Szessú Tójó

Szessú Tójó (雪舟 等楊; Oda Tójó 1431 óta , egyéb nevei: Tójó, Unkoku, Bikeiszai; 1420 – 1506. augusztus 26.) A Muromacsi-kori Japán legjelentősebb tus festője. Oda (小田家) szamuráj család sarja. Rinzai Zen Buddhista szerzetesnek tanult. Már korán megmutatta művészi tehetségét és a kora legjelentősebb Japán művészévé vált, Japánban és Kínában széleskörűen elismert. Szessú ismereteit Tensó Súbuntól szerezte. Tájfestészetére a kínai Szung-dinasztia hatott. 1468-69 - ben Ming Kínába utazott, ahol gyorsan hírnévre tett szert. Visszatérte után egy műhelyt építtetett és sok követőre talált, akiket manapság az Unkoku-rin iskola tagjaiként ismerünk. Fennmaradt festményei nagy része tartalmazza a festő aláírását vagy pecsétjét. Bár csak néhányat tulajdoníthatunk neki. A legjelentősebb munkája a "Hosszú tekercskép" (山水長巻, Szanszui csókan). Életrajz Szessú Akahamában, Bitcsu provinciában született, ez ma az Okajama prefektúrába tartozik. A családneve az Oda, de az eredeti neve nem ismert. A Tójó nevet 1431-ben kapta, amit a Hofuku-dzsi Zen templomában szójai tartózkodása alatt szerzett. Kanó Einó „ A Japán festészet történelme” című műve hasznos információkkal szolgál a fiatal festő életéről. A 17. századi forrás egy nagyon ismert anekdotát tartalmaz a fiatal festőről: feltehetőleg a jövőbeli festő nem tanulna Zent, inkább több időt töltene műveivel. Egyszer elégedetlensége miatt megbüntették, kikötözték egy oszlophoz a templom csarnokában. Kis idő után egy szerzetes ment meglátogatni őt, meglepettségén felugrott, mivel Szessú lábánál látott egy egeret, de igazából az csak egy festmény volt, amit Szessú festett a könnyeivel. A történet ismert, viszont a valósága kérdéses. 1440 körül Szessú Bitcsuból Kiotóba, a korabeli Japán fővárosba, ment. Szerzetesként élt a Sókoku-dzsi Zen templomában. Sunrin Szuto (春林周藤) Zen mestertől vallást tanult és Tensó Shúbuntól művészetet, aki akkor a legelismertebb Japán festőművész volt. Művészetét a Kínai Szung-dinasztia művészei ihlették mint Ma Juan, Hszia Kuj, Kuo Hszi stb. Ebből a korszakából nem maradt fen műve, de a későbbi műveire is hatással volt. 20 évet töltött Kiotóban, ez után a Jamagucsi prefektúrába ment, hogy az Unkoku templom főpapja legyen. Ekkor nevezte el magát Szessúnek (hó hajó/ csónak). Az expedíciók Kínába általában Jamagucsiból indultak, bizonyára ezért is választotta ezt a várost. Felkérést kapott Jamagucsi uraitól, az Óucsi családtól, akik akkoriban az egyik legbefolyásosabb Japán családnak számítottak. A kereskedő útján 1468-ban Dél-Kínában ért partot. Feladata egyszerű volt, kínai műalkotásokat vásárolt tehetősebb Japán pártfogók számára. A festő viszont csalódott a Ming-dinasztia művészetében, mivel az nagyban eltért a Szung-kori modelltől. Gyorsan ismertté vált és a korabeli források arra utalnak, hogy jutalékot is kaphatott a pekingi császártól. A legjobb állapotban négy tekercsképe maradt fenn, amik most a Tokiói Nemzeti Múzeum tulajdonát képezik. Szessú 1469-ig maradhatott csak Kínában, mivel az Ónin-háború miatt nem tartózkodhatott tovább Jamagucsiban. Emiatt a kjúsúi Óita prefektúrában maradt, ahol megépítette műtermét a Tenkai Zuga-ró-t. Festésből és tanításból tartotta el magát és gyakran utazott el Japán különböző pontjára. 1478-ban Kanetaka Masuda, Iwami provincia urának meghívására Masudába ment, ahol a Súkan-dzsi (崇観寺) köré tervezett két zen kertet. Természetesen Masuda Kanetaka portréját is megfestette. Itt születtek „A madár” és „ A négy évszak virágai” című művei is. 1486-ban visszatérhetett Jamagucsiba. 1506-ban 87 évesen hunyt el. Festményei Fennmaradt munkái nagy része élete utolsó éveiből származnak, beleértve a 15 méteres „Hosszú tekercskép” (Sansui csókan, 1486), ami a legfontosabb művének mondható. Fellelhetőek benne tanára,Tensó Súbun, stílusa és technikái, amiket erősen befolyásolt a Szung-dinasztiabeli Kína. Bár a Kínai mintával ellentétben Szessú művei kontrasztosabbak, a vonások vastagabbak és erőteljesebbek és nem található rajtuk vers. A másik jelentős műve a „ A négy évszak”, nagyban hasonlít az előbbihez, bár szabadabbnak mondható. Az „Ama-no-Hashidate látványa” című művét madártávlatból festette meg. Az ekkor nyolcvanas éveiben járó művésznek a látvány érdekében meg kellett másznia egy magas hegyet. Irodalom Appert, Georges and H. Kinoshita. (1888). Ancien Japon. Tokyo: Imprimerie Kokubunsha. Papinot, Edmond. (1906) Dictionnaire d'histoire et de géographie du japon. Tokyo: Librarie Sansaisha...1906 Nobiliaire du japon (2003) Kiyoshi Miyamoto, The former curator of Sesshu Memorial Museum (1997) Sesshu Memorial Museum Magazine Nos. 4–6. Sesshu Memorial Museum További információk Sesshu at Japanese Arts Archiválva 2008. november 22-i dátummal a Wayback Machine-ben, képeket és információkat tartalmaz Szessú Zen kertjeiről Masterpieces by Sesshu, images of works attributed to Szessú, from an album edited by Shiichi Tajima Sesshu Memorial Museum at Masuda City Website Landscapes of Autumn and Winter by Szessú, Tokiói Nemzeti Múzeum Bridge of dreams: the Mary Griggs Burke collection of Japanese art, a catalog from The Metropolitan Museum of Art Libraries (fully available online as PDF), which contains material on Sesshu Tōyō (see index) Jegyzetek