubishi Forklift Trucks Carri armati. Stabilimenti: Sagamihara. General machinery. Aerogeneratori. Sistemi di refrigerazione e condizionamento. Apparecchiature industriali. Apparecchiature per carta e stampa. Macchine utensili. Metrotranvia. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mitsubishi Heavy Industries Collegamenti esterni Sito ufficiale, su mhi.com.
Mitsubishi Heavy Industries

Mitsubishi Heavy Industries, Ltd. (三菱重工業株式会社, Mitsubishi Jūkōgyō Kabushiki-kaisha, MHI) is een Japans multinational actief in engineering, electro en elektronica met hoofdkwartier in Tokyo. MHI is een van de kernbedrijven van de Mitsubishi Group en zijn voertuigenafdeling was de voorloper van Mitsubishi Motors. MHI produceert onde andere onderdelen voor de luchtvaart- en auto-industrie, air conditioners, liften, vorkheftrucks, hydraulica, drukpersen, raketten, tanks, generatoren, schepen, vliegtuigen, treinen en draagraketten. Door zijn defensie-activiteiten was MHI in 2011 naar inkomsten het grootste defensiebedrijf in Japan en wereldwijd het 23e.
Mitsubishi Heavy Industries

Mitsubishi Heavy Industries, Ltd. (jap. 三菱重工業株式会社 Mitsubishi Jūkōgyō Kabushiki-gaisha, MHI) – japońska międzynarodowa firma inżynieryjna z siedzibą w Tokio, zajmująca się głównie przemysłem ciężkim, ale także sprzętem elektrycznym i elektronicznym. Jest jedną z głównych firm w grupie Mitsubishi. Obszary działalności firmy obejmują ląd, morze, powietrze i przestrzeń kosmiczną (JAXA). MHI, wraz z KHI i IHI, jest jednym z trzech największych japońskich przedsiębiorstw przemysłu ciężkiego w Japonii. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona (jap.) Oficjalna strona (ang.) w serwisie Facebook w serwisie X w serwisie YouTube
Mitsubishi Heavy Industries

Mitsubishi Heavy Industries é uma empresa japonesa do Grupo Mitsubishi que produz navios, trens, empilhadeiras e peças aeroespaciais. Defesa Misseis AAM-1 AAM-2 AAM-3 AAM-4 AAM-5 Nike J Type 80 Air-to-Ship Missile Type 88 Surface-to-Ship Missile Type 90 Ship-to-Ship Missile Type 91 Air-to-Ship Missile Type 93 Air-to-Ship Missile Ver também Economia do Japão Referências Ligações externas MHI website
Mitsubishi Heavy Industries

Mitsubishi Heavy Industries, Ltd. (jap. 三菱重工業株式会社 - Mitsubishi Jūkōgjō Kabušiki-kaiša ali samo MHI, je japonski težkoindustrijski konglomerat, ki je aktiven na številnih področjih: elektrarne, težki stroji, ladje, letala, helikopterji, vesoljske rakete, sateliti in drugo Sedež podjetja je v Tokiu, Japonska. Izdelki MHI Klimatske naprave in hladilniki Oklepljena bojna vozila Tanki Naprave za desalinizacijo Dizelski motorji Električni avtobusi Oprema za elektrarne Oprema za plinskoparne elektrarne Vetrne turbine Plinske turbine Parne turbine Kotli in uparjalniki Gorivne celice, baterije Turbopolnilniki Lahka železniška vozila, vlaki za podzemne železnice Tiskalni stroji Viličarji Roboti Kompresorji Ladjedelništvo Potniške križarke Trajekti Tankerji za LPG Naftni tankerji Podmornice DSV Shinkai 2000 DSV Shinkai 6500 Čikju Vojne ladje Atago (razred rušilcev) Harušio (razred podmornic) Hatakaze (razred rušilcev) Kongo (razred rušilcev) Tačikaze (razred rušilcev) Takanami (razred rušilcev) Natsušio (razred podmornic) Ojašio (razred podmornic) Sorju (razred podmornic) Hajabusa (razred patruljnih čolnov) Torpedi Letala in helikopterji: Mitsubishi ATD-X Mitsubishi F-1 Mitsubishi F-2 Mitsubishi F-15J Mitsubishi H-60 Mitsubishi MH2000 Mitsubishi MU-2 Mitsubishi MU-300 Diamond Mitsubishi RP-1 Mitsubishi T-2 Mitsubishi Regional Jet Vesoljsko industrija: H-II - vesoljska raketa H-IIA - vesoljska raketa H-IIB - vesoljska raketa HTV-1 Hayato - satelit Hyflex Kounotori 2 Kounotori 3 Kounotori 4 N-I - vesoljska raketa N-II - vesoljska raketa Negai - satelit SDS-1 SDS-4 SELENE Waseda-SAT2 WINDS Sklici Bibliografija Chida, Momohei and Peter N. Davies. (1990). The Japanese Shipping and Shipbuilding Industries: A History of their Modern Growth. London: Athlone Press. 10-ISBN 0-485-11271-X; 13-ISBN 978-0-485-11271-9; OCLC 20799046 Kizu, Shigetoshi. (1984). A 100 Years' History of the Ships of Nippon Yusen Kaisha. Tokyo: NYK. 10-ISBN 4-905551-20-X; 13-ISBN 978-4-905551-20-1; OCLC 16781302 Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1935). The Nomeclature of the N.Y.K. Fleet. Tokyo: NYK. OCLC 27933596 Wray, William D. (1984). Mitsubishi and the N.Y.K., 1870-1914: Business Strategy in the Japanese Shipping Industry. Cambridge: Council on East Asian Studies, Harvard University, Harvard University Press. 10-ISBN 0-674-57665-9; 13-ISBN 978-0-674-57665-0; OCLC 10825248 Zunanje povezave Mitsubishi Heavy Industries official website WW2DB: Mitsubishi Military Aircraft of World War II
Mitsubishi

Mitsubishi Group (japanska: 三菱グループ, Mitsubishi Gurūpu) är en japansk industrikoncern och ett av sex stora japanska företagskonglomerat, keiretsu. I Sverige är Mitsubishi troligen mest känt som biltillverkare genom Mitsubishi Motors. Mitsubishi grundades 1870 som en speditionsfirma. Viktiga företag i Mitsubishi Group Listan är inte fullständig Tokyo-Mitsubishi UFJ (en:The Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ, BTMU; ja:株式会社三菱東京UFJ銀行, Kabushikigaisha Mitsubishi Tokyo UFJ Ginko; Bank) Mitsubishi Corporation (ja:三菱商事株式会社, Mitsubishi Shōji Kabushiki Kaisha; handelsbolag) Mitsubishi Heavy Industries (ja:三菱重工業株式會社, Mitsubishi Jūkōgyō Kabushiki Kaisha; industribolag) Mitsubishi Motors Corporation (ja:三菱自動車工業株式会社, Mitsubishi Jidōsha Kōgyō Kabushiki Kaisha; biltillverkare) Kirinbryggeriet Nippon Yusen (ja:日本郵船; speditionsfirma) Nikon Corporation (optikföretag) Mitsubishi Chemical Corporation (~ Kagaku; kemiindustri) Mitsubishi Estate Company (~ Jijo; fastighetsbolag) Mitsubishi Electric (~ Denki; elvarutillverkare) Nippon Oil Corporation (ja:新日本石油株式会社, Shin Nihon Sekiyu Kabushiki-gaisha) Referenser Externa länkar Mitsubishi Club Sweden
ГЕС Амагасе

ГЕС Амагасе (天ヶ瀬発電所) – гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Використовує ресурс із річки Сета (Йодо), яка дренує найбільше озеро країни Біва та в Осаці впадає до Внутрішнього Японського моря. В межах проекту річку перекрили бетонною арковою греблею висотою 73 метра та довжиною 254 метра, яка потребувала 122 тис м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 1,88 км2 та об’ємом 26,3 млн м3 (корисний об’єм 20 млн м3). Через два напірні водооди довжиною по 0,28 км зі спадаючим діаметром від 5,2 до 4,4 метра ресурс надходить до пригреблевого машинного залу. Тут встановили дві турбіни типу Деріяз загальною потужністю 92 МВт, які використовують напір у 57 метрів. Варто також відзначити, що водосховище греблі Амагасе виконує роль нижнього резервуару ГАЕС Kisen'yama. Примітки
Sanjūsangen-dō

Sanjūsangen-dō (三十三間堂, Sanjūsangen-dō?) es un templo budista en el distrito de Higashiyama en Kioto, Japón. Conocido oficialmente como Rengeō-in (蓮華王院), Sanjūsangen-dō pertenece y es dirigido por el Myoho-in, parte de la escuela budista Tendaishū. El nombre del templo literalmente se traduce por edificio con treinta y tres espacios, que hace referencia a los exactamente treinta y tres espacios que separan las columnas que mantienen el templo en pie. Historia Taira no Kiyomori completó la construcción del templo bajo el servicio del Emperador Go-Shirakawa en 1164. El complejo del templo sufrió un incendio en 1249 y solamente el edificio principal fue reconstruido en el 1266. El edificio principal del templo se considera el edificio de madera más largo de Japón. Dentro de esta construcción se encuentran las famosas estatuas por las que el templo es conocido. La deidad principal del templo es Sahasrabhuja-arya-avalokiteśvara, conocida más comúnmente como la Kannon de los mil brazos, o simplemente Kannon. Esta estatua fue creada por el escultor del período Kamakura Tankei y es un tesoro nacional de Japón. A ambos lados de la estatua se encuentran en 10 filas y 50 columnas 1000 estatuas de tamaño menor del Kannon de los mil brazos. De estas estatuas, 124 fueron rescatadas del templo original tras el incendio de 1249, mientras que las restantes 876 fueron construidas en el siglo trece. Las estatuas están hechas de madera de ciprés japonés y son la imagen más conocida del templo. A su vez al pie de estas estatuas se pueden ver otras 28 estatuas de deidades guardianas, de las cuales las más importantes son las de Raijin y Fujin, que se encuentran respectivamente al comienzo y al final del edificio, y que también son tesoros nacionales de Japón. Eventos En enero, se celebra en el templo un evento conocido como el "Rito del Sauce" (柳枝のお加持, Yanagi no okaji), en el cual los fieles son tocados en sus cabezas con una rama de sauce sagrada para curar y prevenir los dolores de cabeza. También es famoso el torneo de tiro con arco japonés, llamado Tōshiya (通し矢), que se viene celebrando desde el período Edo en el mismo lugar. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Sanjūsangen-dō.
Sanjūsangen-dō

Le Sanjūsangen-dō (三十三間堂, Pavillon des trente-trois intervalles) est un temple bouddhiste situé dans l'arrondissement de Higashiyama-ku à Kyōto, au Japon. Son nom d'origine est Renge-ō-in. Grand hall sacré de rite Shingon fondé en 1132. Il fut reconstruit entre 1251 et 1256. L'appellation Sanjūsangendō est tirée des trente-trois (三十三, sanjūsan) travées (間, ken, ou gen) entre les piliers qui le composent. Il est très long et étroit. Ses 118,22 m de long en font la plus longue structure en bois du monde. Ce temple renferme 1 001 statues de bois représentant des divinités bouddhistes sculptées par Tankei, Kōzyō et Unkei. La grande statue principale occupe le centre. Elle représente Jūichimen Senju Kannon (十一面千手観音, Avalokiteśvara aux 11 visages et 1 000 bras) aux yeux de cristal, sculptée en 1254 par Tankei, un célèbre sculpteur de l'ère Kamakura (1185-1333). À sa gauche comme à sa droite se trouvent disposées dix rangées de cent statues dorées de Senju Kannon (Avalokiteśvara aux mille bras), bodhisattva de la compassion. Formées d'un assemblage de pièces de bois sculptées puis recouvertes d'une couche d'or, ces statues ne possèdent pas mille bras mais seulement 21 paires de bras, chaque paire représentant 50 vies à sauver dans l'univers bouddhiste. De chaque côté de la statue assise de Kannon sont également disposées trente autres sculptures. Elles représentent les 28 saints serviteurs de Kannon : Nijūhachi Bushū, et les deux gardiens traditionnels des temples bouddhistes : Raijin, le dieu du tonnerre, et Fūjin, le dieu du vent. Entre 1973 et 2017, les statues ont fait l'objet d'un programme de restauration, au rythme de 50 par an environ. Cela a coûté 920 millions de yens. Le temple est visité annuellement par un million de touristes. Manifestations En janvier a lieu devant le temple le traditionnel tir de la première flèche de l'année (Tōshiya). Cette tradition date de l'époque Edo. Chaque participant doit planter une flèche dans une cible de 1 m de diamètre, placée à 60 m. Un exercice rituel destiné à montrer aux jeunes, gens tout récemment devenus majeurs, que la vie d'adulte exige patience et maîtrise de soi. Au printemps, depuis la fin du XVIIe siècle, a lieu un concours de tir à l'arc rassemblant les meilleurs archers du Japon. Pendant 24 heures, chaque archer doit tirer le maximum de flèches sur des cibles éloignées d'environ 60 m. Références Voir aussi Articles connexes Temples bouddhistes du Japon Tōshiya Histoire de l'arc au temple de Sanjusangendo, film japonais de Mikio Naruse sorti en 1945 Liens externes Vue par satellite Photos des statues Mis 3 templos favoritos de Kioto, Viajar a la Aurora, 2023-06-22 Portail des religions et des croyances Portail du bouddhisme Portail de Kyoto et de sa préfecture
Sanjūsangen-dō

Sanjūsangen-dō (in giapponese: 三十三間堂) è un tempio buddista situato in Higashiyama-ku a Kyōto. Ufficialmente conosciuto come 'Rengeō-in' (蓮華王院), il Sanjūsangen-dō è gestito da una branca della scuola di Buddismo Tendai. Il nome del tempio che letteralmente significa Sala con trentatré spazi tra le colonne descrive l'architettura della lunga sala principale del tempio. Storia Taira no Kiyomori ha completato il tempio su ordine dell'imperatore Go-Shirakawa nel 1164. Il tempio è stato colpito da un incendio nel 1249 e solo la sala principale è stata ricostruita nel 1266. In gennaio nel tempio si svolge un evento conosciuto come Rito del Salice (柳枝のお加持), dove i fedeli sono sfiorati sul capo con un ramo di salice sacro per curare e prevenire il mal di testa. Sin dal periodo Edo, a fianco della veranda ovest, si svolge anche un famoso torneo di tiro con l'arco conosciuto come Tōshiya (通し矢). Si crede che il duello tra i famosi guerrieri Miyamoto Musashi e Yoshioka Denshichirō, leader del Yoshioka-ryū, sia stato combattuto all'esterno del Sanjūsangen-dō nel 1604. Caratteristiche principali La divinità principale del tempio è Avalokiteśvara (Kannon dalle mille braccia). La statua di Kannon è stata creata dallo scultore Tankei di Kamakura ed è considerata Tesoro nazionale del Giappone. Il tempio contiene anche un migliaio di statue a grandezza naturale di Kannon dalle mille braccia posizionate in entrambi i lati della statua principale in 10 righe e 50 colonne. Tra queste, 124 statue provengono dal tempio originale, recuperate dall'incendio del 1249, mentre le rimanenti 876 statue sono state costruite nel tredicesimo secolo. Le statue sono costituite di cipresso giapponese ricoperte d'oro. Il tempio è lungo 120 metri. Attorno alle 1000 statue di Kannon sono presenti 28 statue di divinità guardiane. Ci sono anche due famose statue di Fūjin e Raijin. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Sanjūsangen-dō Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su sanjusangendo.jp.
Храм Сандзюсанґен

Хра́м Сандзюсанґе́н або Сандзюсанґе́н-до́ (яп. 三十三間堂, さんじゅうさんげんどう, МФА: [sand͡ʑuːsangeɴ doː], «храм тридцяти трьох кенів») — буддистський монастир в Японії. Належить секті Тендай. Розташований за адресою: префектура Кіото, місто Кіото, район Хіґасіяма, Сандзюсанґен-до, квартал Маварі 657. Монастирський титул — відстуній, оскільки належить монастирю Мьохо. Офіційна назва — Храм лотосового короля. Заснований 1164 року. Головною святинею монастиря є статуя тисячорукої Каннон. До цінних пам'яток належать головний храм (національний скарб Японії), огорожа Тойотомі Хідейосі (важлива культурна пам'ятка Японії). Названий за кількістю 33 інтервалів між колонами всередині храму. Протяжність з півночі на південь становить 125 м. Короткі відомості Храм Сандзюсанґен був збудований у 1164 році Тайрою но Кійоморі за наказом екс-Імператора Ґо-Сіракава. Після загибелі роду Тайра у 1185 році, храм перейшов під патронат екс-Імператора і був розширений. Тоді ж храмові ченці отримали від двору багаті землі у провінції Тадзіма для забезпечення своїх фінансових потреб. У 1249 році у Кіото спалахнула велика пожежа під час якої будівля Сандзюсанґен і майже усі буддистські образи згоріли. З тисячі статуй тисячорукої Авалокітешвари вдалося врятувати лише 124, разом із статуями її 28 підлеглих божеств. У 1266 році за повелінням екс-Імператора Ґо-Саґа храм був відбудований у вигляді, в якому він зберігається по-сьогодні як Національний скарб Японії. У період війни Південної і Північної династій храм Сандзюсанґен уник руйнувань, але кількість підконтрольних йому земель зменшилась, тому після 15 століття він поступово занепав. Проте у 1586 році Тойотомі Хідейосі відновив його, включивши до складу монастиря Ренґеоїн і звівши на півночі по-сусідству Залу Великого Будди монастиря Хокодзі. Він також прибудував Південні великі ворота і огорожу. В часи правління сьоґуна Токуґави Ієміцу було проведено ремонт будівлі Сандзюсанґен і реставрацію статуй. З початку 20 століття храм Сандзюсанґен відкритий для відвідування. У центрі храму розміщено позолочену статую сидячої Авалокітешвари роботи Танкея, вистою 3,35 м. Праворуч і ліворуч неї розташовані 1000 статуй тисячорукої Авалокітешвари, по 500 з кожного боку. При вході і виході храму стоять кремезні скульптури божеств вітру і грому: Фудзіна і Райдзіна, а також статуї 28 підлеглих Авалокітешвари. Усі ці образи, за винятком 1000 бокових статуй, входять до списку Національних скарбів Японії. Більшість з них є шедеврами 13 століття. Храм Сандзюсанґен відомий також турнірами з стрільби з лука, які проводяться щорічно 15 числа першого місяця Нового року. Ця традиція була започаткована у період Едо. Цілий день і ніч лучники змагаються, пускаючи стріли від південного до північного краю храму, відстань між якими становить 118 м. Переможець визначається за кількістю стріл, які уразили ціль. Примітки Джерела та література Храм Сандзюсанґен // 『日本大百科全書』 [Енциклопедія Ніппоніка]. — 第2版. — 東京: 小学館, 1994—1997. — 全26冊. (яп.) (яп.) 建築から古代を解く : 法隆寺･三十三間堂の謎 / 米田良三著. 東京: 新泉社, 1993. Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Храм Сандзюсанґен (яп.)(англ.) Офіційний сайт храму [Архівовано 5 січня 2011 у Wayback Machine.]
Hōrin-ji (Nara)

Hōrin-ji (法輪寺, 法琳寺, 法林寺, Hōrin-ji?), o Mii-dera (三井寺, 御井寺, Mii-dera?) es un templo budista en Mii, Ikaruga, Prefectura de Nara, Japón. El templo se ubica un kilómetro al norte del Hōryū-ji. Historia El origen del templo no es certero, ya que presenta dos teorías principales. La primera explica que fue construido en el 622 por el Príncipe Yamashiro por deseo de su padre, el Príncipe Shōtoku, para recuperarse de una enfermedad. La segunda plantea que fue edificado en el 670 por tres monjes – Kudara Kaihōshi, Enmyōshi y Shimohishinmotsu – como parte de la reconstrucción del Hōryū-ji, que padeció un incendio el mismo año. Del mismo modo, la fecha de construcción no está clara, aunque algunos estudios sugieren que fue en el siglo séptimo. El templo fue designado como tesoro nacional hasta que la última estructura original que quedaba, la pagoda de tres pisos, fue alcanzada por un rayo y quemada en 1944. La pagoda actual es una reconstrucción de 1975, y alberga el reliquiario original salvado del fuego en 1944. Edificios El templo alberga un conjunto de estatuas de Buda, Shōtoku y un Kannon de once cabezas que data del Periodo Heian. Referencias Panfleto distribuido en Hōrin-ji, obtenido el 7 de abril de 2007 Daijirin Japanese dictionary, 3rd edition Kōjien Japanese dictionary, 5th edition Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hōrin-ji.