NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hokkaido Refinery

Hokkaido Refinery is the northernmost oil refinery in Japan, located in Tomakomai, Hokkaido, Japan. The refinery began operations in 1973 to supply regions in northern Japan. It is operated by Idemitsu Kosan.It began operations in 1973 as a base for supplying energy to Hokkaido, Tohoku, Hokuriku, and other areas. 2003 fires Following the 2003 Hokkaido earthquake, a major fire started in the naphtha storage tank. It burned for almost 34 hours before being put out. A second fire started because of aftershocks caused by the massive earthquake. Refinery workers found damage in 29 of the refinery's oil tanks. Increase in oil supply In October 2013 Idemitsu Kosan said they will increase the oil supply in the Hokkaido Refinery by February 2014, after declaring they are shutting down the Tokuyama refinery. References
Northern Farm (stud)

Northern Farm (ノーザンファーム) is a major Japanese horse breeding farm located in Abira, Hokkaido. The farm is part of the Shadai Group, and has continuously been the leading breeder of thoroughbred horses for 12 consecutive years from 2010 to 2021. According to the Racing Post, it is the centre of the Japanese racehorse breeding industry and the Yoshidas that own Northern Farm are "the new world superpower of breeding". It is home to over 3,000 horses worth $100 million. Timeline Shadai Farm Hayakita era 1967 - Zenya Yoshida founds the Shadai Farm Hayakita in the town of Hayakita (now Abira). 1976 - Northern Taste arrives at the farm. 1980 - Shadai Diners Thoroughbred Club (future Shadai Thoroughbred Club) founded. 1988 - Japan Diners Thoroughbred Club (future Sunday Thoroughbred Club) founded. 1989 - Tony Bin arrives at the farm. 1991 - Sunday Silence arrives at the farm. 1993 - Zenya Yoshida passes away on August 13. Northern Farm era 1994 - Shadai Farm Hayakita is rebranded as the Northern Farm in January. 1999 - One of their bred horses, Shiva, becomes the first Japanese-bred horse to win a foreign Grade 1 race. 1999 - Wins the Leading Breeder title for the first time. Since then, Northern Farm has consistently been either the breeding leader of Japan or in second place. 2005 - Deep Impact, one of the horses bred at the farm, becomes a Triple Crown Winner. 2010 - Apapane, one of the horses bred at the farm, becomes a Filly Triple Crown Winner. 2011 - Northern Farm purchases the Ten'ei Horse Park in Fukushima and renames it the Northern Farm Ten'ei. At the same time, Northern Farm pulled out of Shadai's Yamamoto Training Center in Miyagi. 2012 - Gentildonna, one of the horses bred at the farm, becomes a Filly Triple Crown Winner. 2018 - Almond Eye, one of the horses bred at the farm, becomes a Filly Triple Crown Winner. 2021 - Two horses bred at the farm became the first Japan-bred horses to win Breeders' Cup races—first Loves Only You in the Filly & Mare Turf, followed about two hours later by Marche Lorraine in the Distaff. Loves Only You went on the become the first Japan-bred to win an Eclipse Award in the US, specifically as champion female turf horse. 2025 - Forever Young, one of the horses bred at the farm, becomes the first Japan-bred horse to win the Breeders' Cup Classic. Affiliated facilities and organizations Northern Farm Airport Farm Northern Horse Park Northern Farm Yearling Northern Farm Tenei Northern Farm Shigaraki Northern Racing Sunday Thoroughbred Club Sunday Racing Notable horses bred Horses are listed by year of birth. Shadai Farm Hayakita era Amber Shadai Shadai Ivor Gallop Dyna Shadai Sophia Let's Go Tarquin Sakura Bakushin O Vega Air Groove Fusaichi Concorde Northern Farm era Notable broodmares Current broodmares Former broodmares See also Shadai Stallion Station References External links Official web site Northern Horse Park Official Website
Hakodate City Central Library

Hakodate City Central Library (函館市中央図書館, Hakodate-shi Chūō Toshokan) is a public library in Hakodate, Hokkaidō, Japan. The library is known in particular for its important collection of northern materials and for its Takuboku Library (啄木文庫). History The origins of a library in Hakodate lie in the opening of a society library at the home of Okada Kenzō (岡田健蔵) in 1907. Two years later, the private membership Hakodate Library opened in municipal premises in Hakodate Park (函館公園). In 1915, with a donation from Sōma Teppei (相馬哲平), construction of a dedicated five-storey library began, completed the following year; this building is important as an early example of a reinforced concrete building on the island (cf. Ōtani Hongan-ji Hakodate Betsu-in). In the first year of the Shōwa era (1926), city councillors approved the design of a new municipal library, three storey, again in reinforced concrete. With the approval of the private Hakodate Library's director Hirade Kisaburō (平出喜三郎), its entire collection was donated and transferred, and in 1928 the new Hakodate City Library (市立函館図書館) opened to the public. Duty to the city's growth, a number of local libraries were opened in the following decades. In 2005 the new Hakodate City Central Library opened across the road from Goryōkaku. Gallery See also List of libraries in Japan Hakodate City Museum Hakodate City Museum of Northern Peoples Hakodate City Museum of Literature Ishikawa Takuboku References External links (in Japanese) Hakodate City Central Library (in Japanese) Hakodate City Central Library Digital Archives Archived 25 July 2020 at the Wayback Machine
Shinhidaka Ainu Museum

Shinhidaka Ainu Museum (新ひだか町アイヌ民俗資料館, Shinhidaka-chō Ainu Minzoku Shiryōkan) is a museum of Ainu materials in Shinhidaka, Hokkaidō, Japan. The display has an area dedicated to Shakushain's 1669 revolt over fishing rights on the Shizunai River and swords and iron vessels excavated from local chashi. The collection also includes the skull of an Ezo wolf that has been designated a Municipal Cultural Property. Shinhidaka itself is a relatively new town, formed in 2006 from the merger of the former towns of Mitsuishi and Shizunai. Located in what was once Shizunai, the museum first opened in 1983 as the Shizunai Ainu Museum (静内町アイヌ民俗資料館). See also National Ainu Museum Shinhidaka Town Museum References
Goryōkaku Tower

La torre di Goryōkaku o Goryōkaku Tower (五稜郭タワー?, Goryōkaku Tawā) è una torre panoramica sita a Hakodate nell'isola di Hokkaidō in Giappone. Inaugurata il 1º aprile 2006, è alta 107 m e possiede un ristorante giapponese panoramico. Circondata da un fossato pieno di acqua, la torre ha una sezione a stella, che richiama il perimetro del forte che sovrasta. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Goryokaku Tower Collegamenti esterni (JA, EN, ZH) Sito ufficiale, su goryokaku-tower.co.jp. Goryōkaku Tower, su ISIL.
Kloster Phare

Kloster Phare (Tobetsu) (lat. Abbatia Beatae Mariae de Pharo) ist eine japanische Trappisten−Abtei in Hokuto, Hokkaidō, Bistum Sapporo. Geschichte Französische Mönche des chinesischen Klosters Consolation gründeten 1896 an der Tsugaru-Straße in Mitsuishi, Hokuto, nahe dem heutigen Bahnhof Oshima-Tobetsu, ein Tochterkloster, das sie Kloster unserer Lieben Frau vom Leuchtturm (französisch: Notre Dame du Phare, englisch: Our Lady of the Lighthouse) nannten. Es wurde der Betreuung durch Kloster Bricquebec unterstellt, dessen Abt Vital Lehodey sich der japanischen Klöster annahm. Obere, Prioren und Äbte Gérard Peuiller (1896–1925) Augustin Bréhier (1925–1931) Benoît Morvan (1931–1949, erster Abt ab 1936) Marc Jamme (1949–1851) Thomas d’Aquin Takashima (1951–1954) Alexis Noda Yukiyasu (1954–1962) Damien Uragushi Minoru (1962–1966) Bonaventure Mitsuno (1966–1986) Maur Takagi (1986–2004) Paul Takahashi Shigeyuki (2004–2005) Jean-Baptiste Sakamoto (2005–2008) Dom Francisco Yoshimoto Kunihiko (2009–2015) Aloysius Yokouchi Hiroshi (2015–) Gründungen 1925–1953: Kloster Shindenbaru der Heiligen Familie, ab 1953 Trappistinnenkloster 1980: Kloster Oita Weblinks Kloster Phare auf der Website der Trappisten Zeitungsbericht von 1952 über Kloster Phare, (englisch) Überblick über die japanischen Trappisten- und Trappistinnenklöster (französisch)
Let 007 Korean Airlinesa

Korean Air Lines, let 007 (KAL 007) bio je južokorejski putnički zrakoplov kojeg je greškom oborilo sovjetsko ratno zrakoplovstvo, 1. rujna 1983. godine. Zrakoplov je letio na ruti od New Yorka prema Seoulu preko Anchoragea na Aljaski. Obaranje se dogodio u jeku zahlađenja odnosa između dva bloka nakon dolaska na vlast Ronalda Reagana i Jurja Andropova. Obaranje Nakon što je greškom korejskih pilota KAL 007 skrenuo van predviđenog kursa i zalutao u sovjetski zračni prostor, Sovjeti su dignuli lovačku avijaciju kako bi presrela nepoznati zrakoplov.Iz zrakoplovne baze na otoku Sahalinu poletio je dvojac Suhoja Su-15, jednim od kojih je pilotirao potpukovnik Genadij Osipovich. Očekujući da će zapravo presresti američku špijunsku letjelicu Boeing RC-135, uspeli su se na visinu od 10 000 metara i došli na dvjestotinjak metara iza KAL 007. Prema riječima Osipovitcha, tada je shvatio da je zapravo riječ o civilnom zrakoplovu, no kako je bio "pod pritiskom trenutka" informaciju o tipu zrakoplova nije izričito prenio kontroli leta, dodavši još "da ga nisu pitali". Presretači su potom pokušali stupiti u kontakt s Koreancima, blinkajući svjetlima i ispucavajući petstotinjak metaka iz strojnica u smjeru KAL 007. Osipovich je rekao da kontakt radio vezom nisu pokušali ostvariti, "jer nije bilo vremena" i jer posada korejskog zrakoplova "ne bi razumjela ruski". Budući da se sporni zrakoplov sve više počeo približavati međunarodnom zračnom prostoru, Osipovitch je dobio naredbu da sruši KAL 007, što je i napravio ispalivši dva projektila u stražnju stranu korejskog Boeinga 747. U padu je poginulo svih 269 putnika. Reakcije Ronald Reagan je obaranje nazvao: "barbarskim činom društva koje bezobzirno zanemaruje prava pojedinaca, vrijednost ljudskog života i konstantno pokušava dominirati nad drugima nacijama. SSSR je nakon tjedan dana priznao obaranje, ali je u službenoj izjavi krivnju svalio na "pilote špijunskog zrakoplova" rekavši da su se kretali zabranjenim prostorom i nisu reagirali na signale. S druge strane, Boris Jeljcin je u jednoj od svojih izjava kasnije ovaj događaj opisao kao: "najveću tragediju hladnog rata." U Južnoj Koreji i Japanu izbile su anti-sovjetske demonstracije gdje su prosvjednici palili sovjetske zastave. Izvori
A Korean Air 007-es járatának lelövése

A Korean Air Lines 007-es járatán (rövidítve KAL 007) repülő Boeing 747-es repülőgépét 1983. szeptember 1-jén hajnalban lőtte le a Szovjet Honi Légvédelem (PVO) egyik Szu–15TM típusú elfogóvadász repülőgépe. A gépen utazó 269 ember, közöttük egy amerikai kongresszusi képviselő, meghalt. A repülőgép New Yorkból, a John Fitzgerald Kennedy nemzetközi repülőtérről tartott Szöulba, egy anchorage-i (Alaszka) megállóval. Útja a Csendes-óceán északi részén vezetett, de a tervezett útvonaltól, valószínűleg a tehetetlenségi navigációs rendszer hibája miatt, egyre jobban eltért nyugati irányban. Átrepült a szigorúan titkosnak számító, katonai létesítményekkel teli Kamcsatka-félsziget légterén, ahol az eltérés már 300 km volt, majd az Ohotszki-tenger felett is. A Szahalin sziget déli része felett fogták el a szovjet vadászgépek, majd az egyik két R–98-as rakétával lelőtte. Az incidens a szovjet–amerikai kapcsolatok elhidegülését eredményezte hosszú időre. A repülőgép durva navigációs hibáját valószínűleg az okozta, hogy tehetetlenségi navigációs rendszerének (INS) giroszkópjait nem a gép álló helyzetében pörgették föl, hanem már gurulás közben, így a hosszú repülés alatt a gép sebességéhez hozzáadódott a gurulás sebessége. A szovjet légvédelem ideges reakcióját valószínűleg az okozta, hogy azon az éjszakán egy RT–2PM Topol interkontinentális ballisztikus rakéta próbaindítását tervezték, amivel megsértették a SALT II szerződést. A térségben korábban egy RC–135-ös rádióelektronikai felderítő repülőgép járőrözött, az orosz állítás szerint ezzel tévesztették össze a Boeing 747-est. Repülési események és rádióforgalmazások időrendi sorrendben Az itt leírt eseménysorozat több forrás összefésülése alapján készült. A katonai irányítás egyes lényegtelen célravezetési parancsait, üzemanyagállási beszámolóit és a parancsnoki állások közötti rutin rádióforgalmazást az olvashatóság érdekében az eseménysor nem tartalmazza. Lásd még A Korean Air 902-es járatának lelövése Jegyzetek Források A hidegháború egyik legfeszültebb időszakában lőtték le szovjet gépek az eltévedt koreai utasszállítót "Máig nincs magyarázat a 25 éve lelőtt koreai gép esetére". Múlt-kor történelmi portál. 2008. szeptember 1. Hozzáférés: 2008. szeptember 1.. : External link in |publisher= (súgó)
Korean Air-vlucht 007

Op 1 september 1983 kwam Korean Air-vlucht 007, ook bekend als KAL 007 of KE007, die vanuit New York met een tussenstop in Anchorage op weg was naar Seoel, door een navigatiefout in een verboden deel van het luchtruim van de Sovjet-Unie terecht. Hierop werd het vliegtuig iets ten westen van het eiland Sachalin door vier straaljagers gevolgd en door een Soechoj Soe-15 met een K-5-raket neergeschoten, op 55 kilometer van het eiland Moneron. Het toestel, een Boeing 747, vervoerde 240 passagiers en 29 bemanningsleden, onder wie het Amerikaans congreslid Larry McDonald. Er waren geen overlevenden. De Sovjet-Unie verklaarde dat men niet wist dat het een burgertoestel was en veronderstelde dat het toestel het luchtruim van de Sovjet-Unie binnendrong om te provoceren en om hun reactietijd te testen. Het neerschieten van dit toestel veroorzaakte wereldwijd een storm van protest, zeker vanuit de Verenigde Staten. Dit incident leidde ertoe dat president Ronald Reagan de gps-technologie vrijgaf voor civiel gebruik. Slachtoffers Vergelijkbare rampen 27 juli 1955 - El Al-vlucht 402, een Lockheed Constellation van El Al, wordt ten noorden van Petritsj neergeschoten door twee Bulgaarse MIG 15-jachtvliegtuigen, waarbij alle 58 inzittenden om het leven komen. 20 april 1978 - Korean Air-vlucht 902, een Boeing 707-321B van Korean Air, wordt boven noordelijk Karelië geraakt door een R-60 lucht-luchtraket van een Soechoj Soe-15-onderscheppingsjager van de Sovjet-Unie, waarbij 2 van de 109 inzittenden om het leven komen. 27 juni 1980 - Aerolinee Itavia-vlucht 870, een Douglas DC-9 van Aerolinee Itavia, stort noordelijk van Sicilië in de Tyrreense Zee, waarbij alle 81 inzittenden om het leven komen. Het vliegtuig werd mogelijk neergehaald door een lucht-luchtraket van een Frans jachtvliegtuig. Zie ook Lijst van neergehaalde vliegtuigen in de burgerluchtvaart
Лет 007 Коријан ерлајнса

Коријан ерлајнсов лет 007 је била ознака за Боинг 747 којег је оборио совјетски пресретач Сухој Су-15 код острва Монерон, западно од острва Сахалин у Јапанском мору 1. септембра 1983. Пилот ловца је био мајор Генадиј Осипович. Свих 269 путника и чланова посаде је погинуло, међу њима и амерички конгресмен Лоренс Макдоналд. Авион је летео од Њујорка до Сеула преко Енкориџа када је скренуо са курса и пролетео кроз забрањени совјетски ваздушни простор у исто време када и једна америчка извиђачка мисија. Пилот није реаговао ни на једно упозорење иако је готово 2,5 сати летео у оквиру ваздушног простора Совјетског Савеза на крају када су пропали сви покушаји да се авион врати на дефинисани ваздушни коридор пилот Су-15 је добио наређење да обори авион. Авион је оборен са две ракете Р-98 и он је са 269 путника и чланова посаде пао у Јапанско море. СССР је у почетку негирао знање о овом инциденту, али је касније признао обарање, тврдећи да је авион био на шпијунској мисији. Политбиро је рекао да је то била намерна америчка провокација да се тестира спремност совјетских оружаних снага или да се изазове рат. САД је оптужио СССР да опструише операције потраге и спасавања. Совјетска војска је заташкала доказе које је тражио истраживачки тим Организације међународног цивилног ваздухопловства, на првом месту снимаче података о лету, који су на крају објављени осам година касније након распада Совјетског Савеза. Овај инцидент је био један од најнапетијих тренутака Хладног рата и изазвао је раст антисовјетског расположења, нарочито у САД. Супротстављени ставови о инциденту никада нису у потпуности разјашњени. Стога неколико група настоје да оспоре званичне извештаје и пружају алтернативне теорије о догађају. Објављивање транскрипата и података о лету је потврдило неке детаље. Као последица инцидента, САД је изменила процедуре летења за авионе који полећу са Аљаске. Галерија
Korean Air Lines Flight 007

KAL 007-incidenten var en Boeing 747+230B som flög mellan John F. Kennedy International Airport och Gimpo International Airport den 1 september 1983, då Sovjetunionen sköt ner flygplanet över internationellt vatten strax väster om ön Sachalin. Flygplanet hade avvikit från sin planerade rutt över Stilla havet och passerat över sovjetiskt territorium betydligt längre västerut, och sovjetiska myndigheter hävdade att man trodde att det rörde sig om ett spionplan. Samtliga ombordvarande, 246 passagerare och 23 besättningsmän, omkom. Nedskjutningen föranledde en proteststorm. Den amerikanska kongressledamoten Larry McDonald var bland de omkomna. En svensk omkom. Ryske flygvapengeneralen Anatolij Kornukov (ryska: Анатолий Корнуков), som beordrade nedskjutningen[källa behövs] fick år 2000 mottaga en statlig utmärkelse för detta av Vladimir Putin.
Hokkaido University Museum

The Hokkaido University Museum (北海道大学総合博物館, Hokkaidō Daigaku Sōgō Hakubutsukan) opened in Sapporo, Hokkaidō, Japan in 1999. The collection comprises some four million materials, including thirteen thousand type specimens, amassed by Hokkaido University in the hundred and fifty years since the foundation in of its predecessor, the Sapporo Agricultural College, in 1876. See also List of Cultural Properties of Japan - archaeological materials (Hokkaidō) List of Cultural Properties of Japan - historical materials (Hokkaidō) List of Cultural Properties of Japan - paintings (Hokkaidō) List of Historic Sites of Japan (Hokkaidō) Hokkaido Museum References External links Hokkaido University Museum
Obihiro Centennial City Museum

Obihiro Centennial City Museum (帯広百年記念館, Obihiro Hyakunen Kinenkan) opened in Obihiro, Hokkaidō, Japan in 1982. It exhibits materials relating to the natural history, local history, and industries of Obihiro and of Tokachi more generally. There is an information centre dedicated to the history and culture of the Ainu and, in the museum annex, a centre for buried cultural properties. The collection includes an assemblage of Jōmon finds from the Yachiyo A site that has been designated an Important Cultural Property. See also List of Cultural Properties of Japan - archaeological materials (Hokkaidō) List of Cultural Properties of Japan - historical materials (Hokkaidō) List of Historic Sites of Japan (Hokkaidō) Hokkaido Obihiro Museum of Art References External links (in Japanese) Obihiro Centennial City Museum
Zenkō-ji (Date)

Zenkō-ji (有珠善光寺, Usu Zenkō-ji) is a Buddhist temple located in the Usu neighborhood of the city of Date, Hokkaido, Japan. It belongs to the Jōdō-shū sect of Japanese Buddhism and its honzon is a statue of Amida Nyorai. The temple has been designed a National Historic Site since 1974. Overview Along with Kokutai-ji in Akkeshi Tōjū-in in Samani, Zenkō-ji in Date was counted as one of the three official temples in Ezo. According to legend, the temple was founded in 826 during the Heian period when Ennin, a monk from Mount Hiei, built a hall in Usu County, Iburi Province, and enshrined the principal image of Amida Buddha, which he had personally carved. Although there is no documentary or physical evidence to support this legend, in 1613 Matsumae Yoshihiro, the daimyō of Matsumae Domain built at Nyōrin-dō chapel and renamed the temple " Zenkō-ji". The subsequent rulers of Matsumae Domain continued to support the temple, repairing or rebuilding after various fires or natural disasters. In 1804, Shogun Tokugawa Ienari designated it as an official temple for the purpose of coordinating educational and legal activities in Ezo as concerns increased over the increasingly aggressive activities of the Russian Empire in the waters off Hokkaido.Records from 1806 describe the Main Hall, priests' quarters, guardian shrine, Atago Hall, Shaka-dō, Kyōzō, and wooden storehouse.The temple was destroyed in 1822 and damaged again severely in 1853 by eruptions of nearby Mount Usu. The current Main Hall dates from the 1836 reconstruction. The temple grounds were designated a Hokkaido Historic Site in 1950, and a National Historic Site in 1974. Extensive restoration work was undertaken in 1988 and 2018, when the temple was designated a Hokkaido Heritage Site. The temple is about a 25-minute walk from Usu Station on the JR Hokkaido Muroran Main Line. Cultural Properties Important Cultural Properties Materials Related to Zenkoji Temple, One of the Three Official Temples of Ezo (蝦夷三官寺善光寺関係資料, Ezo San Kan Tera Zenkōji Kankei Shiryō) - In 2005, 62 items, including woodblock prints, sutras, documents, and utensils, were collectively designated an Important Cultural Property Hokkaido Designated Cultural Properties Statue of standing Shaka Nyorai (釈迦如来立像[), Edo period; Statue of seated Kannon Bosatsu by Enkū (円空作仏像聖観音像[), Edo period (1663); See also List of Historic Sites of Japan (Hokkaido) References External links Media related to Zenkō-ji (Date) at Wikimedia Commons Akkeshi Town home page
Hakodate Museum of Art, Hokkaido

Hakodate Museum of Art, Hokkaido (北海道立函館美術館, Hokkaidō-ritsu Hakodate Bikutsukan) opened in Hakodate, Hokkaidō, Japan in 1986. The collection focuses on works from southern Hokkaidō, including paintings by Kakizaki Hakyō and calligraphy by Kaneko Ōtei (金子鴎亭), and special exhibitions are also mounted. See also Hakodate City Museum Hakodate City Museum of Literature Hakodate City Museum of Northern Peoples Hakodate Jōmon Culture Center Goryōkaku References External links Hakodate Museum of Art, Hokkaido Archived 1 December 2019 at the Wayback Machine
John Batchelor

John Batchelor (ur. 20 marca 1854, zm. 2 kwietnia 1944) – brytyjski pastor prezbiteriański, misjonarz, badacz kultury i języka Ajnów. Urodził się w hrabstwie Sussex w Anglii. W 1876 wyjechał do Hongkongu na studia. W 1877 przyjechał do Jokohamy, następnie przeniósł się do Hakodate na Hokkaido. Po raz pierwszy zetknął się z Ajnami w 1878. Przez kilkadziesiąt lat prowadził wśród nich działalność misyjną, poświęcając się także badaniom etnograficznym i językoznawczym. Przełożył na język ajnoski Psalmy (Jokohama, 1896) i Nowy Testament (wydany także w Jokohamie w 1897), dokonał również przekładu klasycznego protestanckiego modlitewnika, tzw. Modlitewnika powszechnego (1896). Jest również autorem wielu artykułów o tematyce ajnulogicznej, zamieszczanych w czasopismach naukowych i haseł w europejskich i amerykańskich encyklopediach. Wybrane publikacje książkowe Specimens of Ainu Folklore (pierwsze wydanie 1888) An Ainu-English-Japanese Dictionary (pierwsze wyd. 1889, kolejne 1905, 1926, 1938, następnie wznowienia bazujące głównie na wydaniu trzecim) The Ainu and Their Folklore (1901) Ainu Life and Lore - Echoes of a Departing Race (1927) Przypisy Linki zewnętrzne Specimens of Ainu Folklore Artykuł Johna Batchelora o ajnoskim Święcie Niedźwiedzia Legendy ajnoskie przetłumaczone przez Batchelora