NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Bazilika San Vitale

Bazilika San Vitale, (italsky Basilica di San Vitale), je kostel v italském městě Ravenna. Jde o jeden z nejvzácnějších[zdroj?] příkladů byzantské architektury v západní Evropě, s typickým oktagonálním půdorysem. Spolu s dalšími osmi ravennskými památkami byl zapsán na seznam Světového dědictví UNESCO, v rámci položky Raně křesťanské památky Ravenny. Kostel užívá katolická církev a její papež mu přidělil čestný titul bazilika. Historie Kostel byl postaven již roku 547, za vlády Ostrogótů, nicméně předznamenal zvýšený zájem Byzance o tuto oblast, jež vyvrcholil krátce na to zřízením tzv. Ravennského exarchátu, panství Byzance v Itálii, jež chtělo bránit rozpínavosti Langobardů. Nápadně se podobá jinému kostelu v Istanbulu, podle některých teorií mu byl inspirací.[zdroj?] Slavné jsou tamní mozaiky, největší mozaiky byzantského typu mimo Konstantinopol. Jako jedny z mála totiž přečkaly období obrazoborectví v Byzantské říši. Fresky uvnitř chrámu pocházejí nicméně až z barokní éry, vytvořeny byly v letech 1778 až 1782. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Basilica of San Vitale na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bazilika San Vitale na Wikimedia Commons
Bazylika św. Witalisa w Rawennie

Bazylika św. Witalisa, wł. Basilica di San Vitale – jeden z zabytków Rawenny i ważniejszych przykładów sztuki bizantyjskiej w Europie zachodniej. San Vitale, ku czci św. Witalisa, męczennika, znajduje się na liście Światowego Dziedzictwa UNESCO. Budowę kościoła rozpoczęto w czasach gockiego króla ludów Teodoryka Wielkiego, w roku 527 i ukończono w roku 548, za panowania cesarza Justyniana. Architekt nie jest znany. Budowla jest znana z najlepiej zachowanych poza Konstantynopolem bizantyjskich mozaik, sponsorowana ponoć przez greckiego bankiera. Całkowity koszt budowy wynosił ponad 26 000 sztuk złota. Prawdziwym fundatorem był prawdopodobnie cesarz bizantyjski Justynian Wielki, który poprzez budowę świątyni chciał podkreślić potęgę państwa. Kościół, w przeciwieństwie do typowej bazyliki, został wzniesiony na planie ośmioboku z niszami, otaczanego przez również ośmioboczne obejście z emporami i wydzielonym prezbiterium, do którego przylegają dwie kaplice: prothesis i diaconicon, typowe dla świątyń bizantyjskich. Narteks dostawiony jest ukośnie do budowli, flankują go dwie wieżyczki ze schodami. Wnętrze jest bogato dekorowane mozaikami. Nad kolumnadą w nawie głównej znajdują się freski ze scenami ze Starego Testamentu: historia Abrahama, Melchizedeka, scena ofiary z Izaaka, życie Mojżesza, Jeremiasza, Izajasza oraz historia Abla i Kaina. Ponadto wnętrze jest ozdobione 15 medalionami-mozaikami, przedstawiającymi Jezusa, apostołów oraz św. Gerwazego. Na ścianach apsydy znajdują się dwie słynne mozaiki, ukończone w roku 548, które przedstawiają cesarza Justyniana, ubranego w purpurowy płaszcz ze złotą aureolą, stojącego w otoczeniu biskupa Maksymiana i gwardii. Po drugiej stronie znajduje się cesarzowa Teodora w bogatym stroju, otoczona służbą. Na kościele San Vitale wzorowano karolińską kaplicę w Akwizgranie (zob. Katedra w Akwizgranie oraz Kaplica pałacowa w Akwizgranie). Mozaiki Przypisy Linki zewnętrzne Historia kościoła. [dostęp 2006-05-26]. [zarchiwizowane z tego adresu (2006-12-11)]. (ang.). fotografie (en)
Basílica de São Vital

A Basílica de São Vital (em italiano: Basilica di San Vitale) é o monumento mais famoso de Ravena, Itália e um dos exemplos mais importantes de arte bizantina (e arquitetura) na Europa Ocidental. A basílica é uma das oito construções dos monumentos paleocristãos de Ravena, consideradas Património Cultural da Humanidade pela UNESCO. É dedicada a Vital de Milão. A Basílica começou a ser construída em 526 d.C., sob ordem do bispo Eclésio, ainda no reinado do ostrogodo Teodorico, o Grande e foi concluída por Maximiniano em 548 d.C., durante o Exarcado de Ravena, já há sete anos sob domínio do Império Bizantino. Não se sabe quem foi o arquiteto da obra. A igreja tem um plano octogonal em mármore e combina elementos de arquitetura romana (cúpula, forma dos vãos das portas) com elementos bizantinos (abside poligonal, capiteis, tijolos estreitos). Contudo, a basílica é mais famosa por sua riqueza de mosaicos bizantinos, os maiores e mais bem preservados fora de Constantinopla. A Basílica é de extrema importância para a arte bizantina, visto que é a única grande igreja do período do imperador Justiniano que sobreviveu virtualmente intacta até hoje. A construção foi patrocinada pelo banqueiro grego Juliano Argentário, de quem pouco se sabe, exceto que também tinha patrocinado a construção da Basílica de Santo Apolinário em Classe na mesma época. O imperador bizantino Justiniano deve também ter patrocinado a obra como propaganda de seu governo, a fim de acelerar a incorporação de novos territórios ao império. O banqueiro Juliano Argentário é representado nos mosaicos na corte de dignitários de Justiniano, entre o imperador e o bispo. As séries de mosaicos representam sacrifícios do Antigo Testamento: a história de Abraão e Melquisedeque, o sacrifício de Isaac, a história de Moisés, Jeremias e Isaías, representações das 12 tribos de Israel, Abel, Caim e o Cordeiro de Deus. Há também mosaicos dos quatro Evangelistas, sob seus símbolos e todos vestidos de branco. Todos os mosaicos foram executados na tradição helenístico-romana: vívidos e imaginativos, com ricas cores e uma certa perspectiva, com vívidas representações da paisagem, plantas e pássaros. Ao pé da abside estão os dois mosaicos mais famosos, executados em 548, com o Imperador Justiniano, vestido com um manto de cor púrpura e com um halo dourado, ao lado do clero. A semelhança da corte do imperador com Jesus e seus apóstolos marca a simbologia de que o Império Romano tinha se transformado no teocrático Império Bizantino. Do outro lado está a imperatriz Teodora, solene e formal, também com um halo dourado, joias e sua corte. Esses mosaicos são praticamente os únicos exemplos que ainda existem de mosaicos seculares do Império Bizantino. A basílica foi a inspiração para que Filippo Brunelleschi projetasse a cúpula da Santa Maria del Fiore, em Florença. Mosaicos Ver também Monumentos paleocristãos de Ravena Pintura bizantina História da pintura Mausoléu de Gala Placídia Referências Galeria Ligações externas «Página oficial» Video da Basílica - Canal oficial da Unesco (Youtube)
San Vitale, Ravenna

San Vitale är en bysantinsk centralkyrka i Ravenna som uppfördes av den bysantinske kejsaren Justinianus I 526–527. Kyrkan består av ett välvt, oktogonalt centralrum omgivet av kilformade pelare som avdelar de två våningar höga absiderna. Både den omgivande gången och de ovanliggande gallerierna tjänar syftet att understryka centralrummets vertikalitet. Exteriörens välproportionerade volymer och fina detaljer återspeglar inte bara interiören, utan uppvisar den bysantinska arkitekturens alla statiska och harmoniska proportioner. San Vitale är ett av de främsta arkitektoniska verken i den bysantinska konsten. Som sådant utgjorde den en viktig inspirationskälla för den karolingiska konsten, vilket visade sig i bland annat Palatskapellet i Aachen. I San Vitale finns mosaiker där Justinianus I och Theodora framställs i samma storlek som Kristus och Jungfru Maria. Källor ”Church of San Vitale”. Encyclopædia Britannica. https://www.britannica.com/place/Church-of-San-Vitale. Läst 8 april 2016. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör San Vitale, Ravenna.
Маса Лубренсе

Ма̀са Лубрѐнсе (на италиански: Massa Lubrense; на неаполитански: Mass', Масъ) е пристанищен град и община в Южна Италия, провинция Неапол, регион Кампания. Разположен е на брега на Тиренско море, на северния бряг на Сорентския полуостров. Населението на общината е 14 068 души (към 2011 г.). Източници Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно Маса Лубренсе Уебсайт на общината Архив на оригинала от 2016-04-22 в Wayback Machine.
Massa Lubrense

Massa Lubrense ist eine Gemeinde mit 14.165 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in der Metropolitanstadt Neapel, Region Kampanien. Sie ist Teil der Bergkommune Comunità Montana Monti Lattari - Penisola Sorrentina. Sorrent ist der einzige Nachbarort von Massa Lubrense. Der Ort war bis zum Jahr 1818 Sitz eines Bistums. Geografie Die Nachbargemeinde ist Sorrent. Die Ortsteile (frazioni) sind Acquara, Annunziata, Casa, Marciano, Marina del Cantone, Marina della Lobra, Marina di Puolo, Metrano, Monticchio, Nerano, Pastena, San Francesco, Sant’Agata sui Due Golfi, Santa Maria della Neve, Schiazzano, Termini und Torca. Bevölkerungsentwicklung Zwischen 1991 und 2001 stieg die Einwohnerzahl von 12.029 auf 12.880. Dies entspricht einem prozentualen Zuwachs von 7,1 %. Weblinks Einzelnachweise
Massa Lubrense

Massa Lubrense (Neapolitan: Massa) is a comune (municipality) in the Metropolitan City of Naples in the Italian region of Campania, located about 25 kilometres (16 mi) southeast of Naples. As of 31 December 2004, it had a population of 13,404 and an area of 19.7 km2 (7.6 sq mi). Geography The municipality of Massa Lubrense contains the frazioni (subdivisions, mainly villages and hamlets) of Acquara, Annunziata, Casa, Marciano, Marina del Cantone, Marina della Lobra, Marina di Puolo, Metrano, Monticchio, Nerano, Pastena, San Francesco, Sant'Agata sui Due Golfi (location of the fjord Crapolla), Santa Maria della Neve, Schiazzano, Termini and Torca. Massa Lubrense borders only with the municipality of Sorrento. Demographic evolution Gallery See also Sorrentine Peninsula Amalfi Coast References External links Comune di Massa Lubrense (Na) Massa Lubrense web site
Massa Lubrense

Massa Lubrense es un municipio italiano localizado en la ciudad metropolitana de Nápoles, región de Campania. Cuenta con 14.068 habitantes​ en 19,84 km². Se encuentra ubicado en la península Sorrentina. El territorio municipal contiene las frazioni (subdivisiones) de Acquara, Annunziata, Casa, Marciano, Marina del Cantone, Marina della Lobra, Marina di Puolo, Metrano, Monticchio, Nerano, Pastena, San Francesco, Sant'Agata sui Due Golfi, Santa Maria della Neve, Schiazzano, Termini y Torca. Limita con el municipio de Sorrento. Galería Evolución demográfica Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Massa Lubrense. Página web oficial de Massa Lubrense Archivado el 22 de abril de 2016 en Wayback Machine. (en italiano)
Massa Lubrense

Massa Lubrense (Màssë en napolitain) est une commune de la ville métropolitaine de Naples dans la région Campanie en Italie. Géographie Frazioni Histoire Économie Culture Lieux d'intérêt Punta Campanella, cap à l'extrémité de la péninsule sorrentine, abritant une tour de sentinelle moyenâgeuse et un phare. Baie de Ieranto Les côtes de la commune font partie de l'Aire naturelle marine protégée de Punta Campanella (it) Administration Hameaux Acquara, Annunziata, Casa, Marciano, Marina del Cantone, Marina della Lobra, Marina di Puolo, Metrano, Monticchio, Nerano, Pastena, San Francesco, Sant'Agata sui Due Golfi, Santa Maria della Neve, Schiazzano, Termini, Torca Commune limitrophe La commune a pour unique commune limitrophe celle de Sorrente. Notes et références Voir aussi Liens externes Portail de la Campanie
Massa Lubrense

Massa Lubrense község (comune) Olaszország Campania régiójában, Nápoly megyében. Fekvése Nápolytól 25 km-re délkeletre, a Sorrentói-félsziget végén, a Campanella-foknál található. Határai: Sorrento. Története A legendák szerint Odüsszeusz tengerészei alapítottak települést ezen a vidéken, ahol a mitológiai szirének éltek. A várost Sirenusionnak nevezték el és Athéné tiszteletére egy templomot is emeltek. A valós történelmi források szerint azonban a település tényleges megalapítói az ausonok vagy az oszkok voltak. Utánuk a görög telepesek építették fel városukat itt Athenaion név alatt. Görög jellegét a későbbi római fennhatóság alatt is sikerült megőriznie. A virágzó város a középkorban hanyatlásnak indult elsősorban a szaracén kalózok folyamatos betöréseinek köszönhetően. Mai nevét a longobárdok uralkodása alatt kapta. A mansa, longobárd eredetű szó jelentése termékeny, a delubrum jelentése templom (ami a tengerparton akkor már létező templomra utal). Massa Lubrense előbb a Sorrentói Hercegség, majd a Nápolyi Királyság része lett. A spanyol alkirályok uralkodása idején (16. század) többször is kizsákmányolták ezúttak a török kalózok. Majd a 17. században a lakosságot megtizedelő pestisjárvány sújtotta. A Bourbon-ház uralkodása idején élte virágkorát elsősorban a Nápollyal folytatott kereskedelemnek és kézművesiparának köszönhetően. A második világháborúban Nápoly lakossága számára szolgált menedékhelyül, akik közül sokan véglegesen itt telepedtek meg. A 20. század végén, Campania más településeivel ellentétben, fejlődő mezőgazdaság jellemezte, amelyhez élénkülő turizmus csatlakozott. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalók Marina della Lobra – kis halásznegyed Santa Maria della Lobra-templom – a 15. században épült egy ókeresztény bazilika helyén Punta Campanella – a Sorrentói-félsziget csücske, a Campanella-fok. A görög időkben a szirének kultuszának, a rómaiak idejében pedig Athéné kultuszának szent helye volt. A ma itt látható Torre Minerva (Minerva torony) a török kalózok elleni védelemre szolgált. Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Massa Lubrense témájú kategóriát. https://web.archive.org/web/20180901150611/http://www.massalubrense.it/
Massa Lubrense

Massa Lubrense is een Italiaanse gemeente, onderdeel van de metropolitane stad Napels, wat voor 2015 nog de provincie Napels was (regio Campanië) en telt 13.404 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 19,7 km2, de bevolkingsdichtheid is 678 inwoners per km2. De volgende frazioni maken deel uit van de gemeente: Acquara, Annunziata, Casa, Marciano, Marina del Cantone, Marina della Lobra, Marina di Puolo, Metrano, Monticchio, Nerano, Pastena, San Francesco, Sant'Agata sui Due Golfi, Santa Maria della Neve, Schiazzano, Termini, Torca. Demografische ontwikkeling Geografie Massa Lubrense grenst aan de volgende gemeenten: Sorrento.
Massa Lubrense

Massa Lubrense este o comună din provincia Napoli, regiunea Campania, Italia, cu o populație de 14.141 locuitori (1 ianuarie 2023) și o suprafață de 19,84 km². Demografie Massa Lubrense - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Referințe Legături externe Comunele Italiei
Масса-Лубренсе

Масса-Лубренсе (итал. Massa Lubrense) — город в Италии, располагается в регионе Кампания, в провинции Неаполь. Население составляет 12 873 человека, плотность населения составляет 678 чел./км². Занимает площадь 19 км². Почтовый индекс — 80061. Телефонный код — 081. Покровителем коммуны почитается святой Катальд. Праздник ежегодно празднуется 10 мая.
Маса Лубренсе

Маса Лубренсе (итал. Massa Lubrense) је насеље у Италији у округу Напуљ, региону Кампанија. Према процени из 2011. у насељу је живело 10192 становника. Насеље се налази на надморској висини од 406 м. Становништво Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Маса Лубренсе на Викимедијиној остави Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Масса-Лубренсе

Масса-Лубренсе (італ. Massa Lubrense) — муніципалітет в Італії, у регіоні Кампанія, метрополійне місто Неаполь. Масса-Лубренсе розташована на відстані близько 220 км на південний схід від Рима, 26 км на південь від Неаполя. Населення — 14 182 особи (2014). Щорічний фестиваль відбувається 10 травня. Покровитель — San Cataldo. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 540 іноземців з 55 країн, серед них 240 громадян країн Євросоюзу та 89 громадян України. Сусідні муніципалітети Сорренто Див. також Список муніципалітетів метрополійного міста Неаполь Примітки
Ambassade d'Algérie en Italie

L'ambassade d'Algérie en Italie est la représentation diplomatique de l'Algérie en Italie, qui se trouve à Rome, la capitale du pays. Historique Ambassadeurs d'Algérie en Italie Omar Gherbi : 1976-1979 Rachid Maarif : 20 juin 2013 - ? Abdelhamid Senouci Bereksi : 2019-? Consulats Il existe une consulat d'Algérie en Italie, à Milan. Références (ar) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en arabe intitulé « سفارة الجزائر في إيطاليا » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Relations entre l'Algérie et l'Italie Représentations diplomatiques de l'Algérie Lien externe (it) Site officiel Portail des relations internationales Portail de l’Algérie Portail de l’Italie
Монте ди Прочида

Мо̀нте ди Про̀чида (на италиански: Monte di Procida; на неаполитански: Monte 'e Proceta, Монте 'е Прочета) е град и община в Южна Италия, провинция Неапол, регион Кампания. Разположен е на брега на Тиренско море. Населението на общината е 13 341 души (към 2010 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината Архив на оригинала от 2019-04-01 в Wayback Machine.
Monte di Procida

Monte di Procida ist eine italienische Gemeinde mit 11.805 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in der Metropolitanstadt Neapel, Region Kampanien. Sie liegt auf dem westlichen Teil der Phlegräischen Halbinsel westlich von Miseno und gegenüber der Insel Procida. Der einzige Nachbarort ist Bacoli. Bevölkerungsentwicklung Monte di Procida zählt 4308 Privathaushalte. Zwischen 1991 und 2001 stieg die Einwohnerzahl von 12.490 auf 12.838. Dies entspricht einem prozentualen Zuwachs von 2,8 %. Weblinks Einzelnachweise
Monte di Procida

Monte di Procida (Neapolitan: Monte 'e Proceta) is a comune (municipality) in the Metropolitan City of Naples in the Italian region of Campania, located about 15 kilometres (9.3 mi) west of Naples, facing the island of Procida. Monte di Procida includes the small island of San Martino, which was occupied by the Germans during World War II. Its territory is included in the Campi Flegrei Regional Park. Current City Council The Comune di Monte di Procida consists of City Councilors. The council was elected alongside the mayor in 2024. The elected Councilors are listed here. To see previous city councils visit https://www.montediprocida.com/elezioni/index.php Mayoral Election History 2024 Election 2020 Election 2015 Election 2011 Election 2006 Election 2001 Election 1997 Election *Incumbent Twin towns Ithaca, Greece Procida, Italy Molise, Italy, since 2001 See also Misenum References
Monte di Procida

Monte di Procida es un municipio italiano localizado en la ciudad metropolitana de Nápoles, región de Campania. Cuenta con 13.341 habitantes​ en 3,7 km². El territorio municipal contiene las frazioni (subdivisiones) de Cappella, Miliscola, Torregaveta. Limita con el municipio de Bacoli. Evolución demográfica Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Monte di Procida. Página web oficial de Monte di Procida (en italiano)
Monte di Procida

Monte di Procida (en napolitain : Monte 'e Proceta) est une commune italienne de 11 783 habitants située dans la ville métropolitaine de Naples, en Campanie. Géographie Monte di Procida est située à l’extrémité de la péninsule phlégréenne (it). Elle s’étend sur une superficie de 3,7 km2 et culmine à 63 mètres d’altitude. Le territoire communal offre un paysage naturel de grande beauté, avec des terrasses cultivées en vignes et arbres fruitiers, contrastant avec les falaises rocheuses de tuf qui surplombent la mer. Depuis le sommet du monte Grillo, la vue s’étend sur le cap Misène, le littoral de Miliscola, ainsi que sur les îles d’Ischia, Procida et Vivara. Histoire Les origines de Monte di Procida remontent au néolithique moyen-supérieur, avec des traces d’habitat liées à la civilisation de Cumes. À l’époque grecque, le territoire était étroitement lié à la colonie de Misène, dont il prit le nom de « Monte Miseno ». Au Ve siècle, les invasions barbares dévastèrent les Champs Phlégréens, poussant une partie de la population à se réfugier sur l’île de Procida. En 850, après la destruction de Misène par les Sarrasins, le territoire fut administrativement rattaché à Procida, devenant une réserve de chasse royale au XVe siècle sous Ferdinand Ier. Au XVIIe siècle, le repeuplement commença grâce à la migration de Procidans vers le continent, où les terres de l’archidiocèse de Naples furent défrichées et terrassées pour l’agriculture. En 1799, Monte di Procida participa aux révoltes ayant mené à la proclamation de la République parthénopéenne. Après la restauration des Bourbons, le territoire fut marqué par des tensions sociales, notamment l’exécution du paysan Stefano Coppola, dont le nom figure sur une plaque commémorative à Procida. L’autonomie administrative fut obtenue par référendum le 27 janvier 1907, après des décennies de revendications. La commune prit alors officiellement le nom de Monte di Procida, confirmant son lien historique avec l’île voisine. Patrimoine Chiesa di Maria Santissima Assunta : située derrière la Piazza XXVII Gennaio, elle abrite une image de l’Assomption datant de la construction de l’édifice, ainsi qu’une statue de la Vierge réalisée en 1814. Villa Matarese : ancienne masseria transformée en villa au début du XXe siècle par l’avocat Agostino Matarese, avec des intérieurs décorés en style Art nouveau et un grand parc fleuri. Casino reale di Fusaro : construit en 1782 sur un îlot du lac de Fusaro par l’architecte Carlo Vanvitelli pour le roi Ferdinand Ier, il est célèbre pour l’élégance de ses lignes. Belvédère Stupor Mundi : point de vue panoramique sur le golfe de Naples, le Capo Miseno et les îles de Procida et Ischia. Administration Hameaux Cappella, Miliscola, Torregaveta Communes limitrophes Bacoli Notes et références « La Storia di Monte di Procida », sur Comune di Monte di Procida « Monte di Procida: storia e patrimonio », sur Discover Campania « Storia di Monte di Procida », sur Campi Flegrei « Monumenti di Monte di Procida », sur Provincia di Napoli Portail de la Campanie
Monte di Procida

Monte di Procida község (comune) Olaszország Campania régiójában, Nápoly megyében. Fekvése Nápolytól 15 km-re keletre fekszik. Határai: Bacoli. Története A település története szorosan kapcsolódik Cumae és Misenuméhoz, amelyeket az i. e. 9. században alapítottak görög telepesek. A Misenói-fokot uraló Monte fontos szerepet játszott a Misenumba vezető tengeri útvonalak védelmében. A Római Birodalom bukása után egy kis grófság alakult ki Misenum területén, amely a Nápolyi Hercegségnek volt alárendelve és amelyhez Procida szigete is tartozott. Misenum és Monte ekkor már egy összefüggő erődrendszerrel rendelkezett, emiatt a történészek gyakran castrum (erődített város) néven emlegetik. A sorozatos barbár és szaracén támadások miatt a város a 8. századra teljesen elnéptelenedett. Ekkor a vidék a procidai báró fennhatósága alá került. A 16. században Don Alfonso d’Avalos, pescarai márki szerezte meg, akinek családja tulajdonában maradt egészen 1734-ig, amikor a Bourbon-házból való Károly pármai herceg, a későbbi VII. Károly nápolyi király visszafoglalta, és a Nápolyi Királysághoz csatolta Montét és környékét. Monte de Procida 1970-ben vált önálló községgé. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói Maria Santissima Assunta-templom – 1814-ben épült San Martino-sziget – kis sziget a Misenói-fok végében, amely egykor a város halásztelepe volt. Ma üdülőzközpont számos clubbal és étteremmel. Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Monte di Procida témájú kategóriát. http://www.montediprocida.com