NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Район Акі (Хіросіма)

Райо́н А́кі (яп. 安芸区, あきく, МФА: [akʲi̥ ku̥], «Акійський район») — район міста Хіросіма префектури Хіросіма в Японії. Станом на 1 жовтня 2007 площа району становила &&&&&&&&&&&&&094.01000094,01 км². Станом на 1 червня 2011 населення району становило &&&&&&&&&&079092.&&&&0079 092 осіб. Символи району Емблема Акі — стилізоване зображення знаку японської силабічної абетки ア (а), складової назви району, під виглядом птаха, що летить. На фоні птаха розташовано гори та море у формі овалу. Емблема символізує стрімкий розвиток Акі. Прапор Акі — полотнище білого кольору, сторони якого співвідносяться як 2 до 3. В центрі полотнища розміщена емблема району синього кольору. Синя і біла барви символізують «природу» і «мир». Загальні відомості Район Акі знаходиться у південно-східній частині Хіросіми. Його було сформовано у 1980 році на основі містечок Сеноґава, Фунакосі, Яно та села Куманоато повіту Акі, у зв'язку з приєднанням їх до Хіросіми і набуттям останньою статусу міста державного значення. Назва району походить від історичного повіту Акі. Західні області Акі мають вихід до Внутрішнього Японського моря. Вони відділені містечком Кайта від решти східних гористих місцевостей району. У східному окрузі Сеноґава пролягає головна лінія Санйо залізниці JR та державний автошлях № 2. Тут знаходяться заводи харчової промисловості. Чимало приватних будинків і новітніх багатоповерхівок оточені рисовими полями та городами. Південно-східна частина району є розвиненим сільськогосподарським регіоном. Центрально-західні області Фунакосі та Яно району Акі є найбільш заселеними. Вони віддані під житлові масиви і заводи. В цілому, Акі відіграє роль «спального району» Хіросіми. Примітки Джерела та література (яп.) Район Акі (Хіросіма) // Великий словник японських топонімів Кадокава. Префектура Хіросіма (34). — Токіо: Кадокава Сьотен, 1987. (яп.) Хіросіма // Енциклопедія Ніппоніка: в 26 т. 2-е видання. — Токіо: Сьоґаккан, 1994—1997. Посилання (яп.) Офіційна сторінка району Акі
Mitaki-dera

Mitaki-dera (三瀧寺) is a historic Japanese temple in the city of Hiroshima, Japan. Overview Mitaki-dera was founded in 809 during the Daidō era. Mitaki-dera is familiar with the name of "Mitaki-Kannon" (三滝観音). The temple grounds include three waterfalls, and their waters are used as an offering to the victims of the atomic bomb during the annual Hiroshima Peace Memorial Ceremony. The tahōtō was dismantled from Hiro-Hachiman-jinja (広八幡神社) in Hirogawa, Wakayama in 1951, to hold a memorial service for the victims of the atomic bomb. There is the wooden seated statue of Amida Nyorai in the Tahōtō. Mitaki-dera is famous for sakura, autumn leaves and maples. Mitaki-dera is the 13th of Chūgoku 33 Kannon Pilgrimage. See also Kannon Chūgoku 33 Kannon Pilgrimage Amida Nyorai Hiroshima Peace Memorial Ceremony Mitaki Station External links 広島市西区みたき散策マップ(in Japanese)
Mitaki-dera

Mitaki-dera (三瀧寺) est un temple bouddhiste de la ville de Hiroshima au Japon. Histoire Fondé en 809 durant l'ère Daidō, le temple possède trois cascades dont l'eau est offerte en offrande aux victimes du bombardement atomique durant la cérémonie qui se déroule chaque année au parc du Mémorial de la Paix de Hiroshima (kanji: 広島平和記念公園, rōmaji: Hiroshima heiwa kinen kōen) Le tahōtō provient du sanctuaire shinto Hiro Hachiman-jinja (広八幡神社) de Hirogawa, préfecture de Wakayama, afin d'organiser un service commémoratif pour les victimes de la bombe atomique en 1951. À l'intérieur se trouve une statue en bois d'Amida Nyorai. Mitaki-dera, treizième des trente-trois temples du pèlerinage de Chūgoku Kannon, est aussi renommé pour son sakura, changement de couleur des feuilles en automne. Notes et références Voir aussi Amida Nyorai Portail du bouddhisme Portail de la préfecture de Hiroshima
Митаки-дэра

Митаки-дэра (яп. 三瀧寺) — японский буддийский храм в городе Хиросима (район Ниси). История Митаки-дэра был построен в 809 году, в годы Дайдо (806—809) по японскому исчислению. Храм посвящён богине Каннон и является 13-м храмом из 33 мест паломничества в Японии, посвященных этой богине. По этой причине его также называют Митаки-Каннон (яп. 三滝観音) . На территории храма находятся три водопада, вода из которых используется в качестве подношения жертвам атомной бомбардировки во время мемориальной церемонии мира в Хиросиме. Для проведения панихиды по жертвам атомной бомбардировки в 1951 году из святилища Хиро-Хатиман-дзиндзя (яп. 広八幡神社), находящегося в Хирогаве, в храм Митаки-дэра было принесено тахото (хранилище реликвий), в котором помещалась деревянная статуя сидящего будды Амиды. Митаки-дэра известен красивыми сакурами и клёнами (в Японии есть традиция весной созерцать цветение сакур, а осенью — изменение цвета листвы клёнов). Ссылки 広島市西区みたき散策マップ (яп.)
Kawasaki Medical School

Kawasaki Medical School (川崎医科大学, Kawasaki ika daigaku) is a private university in Kurashiki, Japan, established in April 1970. History 1938 - Dr.Kawasaki Sukenobu established "Showa hospital" in Okayama 1950 - "Showa hospital" became "Kawasaki Hospital" 1952 - Established "Asahigawa sō"(welfare facilities) in Okayama 1968 - Establishment of Medical school is authorized by Ministry of Welfare 1970 - Establishment of university 1976 - Establishment of Graduate school 1977 - Made affiliations with sister schools with University of Minnesota 1979 - Emergency room is set up 1982 - Made affiliations with sister schools with Capital Medical University in Beijing, China 1984 - Made affiliations with sister schools with Shanghai University of Chinese Traditional Medicine in Shanghai,China 1994 - Advanced emergency room is set up (First in Chūgoku region) 2001 - Helicopter Emergency Medical Service started (First in Japan) 2002 - Made Exchange agreement with Green College of University of Oxford 2004 - Kawasaki Sukenobu Memorial Auditorium is set up Organisation Medical school Library Central Research Center Kawasaki Medical School Hospital Kawasaki Hospital Kawasaki Medical School Medical Museum Graduate school Related Schools Kawasaki University of Medical Welfare Kawasaki College of Allied Health Professions Kawasaki Vocational Schools of Rehabilitation Kawasaki Senior High School Attached to Kawasaki Medical School Medical Museum of Kawasaki Medical School Kawasaki Medical School (川崎医科大学 Kawasaki ika daigaku) is a private university in Kurashiki, Okayama, Japan, established in Spring, 1970. To commemorate the 10th anniversary of the school's foundation, an educational museum of medicine called the Medical Museum of Kawasaki Medical School (川崎医科大学現代医学教育博物館, Kawasaki Ika Daigaku Gendai igaku kyouiku hakubutukan) was built in 1981 to facilitate the independent learning of medical and postgraduate students. In this museum, the collected materials focus on the exposition of modern medicine rather than on historical materials. Students are able to instruct themselves by examining the exhibited specimens and to solidify their understanding. Practicing physicians are also welcome to visit the museum to further their medical education. It is also designed to propagate knowledge of medicine and health care to the general public. Related People Takahara Shigeo - One‐time Professor who discovered Acatalasia External links Official site Official site (in Japanese) Medical Museum
Kisuki Station

Kisuki Station (木次駅, Kisuki-eki) is a passenger railway station located in the city of Unnan, Shimane Prefecture, Japan. It is operated by the West Japan Railway Company (JR West). Lines Kisuki Station is served by the Kisuki Line, and is located 21.1 kilometers from the terminus of the line at Shinji. Station layout The station consists of two ground-level opposed side platforms connected by a level crossing. The station building is staffed, and is the only station directly operated by JR West on the Kisuki Line. Platforms History Kisuki Station was opened on 11 October 1916 as the terminus of the Hinokami Railway. The railway was nationalized on 12 December 1932, becoming the Kisuki Line, and the line was extended to Izumo Minari Station. It became part of JR West on 1 April 1987 when Japan National Railways was privatized. Passenger statistics In fiscal 2019, the station was used by an average of 95 passengers daily. Surrounding area Unnan Tourism Association Hii River Embankment See also List of railway stations in Japan References External links Media related to Kisuki Station at Wikimedia Commons Shimokuno Station from JR-Odekake.net (in Japanese)
Kōdō Dam

Kōdō Dam (向道ダム) is a dam located in the city of Shūnan, Yamaguchi Prefecture, upstream of the Nishiki River. History Kōdō Dam was built under the auspices of a stream regulation program drafted by the prewar Home Ministry in order to prevent flooding, generate electricity and to facilitate water transportation. It was built in March 1938 and was completed two and half years later in October 1940. Even though construction work for Okiura Dam—built under the same governmental plan in Aomori Prefecture and by now submerged—started earlier in 1933, it was only finished in 1945, making Kōdō Dam the first multipurpose dam to be built in Japan. In 1942, control of operations (with regard to water transportation and generation of electricity) was handed to the Chugoku Electric Power Company. The postwar period (1965) saw an increase in the demand for suitable water transportation channels for industrial leading to the construction of Sugano Dam located downstream. Thereafter flood control and irrigation operations were mostly handled at Sugano. As of 2008, both bridges are interconnected and is still used to produce electricity as well as for minor general flood control and irrigation purposes. References
Matsue Vogel Park

Shimane Vogel Park, or Matsue Vogel Park (Japanese: 松江フォーゲルパーク), is an aviary park in Shimane Prefecture, on the Sea of Japan. Located on the north shore of Lake Shinji, it has paved walkways between four aviaries holding tropical birds; mostly toucans, turacos, hornbills and ibises. The park is also home to various birds from around the world, including rare and exotic birds. There are also a number of waterfowl to be found in the aquatic birds aviary. Vogel Park also includes such birds as emus and penguins. An owl flight show is exhibited four times a day. The park is known for its costumed penguin parades. Vogel Park features one of the largest greenhouses in Japan, housing a diverse array of flowers that bloom year-round. Visitors can admire flowers such as Begonias, Fuchsias, and Coleus while exploring the park. References External links Official homepage
Mimasaka University

Mimasaka University (美作大学, Mimasaka daigaku) is a private university in Tsuyama, Okayama, Japan. The predecessor of the school was founded in 1915. In 1951, it was chartered as a junior college in 1951 and became a women's college in 1967. In 2003 it became a co-ed college. External links Official website (in Japanese)
Мукибанда

Мукибанда (яп. 妻木晩田), также Развалины Мукибанда-Яёй, официально Поселение Мукибанда-Яёй (яп. 妻木晩田遺跡 Mukibanda-iseki), — крупнейшее поселение периода Яёй в Японии. Останки расположены у подножья горы Дайсен близ городов Йонаго и Дайсен в префектуре Тоттори. В 1999 году археологический объект получил статус национального памятника Японии. Поселение Мукибанда находится на высоте от 90 до 120 метров над уровнем моря. Его площадь составляла 170 гектар. Поселение было естественным образом защищено предгорьем горы Дайсен и находилось близ залива Михо Японского моря, на который открывается вид с объекта. История изучения Меж городами Йонаго и Дайсен в начале 1990-х годов планировалось построить поле для гольфа. Местность исследовалась между 1995 и 1998 годами Советом по образованию городов Дайсен и Йодоэ (ныне Йонаго). Тогда же и были обнаружены развалины. Мукибанда была описана Агентством по делам культуры (специальным органом Министерства образования, культуры, спорта, науки и технологий) как «исторический объект, место живописной красоты и памятник природы». Поселение охраняется как национальный памятник Японии Законом о защите культурных ценностей. Приблизительно 1/20 часть останков была раскопана. На раскопках площадью 17,2 га было обнаружено 395 землянок, 502 жилища с поднятыми краеугольными камнями и 24 гробницы в курганах. Мукибанда была заселена в конце периода Яёи — начале периода Кофун, примерно между 100 годом до н. э. и 300 годом н. э. Восточная часть участка была занята жилыми помещениями, а западная часть участка, на возвышенности, использовалась для захоронений. Среди ремесёл здесь были популярны кузнечное дело, изготовление бисера и производство глиняной посуды. Высочайшая точка поселения в районе Мацуогасира в Дайсене, судя по всему, была домом вождя или священным домом. Туризм Археологический объект открыт для посещения туристами. В течение всего года можно увидеть демонстрации, экскурсии и реконструкцию поселения. Ближайшей станцией является Йонаго главной линией Санъин компании JR West (в 15 минутах езды на автобусе). В двух часах езды на автобусе находится станция Тоттори линии Имби. До раскопок можно также добраться по автомагистрали San'in Expressway, по дороге национального значения № 431 и № 9. Галерея Примечания
Svatyně Izumo

Svatyně Izumo, případně Velká svatyně Izumo, (japonsky 出雲大社, Izumo taiša nebo Izumo ójaširo) je jedna z nejstarších a nejdůležitějších šintoistických svatyní v Japonsku. Záznamy o jejím založení se nedochovaly. Nachází se ve městě Izumo, v prefektuře Šimane a je místem konání dvou velkých festivalů. Je zasvěcena bohu Ókuninušimu (大国主), který je znám jako šintoistické božstvo (kami) manželství. Hlavní budova a přilehlé stavby byly v roce 1952 prohlášeny za japonský národní poklad (国宝, kokuhó). Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Izumo-taisha na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Svatyně Izumo na Wikimedia Commons
Izumo-taisha

Izumo-taisha (出雲大社, aussi nommé Izumo no ōyashiro) est un des plus anciens et des plus importants sanctuaires shinto du Japon. Son nom signifie « le grand sanctuaire d'Izumo », la ville où il est situé. Ce sanctuaire est dédié au kami Ōkuninushi-no-mikoto. Il a donné son nom au style d'architecture Taisha-zukuri. Le sanctuaire Izumo et les bâtiments situés autour sont classés trésor national. Les déités de Kotoamatsukami, c'est-à-dire Ame-no-Minakanushi, Takamimusubi-no-kami, Kamimusubi-no-kami et Amaterasu sont également vénérés, quoiqu'au second plan depuis que la lignée Senge des Gūji d'Izumo a décrété leur séparation d'avec le shintoïsme d'État, centré autour de l'empereur. La date de la fondation du sanctuaire remonterait au VIIe siècle. Le bâtiment actuel du pavillon principal a été construit en 1744. Sa hauteur est de 24 mètres environ, taille exceptionnelle pour un sanctuaire shintô. D'après les archéologues (et selon la tradition), le pavillon principal devait être encore plus élevé à ses origines. Cette thèse a été accréditée par la récente découverte de gros piliers aux abords immédiats du pavillon actuel. Le sanctuaire a connu un sengū, cérémonie pendant laquelle la divinité est déménagée dans un sanctuaire temporaire à proximité pour permettre des réparations ou la reconstruction du sanctuaire, à peu près tous les soixante ans depuis 1609, au début de l’époque d'Edo. Les dieux, ou kamis, sont censés se rassembler au mois d'octobre, appelés traditionnellement kannazuki ou kaminashizuki, « mois sans dieu », au sanctuaire pour leur réunion annuelle. D’ailleurs, dans la région d’Izumo, ce mois s’appelle kamiarizuki, « le mois des dieux présents ». Références Portail de la préfecture de Shimane Portail du shinto
Izumo-taisa

Az Izumo-taisa (出雲大社, más olvasatban Izumo-ójasiro, ’Izumo szentélye’) Japán egyik legrégebbi és legszentebb sintó szentélye. Japán északnyugati részén, Simane prefektúra Izumo városában fekszik. Történelme A japán hagyomány szerint egykor Izumóból kormányozták Japánt. Később a központi terület urai kiterjesztették hatalmukat Izumóra is, de megmaradt a hely szerepe a sintó vallásban. A különleges szentély Mindmáig Izumo szentélye az az építészeti alkotás, amely az ókori leírások alapján egykor a legmagasabb volt Japánban. Az épület stílusát ma is taisa zukurinak nevezik. (Ilyen stílusban csak a Kamoszu-szentély épült, Macue külvárosában látható.) A szentélyeket fél évszázadonként részben vagy egészben újjáépítik. Erre azért van szükség, mert fából készülnek. 2000-ben ásatást végeztek a ma álló szentély területén. Megtalálták annak az egykori különleges építészeti alkotásnak három faoszlop csoportját, amelyre az egykori Izumo-szentély épült. 700 körüli és későbbi följegyzések említik, hogy az Izumo-szentély volt a legmagasabb épület Japánban. (Második építmény volt a narai Tódaidzsi templom a hatalmas Buddha-szoborral. Ez utóbbi 45 méter magas.) Az Izumo-szentély régi ábrázolásain hosszú lépcső vitt föl a szentélyig. A 2007-ben elkészült kiállításon a látogatók megcsodálhatják a szentély rekonstrukcióját. Az 1:10 modellen, amit a teremben fölállítottak, 10 méteres lépcsősor visz föl az 5 méter magas szentélyházba. A megtalált három cédrusból összefogott oszlopköteg átmérője 3 méter. 9 ilyen oszlopköteg tartotta 50 méteres magasságban a szentélyt. Az idők során fokozatosan egyre alacsonyabbra építették meg az új szentélyt, de az excentrikusan elhelyezett lépcsősor megőrzött valamit a régi épületből, amit a régészeti föltárás és a régi rajzok, följegyzések most már rekonstruálhatóvá tettek. Irodalom Museum of Ancient Izumo Guide. (ISBN 978-4-948756-46-5) A Múzeum kiállításvezető kötete. 160 oldal. Shimane Museum of Ancient Izumo, (2008) Mistsuaki Matsuo: The Architecture of Izumo Grand Shrine. 5th International Symposium of Asian Archiecture. 2004. 宮本長二郎 (Miyamoto Nagajirō) (2001): 原始・古代住居の復元 (The Restoration of Prehistoric and Ancient Dwellings.) Nihon no Bijutsu 420. Szaniszló Bérczi (2009): Ancient Eurasian Heritage Preserved in Japan I. Shrines, White Horses and Festivals. Journal of Eurasian Studies, 1, No. 1. pp. 30–40. Külső hivatkozások Mistsuaki Matsuo: The history of Izumo Grand Shrine and its Architecture Leírás az Izumo Taisháról A shinto szentélyek építészetéről Japán hagyományokról A taisha-zukuri stílusról A két legfontosabb szentély Japánban: Izumo és Ise Képgaléria az Izumo Taisha épületeiről Shimane Museum of Ancient Izumo
Santuario di Izumo

Il santuario di Izumo, o Izumo Taisha (出雲大社? , anche chiamato Izumo Ōyashiro), è uno dei più antichi ed importanti Jinja del Giappone. Il suo nome significa "Grande Santuario di Izumo". È situato a Izumo, nella prefettura di Shimane. Vi si celebrano due festival importanti. Il santuario è dedicato al dio Ōkuninushi-no-mikoto, noto per essere la divinità shintoista del matrimonio, nonché padre dell'industria della seta, della medicina e della pesca. Uno stile architettonico, il Taisha-zukuri, prende il suo nome dal santuario principale di Izumo Taisha. Questo santuario e gli edifici circostanti sono stati dichiarati tesori nazionali del Giappone. Il tempio presenta un'architettura religiosa primitiva del Giappone (contrariamente al Santuario di Ise) ed è circondato da dodici colline e da viali di pini. Origine Secondo le due più antiche cronache giapponesi, il Kojiki e il Nihongi, quando il nipote della dea del Sole Amaterasu, Ninigi-no-Mikoto scese dai cieli, il dio Ōkuninushi gli concesse le sue terre. Amaterasu fu compiaciuta da questo gesto e regalò Izumo Taisha a Ōkuninushi. Architettura Il santuario è costituito da una struttura essenziale e priva di elementi con scopo decorativo. Presenta una pianta quadrata fatta di legno liscio e pregiato. Agli angoli si levano quattro pilastri di sostegno, mentre le travi del tetto sono sostenute da pilastri laterali. Culto Il santuario ha avuto nella storia, poca o nessuna influenza sul sincretismo buddhista, al contrario della maggior parte dei santuari Shintō in Giappone. Non vi è mai stata nessuna statua del Buddha nell'Izumo Taisha. La dottrina che si pratica nel santuario è conosciuta come Izumo Ōyashiro-kyō. Il clero del santuario è rappresentato da membri ereditari della famiglia Senge. Il sommo sacerdote è conosciuto come Kokuzō perché in passato molti membri della famiglia ricoprirono tale carica. La leggenda vuole che Ame-no-hohi-no-mikoto, secondo figlio di Amaterasu, fu il primo sommo sacerdote del santuario. La gerarchia è così organizzata: dopo il sommo sacerdote vengono il kyōtō (教頭, vice-sommo sacerdote), due gongūji (勤宮司, assistente del sommo sacerdote), i negi (禰宜, sacerdote capo), i suoi assistenti i gonnegi (権祢宜, supplente del sacerdote capo), seguiti dai kujō (宮掌, sacerdote) e finalmente i shuten. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su santuario di Izumo Collegamenti esterni (JA) Sito ufficiale, su izumooyashiro.or.jp. (EN) Grand Shrine of Izumo, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Izumo-taisha

Izumo-taisha lub Izumo-ōyashiro (jap. 出雲大社) – jeden z dwóch najstarszych (drugi to Ise-jingū) chramów shintō w Japonii, w prefekturze Shimane. Chram jest poświęcony bóstwu Ōkuni-nushi-no-kami (znanemu także pod imionami: Ōnamuchi, Ahihara no shikoo, Yachihoko, Ōkunitama, Utsushikunitama no kami). Bóg (kami) ten jest czczony jako sprowadzający szczęście, zwłaszcza małżeńskie, a także opiekun medycyny, rolnictwa i handlu. Chram Izumo, zgodnie ze starym zwyczajem japońskim, podlega co pewien czas renowacyjnej przebudowie polegającej na całkowitej wymianie konstrukcji. Najstarszą znaną nazwą tego chramu jest Amenohisumi-no miya, lecz znana jest również jako Kizuki-no Ōyashiro lub Izumo-no ōyashiro. Trudno stwierdzić dokładnie, kiedy naprawdę chram został zbudowany. Kapłani i wierni członkowie wspólnoty wierzą, że w pierwszych wiekach naszej ery. Wiadomo jedynie, iż w okresie spisywania Kojiki chram już istniał i był otoczony swoistą legendą świadczącą o długiej tradycji. Sanktuarium zwane honden (główny pawilon) zostało poświęcone bogu Ōkuninushiemu i zostało zbudowane w najstarszym stylu architektonicznym, taisha-zukuri (styl i jego nazwa pochodzą od stylu chramu Izumo). Całą budowlę wykonano z drewna cyprysowego i otoczono podwyższoną galeryjką, której stopnie przykryte dachem prowadzą na platformę, wokół której ustawionych jest kilka mniejszych budynków poświęconych kultowi bóstw związanych z Ōkuninushim. Chram jest skarbem narodowym. Zachowuje on czystość prastarej architektury właśnie dzięki temu, że jest co pewien czas rozbierany, a następnie budowany z nowego drewna w pierwotnej formie. Obecna wersja pawilonu została postawiona w 1744 roku. Najokazalszy festiwal chramu odbywa się corocznie 14 maja i otwierany jest przez specjalnego posła cesarskiego. Ogromne tłumy wiernych i turystów zjeżdżają tego dnia do Izumo, gdzie oglądają tańce kagura oraz uczestniczą w procesji. Nad wielkim chramem Izumo sprawują pieczę dwa rody kapłańskie: Senge i Kitajima, które wywodzą swoje pochodzenie od potomków Susanoo. Uwagi Przypisy Bibliografia Jolanta Tubielewicz, Mitologia Japonii, Wydawnictwa Artystyczne i Filmowe, Warszawa 1986 Linki zewnętrzne http://www.kokugakuin.com