NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Collège doctoral de sciences et techniques de Hokuriku

Le collège doctoral de sciences et techniques de Hokuriku (北陸先端科学技術大学院大学, hokuriku sentan kagaku gijutsu daigakuin daigaku, couramment appelé en anglais Japan Advanced Institute of Science And Technology, ou JAIST) est une université nationale japonaise, située à Nomi dans la préfecture d'Ishikawa. Composantes L'université est structurée en facultés de cycles supérieurs (研究科, kenkyūka), qui ont la charge des étudiants de 2e et 3e cycle universitaire. L'université ne dispose pas de formation pour les 1er cycles universitaire, mais dispose de plusieurs laboratoires de recherches pour des formations post-doctorales. Facultés de cycles supérieur L'université compte 3 facultés de cycles supérieurs (研究科, kenkyūka). Faculté des sciences du savoir Faculté des sciences de l'information Faculté des sciences des matériaux Notes et références Liens externes Site officiel Portail de la préfecture d'Ishikawa Portail des universités japonaises
Château de Matsukura

Le château de Matsukura (松倉城, Matsukura-jō) se trouvait dans le district Niikawa de la province d'Etchū (de nos jours Uozu, préfecture de Toyama au Japon). Histoire Construit vers 1335 sur le sommet (430,9 m) du mont Matsukura (aussi connu sous le nom de mont Kakuma), le château de Matsukura faisait partie d'un groupe de châteaux établis dans la région montagneuse environnante durant l'époque de Muromachi. Le château de Matsukura présente une architecture militaire typique des forteresses médiévales japonaises. Les murs en pierre s'étendent le long d'une crête en forme de L, protégeant une cour intérieure d'environ 100 mètres de long sur 40 mètres de large. Cette conception reflète les stratégies défensives employées à l'époque pour maximiser l'utilisation du relief montagneux. (source :https://fr.aroundus.com/p/8287431-matsukura-castle) Au cours de son histoire, le château appartint aux clans Momonoi, Shina et Uesugi. Durant le siège d'Uozu en 1582, le château fut attaqué par Oda Nobunaga qui en prit possession. Le château fut laissé à l'abandon pendant l'ère Keichō. Il y a autour du château plusieurs centaines de cerisiers qu'on peut voir en fleurs au printemps. Le festival Sengoku Noroshi s'y tient à la fin de mai. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Matsukura Castle (Toyama Prefecture) » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes (en) « Matsukura Castle », sur jcastle.info (consulté le 23 octobre 2019). « Toyama Prefecture tourism information, Sengoku Noroshi Festival »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?). « Photos et histoire du château de Matsukura »(Archive.org • Wikiwix • Google • Que faire ?). Portail des châteaux Portail de la préfecture de Toyama
Meijō-Universität

Die Meijō-Universität (jap. 名城大学, Meijō daigaku) ist eine private Universität in Japan. Der Hauptcampus liegt in Tempaku-ku, Nagoya in der Präfektur Aichi. Geschichte Gegründet wurde die Universität 1926 vom Physiker Juichi Tanaka (田中 壽一, 1886–1960) als Akademie für Natur- und Ingenieurwissenschaften Nagoya (名古屋高等理工科講習所, Nagoya kōtō rikōka kōshūjo). Die Akademie wurde 1928 in Höhere Schule für Natur- und Ingenieurwissenschaften Nagoya umbenannt und entwickelte sich 1947 zur Fachschule Nagoya (名古屋専門学校, Nagoya semmon gakkō) mit zwei Abteilungen (Angewandte Physik und Mathematik). Sie fügte später zwei Abteilungen hinzu: Rechts- und Politikwissenschaft sowie Handelswissenschaft. 1949 entwickelte die Fachhochschule sich zur Meijō-Universität nach dem japanischen neuen Bildungssystem. Sie wurde nur mit der handelswissenschaftlichen Fakultät eröffnet. 1950 fügte sie drei Fakultäten hinzu: Rechts- und Handelswissenschaft, Natur- und Ingenieurwissenschaften, und Agrarwissenschaft. 1954 wurde die pharmazeutische Fakultät und die Graduate School (Masterstudiengänge) gegründet. 1967 zogen die Fakultäten (außer Pharmazie) in den Tempaku-Campus um. Seit 1969 werden „Doktorkurse“ angeboten. Fakultäten Tempaku-Campus (in Tempaku-ku, Nagoya, ) Rechtswissenschaft Betriebswirtschaftslehre Volkswirtschaftslehre Humanwissenschaft Natur- und Ingenieurwissenschaften Agrarwissenschaft Yagoto-Campus (in Tempaku-ku, Nagoya, ) Pharmazie Kani-Campus (in Kani, Präfektur Gifu, ) Urban Science (jap. 都市情報学部) Siehe auch Liste der Universitäten und Hochschulen in Japan Weblinks Offizielle Website (japanisch und englisch) Einzelnachweise
Meijo University

Meijo University (名城大学, Meijō daigaku) is a private university in Japan. Its main campus is in Tempaku-ku, Nagoya, Aichi Prefecture, and it has two other campuses in Nagoya, Aichi Prefecture. It had two faculty members who were Nobel laureates as of 2021. History The name Meijō derives itself from the abbreviated form of Nagoya Castle (名古屋城, Nagoya-jō). The predecessor of the school was founded by Juichi Tanaka in May 1926 (1926-05); it was chartered as a university in 1949. It is the largest university in the Chūkyō Metropolitan Area. Campus Notable faculty Ryōji Noyori, guest professor of Meijo University, awarded the 2001 Nobel Prize in Chemistry Sumio Iijima, tenured professor of Meijo University, scientist, awarded the 2008 Kavli Prize, the 2009 Order of Culture and so on Isamu Akasaki, tenured professor of Meijo University, scientist, awarded the 2014 Nobel Prize in Physics Hiroshi Amano, former professor of Meijo University, awarded the 2014 Nobel Prize in Physics Akira Yoshino, professor of Meijo University, chemist, awarded the 2014 Charles Stark Draper Prize and the 2019 Nobel Prize in Chemistry Fumitada Itakura, former professor of Meijo University, scientist, awarded the 2005 IEEE Jack S. Kilby Signal Processing Medal Katsuyoshi Kato, Lawyer Notable graduates Yoshihiro Sato, boxer Tatsutoshi Goto, professional wrestler Takuya Kirimoto, actor See also Shiogamaguchi Station Yagoto Station Nishi Kani Station References External links Official website
Susono

Susono (jap. 裾野市, -shi) ist eine Stadt in der Präfektur Shizuoka in Japan. Geographie Susono liegt südlich von Gotemba und nördlich von Numazu. Die Westgrenze bildet der Berg Ashitaka. An der Nordwestgrenze befinden sich Ausläufer des Fuji. Der Asteroid (6419) Susono wurde nach dieser Stadt benannt. Verkehr Straße: Tōmei-Autobahn, Richtung Tokio oder Nagoya Nationalstraße 246,469 Zug: JR Gotemba-Linie, nach Numazu und Kozu (Odawara) Städtepartnerschaften Frankston City Angrenzende Städte und Gemeinden Präfektur Shizuoka Gotemba Mishima Fuji Nagaizumi Präfektur Kanagawa Hakone Weblinks
Susono

Susono (裾野市, Susono-shi?) es una ciudad situada en la prefectura de Shizuoka, Japón. Tiene una población estimada, a inicios de noviembre de 2023, de 49 306 habitantes.​ Tiene una superficie total de 138.12 km². La ciudad está situada al este de la prefectura de Shizuoka, al pie del monte Fuji. Es una ciudad industrial rodeada por las montañas Hakone, al este, y la cordillera Ashitaka, al oeste.​ Se ha convertido en una ciudad de investigación de tecnología de punta, con Toyota Motor Corporation promoviendo el desarrollo de Woven City, una "ciudad conectada" para la demostración de tecnología. El proyecto demostrará nuevas tecnologías en una variedad de áreas, incluida la conducción autónoma, la movilidad personal, los robots y la tecnología de inteligencia artificial (IA) en entornos del mundo real.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Susono.
Susono

Susono (裾野市, Susono-shi) est une ville située dans la préfecture de Shizuoka, au Japon. Géographie Situation Susono est située dans l'extrême est de la préfecture de Shizuoka, au pied du mont Fuji, du mont Ashitaka et du mont Hakone. Démographie En 2010, la population de la ville de Susono était de 54 044 habitants répartis sur une superficie de 138,39 km2. En avril 2022, elle était de 49 840 habitants. Climat La ville a un climat subtropical humide caractérisé par des étés chauds et humides et des hivers relativement doux. La température moyenne annuelle à Susono est de 13,8 °C. La pluviométrie annuelle moyenne est de 1 916 mm, septembre étant le mois le plus humide. Histoire Pendant l'époque d'Edo, la région était principalement un territoire sous le contrôle direct du shogunat Tokugawa. Avec la mise en place du système des municipalités modernes en avril 1889, la zone a été réorganisée en 24 villages. Le bourg de Susono a été créé le 4 avril 1952, de la fusion des villages de Koizumi et d'Izumi. Le 30 septembre 1956, le village de Fukara fusionne avec Susono, et le 1er septembre 1957, les villages de Tomioka et de Suyama sont à leur tour intégrés. Susano obtient le statut de ville le 1er janvier 1971. Transports Susono est desservie par la ligne Gotemba de la JR Central. Jumelage Susono est jumelée avec la ville de Frankston (Melbourne, Australie), depuis 1982. Symboles municipaux Les symboles municipaux de Susono sont le cèdre du Japon et le rhododendron. Notes et références Notes Références Voir aussi Liens externes (ja) Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la préfecture de Shizuoka
Susono

Susono (Japans: 裾野市, Susono-shi) is een stad in de prefectuur Shizuoka in Japan. Begin 2010 is de oppervlakte van deze stad is 138,39 km² en heeft de stad circa 54.000 inwoners. Geschiedenis Susono werd een gemeente op 4 april 1952 na de samenvoeging van de dorpen Koizumi (小泉村, Koizumi-mura) en Izumi (泉村, Izumi-mura). Op 30 september 1956 werd daar het dorp Fukara (深良村, Fukara-mura) bijgevoegd en op 1 september 1957 werden ook de dorpen Tomioka (富岡村, Tomioka-mura) and Suyama (須山村, Suyama-mura) bij de gemeente Susono gevoegd. Susono werd op 1 januari 1971 een stad (shi). Economie Susono heeft een gemengde economie: industrie met meerdere fabrieken van autocomponenten (Toyota Motor Corporation, Kanto Auto Works, Yazaki Corporation), Mitsubishi Aluminum Corporation, Canon; agrarische met nadruk op aardbeien, bamboescheuten, mulukhiyah en varkensvlees. Bezienswaardigheden Fuji museum Fuji safaripark Yeti skiresort Gurimpa amusementspark Verkeer Susono ligt aan de Gotenba-lijn van de Central Japan Railway Company. Susono ligt aan de Tomei-autosnelweg en aan de nationale autoweg 246 en 469. Stedenband Susono heeft een stedenband met Frankston City, Australië Aangrenzende steden Gotenba Mishima Fuji Externe link (ja) Officiële website Susono
Susono

Susono (jap. 裾野市 Susono-shi) – miasto w Japonii, w prefekturze Shizuoka (środkowe Honsiu). Położenie Miasto leży w zachodniej części prefektury Shizuoka na południowych stokach góry Fudżi. Graniczy z: Gotenba Mishima Fuji Hakone Historia Miasto powstało 1 stycznia 1971 roku, z połączenia pięciu wsi. Obecnie symbole tych wsi są reprezentowane na fladze miasta. Przemysł W mieście znajdują się fabryki takich firm jak: Korporacja Toyota Motor Kanto Auto Works Korporacja Mitsubishi Aluminum Canon (cyfrowe aparaty) W kwietniu 2007 swoją główną siedzibę z Jokohamy do miasta przeniosła Korporacja Yazaki (części samochodowe). Miasta partnerskie Australia: Frankston
Susono

Susono (裾野市 -shi) é uma cidade japonesa localizada na província de Shizuoka. Em 2003 a cidade tinha uma população estimada em 52 723 habitantes e uma densidade populacional de 380,97 h/km². Tem uma área total de 138,39 km². Recebeu o estatuto de cidade a 1 de Janeiro de 1971. Cidade-irmã Frankston, Austrália Referências Ligações externas Site oficial em japonês
Сусоно

Сусоно (яп. 裾野市 Сусоно-си) — город в Японии, находящийся в префектуре Сидзуока. Площадь города составляет 138,17 км², население — 53 372 человека (1 августа 2014), плотность населения — 386,28 чел./км². Географическое положение Город расположен на острове Хонсю в префектуре Сидзуока региона Тюбу. С ним граничат города Мисима, Готемба, Фудзи и посёлки Нагаидзуми, Хаконе. Население Население города составляет 53 372 человека (1 августа 2014), а плотность — 386,28 чел./км². Изменение численности населения с 1980 по 2005 год: Символика Деревом города считается криптомерия, цветком — рододендрон, птицей — Cettia diphone. Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Сусоно Официальный сайт (яп.) 静岡県 (яп.). Geospatial Information Authority of Japan. — Географические координаты населённых пунктов префектуры Сидзуока. Дата обращения: 23 июля 2010. 静岡県内市町 (яп.). Local Authorities Systems Development Center. — Идентификационные коды, названия, почтовые адреса и телефоны администраций населённых пунктов префектуры Сидзуока. Дата обращения: 23 июля 2010.
Сусоно

Сусо́но (яп. 裾野市, すそのし, МФА: [susono ɕi̥]?) — місто в Японії, в префектурі Сідзуока. Розташоване в північно-східній частині префектури, на південному схилі гори Фудзі. Виникло на основі рисівницьких поселень раннього нового часу. Отримало статус міста 1971 року. Площа становить 138,17 км². Станом на 1 серпня 2011 року населення складало 54 242 осіб, густота населення — 393 осіб/км². Основою економіки є сільське господарство, рисівництво, харчова промисловість, металургія, автомобілебудування, туризм. В місті розташовані гарячі джерела та альпіністські бази. Примітки Джерела та література (яп.) Сусоно // Великий словник японських топонімів Кадокава. Префектура Сідзуока (22). — Токіо: Кадокава Сьотен, 1982. Сусоно // 『日本大百科全書』 [Енциклопедія Ніппоніка]. — 第2版. — 東京: 小学館, 1994—1997. — 全26冊. (яп.) Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Сусоно (яп.) Офіційна сторінка Сусоно
ГЕС Сінаногава

ГЕС Сінаногава (信濃川発電所) – гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись перед ГЕС Сендзю та ГЕС Shin Ojiya, становить верхній ступінь каскаду на річці Сінано, яка впадає до Японського моря у місті Ніїґата. Забір води для роботи станції починається у верхній течії Сінано, яка носить назву Тікума. Тут спорудили бетонну водозабірну греблю висотою 14 метрів, яка утримує лише 770 тис м3 та спрямовує ресурс до прокладеної у лівобережному масиві дериваційної траси. Загальна довжина останньої становить 41,3 км, а її основними елементами є два паралельні тунелі довжиною біля 19,5 кожна з перетином 6,5х6,5 метра. Після двох вирівнювальних резервуарів починаються п’ять напірних водоводів довжиною по 0,36 км зі спадаючим діаметром від 3,6 до 2,4 метра. Вони подають ресурс до машинного залу, де встановлено п’ять турбіни типу Френсіс загальною потужністю 195 МВт (номінальна потужність станції рахується як 177 МВт). Вони використовують напір у 110 метрів та забезпечують виробництво 1,3 млрд кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по каналу довжиною 0,24 км з шириною від 20 до 34 метрів повертається до Сінано. Примітки
ГЕС Сендзю

ГЕС Сендзю (яп. 千手発電所) — гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Сінаногава (вище по течії) та ГЕС Ojiya, входить до складу каскаду на річці Сінано, яка впадає до Японського моря у місті Ніїґата. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею Міянака висотою 17 метрів та довжиною 331 метр, яка утримує невелике водосховище з площею поверхні 0,21 км2 та об’ємом 970 тис м3 (корисний об’єм 710 тис м3). Із нього ресурс подається до прокладеної по лівобережжю дериваційної системи, першу ділянку якої становлять дві паралельні лінії загальною довжиною 15,2 км. Вони виконані переважно як тунелі та завершуються у балансувальному водосховищі Асагавара, створеному на однойменній лівій притоці Сінано за допомогою земляної греблі висотою 37 метрів, довжиною 292 метра та шириною по гребеню 8 метрів. Ця споруда утримує резервуар з площею поверхні 0,13 км2 та об’ємом 1065 тис м3 (корисний об’єм 853 тис м3). Наступна ділянка дериваційної системи так само містить дві лінії загальною довжиною 6,2 км, які після двох вирівнювальних резервуарів висотою по 35 метрів з діаметром 33 метра переходять у п’ять напірних водоводів довжиною по 0,14 км зі спадаючим діаметром від 4,8 до 4,2 метра. Вони подають ресурс до машинного залу, де встановлено п’ять турбін типу Френсіс загальною номінальною потужністю 120 МВт, які використовують напір у 54 метра. Можливо відзначити, що в 1919 році станцію ввели в експлуатацію лише з трьома гідроагрегатами, четвертий додали у 1945-му, а п’ятий – в 1954-му. Відпрацьована вода спрямовується відвідного каналу довжиною 2 км, по завершенні якого може подаватись у підвідний тунель станції Ojiya або скидатись через резервну систему назад до річки. Примітки
ГЕС Сін-Одзія

ГЕС Сін-Одзія (яп. 新小千谷発電所, Шін-Оджія хацуденшьо, Гепберн: Shin Ojiya hatsudensho) — гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись після ГЕС Сінаногава, становить одну з двох (поряд із ГЕС Одзія) станцій нижнього ступеню каскаду на річці Сінано, яка впадає до Японського моря у місті Ніїґата. У 1980-х роках для створення гідротехнічної схеми станції Сін-Одзія використали греблю Міянака, споруджену в першій половині 20 століття для ГЕС Сендзю. Ця бетонна гравітаційна споруда висотою 17 метрів та довжиною 331 метр утримує невелике водосховище з площею поверхні 0,21 км2 та об'ємом 970 тис. м3 (корисний об'єм 710 тис. м3). Із нього ресурс зокрема подається до дериваційного тунелю ГЕС Сін-Одзія довжиною 26,7 км з перетином 7,3х7,3 метра, котрий транспортує воду до балансувального резервуару Сін-Ямамото. Останній створили на лівобережжі Сінано за допомогою кам'яно-накидної греблі висотою 42 метра та довжиною 1392 метра, яка утримує резервуар з площею поверхні 0,31 км2 та об'ємом 3,6 млн м3 (корисний об'єм 3,2 млн м3). Із резервуару Сін-Ямамото через напірний водовід довжиною 0,7 км зі спадаючим діаметром від 7,7 до 5,7 метра ресурс потрапляє до машинного залу. Тут встановлено дві турбіни типу Френсіс загальною потужністю 206 МВт, які використовують напір у 107 метрів. Відпрацьована вода по відвідному каналу довжиною 0,12 км та шириною 61 метр повертається до Сінано. Примітки
ГЕС Одзія

ГЕС Одзія (яп. 小千谷発電所, Оджія хацуденшьо, Гепберн: Ojiya hatsudensho) — гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись після ГЕС Сендзю, становить одну з двох (поряд з ГЕС Сін-Одзія) станцій нижнього ступеню каскаду на річці Сінано, яка впадає до Японського моря у місті Ніїґата. Вода із відвідного каналу станції Сендзю спрямовується до системи із двох паралельних тунелів з перетином 7х7 метра загальною довжиною 30,9 км. По завершенні вони можуть передавати ресурс або до чотирьох напірних водоводів довжиною 0,1 км зі спадаючим діаметром від 4,5 до 3,5 метра, або у балансувальний резервуар Ямамото. Останній створений на лівобережжі Сінано за допомогою земляної греблі висотою 28 метрів та довжиною 927 метрів, яка утримує резервуар з площею поверхні 0,16 км2 та об'ємом 1071 тис. м3 (корисний об'єм 1032 тис. м3). Із резервуару Ямамото ресурс за необхідності передається до машинного залу через п'ятий напірний водовід з такими ж характеристиками як попередні. Така схема надає можливість виробітки електроенергії у піковому режимі з використанням більшого обсягу води, аніж відпрацьовує ГЕС Сендзю. Основне обладнання станції становлять п'ять турбіни типу Френсіс загальною потужністю 137,5 МВт (номінальна потужність станції рахується як 123 МВт), які використовують напір у 48 метрів. Відпрацьована вода по відвідному каналу довжиною 0,23 км та шириною 36 метрів повертається до Сінано. Можливо також відзначити, що розташований поруч машинний зал ГЕС Шін-Одзія використовує те саме падіння, що й дві послідовні станції Сендзю та Одзія. Примітки
ГЕС Накацугава I

ГЕС Накацугава I (中津川第一発電所) – гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Кіріаке (20,1 МВт,вище по течії) та ГЕС Накацугава II (22,5 МВт), входить до складу каскаду на річці Накацугава, правій притоці Сінано, яка впадає до Японського моря у місті Ніїґата. Відпрацьована станцією Кіріаке вода, а також додатковий ресурс, захоплений із Накацугави та її лівої притоки Закко, спрямовується до прокладеної через лівобережний масив дериваційної траси довжиною 18,8 км, основну частину якої становить тунель довжиною 17 км з перетином 3,3х3,3 метра. Незадовго до завершення траси на ній розташоване балансувальне водосховище, створене на висотах лівобережжя Накацугави за допомогою насипної греблі з асфальтовим облицюванням висотою 33 метра та довжиною 380 метрів, яка потребувала 0,33 млн м3 матеріалу. Резервуар має площу поверхні 0,07 км2 та об’єм 560 тис м3. Після вирівнювального резервуару висотою 33 метра з діаметром 7 метрів по схилу долини спускаються два напірні водоводи довжиною по 0,9 км, котрі подають ресурс до розташованих на березі Накацугави двох машинних залів. Один ввели в дію у 1924 році з трьома турбінами типу Пелтон, котрі сумарно споживають 12,9 м3 води за секунду. Другий запустили в 1971-му лише з однією турбіною типу Френсіс, яка втім пропускає 23,5 м3/сек. Разом чотири гідроагрегати мають потужність у 126 МВт. Під час роботи вони використовують напір у 415 (перша черга) або 410 (друга черга) метрів. Відпрацьована вода по тунелю довжиною 0,11 км з діаметром 3,5 метра відводиться до водозабірної системи наступної станції каскаду. Примітки
ГЕС-ГАЕС Адзумі

ГЕС-ГАЕС Адзумі (яп. 安曇発電所, Адзумі хацуденшьо, Гепберн: Azumi hatsudensho) — гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись перед ГЕС-ГАЕС Мідоно, становить верхній ступінь каскаду на річці Адзуса, лівій твірній Саї, котра в свою чергу є лівою притокою Тікуми (верхня течії Сінано, яка впадає до Японського моря у місті Ніїґата). Верхній резервуар створили за допомогою бетонної аркової греблі висотою 155 метрів, довжиною 356 метрів та шириною від 10 (по гребеню) до 35 (по основі) метрів, яка потребувала 660 тис. м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 2,74 км2, об'ємом 123 млн м3 (корисний об'єм 94 млн м3) та припустимим коливанням рівня між позначками 927 та 982 метра НРМ. Як нижній резервуар використовується водосховище наступної станції каскаду. Його утримує бетонна аркова гребля висотою 96 метрів та довжиною 343 метра, яка потребувала 301 тис. м3 матеріалу. Її сховище має площу поверхні 0,57 км2 та об'єм 15,1 млн м3 (корисний об'єм 4 млн м3) при припустимому коливанні рівня між позначками 845,5 та 853,5 метра НРМ. У пригреблевому машинному залі встановили шість турбін типу Френсіс — дві звичайні потужністю по 111 МВт та чотири оборотні потужністю по 109 МВт у генераторному та 106 МВт в насосному режимах (номінальна потужність станції рахується як 623 МВт). Звичайні турібни використовують напір у 136 метрів, оборотні працюють при напорі 135 метрів та забезпечують підйом на 138 метрів. Примітки
ГЕС Тойомі 1, 2

ГЕС Тойомі 1, 2 (豊実発電所) – гідроелектростанція в Японії на острові Хонсю. Знаходячись між ГЕС Kaminojiri 1, 2 (вище по течії) та ГЕС Каносе 1, 2, входить до складу каскаду на річці Агано, яка впадає до Японського моря у місті Ніїгата. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 34 метра та довжиною 223 метра, яка потребувала 111 тис м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 1,28 км2 та об’ємом 18,7 млн м3 (корисний об’єм 3,1 млн м3). Введений в експлуатацію у 1929 році перший машинний зал розташовується ліворуч від греблі. Первісно він був обладнаний шістьома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 71,6 МВт (номінальна потужність станції рахувалась як 56,4 МВт). В 2013-му відбулась заміна обладнання, під час якої встановили дві турбіни типу Каплан загальною потужністю 62,8 МВт (номінальна потужність 61,8 МВт), які використовують напір у 25,5 метра. В 1975 році праворуч від греблі став до ладу другий машинний зал з однією турбіною типу Каплан потужністю 61 МВт (номінальна потужність черги рахується як 57,1 МВт), розрахованою на використання напору у 24,5 метра. Вода до цього залу подається по водоводу довжиною 43 метра з діаметром від 8,5 до 8,3 метра. Примітки