NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tottori Tōshō-gū

The Tottori Tōshō-gū (鳥取東照宮) is a Shinto shrine located in the city of Tottori, Tottori Prefecture, Japan. Until 2011, it was called the Ōchidani Jinja (樗谿神社). Four structures of the shrine, the Honden, Haiden and Heiden, and Karamon gate are designated National Important Cultural Properties. It is surrounded by a public park. History Initially called the Inaba Tōshō-gū (因幡東照宮) after Inaba Province, the shrine was constructed by Ikeda Mitsunaka, the first daimyō of Tottori Domain under the Edo period Tokugawa shogunate. Mitsunaka became daimyō in 1632 at the age of three, but it was only 16 years later, in December 1649, that he was allowed to first visit his domain. In commemoration of this event, he petitioned the shogunate for permission to construct at shrine to Tōshō Dai-gongen, the deified spirit of Tokugawa Ieyasu, who was his great-grandfather. Although the Ikeda clan was officially classed as a tozama daimyō, this connection with Tokugawa Ieyasu allowed the clan extraordinary privileges, and permission was granted. Construction was completed in 1650. Following the Meiji restoration and the overthrow of the Tokugawa shogunate, the shrine was renamed Ōchidani Jinja in 1874, and the spirits of the Ikeda clan leaders (Ikeda Mitsunaka, Ikeda Tadao (Mitsunaka's father) and Ikeda Tadatsugu (Mitsunaka's uncle) and later Ikeda Yoshinori (the final daimyō) were added to the roster of kami. The shrine was granted the rank of "Prefectural Shrine" under the Modern system of ranked Shinto Shrines. In October 2011, the name was officially changed to Tottori Tōshō-gū See also List of Tōshō-gū Important Cultural Properties of Japan References
Ōchidani-jinja

L'Ōchidani-jinja (樗谿神社) est un sanctuaire shinto situé à Tottori, préfecture de Tottori au Japon. Le karamon, le honden et le haiden/heiden, tous de 1650, sont désignés biens culturels importants. Les environs sont occupés par un parc public. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ōchidani Jinja » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Article connexe Bien culturel important Portail du shinto Portail de la préfecture de Tottori
Ube Shrine

Ube Jinja (宇倍神社) is a Shinto shrine in the Kokufu-cho neighborhood of the city of Tottori in Tottori Prefecture, Japan. It is the ichinomiya of former Inaba Province. The main festival of the shrine is held annually on April 21. Enshrined kami The kami enshrined at Ube Jinja is: Takenouchi no Sukune (武内宿禰), the legendary Japanese hero-statesman of the 1st century, who is also regarded as a deity of longevity. History The origins of Ube Jinja are unknown. Although there is no documentary evidence, it is believed that it began as the family shrine for the Ifubuki clan of the Kofun period, who were the kuni no miyatsuko of Inaba, and who possessed sacred Japanese swords given to them by Emperor Seimu. According to the Heian period Engishiki, during the reign of the legendary Emperor Nintoku, Takenouchi no Sukune, who was over 360 years old at the time, went missing in Kamekinzan on the hillside of Mt. Ube in Inaba. There are two monoliths behind the shrine, which are part of a kofun said to be Takenouchi no Sukune's burial mound. The shrine is located near the site of the kokufu (provincial capital) of Inaba, and numerous archaeological sites are in the vicinity. The shrine has been rebuilt repeatedly. During the Muromachi period, the shrine gradually lost its estates and declined. In 1581, when Toyotomi Hideyoshi attacked Tottori Castle, the shrine was reduced to ashes. It was reconstructed in 1633 with the assistance of Ikeda Mitsunaka, the daimyō of Tottori Domain under the Tokugawa shogunate. During the Meiji era of State Shinto, the shrine was rated as a national shrine, 2nd rank The current shrine dates to 1898. The haiden of Ube Jinja is depicted on the 5-yen bank note in circulation from 1899 to 1934. The position of kannushi at the shrine has been a hereditary position of the Ifubuki clan since ancient times. The composer Akira Ifukube is the grandson of a 65th-generation kannushi. The shrine is located a 20-minute walk from Tottori Station on the JR West San'in Main Line. Gallery See also List of Shinto shrines Ichinomiya References Plutschow, Herbe. Matsuri: The Festivals of Japan. RoutledgeCurzon (1996) ISBN 1-873410-63-8 Ponsonby-Fane, Richard Arthur Brabazon. (1959). The Imperial House of Japan. Kyoto: Ponsonby Memorial Society. OCLC 194887 Notes External links Official website (in Japanese) Tottori Tourist Information Tottori City home page
Ube-jinja

L'Ube-jinja (宇倍神社) est un sanctuaire shinto situé à Tottori, préfecture de Tottori au Japon. Histoire L'Ube est désigné principal sanctuaire shinto (ichi-no-miya) de l'ancienne province d'Inaba . De 1871 jusqu'en 1946, l'Ube est officiellement désigné l'un des kokuhei chūsha (国幣中社), ce qui signifie qu'il se trouve au deuxième rang des sanctuaires nationaux soutenus par le gouvernement. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ube Jinja » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Bibliographie Richard Ponsonby-Fane, Visiting Famous Shrines in Japan, Kyoto, Ponsonby Memorial Society, 1964 (OCLC 1030156). Articles connexes Liste de sanctuaires shinto japonais Système moderne de classement des sanctuaires shinto Lien externe (ja) Site officiel du sanctuaire Ube. Portail du shinto Portail de la préfecture de Tottori
Hakuto-jinja

Le Hakuto-jinja (白兎神社) est un sanctuaire shinto situé à Tottori, préfecture de Tottori au Japon. En 1937, ses arbres sont désignés « monuments naturels ». Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Hakuto Jinja (Tottori) » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Lien externe « Hakuto jinja, le sanctuaire du lapin blanc », sur www.japan-kudasai.com, 11 janvier 2017 (consulté le 15 novembre 2019). Portail du shinto Portail de la préfecture de Tottori
Ōgamiyama Shrine

Ōgamiyama Jinja (大神山神社, Ōgamiyama Jinja) is a Shinto shrine, in Daisen, Tottori, Japan. A number of its structures have been designated Important Cultural Properties. Origins Ōgamiyama Jinja is a complex of Shinto shrines, which were created to worship Daisen. Daisen has been worshiped as a holy mountain at least since the 8th century. Originally this shrine was constructed as a simple building 998 metres (3,274 ft) above sea level on a peak 1,725 metres (5,659 ft) in height. The small building was set up as a shrine in the Heian period. History The original location of this shrine is covered by heavy snow in winter, so another branch of this shrine was built at the foot of the mountain. It is called the winter shrine. In turn, the original shrine was called the summer shrine. The winter shrine was originally built at Maruyama, Kishimoto, but moved to Fukumahara and Odaka in Yonago. The summer shrine has remained in its original location since Heian Period. With the Shinbutsu bunri, literally Shinto-Buddhism-separation after the Meiji restoration, this shrine was formally separated from Daisen-ji, and the summer shrine was renamed Okumiya of Ogami Jinja and the Buddhist objects of worship were removed. The current main object of worship is "Oanamuchi no Kami". In the modern system of ranked Shinto Shrines, Ōgamiyama was listed among the 3rd class of nationally significant shrines or kokuhei-shōsha (国幣小社). Important Cultural Properties Okumiya Honden - Heiden - Haiden (1805) Massha Shimoyama Honden - Heiden - Haiden (1805) Large stone Torii (1854) References External links (in Japanese) Ōgamiyama Jinja homepage Official Home Page of Daisen Tourist Bureau
Ōgamiyama-jinja

L'Ōgamiyama-jinja (大神山神社) est un sanctuaire shinto situé à Daisen, préfecture de Tottori au Japon. Un certain nombre de ses bâtiments sont désignés biens culturels importants. Origines Ōgamiyama-jinja est un complexe de sanctuaires shinto créé pour vénérer le mont Daisen qui est objet de culte en tant que montagne sacrée depuis au moins le VIIIe siècle. À l'origine, le sanctuaire est construit comme simple bâtiment à 998 m d'altitude sur un sommet de 1 725 m d'altitude. Le petit bâtiment est constitué en sanctuaire à l'époque de Heian. Histoire L'emplacement original de ce sanctuaire est couvert par la neige en hiver, aussi une autre branche de ce sanctuaire est-elle construite au pied de la montagne. Elle est appelée le « sanctuaire d'hiver ». À son tour, le temple original est appelé le « sanctuaire d'été ». Le sanctuaire d'hiver a été construit à Maruyama, Kishimoto, mais a déménagé à Fukumahara et Odaka à Yonago. Le sanctuaire d'été est resté à son emplacement d'origine depuis l'époque de Heian. Avec le shinbutsu bunri, littéralement « séparation du shinto et du bouddhisme » après la restauration de Meiji, ce sanctuaire est officiellement séparé du Daisen-ji, et le sanctuaire d'été rebaptisé « Okumiya » du Ogami-jinja[pas clair] et les objets de culte bouddhistes retirés. L'actuel objet principal de dévotion est Oanamuchi no kami. Dans le système moderne de classement des sanctuaires shinto, Ōgamiyama est répertorié parmi les sanctuaires nationaux importants de troisième rang ou kokuhei shōsha (国幣小社). Biens culturels importants Okumiya honden, heiden, haiden (1805). Massha Shimoyama honden, heiden, haiden (1805). Grand torii en pierre (1854). Source de la traduction (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ōgamiyama Shrine » (voir la liste des auteurs). Notes et références Annexes Liens externes (ja) Site du Ōgamiyama-jinja. (en) « Daisen Guide » (consulté le 26 juillet 2019). Portail du shinto Portail de la préfecture de Tottori
Santuário Ōgamiyama

Ōgamiyama Jinja (大神山神社, Ōgamiyama Jinja) é um santuário xintoísta, em Daisen, Tottori, Japão. Algumas destas estruturas foram designadas Importantes propriedades culturais do Japão. Propriedades culturais importantes Okumiya Honden - Heiden - Haiden (1805) Massha Shimoyama Honden - Heiden - Haiden (1805) Grande Torii de pedra (1854) Referências
Shukkei-en

Der Shukkei-en (jap. 縮景園) ist ein japanischer Wandelgarten im Stadtbezirk Naka-ku von Hiroshima. Er hat eine Größe von etwa 40.000 m². Aufbau Shukkei bedeutet übersetzt „komprimierte Landschaft“ und bezieht sich auf die Tatsache, dass in dem Garten typische Landschaften Japans in verkleinerter Form zu erkennen sind. Im Zentrum des Gartens befindet sich der Teich Takuei (濯纓池, -chi), um den herum die Landschaften angeordnet sind. Im Teich befinden sich mehrere Inseln, auf denen kleine Kiefern wachsen. Der Teich ist in der Mitte von einer Brücke, der Kokō-kyō (跨虹橋), überspannt. Im Teich leben Karpfen sowie Schildkröten. Letztere können vom Ufer am Seifū-kan (清風館) beobachtet werden. Der Garten ist als Wandelgarten mit einer kreisförmigen Tour angelegt. Der Eingang ist im Südwesten. Von hier führt ein Weg zum Seifū-kan, ein Gebäude im Sukiya-Teehausstil. Umwandert man im Uhrzeigersinn den Teich, belangt man im Westen in eine Waldregion. Hier steht das Chōzen-kyo (超然居). Im Norden befindet sich eine Bergregion mit einer zerklüfteten Küste. Es gibt Flussläufe, die in kleinen Buchten münden. Das Teehaus Meigetsu-tei (明月亭) steht in diesem Abschnitt. Im Osten folgt ein Gebirge, das durch den Berg Kifuku (祺福山, -san) markiert wird. An seinem Fuß endet die Kokō-kyō, die den Teich überspannt. Im Südosten gibt es Gartenlandschaften, einen Teegarten und Reisfelder. In der südöstlichsten Ecke des Gartens gibt es einen Kräutergarten. Westlich an das Gartenareal schließt das Präfektur-Kunstmuseum an. Es gibt einen Eingang vom Garten aus. Geschichte Im Jahre 1619 (Genma 5) machte Daimyō Asano Nagaakira (浅野 長晟; 1586–1632) die Burg von Hiroshima zu seiner Residenz. Im folgenden Jahr begann sein Gefolgsmann Ueda Sōko (上田 宗箇; 1563–1650), ein Teemeister, mit dem Bau des Gartens. Der Garten war zu diesem Zeitpunkt Teil der Villa. Zwischen 1783 und 1788 (Tenmei 3-8) wurde der Garten auf Weisung von Daimyō Asano Shigeakira (浅野 重晟; 1743–1818) umgestaltet. Verantwortlich für die Umbauten war Shimizu Shichirouemon (清水 七郎右衛門), ein Gartenarchitekt aus Kyoto. 1940 (Shōwa 15) ging der Garten in den Besitz der Präfektur Hiroshima über. 1945 wurde der gesamte Garten durch die Explosion der Atombombe vollständig zerstört. Das Epizentrum der Explosion lag in knapp 1,2 km Entfernung. Obwohl noch nicht vollständig rekonstruiert, wurde der Garten 1951 für die Öffentlichkeit wiedereröffnet. Das Seifū-kan wurde erst 1964, das Meigetsu-tei erst 1974 wiederhergestellt. Im Garten befindet sich ein alter Ginkgo-Baum. Eine Tafel am Baum vermerkt dazu: Dieser Ginkgo überlebte als einer der Bäume den Feuersturm nach dem Atombomben-Abwurf am 6. August 1945. Stammumfang: rund 4 m, Wipfelhöhe: rund 17 m, Alter des Baumes: geschätzt über 200 Jahre. Durch den Explosionswind geneigt, wird durch Beschneiden der Äste verhindert, dass der Baum umstürzt. Lage Der Garten liegt im Stadtteil Naka-ku direkt am Fluss Kyobashigawa und damit direkt gegenüber vom Hauptbahnhof von Hiroshima. Er liegt abseits der Joban-dori, die vom Hauptbahnhof zum Areal der Burg von Hiroshima führt. Quellen Faltblatt des Gartens (englisch) Offizielle Website Weblinks Offizielle Website (japanisch)
Shukkei-en

Shukkei-en (縮景園) is a historic Japanese garden in the city of Hiroshima, Japan. The Hiroshima Prefectural Art Museum is located adjacent to the garden. History Construction began in 1620 during the Edo period at the order of Asano Nagaakira, daimyō of the Hiroshima han. Shukkei-en was constructed by Ueda Sōko, who served lord Asano as chief retainer (karō) of the domain and as a tea master. Since the Meiji period, the garden served as the villa of the Asano family. When under Emperor Meiji the Imperial General Headquarters were relocated to Hiroshima, the emperor briefly lodged at the villa. The gardens were opened to the public, and in 1940 the Asano family donated them to Hiroshima Prefecture. Being a short walk from ground zero of the nuclear attack on Hiroshima, Shukkei-en suffered extensive damage, and then became a refuge for victims of the war. After renovations, it reopened in 1951. Gallery External links 庭園の写真 - 縮景園 (in Japanese)
Shukkei-en

Shukkei-en (縮景園) est un jardin japonais historique situé dans la ville de Hiroshima au Japon. Le musée préfectoral d'art de Hiroshima se trouve près du jardin. Historique La construction commence en 1620 durant l'époque d'Edo sur l'ordre de Asano Nagaakira, daimyo du domaine de Hiroshima. Shukkei-en a été construit par Ueda Sōko, qui a servi le seigneur Asano comme le principal administrateur du domaine et maître du thé. Depuis l'ère Meiji, le jardin sert de villa à la famille Asano. Quand le quartier-général impérial est transféré à Hiroshima du temps de l'empereur Meiji, celui-ci réside brièvement dans la villa. Les jardins sont ouverts au public et en 1940, la famille Asano en fait don à la préfecture d'Hiroshima. Situé à peu de distance du ground Zero du bombardement atomique de Hiroshima, Shukkei-en subit des dommages importants, puis devient un refuge pour les victimes de la guerre. Après rénovations, il est de nouveau ouvert en 1951. Galerie d'images Références Annexes Lien externe (ja) 庭園の写真 - 縮景園 (photos), menamomi.net (consulté le 6 juin 2019). Portail du jardinage et de l’horticulture Portail de la préfecture de Hiroshima
Shukkei-en

Shukkei-en (縮景園?) (縮景園?) è un giardino giapponese della città di Hiroshima in Giappone. Il museo d'arte della prefettura di Hiroshima è adiacente al giardino. Sei esemplari di Ginkgo, ancora esistenti, sono sopravvissuti alle radiazioni prodotte dalla bomba atomica caduta sulla città di Hiroshima. Storia La costruzione iniziò nel 1620 durante il Periodo Edo su ordine di Asano Nagaakira, daimyo del Hiroshima han. Il settimo signore feudale dello han contattò Shigeyasu Ueda (上田 重安?), un esperto in realizzazione di giardini giapponesi di Kyoto, che ricostruì meravigliosamente lo Shukkei-en. A partire dal periodo Meiji, il giardino venne utilizzato come villa della famiglia Asano. Quando sotto l'imperatore Meiji il quartier generale imperiale fu trasferito a Hiroshima, l'imperatore venne alloggiato presso la villa per un breve periodo. I giardini furono aperti al pubblico e nel 1940 la famiglia Asano li donò alla prefettura di Hiroshima. Essendo a pochi passi dal punto zero dell'attacco nucleare su Hiroshima, lo Shukkei-en subì ingenti danni e successivamente diventò un rifugio per le vittime della guerra. Dopo i lavori di ristrutturazione, ha riaperto nel 1951. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Shukkei-en Collegamenti esterni 庭園の写真 - 縮景園 (in giapponese)
Shukkei-en

Shukkei-en (jap. 縮景園; pol. Ogród Miniaturowych Krajobrazów) – tradycyjny ogród japoński w Hiroszimie, założony w 1620 roku (początek okresu Edo). Historia Ogród został stworzony przez daimyō lokalnego hanu (domeny), Nagaakirę Asano (1586–1632), jako ozdoba jego rezydencji. Prace nadzorował, pozostający u niego na służbie wasalnej, mistrz ceremonii herbacianej Sōko Ueda (1563–1650). Jeden z kolejnych daimyō tej domeny obejmującej prowincję Aki (obecnie zachodnia część prefektury Hiroszima) i część prowincji Bingo (obecnie wschodnia część prefektury Hiroszima), Shigeakira Asano (1743–1814), zaprosił do siebie mistrza tworzenia krajobrazu ogrodowego z Kioto, Shichirōemona Shimizu, który w latach 1783–1788 dokonał znaczących poprawek. Skutki ataku nuklearnego Położony w centrum Hiroszimy ogród został niemal doszczętnie zniszczony podczas amerykańskiego ataku nuklearnego w 1945 roku. Epicentrum eksplozji było oddalone o 1,2 km. Po wojnie został od podstaw odtworzony i udostępniony zwiedzającym w 1951 roku. W ogrodzie znajduje się stary miłorząb (ginkgo). Tablica przy nim informuje: „Ten miłorząb jako jedyne drzewo [w tym ogrodzie] przetrwał burzę ogniową po bombardowaniu atomowym w dniu 6 sierpnia 1945 roku. Obwód pnia: około 4 m, wysokość: około 17 m, wiek drzewa: szacowany na ponad 200 lat. Jest przechylony przez podmuch, przycinanie gałęzi zapobiega jego upadkowi”. Przypisy Linki zewnętrzne http://www.youtube.com/watch?v=aqVJZ1T5NfA Ogród Shukkei-en – informacja ogólna (ang.) Strona oficjalna ogrodu (ang. • jap. • chiń. • kor. • fr.) Lista drzew, które przetrwały wybuch bomby atomowej w Hiroszimie. unitar.org. [zarchiwizowane z tego adresu (2017-03-29)]. (ang.)
Сюккэйэн

Сюккэйэн (яп. 縮景園, «Сад миниатюрных пейзажей») — японский сад прогулочного типа в Японии, расположенный в городе Хиросима в районе Нака. История В 1619 году самурайский чиновник Асано Нагаакира был поставлен сёгунатом Токугава во главе провинции Аки и 8 уездов провинции Бинго, с центром в Хиросимском замке. В 1620 году его главный вассал и мастер чайной церемонии Уэда Соко начал вблизи замка строительство сада, должен был стать частью виллы нового повелителя. Сад, который состоял из множества миниатюрных ландшафтов, получил название «Сюккэйэн» и, по преданию, олицетворял легендарное «Западное озеро» китайского города Ханчжоу. После реставрации Мэйдзи в 1869 году Сюккэйэн использовался как усадьба рода Асано. В 1884 году, когда Генеральный штаб Вооружённых сил Японии был перенесён в Хиросимский замок, а сама Хиросима выполняла функции японской столицы, сад стал временной резиденцией Императора. В 1913 году Сюккэйэн был впервые открыт для общественного обзора, а в 1940 году подарен родом Асано префектуре Хиросима. В том же году сад был официально признан ценной государственной достопримечательностью Японии. 6 августа 1945 года Сюккэйэн был разрушен в результате ядерной бомбардировки Хиросимы авиацией США, но вскоре был отреставрирован в 1951 году. Со второй половины XX века Сюккэйэн является одним из главных туристических объектов Хиросимы, который ежегодно посещает около 300 тысяч человек. Сад считается государственной природоохранной достопримечательностью Японии. Описание В центре сада находится пруд Такуэй, в котором размещено более 10 малых и больших искусственных островов. Его окружают округлые насыпные горы, долины, мосты, чайные домики и беседки. Они соединены песчаными и каменными дорожками, с которых открывается вид на весь сад. Для того, чтобы увеличить ощущение размера сада, который является небольшим, использована техника пересечённой местности: равнины резко переходят в возвышенности, местами текут ручьи и водопады, а вся территория густо покрыта деревьями и цветами, которые представляют собой растительность различных времён года. Через центр пруда переброшен «Радужный мост» (яп. 跨虹橋), который был построен по образцу «Лунного моста» токийского сада Коракуэн и «Моста вечности» Императорской виллы Сюгакуин в Киото. В южной части сада находится «Дом свежего ветра» (яп. 清風館 сэйфу-кан), предназначенный для отдыха, чайной церемонии. Он построен в стиле чайной комнаты. Примечания Литература 縮景園: 1945年/ 田端展著. 広島: 溪水社, 2006. 縮景園山荘図の世界 / 広島市文化財団広島城編. 広島: 広島市文化財団広島城, 2005. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Сюккэйэн Официальный сайт (яп.) Фотографии сада (яп.)
Сюккейен

Сюккейен (яп. 縮景園, しゅっけいえん, «Сад мініатюрних краєвидів») — японський сад прогулянкового типу в Японії, у місті Хіросіма, районі Нака. Історія У 1619 році самурайський можновладець Асано Наґаакіра був призначений сьоґунатом Токуґава володарем провінції Акі та 8 повітів провінції Бінґо, з центром у Хіросімському замку. 1620 року, його головний васал і майстер чайної церемонії Уеда Соко розпочав поблизу замку будівництво саду, що мусив стати частиною вілли нового володаря. Сад, який складався з багатьох мініатюрних ландшафтів, отримав назву «Сюккейен» і, за переказами, уособлював легендарне «Західне озеро» китайського міста Ханчжоу. Після реставрації Мейдзі 1869 року, Сюккейен використовувався як садиба роду Асано. 1884 році, коли Генеральний штаб Збройних сил Японії був перенесений до Хіросімського замку, а сама Хіросіма виконувала функції японської столиці, сад став тимчасовою резиденцією Імператора. У 1913 році Сюккейен було вперше відкрито для громадського огляду, а у 1940 році подаровано родом Асано префектурі Хіросіма. Того ж року, сад було офіційно визнано цінною державною пам'яткою Японії. 6 серпня 1945 року Сюккейен було зруйновано у результаті ядерного бомбардування Хіросіми авіацією США, але невдовзі реставровано у 1951 році. З 2-ї половини 20 століття Сюккейен є одним з головних туристичних об'єктів Хіросіми, який щорічно відвідує близько 300 тисяч осіб. Сад вважається державною природоохоронною пам'яткою Японії. Опис У центрі саду знаходиться ставок Такуей, у якому розміщено понад 10 малих і великих штучних островів. Його оточують округлі насипні гори, долини, мости, чайні хатки і альтанки. Вони з'єднані піщаними і кам'яними доріжками, з яких відкривається вид на весь сад. Задля того, щоб збільшити відчуття розміру саду, який є невеликим, використана техніка перетятої місцевості: рівнини різко переходять у височини, місцями течуть струмки і водоспади, а вся територія густа вкрита деревами і квітами, які представляють рослинність різних пір року. Через центр ставка перекинуто «Веселковий міст», який було споруджено за зразком «Місячного моста» з токійського саду Коракуен і «Моста вічності» Імператорської вілли Сюґакуїн в Кіото. У південно-центральній частині саду знаходиться «Дім свіжого вітру», призначений для відпочинку, чайної церемонії і оглядання ставка з мостом. Він побудований у стилі чайної. Примітки Джерела та література 縮景園: 1945年/ 田端展著. 広島: 溪水社, 2006. 縮景園山荘図の世界 / 広島市文化財団広島城編. 広島: 広島市文化財団広島城, 2005. Посилання Сюккейен. Офіційний сайт (яп.) Фотографії саду (яп.)
Shimane Art Museum

The Shimane Art Museum (島根県立美術館, Shimane kenritsu bijutsukan) opened in Matsue, Shimane Prefecture, Japan in 1999. Designed by Kiyonori Kikutake and with a total floor area of 12,500 square metres, it houses a collection of Japanese and Western art, including Momoyama folding screens and paintings by Corot, Sisley, Monet, and Gauguin. See also Shimane Museum of Ancient Izumo References External links (in Japanese) Shimane Art Museum - homepage (in English) Shimane Art Museum - English language site "Museum Barberini". artsandculture.google.com. Media related to Shimane Art Museum at Wikimedia Commons