NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Акіба 1, 2, 3

ГЕС Акіба 1, 2, 3 (秋葉第一発電所, 秋葉第二発電所, 秋葉第三発電所) — гідроенергетичний комплекс в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Сакума II (32 МВт, вище по течії) та ГЕС Фунагіра (так само 32 МВт), входить до складу каскаду на річці Тенрю, яка впадає до Тихого океану біля міста Хамамацу. У межах проєкту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 84 метри, довжиною 273 метри то шириною по основі 63 метри, яка потребувала 515 тис. м3 матеріалу. Вона утворила водосховище з площею поверхні 1,9 км2 і об'ємом 34,7 млн м3 (корисний об'єм 7,8 млн м3), в якому припустиме коливання рівня між позначками 104 та 108 метрів НРМ. У 1958-му ввели в дію два машинні зали. Ресурс до залу Акіба 1 подається через прокладений у правобережному масиві дериваційний тунель довжиною 4,9 км із діаметром 7 метрів, який переходить у два напірні водоводи довжиною по 0,19 км зі спадаючим діаметром від 4,7 до 3,6 метра. У системі також працює вирівнювальний резервуар діаметром 25 метрів та висотою 41 метр. У підсумку ресурс потрапляє на дві турбіни типу Френсіс потужністю по 26,3 МВт (номінальна потужність станції рахується як 45,3 МВт), котрі використовують напір у 49 метрів та забезпечують виробництво 358 млн кВт·год електроенергії на рік. Зал Акіба 2 розташований біля самої греблі та живиться через водовід зі спадаючим діаметром від 5 до 4,8 метра. Тут встановлена одна турбіна типу Каплан потужністю 38 МВт (номінальна потужність станції рахується як 34,9 МВт), котра використовує напір у 37 метрів та забезпечує виробництво 115 млн кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається до річки по відвідному тунелю довжиною 1,2 км з діаметром 7 метрів. На початку 1990-х комплекс доповнили залом Акіба 3. Він так само розташований біля самої греблі та живиться через водовід зі спадаючим діаметром від 5,3 до 5 метрів. Тут встановлені дві турбіни типу Френсіс — одна потужністю 46,5 МВт та інша з показником 1,8 МВт (загальна номінальна потужність станції рахується як 46,9 МВт), котрі використовують напір у 47 метрів. Відпрацьована вода потрапляє до нижньої балансувальної камери розмірами 50 × 7 × 16 метрів, а потім до відвідного тунелю довжиною 3,6 км із діаметром 6,5 метра, з якого спрямовується в іригаційну систему. Примітки
ГЕС Міборо

ГЕС Міборо (御母衣発電所) – гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Міборо II та ГЕС Хатогая (40,9 МВт), входить до складу каскаду у сточищі річки Shō, яка на захід від міста Тояма впадає до затоки Тояма (Японське море). В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею Міборо висотою 131 метр, довжиною 405 метрів та шириною від 12 (по гребеню) до 560 метрів (по основі) метрів, яка потребувала 8 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 8,8 км2 і об’ємом 370 млн м3 (корисний об’єм 330 млн м3), в якому припустиме коливання рівня у операційному режимі між позначками 695 та 760 метрів НРМ. Окрім власного стоку, через зазначену вище станцію Міборо II до сховища подається додатковий ресурс зі сточища річки Ошіро – лівої притоки Shō, котра впадає нижче за греблю Міборо. Через короткий – 93 метра – тунель діаметром 6 метрів та два напірні водоводи довжиною по 0,22 км зі спадаючим діаметром від 4 до 3,5 метра ресурс подається до машинного залу. Тут встановили дві турбіни типу Френсіс загальною номінальною потужністю 215 МВт, які використовують напір до 192 метрів та забезпечують виробництво 520 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода транспортується назад до Shō по протяжному відвідному тунелю довжиною 8,9 км з діаметром 7,2 метра. Примітки
ГЕС-ГАЕС Нагано

ГЕС-ГАЕС Нагано (長野発電所) — гідроакумулювальна електростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись перед ГЕС Юкамі, становить верхній ступінь каскаду на річці Kuzuryu, яка у місті Авара впадає до Японського моря. У межах проєкту на Kuzuryu звели дві послідовні греблі: кам'яно-накидну Kuzuryu висотою 128 метрів та довжиною 355 метрів, яка потребувала 6,3 млн м3 матеріалу та утримує водосховище з площею поверхні 8,9 км2 і об'ємом 353 млн м3. Корисний об'єм при цьому складає 223 млн м3, з яких для протиповеневих заходів резервують 33 млн м3. В операційному режимі у водоймі припустиме коливання рівня поверхні між позначками 529 та 560 метра НРМ, з можливістю підвищення до 564 метрів НРМ під час повені; бетонну аркову Ваші висотою 44 метри та довжиною 277 метрів, що потребувала 113 тис. м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 0,62 км2 і об'ємом 9,7 млн м3 (корисний об'єм 6,1 млн м3), в якому припустиме коливання рівня в операційному режимі між позначками 450 та 461 метр НРМ. До водосховища греблі Kuzuryu окрім власного стоку надходить додатковий ресурс від греблі Ітоширо, зведеній на однойменній правій притоці Kuzuryu. Від цієї бетонної гравітаційної споруди висотою 32 метри та довжиною 114 метрів, яка потребувала 20 тис. м3 матеріалу та утримує невеликий резервуар з об'ємом 0,9 млн м3, прокладений тунель довжиною близько 7 км, котрий на своєму шляху також сполучений з водозабором на Мінатодоя (ліва притока Ітоширо). Крім того, до греблі Ітоширо прямує інший тунель від розташованого за 0,7 км водозабору на Мікуні (права притока Ітоширо). Зі сховища Kuzuryu через два водоводи довжиною по 0,11 км зі спадаючим діаметром від 5,6 до 4,6 метра ресурс подається у підземний машинний зал розмірами 69х19 метрів та висотою 33 метри. Тут встановили дві оборотні турбіни типу Френсіс потужністю по 113 МВт (загальна номінальна потужність станції рахується як 220 МВт), котрі використовують напір у 97,5 метра та забезпечують виробництво 356 млн кВт·год електроенергії на рік (при цьому 165 млн кВт·год споживаються на закачування води в режимі гідроакумуляції). З нижнім резервуаром греблі Ваші машинний зал сполучений тунелем довжиною 0,57 км з діаметром 6,6 метра. Примітки
ГЕС-ГАЕС Такане I

ГЕС-ГАЕС Такане I (高根第一発電所) – гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись перед ГЕС Такане II (26,1 МВт), становить верхній ступінь в каскаді на річці Хіда, правій притоці Кісо, яка за десяток кілометрів на захід від Нагої впадає до затоки Ісе (Внутрішнє Японське море). Роботу станції забезпечують два резервуари, послідовно створені на Хіді за допомогою двох гребель: - бетонної аркової Такане І висотою 133 метра та довжиною 276 метрів, яка потребувала 330 тис м3 матеріалу та утримує водойму з площею поверхні 1,17 км2 і об’ємом 43,6 млн м3 (корисний об’єм 34 млн м3), в якій припустиме коливання рівня між позначками 1035 та 1080 метрів НРМ; - бетонної гравітаційної Такане ІІ висотою 69 метрів та довжиною 232 метра, яка потребувала 162 тис м3 матеріалу та утримує водойму з площею поверхні 0,58 км2 і об’ємом 11,9 млн м3 (корисний об’єм 5,8 млн м3), в якій припустиме коливання рівня між позначками 943 та 955 метрів НРМ. Через чотири напірні водоводи довжиною по 0,2 км зі спадаючим діаметром від 4,4 до 3,5 метра ресурс подається до підземного машинного залу розмірами 89х19 метрів при висоті 40 метрів. Останній обладнали чотирма оборотними турбінами типу Деріяз загальною потужністю 372,4 МВт (номінальна потужність станції рахується як 340 МВт), котрі використовують напір від 80 до 136 метрів. Із нижнім резервуаром машинний зал сполучає тунель довжиною 0,3 км з діаметром 8 метрів. Примітки
ГЕС Йокояма

ГЕС Йокояма (横山発電所) — гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Токуяма (вище по течії) та ГЕС Кузе (17 МВт), входить до складу каскаду на річці Ібі, яка за десяток кілометрів на захід від Нагої впадає до затоки Ісе (Внутрішнє Японське море). Варто також відзначити, що в тому ж районі на Ібі працює ГЕС Хігаші-Йокояма (14,6 МВт), водозабір якої знаходиться між станціями Токуяма та Йокояма, а машинний зал — між Йокояма та Кузе. У межах проєкту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 81 метр та довжиною 220 метрів, яка потребувала 320 тис. м3 матеріалу та утримує водосховище з площею поверхні 1,7 км2 і об'ємом 43 млн м3. Корисний об'єм при цьому складає 33 млн м3, з яких у літньо-осінній період для протиповеневих заходів резервують 22 млн м3. В операційному режимі у водоймі припустиме коливання рівня поверхні між позначками 180 та 207,5 метра НРМ, з можливістю підвищення до 209 метрів НРМ під час повені. Зі сховища через два водоводи довжиною по 0,13 км зі спадаючим діаметром від 5 до 3,8 метра ресурс подається до пригреблевого машинного залу. Тут встановили дві турбіни типу Френсіс потужністю по 37 МВт (загальна номінальна потужність станції 70 МВт), які використовують напір у 63 метри та забезпечують виробництво 130 млн кВт·год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Осака

ГЕС Осака (яп. 小坂発電所, Осака хацуденшьо, Гепберн: Osaka hatsudensho) — гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Кугуно (38,9 МВт, вище по течії) та ГЕС Хігасі-Уеда (35 МВт) і ГЕС Чуро (13,3 МВт), входить до складу каскаду на річці Хіда, правій притоці Кісо, яка за десяток кілометрів на захід від Нагої впадає до затоки Ісе (Внутрішнє Японське море). У 1930-му станцію ввели в експлуатацію з двома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 18,4 МВт. Вони отримували живлення через прокладений по правобережжю річки головний дериваційний тунель довжиною 10,3 км з перетином 3,5х3,5 метра, який після вирівнювального басейну розмірами 85х17 метрів при глибині до 5 метрів переходив у два напірні водоводи довжиною по 0,3 км зі спадаючим діаметром від 1,9 до 1,4 метра. Зазначений тунель починається від зведеної на Хіді за кілька сотень метрів нижче від ГЕС Кугуно невеликої греблі Осака, до якої за допомогою водозбірного тунелю довжиною понад 4 км також подається додатковий ресурс, захоплений з кількох струмків на лівобережжі Хіди. В подальшому потужність першої черги дещо збільшили до показника у 19,1 МВт, а в 1966-му ввели другу чергу у складі однієї турбіни типу Френсіс потужністю 32 МВт. Ресурс до неї подається по окремій дериваційній трасі довжиною 10,6 км з перетином 4,1х3,3 метра, котра починається прямо із відвідної структури ГЕС Кугуно. При цьому вона спершу прямує у лівобережному гірському масиві, а за три кілометри нижче від греблі Осака переходить по акведуку на правий берег. Після вирівнювального резервуару висотою 19 метрів та діаметром 14 метрів трасу продовжує напірний водовід довжиною 0,2 км зі спадаючим діаметром від 3,5 до 2,4 метра. Гідроагрегати першої черги використовують напір у 130 метрів, тоді як третя турбіна працює з показником у 128,9 метра. Примітки
ГЕС Сакума I

ГЕС Сакума I (佐久間発電所) — гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Хіраока (вище по течії) та ГЕС Сакума II (32 МВт), входить до складу каскаду на річці Тенрю, яка впадає до Тихого океану біля міста Хамамацу. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 150 метрів та довжиною 291 метр, яка потребувала 1120 тис. м3 матеріалу. Вона утворила водосховище з площею поверхні 7,2 км2 і об'ємом 326,8 млн м3 (корисний об'єм 205,4 млн м3), в якому припустиме коливання рівня між позначками 260 та 297 метрів НРМ. Зі сховища через лівобережний масив прокладено два дериваційні тунелі довжиною по 1,2 км з діаметром 7 метрів, кожен з яких переходить у два напірні водоводи довжиною по 0,15 км зі спадаючим діаметром від 4,8 до 3,8 метра. В системі також працюють два вирівнювальних резервуари діаметром 20 метрів та висотою 98 метрів і 79 метрів. Машинний зал розташований на лівому березі Тенрю за 5,5 км нижче по течії від греблі. Тут встановили чотири турбіни типу Френсіс із загальною номінальною потужністю 350 МВт. Вони використовують напір у 134 метра та забезпечують виробництво 1374 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода потрапляє у відвідний канал, який майже одразу переходить у прокладений поперек русла Кумано тунель. На протилежному березі річки ресурс спрямовується у водозабір станції Сакума ІІ. Примітки
ГЕС Хіраока

ГЕС Хіраока (平岡発電所) – гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Ясуока (вище по течії) та ГЕС Сакума I, входить до складу каскаду на річці Тенрю, яка впадає до Тихого океану біля міста Хамамацу. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 63 метра та довжиною 258 метрів, яка потребувала 252 тис м3 матеріалу. Вона утворила водосховище з площею поверхні 2,58 км2 і об’ємом 42,4 млн м3 (корисний об’єм 4,8 млн м3). Зі сховища через правобережний масив прокладено два дериваційні тунелі довжиною по 0,45 км з діаметром 6,8 метра, які переходять у напірні водоводи довжиною по 0,15 км з діаметром 6,6 метра. В системі також працюють два вирівнювальних резервуари діаметром 16 метрів та висотою 57 метрів. Машинний зал розташований на березі Тенрю за 1,7 км нижче по течії від греблі. В 1952 році тут ввели в експлуатацію три турбіни типу Френсіс потужністю по 26,8 МВт, а в 1976-му їх доповнили четвертою того ж типу з показником у 27,4 МВт (загальна номінальна потужність станції рахується як 101 МВт). Гідроагрегати використовують напір у 46 метрів. Відпрацьована вода повертається у річку по каналу довжиною 0,17 км. Примітки
Flughafen Matsumoto

Der Flughafen Matsumoto (japanisch 松本空港 Matsumoto Kūkō, IATA-Code: MMJ, ICAO-Code: RJAF) ist ein kleiner Verkehrsflughafen der Stadt Matsumoto in Japan, Präfektur Nagano. Der Flughafen liegt etwa 9 Kilometer südwestlich vom Stadtzentrum Matsumotos. Von hier gibt es derzeit (2009) nur Inlandsverbindungen. Der Flughafen Matsumoto gilt nach der japanischen Gesetzgebung als Flughafen 3. Klasse. Der Flughafen ist auch bekannt unter dem Namen Shinshū-Matsumoto kūkō (信州まつもと空港, englisch Shinshu-Matsumoto Airport). Lage und Verkehrsanbindung Bus-Linien Alpico Kōtsū Flughafen Shinshu-Matsumoto Pendelverkehr Bus Berg Hakuba Azumino Weblinks Website des Flughafens – Japanisch Shinshu-Matsumoto Airport Führer (englisch) von Japan Airlines Einzelnachweise
Matsumoto Airport

Matsumoto Airport (松本空港, Matsumoto Kūkō) (IATA: MMJ, ICAO: RJAF), also known as Shinshu-Matsumoto Airport, is an airport located 5 NM (9.3 km; 5.8 mi) southwest of central Matsumoto, Nagano Prefecture, Japan. Opened on July 16, 1965, Matsumoto Airport is located approximately 9 kilometers southwest of the center of Matsumoto city, straddling the border between Matsumoto and the city of Shiojiri, Nagano. The airport is located roughly in the center of Nagano Prefecture. Regularly scheduled flights are for domestic service only. It is located at the highest elevation (657.5 m) of any commercial airport in Japan, and is surrounded by high mountains, which impose restrictions on the type of aircraft which can service the destination. The runway was lengthened to 2000 meters in 1994 to accommodate jet aircraft, and a new passenger terminal building started operation. In the past, the airport was served by Japan Air System, mostly using MD-87 aircraft before being integrated into JAL. In FY 2013 its load factors passed 70% for the first time since its expansion. The airport and surrounding region cater to mountaineers during summer months and to skiers during winter months. Japan Airlines operated regular service to Osaka until 2010. However, since recovering from bankruptcy, Japan Airlines has resumed seasonal service to Matsumoto Airport from Osaka Itami Airport using the Embraer E170 aircraft. Other airlines from Korea, Russia and China occasionally fly charter flights to Matsumoto. The 2013 television movie, Big Airport 2013 (大空港2013) was set at the airport. The movie features Teruyuki Kagawa and was directed by Kōki Mitani. Airlines and destinations References External links Media related to Matsumoto Airport at Wikimedia Commons Shinshu Matsumoto Airport Shinshu Matsumoto Airport from Nagano Prefecture Shinshu-Matsumoto Airport Guide from Japan Airlines "Current weather for RJAF". NOAA/NWS. Accident history for MMJ at Aviation Safety Network
Port lotniczy Matsumoto

Port lotniczy Matsumoto (jap. 松本空港 Matsumoto Kūkō) – międzynarodowy port lotniczy położony w Matsumoto, w Prefekturze Nagano na wyspie Honsiu, w Japonii. Linie lotnicze i połączenia Krajowe Japan Airlines - do Sapporo (w sezonie). Japan Air Commuter - do Ōsaki, Fukuoki, Sapporo. Dojazd Lotnisko ma połączenie autobusowe z Terminalem Autobusowym w centrum Matsumoto (przy dworcu kolejowym). Linię obsługuje Asahi koszt 540 yenów. Linki zewnętrzne Port lotniczy Shinshu Matsumoto. pref.nagano.jp. [zarchiwizowane z tego adresu (2008-02-16)]. ze strony Prefektury Nagano Przewodnik po Porcie lotniczym Shinshu-Matsumoto ze strony Japan Airlines
Aeroportul Matsumoto

Aeroportul Matsumoto (IATA: MMJ, ICAO: RJAF) este un aeroport din Matsumoto, Prefectura Nagano, Japonia ce deservește zona Matsumoto. Aeroportul a fost tranzitat în 2024 de 249.860 de pasageri. A fost deschis în 16 iulie 1965 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 657 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Prefectura Nagano. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Mikuriya Station (Shizuoka)

Mikuriya Station (御厨駅, Mikuriya-eki) is a railway station in the city of Iwata, Shizuoka Prefecture, Japan, It is operated by the Central Japan Railway Company (JR Tōkai). Routes Mikuriya Station is served by the JR Tōkai Tōkaidō Main Line, and is located 242.7 km (150.8 mi) from the origin of the line in Tokyo. Station The station has two side platforms, each serving one track. Platforms History Mikuriya Station opened on 14 March 2020. The station is close to the factory and offices of Yamaha Motor Company, as well as Yamaha Stadium, home to J. League club Júbilo Iwata. See also List of railway stations in Japan References External links [1].(in Japanese)
Fujisan Hongū Sengen-taisha

Le Fujisan Hongū Sengen-taisha (富士山本宮浅間大社) est un sanctuaire shinto situé dans la ville de Fujinomiya de la préfecture de Shizuoka au Japon. C'est l'ichi-no-miya de l'ancienne province de Suruga et le sanctuaire de tête des 1 300 sanctuaires Asama du pays. Le sanctuaire bénéficie d'un emplacement étendu dans le centre-ville de Fujinomiya. En outre, tout le sommet du mont Fuji vers le haut à partir de la 8e étape est considéré comme faisant partie des terrains du sanctuaire. Le principal festival du sanctuaire se déroule tous les 5 mai et comprend des représentations de yabusame. Kami vénéré Le principal kami du Fujisan Hongū Sengen-taisha est Konohanasakuya-hime (木花咲耶姫), fille de Ōyamatsu no mikoto (大山祇命). L'association de Konohanasakuya-hime avec le mont Fuji ne semble dater que du début de l'époque d'Edo. Auparavant, le kami du mont Fuji s'appelait Asama no Okami (浅間大神), aussi connu sous les noms Asama Daimyōjin (浅間大明神), Asama Gongen (浅間権現) ou Sengen Daibōsatsu (浅間大菩薩). Histoire Bâtiments notables Le honden du sanctuaire est de caractère distinctif sengen-zukuri avec une porte-tour à un étage. Il est construit en 1604 grâce à un don de Tokugawa Ieyasu, puis est reconstruit plusieurs fois, plus particulièrement après le grand séisme d'Ansei de 1854. Il est répertorié bien culturel important national. Le grand étang Wakutama-ike (涌 玉池) dans les jardins du sanctuaire contient une source à l'origine de la rivière Kanda, affluent mineur de la Fuji-kawa. Elle est protégée en tant que « monument naturel » national. Notes et références Voir aussi Bibliographie (en) Timothy Clark, 100 Views of Mount Fuji, Trumbull, CT, Weatherhill Books, 1er mai 2001, 160 p. (ISBN 0-8348-0492-1 et 9780834804920, présentation en ligne). (en) Herbert Plutschow, Matsuri : The festivals of Japan, Surrey, Japan Library, 1996 (ISBN 1-873410-63-8). (en) Richard Arthur Brabazon Ponsonby-Fane, Studies in Shinto and shrines, Kakikamo, Ponsonby Memorial Society, 1962 (OCLC 3994492, lire en ligne). (en) Richard Arthur Brabazon Ponsonby-Fane, The Imperial House of Japan, Kyoto, Ponsonby Memorial Society, 1959 (OCLC 194887, lire en ligne). Articles connexes Liste de sanctuaires shinto japonais Sanctuaires Asama Système moderne de classement des sanctuaires shinto Liens externes (en) Site officiel. (en) « Shrines », sur www.japan-guide.com (consulté le 13 novembre 2019). « Shizuoka : terre d'un shogun, berceau des crevettes Red Cherry et du thé vert japonais », sur www.japan.travel (consulté le 13 novembre 2019). (en) Wada Yasunari, « Mount Fuji: A Trek to the Top », sur web-japan.org, 15 décembre 2005 (consulté le 13 novembre 2019). Portail de la préfecture de Shizuoka Portail du shinto Portail du patrimoine mondial
Taiseki-ji

Taiseki-ji (jap. 大石寺) ist der Haupttempel der Nichiren-Shōshū, einer Schule des Nichiren-Buddhismus. Er liegt am Berg Fuji in Fujinomiya, Präfektur Shizuoka. Er wurde im Jahre 1290 durch Nikkō, einen Schüler Nichirens gegründet. Phasen des größten Wachstums erfuhr das Tempelgelände während der Edo-Periode sowie nach dem Zweiten Weltkrieg. Nach dem Ausschluss der Sōka Gakkai durch die Nichiren-Shōshū wurden einige der Nachkriegsbauten abgerissen und teilweise durch Gebäude traditionelleren Stils ersetzt. Beispiel hierfür ist der, absichtlich im Stil eines Lagerhauses erbaute, Hōandō der im Jahre 2002 den Shōhondō als Haupthalle ersetzte. Einzelnachweise Weblinks The Origin of Taisekeji Temple.
Nomi (Išikawa)

Nomi (japonsky: 能美), je japonské město v prefektuře Išikawa. V roce 2005, kdy fakticky vzniklo sloučením tří menších aglomerací, zde žilo zhruba 48 000 obyvatel. Celková rozloha města činí 80,85 km2, hustota obyvatelstva dosahuje 570 osob na čtvereční kilometr. Osobnosti Mezi slavné obyvatele patří například světový rekordman v chůzi na 20 km Júsuke Suzuki. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nomi na Wikimedia Commons http://www.city.nomi.ishikawa.jp
Nomi (Ishikawa)

Nomi (jap. 能美市 Nomi-shi) ist eine Stadt in der japanischen Präfektur Ishikawa. Geographie Nomi liegt nordöstlich von Fukui und südwestlich von Kanazawa am Japanischen Meer. Geschichte Nomi entstand am 1. Februar 2005 durch Zusammenschluss der Gemeinden Neagari (根上町, -machi), Tatsunokuchi (辰口町, -machi) und Terai (寺井町, -machi) des Landkreises Nomi. Söhne und Töchter der Stadt Hideki Matsui (* 1974 in Neagari), Baseballspieler in der Major League Yoshirō Mori (* 1937 in Neagari), 85. und 86. Premierminister von Japan Yūsuke Suzuki (* 1988 in Tatsunokuchi), Geher Verkehr Zug: Hokuriku-Hauptlinie Straße: Hokuriku-Autobahn Nationalstraße 8 Nationalstraße 157 Angrenzende Städte und Gemeinden Hakusan Komatsu Kawakita Weblinks
Nomi (Ishikawa)

Nomi (能美市, Nomi-shi?) es una ciudad en la prefectura de Ishikawa, Japón, localizada en la parte oeste de la isla de Honshū, en la región de Chūbu. El 1 de diciembre de 2020 tenía una población estimada de 48 860 habitantes y una densidad de población de 581 personas por km².​ Geografía Nomi se encuentra en el suroeste de la prefectura de Ishikawa y limita con el mar de Japón al este. Historia El área alrededor de Nomi era parte de la antigua provincia de Kaga y contiene numerosas ruinas del período Kofun. El área se convirtió en parte del Dominio Kaga bajo el shogunato Tokugawa en el período Edo. Tras la restauración Meiji, el área se organizó en el distrito de Nomi, Ishikawa. El pueblo de Nomi se estableció el 1 de abril de 1889 y la ciudad moderna el 1 de febrero de 2005, tras la fusión de los pueblos de Neagari, Tatsunokuchi y Terai. Demografía Según los datos del censo japonés, la población de Nomi ha aumentado en los últimos 40 años.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Nomi. Nomi (Ishikawa) en OpenStreetMap. Sitio web oficial (en japonés)