NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nagano Undōkōen Sōgō Undōjō Sōgō Shimin Pool

Die Nagano Undōkōen Sōgō Undōjō Sōgō Shimin Pool (jap. 長野運動公園総合運動場総合市民プール, Nagano undōkōen sōgō undōjō sōgō shimin pūru, deutsch etwa: „Sportpark, Sportplatz und städtisches Schwimmbad Nagano“) wurde für die Olympischen Winterspiele 1998 im Stadtteil Yoshida in Nagano, Japan errichtet. Es ist auch unter seinem ursprünglichen vorläufigen Namen Ice Hockey B Kaijō (アイスホッケーB会場, Aisu hokkē B kaijō, dt. „Eishockeyhalle B“) und aufgrund seiner Form als Aqua Wing (アクアウィング, akua wingu, dt. „Wasserflügel“) bekannt. Geschichte Die Bauarbeiten an der Arena begannen am 12. Oktober 1995, eröffnet wurde das Stadion schließlich im September 1997. Damit war es die als letzte eröffnete Wettkampfstätte der anstehenden Spiele. Errichtet wurde das Stadion auf dem Gelände eines zuvor abgerissenen öffentlichen Schwimmbads, die Grundfläche der Arena beträgt 13.500 m². Während der Olympischen Spiele betrug die offizielle Kapazität der Halle 6.000 Zuschauer, diese wurden jedoch nach der Großveranstaltung, ebenso wie die Eisfläche, wieder entfernt. Heute wird das Bau mit schließbarem Dach als Schwimm- und Wassersprung-Zentrum genutzt. Es bietet gegenwärtig noch 2.000 Zuschauerplätze und besitzt ein 50-Meter- und ein 25-Meter-Schwimmbecken sowie eine Sprunganlage. Es können internationale Wettbewerbe u. a. im Schwimmen, Wasserball oder Synchronschwimmen ausgetragen werden. Neben der Eishockeyhalle B wurde für die Spiele die Eishockeyhalle A errichtet, die den Spitznamen Big Hat erhielt. Siehe auch M-Wave Nagano-shi Wakasato Tamokuteki Sports Arena (Big Hat) Weblinks Offizielle Website (japanisch) Informationen zum Stadion bei der Shinano Mainichi (englisch) Daten zum Nagano Athletic Park (englisch) Einzelnachweise
Aqua Wing Arena

L'Aqua Wing Arena est la salle de sport située à Nagano au Japon. Construite en 1997, c'est le site secondaire des épreuves de hockey sur glace lors des Jeux olympiques d'hiver de 1998. La salle est transformée par la suite en piscine intérieure. Historique L'Aqua Wing Arena est terminée en octobre 1997. Son nom est choisi car son grand toit rappelle une aile déployée dans le ciel, et les brises et les torrents de la région de Nagano. Elle accueille dix matchs masculins et quinze matchs féminins de hockey sur glace pendant les Jeux olympiques d'hiver de 1998. La salle est ensuite transformée en piscine. Description L'Aqua Wing Arena fait partie du Parc sportif de Nagano. Pendant les Jeux, elle a une capacité de 6 000 personnes et a une surface au sol de 1 011 m2. Références Bibliographie (fr) Nahomi Hanazawa (trad. Philippe Grimbert et Rémy Combaret), Rapport officiel des XVIIIes Jeux Olympiques d'hiver : Vol. 2 : Seize jours de passion, Nagano (Japon), Le Comité d'Organisation des XVIIIes Jeux Olympiques d'hiver, Nagano 1998 (NAOC), 1999, 356 p. (ISBN 978-4-7840-9829-3, lire en ligne [PDF]) Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du sport Portail des Jeux olympiques Portail de la préfecture de Nagano
Aqua Wing Arena

Aqua Wing Arena – kryta pływalnia w Nagano, w Japonii. Może pomieścić 6000 widzów. Obiekt został wybudowany w latach 1995–1997 w miejscu dawnego otwartego basenu z myślą o Zimowych Igrzyskach Olimpijskich 1998, podczas których na arenie rozegrano część spotkań rozgrywek hokeja na lodzie. Po igrzyskach obiekt został przekształcony w krytą pływalnię. Przypisy
Aqua Wing Arena

Aqua Wing Arena je bila hokejska dvorana v Naganu na Japonskem. Zgrajena je bila leta 1997 in lahko sprejme 5.000 gledalcev. Kasneje je bila spremenjena v plavalni center [1] Arhivirano 2005-12-01 na Wayback Machine.. Na zimskih olimpijskih igrah v Naganu je gostila tekmovanja v hokeju na ledu.
Aqua Wing Arena

Aqua Wing Arena är en inomhushall i Nagano i Japan. Den började byggas 12 oktober 1995, och invigdes i september 1997 och kan ta in 5 000 åskådare. Ishockey spelades här vid olympiska vinterspelen 1998, och kälkhockey vid paralympiska vinterspelen 1998. Efter spelen byggdes hallen om från ishall till simhall. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Fotnoter
Zenko-ji

Zenkō-ji (善光寺) es un templo budista situado en Nagano, Japón. El templo fue construido en el siglo VII. La ciudad de Nagano, establecida en 1897, fue originalmente construida alrededor del templo. Históricamente, Zenko-ji es quizás el templo más famoso por su participación en los combates entre Uesugi Kenshin y Takeda Shingen en el siglo XVI, cuando sirvió como una de las bases de operaciones de Kenshin. En la actualidad, Zenko-ji es uno de los pocos lugares de peregrinación que aún quedan en Japón. Zenko-ji fue fundado antes del que el budismo en Japón se dividiera en varias ramas, por lo que actualmente pertenece a las escuelas budistas Tendai y Jōdoshū. El templo consagra la figura del Buda Amida; según la leyenda, la imagen, que causaba disputas entre dos clanes, fue tirada al río. Fue rescatada después por Yoshimitsu Honda. El templo fue nombrado Zenkō debido a la transliteración del nombre "Yoshimitsu" al chino. La imagen principal budista es un hibutsu (Buda oculto), una estatua escondida de Buda que no se muestra al público. Este hibutsu podría ser primera estatua de Buda traída a Japón. Los mandamientos del templo requieren el secreto absoluto de la estatua, que prohíben que se muestre a nadie, incluyendo el sacerdote principal. Sin embargo, se ha creado una réplica de la estatua (Maedachi Honzon) que se puede observar públicamente una vez cada seis años en la primavera, en una ceremonia llamada Gokaichō. Este evento atrae a muchos devotos y visitantes. Galería
Zenkódzsi

A Naganóban található Zenkódzsi (japán írással: 善光寺) nevű buddhista templomot a 7. században alapították. Itt őrzik Japán első buddhista szobrát, az Ikkó-Szanzont mely 552-ben érkezett Koreából. A szobor története fordulatos, sokszor állt viták és viszályok középpontjában, elveszett, majd vissza szerezték, és végül ismét a régi helyére került. A szent ereklyét senki sem láthatja, még a császár sem, de másolatát hétévente közszemlére teszik. (A következő esemény 2017. április.) A gyakori tűzvészek következtében 11 alkalommal égett porig, de minden alkalommal újjáépült az ország különböző részein élő hívek adományaiból. Az egyik Tokugava-sógun rendelte el az épület átköltöztetését a jelenlegi, biztonságosabb telekre. A mai épület 1707-ben épült, értékes nemzeti műemlék. Jegyzetek
Zenko-ji

Zenkō-ji (Japans: 善光寺) is een tempel uit de 7de eeuw in Nagano, Japan. De stad werd rondom de tempel gebouwd. Zenkō-ji is waarschijnlijk het bekendste door zijn invloed op de gevechten tussen Uesugi Kenshin en Takeda Shingen gedurende de 16de eeuw, toen het dienstdeed als een van Kenshins basissen. In de tempel bevindt zich een hibutsu of verborgen Boeddha die normaal niet getoond wordt aan het publiek. Er wordt vermoed dat deze hibutsu het eerste boeddha-standbeeld is dat ooit naar Japan werd gebracht. Het standbeeld wordt elke zes of zeven jaar getoond wat vele gelovigen aantrekt. Geschiedenis Zenkō-ji werd gebouwd tijdens de heersperiode van keizer Kimmei, gedurende de 6de eeuw. Maar het werd enkele malen verplaatst om uiteindelijk op zijn hedendaagse positie te komen. Op het einde van Kamakura's periode (1185-1333) kopieerden vele tempels het beroemde Boeddhabeeld en vele tempels werden bijgebouwd die zichzelf 'Zenkō-ji' of 'Shin-Zenkō-ji' (nieuw Zenkō-ji) noemden.
Дзэнкодзи

Дзэнкодзи (яп. 善光寺, Храм доброго света) — буддийский монастырь в городе Нагано, Япония. История Монастырь был основан в 644 году на третьем году правления императрицы Когёку. Буддийское название монастыря — Дзёгакудзан (яп. 定額山, Гора устоявшейся платы). Издавна монастырь был известен как Симонсигаку (яп. 四門四額, [Монастырь] четырёх ворот и четырёх окладов), в основе которого лежали четыре храма: Восточный храм — Дзёгаку Дзэнкодзи (яп. 定額山善光寺, Гора устоявшейся платы Храм доброго света), Южный храм — Наммёсан Мурёдзюдзи (яп. 南命山無量寿寺, Южная гора жизни Храм вечной жизни), Северный храм — Хокукусан Ундзёдзи (Гора северной пустоты Храм на облаках), Западный храм — Фусясан Дзёдодзи (яп. 不捨山浄土寺, Неотброшенная гора Храм чистой земли). С XIII века Дзэнкодзи стал объектом паломничества многих японцев. В разных регионах страны в честь этого монастыря были построены храмы под названиями Дзэнкодзи или Син-Дзэнкодзи (新善光寺, Новый Дзэнкодзи). В XVI веке, из-за постоянной вражды самураев Такэды Сингэна и Уэсуги Кэнсина за овладение этой святыней, монастырь пришёл в упадок. В XVII—XIX веках, в мирный период Эдо, Дзэнкодзи стал одним из самых больших центров паломничества японских буддистов. Монастырь сегодня Сегодня Дзэнкодзи формально принадлежит школам Тэндай и Дзёдо-сю, однако фактически его используют представители различных буддийских школ Японии. Монастырь управляется совместно настоятелями храма Дайкансин (яп. 大勧進) и 25-ти соседних павильонов школы Тэндай, а также настоятелями храма Дайхонган (яп. 大本願) и 14-ти павильонов школы Дзёдо. Дайхонган является большим женским храмом, настоятель которого издревле назначается из императорской семьи или семей японской аристократии. Главным объектом поклонения является скульптура-триптих Будды Амида (яп. 阿弥陀三尊像), занесённая в список ценных культурных приобретений Японии. Эта скульптура спрятана от глаз верующих, так что даже настоятели монастыря редко её видят. Изображение Будды показывают только раз в 6-7 лет. Главный молитвенный зал монастыря Дзэнкодзи (яп. 善光寺本堂) был включён в число Национальных сокровищ Японии в марте 1953 года. Вместе с ним в число ценных культурных приобретений были включены парадные ворота саммон (яп. 三門) и Зал сутр (яп. 経堂). Город Нагано, административный центр одноимённой префектуры, появился как прихрамовое поселение возле Дзэнкодзи, поэтому низинную часть Нагано издревле называли «равниной Дзэнкодзи» (яп. 善光寺平). Ссылки Официальный сайт (яп.). Дата обращения: 2 ноября 2010. Архивировано 10 мая 2012 года. Нагано. Храм Дзэнкодзи (рус.) (недоступная ссылка — история). Дата обращения: 2 ноября 2010. Монастырь Дзэнкодзи (рус.). Дата обращения: 2 ноября 2010. Архивировано из оригинала 16 апреля 2013 года. На крыше Японии. (рус.) Дата обращения: 2 ноября 2010. Архивировано из оригинала 28 мая 2016 года.
Zenkō-ji

Zenkō-ji, japanska 善光寺, är ett buddhist-tempel i Nagano, i Japan. Templet uppfördes på 700-talet e.Kr. Staden Nagano, som grundades 1897, byggdes ursprungligen runt templet. Historiskt är templet mest känt för bataljerna mellan Uesugi Kenshin och Takeda Shingen på 1500-talet. Templet tjänade då som en av baserna för Kenshins styrkor. Zenkō-ji är en av de sista bevarade pilgrimsplatserna i Japan. Litteratur Donald F. McCallum (1994) (på engelska). Zenkoji and Its Icon: A Study in Medieval Japanese Religious Art. Princeton University Press. ISBN 978-0-691-03203-0 Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Zenkō-ji, 1 mars 2013. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Zenkō-ji.﻿
Menard Art Museum

The Menard Art Museum (メナード美術館) is a museum located in Komaki, Aichi Prefecture, Japan. The museum was founded by the owners of Nippon Menard Cosmetic Co. and opened in 1987. Art works in the permanent collection include "Portrait of Jeanne Martin in hat adorned with rose" by Édouard Manet (1881), and "Man in a Field or Evening, the End of the Day" (1889) by Dutch painter Vincent van Gogh. The museum has a large collection of Japanese paintings of the 19th and 20th centuries. On display are both works of art in traditional Japanese style of painting (Nihonga), as well as images that have been influenced by Western art movements (Yōga). Paintings in traditional Japanese style are by Tawaraya Sōtatsu, Ogata Kōrin, Katsushika Oi, Yokoyama Taikan, Uemura Shōen, Kobayashi Kokei, Yasuda Yukihiko, Maeda Seison, Murakami Kagaku, Okumura Togyū, Fukuda Heihachirō, Hayami Gyoshū, Higashiyama Kaii, Takayama Tatsuo, Kayama Matazō and Hirayama Ikuo. Among the Western influenced artists found in the collection are Fujishima Takeji, Okada Saburōsuke, Yasui Sōtarō, Umehara Ryūzaburō, Kuniyoshi Yasuo, Kishida Ryūsei, Yamaguchi Takeo, Munakata Shikō, Nakamura Tsune, Kanji Maeta, Saeki Yūzō and Koide Narashige. Collection External links Media related to Menard Art Museum at Wikimedia Commons Official website
Musée d'art Menard

Le musée d'art Menard (メ ナ ー ド 美術館) est un musée situé à Komaki, dans la préfecture d'Aichi, au Japon. Le musée a été fondé par les propriétaires de Nippon Menard Cosmetic Co. et ouvert en 1987. Les œuvres d'art de la collection permanente comprennent Portrait de Jeanne Martin au chapeau orné de rose d'Édouard Manet (1881), Homme dans un champ ou en soirée, la fin de la journée (1889) du peintre néerlandais Vincent van Gogh, et le célèbre Autoportrait aux masques (1899) du flamand James Ensor. Le musée possède une grande collection de peintures japonaises des XIXe et XXe siècles. Sont exposées à la fois des œuvres d'art de style traditionnel japonais (nihonga), ainsi que des œuvres influencées par les mouvements artistiques occidentaux (yōga). Les peintures dans le style traditionnel japonais sont de Tawaraya Sôtatsu, Ogata Kōrin, Katsushika Ōi, Yokoyama Taikan, Uemura Shoen, Kobayashi Kokei, Yasuda Yukihiko, Maeda Seison, Murakami Kagaku, Okumura Togyu, Fukuda Heihachiro, Hayami Gyoshu, Higashiyama Kaii, Takayama Tatsuo, Kayama Matazō et Hirayama Ikuo. Parmi les artistes d'influence occidentale de la collection figurent Fujishima Takeji, Okada Saburōsuke, Yasui Sōtarō, Umehara Ryūzaburō, Kuniyoshi Yasuo, Kishida Ryūsei, Yamaguchi Takeo, Munakata Shikō, Nakamura Tsune, Kanji Maeta, Saeki Yūzō et Koide Nar. Collection Liens externes (ja) Site officiel du Musée d'art Menard. Notes et références Portail des musées Portail de l’histoire de l’art Portail de la préfecture d'Aichi
Okukiyotsu Pumped Storage Power Station

The Okukiyotsu Pumped Storage Power Station (Japanese: 奥清津発電所, Hepburn: Okukiyotsu Hatsudensho) No. 1 and No. 2 are two large pumped-storage hydroelectric power plants in Yuzawa, Minamiuonuma, Niigata Prefecture, Japan. With a combined installed capacity of 1,600 megawatts (2,100,000 hp), the system is the third largest pumped-storage power station in Japan. The facilities are run by Electric Power Development Company (J-Power). Like most pumped-storage facilities, the power station uses two reservoirs, releasing and pumping as the demand rises and falls. Tashiro lake, formed by the Kassa Dam, is the upper artificial reservoir, while Futai Dam on the Kiyotsu river forms the lower reservoir. Both dams are rockfill type dams, with a height of 90 m and 87 m, respectively. The reservoirs were built between 1972 and 1978. Okukiyotsu No. 1 is the first plant to be built on the site, and employs four 260 MW pump/generator units, for a total net capacity of 1000 MW. The maximum water flow is 260 cubic meters per second. Construction on the plant started in 1972 and it became operational between 1978 and 1982. Okukiyotsu No. 2 is a later addition to the site. The plant is composed of two adjustable speed pump/generator units for a combined power capacity of 600 MW and a maximum water flow of 154 cubic meters per second. Adjustable speed units allow for a rapid variation of power levels during both pumping and generation. These were the highest hydraulic head adjustable speed units in the world. Construction of the second plant started in 1992 and it became operational in 1996. Both plants have an effective head of 470 m. Some of the interior of the second power plant can be visited by the public. The Okky Museum, managed by J-Power, also provides models of the station and explicatory panels and media. See also List of power stations in Japan Hydroelectricity in Japan List of pumped-storage hydroelectric power stations Notes
ГАЕС Окукійоцу I, II

ГАЕС Окукійоцу I, II (яп. 奥清津発電所, Окукійоцу хацуденшьо, Гепберн: Okukiyotsu hatsudensho) — гідроакумулювальна електростанція в Японії на острові Хонсю. Нижній резервуар створили на річці Кійоцу, правій притоці Сінано (впадає до Японського моря у місті Ніїґата). Для цього звели кам'яно-накидну греблю висотою 87 метрів та довжиною 280 метрів, яка потребувала 2,4 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 0,77 км2, об'ємом 18,3 млн м3 (корисний об'єм 11,4 млн м3) та припустимим коливанням рівня між позначками 804 та 825 метрів НРМ. Верхній резервуар створили на правобережжі річки Кацуса, лівої притоки Кійоцу. Його утримує кам'яно-накидна гребля висотою 90 метрів та довжиною 487 метрів, яка потребувала 4,5 млн м3 матеріалу. Її сховище має площу поверхні 0,69 км2 та об'єм 13,5 млн м3 (корисний об'єм 11,4 млн м3) при припустимому коливанні рівня між позначками 1278 та 1306 метрів НРМ. Першу чергу станції ввели в експлуатацію в 1978—1982 роках. Ресурс для неї подається із верхнього резервуару за допомогою тунелю довжиною 0,83 км з діаметром 5,2 метра, який переходить у два напірні водоводи довжиною 1,18 км та 1,15 км, кожен з яких у підсумку розгалужується на два з діаметром 2,6 метра. З'єднання із нижнім резервуаром забезпечується за допомогою двох тунельних трас довжиною 0,37 км та 0,46 км, кожна з яких починається із двох водоводів діаметром по 4,3 метра, що переходять в один тунель діаметром 5,2 метра. Основне обладнання першої черги становлять чотири оборотні турбіни типу Френсіс потужністю по 260 МВт у генераторному та 280 МВт в насосному режимах (ноімнальна потужність черги рахується як 1000 МВт), які використовують напір у 470 метрів та забезпечують підйом на 502 метри. Друга черга стала до ладу в 1996 році. Ресурс для неї подається із верхнього резервуару за допомогою тунелю довжиною 0,7 км з діаметром 5,7 метра, який переходить у напірний водовід довжиною 1,3 км, котрий у підсумку розгалужується на два з діаметром по 2,2 метра. З'єднання із нижнім резервуаром забезпечується за допомогою тунельної траси довжиною 0,9 км, котра починається із двох водоводів діаметром по 4,1 метра, що переходять в один тунель діаметром 5,7 метра. В системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 72 метра з діаметром 13 метрів. Основне обладнання другої черги становлять дві оборотні турбіни типу Френсіс — одна потужністю у генераторному режимі 308 МВт та інша з потужністю у 310 МВт (для насосного режиму ці показники становлять відповідно 320 МВт та 340 МВт). Вони використовують такий саме напір, як і перша черга. Примітки
Yahiko-jinja

Le Yahiko-jinja (弥彦神社), aussi connu sous le nom Iyahiko-jinja, est un sanctuaire shinto situé à Yahiko, préfecture de Niigata au Japon. Il se trouve à la base orientale du mont Yahiko, au milieu du parc quasi national de Sado Yahiko. Histoire Le Yahiko-jinja est déjà bien établi quand un nouveau bâtiment est créé par décret impérial au VIIIe siècle. Le kami vénéré est Ameno-Kaguyama-no-Mikoto (天香山命) qui passe pour avoir enseigné aux gens comment produire le sel à partir de l'eau de mer Yahiko est un des principaux sanctuaires shinto (ichi-no-miya) de l'ancienne province d'Echigo. C'est à présent l'ichi-no-miya de la préfecture de Niigata. L'actuel sanctuaire est reconstruit en 1916. Les bâtiments du précédent sanctuaire sont détruits en 1912 par un incendie qui prit naissance dans le village. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Yahiko-jinja » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Ichi-no-miya Système moderne de classement des sanctuaires shinto Liens externes (ja) « Portraits des empereurs du Japon (歴代天皇御肖像画) », sur zappy.kyarame.com (consulté le 11 novembre 2019). « Le sanctuaire de Yahiko-jinja », sur japanhoppers.com (consulté le 11 novembre 2019). Portail du shinto Portail de la préfecture de Niigata
Nagoya-shi Sōgō Taiikukan

Das Nagoya-shi Sōgō Taiikukan (jap. 名古屋市総合体育館; „Allgemeine Sporthalle der Stadt Nagoya“; engl. Nagoya Civic General Gymnasium) ist ein Veranstaltungskomplex mit überdachtem Mehrzweckstadion für 10.000 Zuschauer in der Stadt Nagoya in der japanischen Präfektur Aichi. Nach dem Verkauf der Namensrechte 2007 an Nippon Gaishi (engl. NGK Insulators) heißt das Gebäude seitdem Nippon Gaishi Sports Plaza (日本ガイシスポーツプラザ, Nippon Gaishi supōtsu puraza; engl. Nippon Gaishi Hall). Betreiber ist die Stiftung (zaidan-hōjin) Nagoya-shi Kyōiku Sports Kyōkai, die „Gesellschaft für Bildung und Sport der Stadt Nagoya“ (engl. Nagoya City Education and Sports Promotion Agency, kurz NESPA), Eigentümer die Stadt Nagoya. Der Gebäudekomplex im Stadtviertel Higashi-Matabēchō im Stadtbezirk Minami von Nagoya wurde 1987 von dem Bauunternehmen Ōbayashi-gumi fertiggestellt. Neben der 3.646 m² großen Haupthalle (ehemals Rainbow Hall) enthält er zwei kleinere Hallen mit 480 und 200 Plätzen, ein 25-Meter-Schwimmbecken, einen Bogenschießstand und das Nippon Gaishi Forum aus mehreren Veranstaltungs- und Konferenzräumen. Im Sōgō Taiikukan fanden neben Sportveranstaltungen zahlreiche Konzerte bekannter nationaler und internationaler Musiker statt. Mehrfach war es Austragungsort der NHK Trophy im Eiskunstlaufen und von internationalen Volleyballwettbewerben, dem FIVB World Grand Champions Cup und der Volleyball-Weltmeisterschaften 1998 und 2010. Weblinks Nagoya-shi Kyōiku Sports Kyōkai: Nippon Gaishi Sports Plaza (japanisch) Stadt Nagoya: Nagoya-shi Sōgō Taiikukan jōrei (japanisch: „Verordnung über die Allgemeine Sporthalle der Stadt Nagoya“) vom 13. März 1987
Nippon Gaishi Hall

Nagoya Civic General Gymnasium (名古屋市総合体育館, Nagoya-shi Sōgō Taiikukan), formerly Nagoya Rainbow Hall, is an indoor sports arena located in Nagoya, Aichi, Japan. From April 1, 2007, its name was changed to Nippon Gaishi Hall, to reflect the sponsorship of the NGK Insulators. The capacity of the arena is 10,000 people. The hall hosted some of the group games for the 2006 and 2010 editions of the official Women's Volleyball World Championship. It hosted Dream 16, the mixed martial arts promotion in Japan on September 25, 2010. The card was headlined by a triple main event, as Shinya Aoki takes on Marcus Aurelio in a Lightweight non-title match, MMA legend Kazushi Sakuraba met Jason "Mayhem" Miller and Tatsuya Mizuno vs. Gegard Mousasi vied in the Dream Light-Heavyweight Grand Prix Final. The card was broadcast live by HDNet at 2AM US Eastern time. Nippon Gaishi Arena Nippon Gaishi Arena is a smaller adjacent facility, which is used as a swimming venue, predominantly. It is used as an Ice rink in winter. Capacity: 3,500 (ice rink/swimming events) External links Nippon Gaishi Hall Official site Nippon Gaishi Arena Official site (Japanese)
Nippon Gaishi Hall

Nippon Gaishi Hall (en japonais : 名古屋市総合体育館) est un centre sportif et arène à Nagoya dans la préfecture d'Aichi. Sa capacité est de 10 000 places. Histoire La salle est inaugurée en 1987. Événements Coupe du Monde de volley-ball concerts Sumo Le Trophée NHK pour les éditions 1995, 1999, 2004 et 2010 Les championnats du Japon de patinage artistique 2007 La finale du Grand Prix ISU de patinage artistique 2017/2018 Voir aussi Liens externes (ja) site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du basket-ball Portail du volley-ball Portail de la préfecture d'Aichi
Nippon Gaishi Hall

A Nagoya Civic General Gymnasium (名古屋市総合体育館; Hepburn: Nagoya-shi Sōgō Taiikukan), korábban Nagoya Rainbow Hall 10 000 fő befogadására képes fedett sportaréna Nagojában. 2007. április 1-je óta Nippon Gaishi Hall a csarnok hivatalos neve az NGK Insulators szponzorálása miatt. A csarnokban tartották meg a 2006-os férfi röplabda-világbajnokság csoportkörének néhány mérkőzését. További információk A csarnok weboldala (japánul)
Nagoya Civic General Gymnasium

Il Nagoya Civic General Gymnasium (fino al 2007 chiamato anche Nagoya Rainbow Hall e dal 1º aprile 2007, per ragioni di sponsorizzazione chiamato Nippon Gaishi Hall) è un palazzetto dello sport situato a Nagoya in Giappone. È un impianto polivalente, utilizzato principalmente per i concerti, la pallavolo e le arti marziali. Nel 2006 e nel 2010 è stata una delle sedi del campionato mondiale femminile di pallavolo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Nippon Gaishi Hall Collegamenti esterni Sito ufficiale, su nespa.or.jp.