NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Isola Bella (Llac Maggiore)

L'Isola Bella és una illa que es troba al llac Maggiore dins la meitat que pertany al Piemont. Forma part de les illes Borromees a l'interior de la badia del mateix nom, anomenades així perquè són propietat de la família Borromeo. L'Isola Bella és a uns 400 metres de la costa davant del poble de Stresa. Té unes dimensions de 320 metres de longitud per 180 metres d'amplada i està ocupada majoritàriament pel jardí italià del palau Borromeo, el qual ocupa la costa nord-oest de l'illot. Història Fins al 1630 l'Isola Bella era una roca habitada per pescadors, amb dues petites esglésies i uns quants horts. La família Borromeo era propietària de la veïna Isola Madre des del 1501, però no fou fins a principis del segle xvii que Carlo III Borromeo va concentrar els seus interessos a l'Isola Bella, tot iniciant el projecte que conduiria a la creació del palau i el jardí, dedicats a la seva esposa Isabella D'Adda. Per això l'illa va ser anomenada Isola Isabella, que per alteració fonètica va acabar esdevenint l'Isola Bella. Aquest projecte va ser definit, realitzat i ampliat per Vitaliano VI Borromeo, a tots els efectes considerat el fundador de l'Isola Bella, durant el segle xvii, només interromput per una epidèmia de pesta que va assolar el Ducat de Milà. Les obres que van portar a l'actual estat es van succeir sense interrupcions tot al llarg dels segles xviii i xix fins a arribar al 1948, quan Vitaliano IX Borromeo va construir el nou saló, la façana nord i el gran moll. El palau i el jardí El palau de l'Isola Bella acull un autèntic tresor d'art barroc. Al seu interior es disposen tot un seguit de salons amb vistes al llac que contenen un gran nombre de pintures d'artistes famosos, mobles valuosos, marbres, estucs neoclàssics, escultures antigues, armadures i tapissos flamencs. Al pis inferior del palau hi ha les coves, que estan completament revestides de còdols blancs i negres. Pel que fa als salons, la galeria Berthier conté 130 quadres, juntament amb els salons del Tron i de la Reina. El saló de la Música destaca perquè va acollir el 1935 la Conferència de Stresa entre Mussolini, Pierre Laval i MacDonald. El saló Napoleó va ser on aquest es va allotjar el 1797 amb la seva esposa Josefina. I la galeria dels Tapissos, que és anomenada així pels seus enormes tapissos flamencs, sis en total, del segle xvi, de seda i or. El jardí barroc d'estil italià, amb el teatre al centre, es desenvolupa en parterres i terrasses situades a diferents nivells i alterna estàtues, obeliscs, escales i balustrades de pedra que creen una instal·lació escenogràfica dissenyada per simbolitzar el poder del llinatge dels Borromeo. Galeria d'imatges Referències
Isola Bella

Isola Bella er en af øerne i øgruppen Borromeiske Øer i den italienske del af Lago Maggiore. Øen ligger i provinsen Verbano-Cusio-Ossola i regionen Piemonte i Norditalien. Isola Bella ligger 400 meter fra søbredden ud for byen Stresa. Øen, der er 0,2 km², er 320 meter bred og 400 meter lang og er totalt dækket af øens kæmpestore palads, Palazzo Borromeo, og den dertil hørende park i typisk italiensk stil. Historie Indtil 1632 er øen benævnt ved det lidet flatterende navn, l’Isola Inferiore (Den inferiøre Ø), som blot afspejler dens manglende betydning i forhold til dens naboø mod nord, Isola dei Pescatori, der allerede dengang rummede en lille fiskerlandsby. Isola Bella var dengang blot et stenrev, der stak op gennem søens overflade, indtil Grev Carlo III fra den indflydelsesrige Borromeo-familie begyndte en total omforandring af øen og gav den sit nuværende navn, Isola Bella, opkaldt efter han hustru, grevinde Isabella d'Adda Borromeo. Som nævnt var Isola Bella oprindeligt en stor nøgen klippe, som efter forbedringer, udvidelser og bebyggelse blev taget i brug af greve Carlo III. I 1652 havde hans søn, Vitaliano d. 6., overtaget øen og dens bebyggelser, og han ændrede den til et attraktivt sommerpalads. Ved at tilføre store mængder muldjord blev øens parkanlæg opbygget med et system af i alt 10 terrasser. De mondæne omgivelser virkede som en magnet på datidens jetset, og øen blev stedet for koncerter og teateroplevelser for Europas notabiliteter. Gæster som fx den britiske historiker Edward Gibbon, Napoleon og hans hustru Joséphine de Beauharnais samt Prinsessen af Wales var at se på øen. Øen i dag Isola Bella er en populær og velbesøgt turistattraktion, som har regelmæssig færgeforbindelse til bl.a. Stresa og Verbania. Øen lægger omgivelser til den årligt tilbagevendende Stresa Music Festival. Billedgalleri Links Isola Bellas hjemmeside Arkiveret 1. marts 2012 hos Wayback Machine – på engelsk Henvisninger
Isola Bella (Lago Maggiore)

Isola Bella (lit. 'beautiful island') is one of the Borromean islands of Lake Maggiore in Northern Italy. The island is situated in the Borromean Gulf 400 metres from the lakeside town of Stresa. Isola Bella is 320 metres long by 400 metres wide and is divided between the Palace, its Italianate garden, and a small fishing village. History Until 1632, the island—known only as l’isola inferiore or isola di sotto—was a rocky crag occupied by a tiny fishing village: but that year Carlo III of the influential House of Borromeo began the construction of a palazzo dedicated to his wife, Isabella D'Adda, from whom the island takes its name. He entrusted the works to the Milanese Angelo Crivelli, who was also to be responsible for planning the gardens. The works were interrupted around midcentury when the Duchy of Milan was struck by a devastating outbreak of the plague. Construction resumed when the island passed to Carlo’s sons, Cardinal Giberto III (1615–1672) and Vitaliano VI (1620–1690); the latter in particular, with the financial backing of his elder brother, entrusted the completion of the works to the Milanese architect Carlo Fontana and turned the villa into a place of sumptuous parties and theatrical events for the nobility of Europe. The completion of the gardens, however, was left to his nephew Carlo IV (1657–1734). They were inaugurated in 1671. The island achieved its highest level of social success during the period of Giberto V Borromeo (1751–1837) when guests included Edward Gibbon, Napoleon and his wife Joséphine de Beauharnais, and Caroline of Brunswick, the Princess of Wales. It is said that Caroline, having fallen in love with the place, did her best to convince the Borromeo family to sell her Isola Madre or the Castelli di Cannero islands; her request being turned down, she established herself on the banks of Lake Como at Cernobbio in the Villa d’Este. A conference of high representatives of Italy, France, and the United Kingdom was held in the palace at Isola Bella in April 1935, resulting in the agreement known as the Stresa Front. Today Isola Bella is a popular tourist attraction, with a regular ferry service from Stresa, Laveno, Pallanza, and Intra. It plays host to the annual Stresa music festival. Notes References Storia dell'Isola Bella (in Italian) Further reading Attlee, Helena (2006). Italian Gardens - A Cultural History (paperback). London: Frances Lincoln. pp. 240 pages. ISBN 978-0-7112-3392-8. Desmond, Steven (2016). Gardens of the Italian Lakes (Hardback). London: Frances Lincoln. ISBN 978-0-7112-3630-1.
Isola Bella

Isola Bella est une des Îles Borromées, sur le lac Majeur dans le nord de l'Italie. Située dans le golfe Borromée, à 400 m environ au large de la ville de Stresa, elle mesure 320 m de longueur sur 180 m de largeur. Isola Bella, dont le nom vient de celui de la comtesse Isabelle Borromée (Isabella Borromeo), est entièrement occupée par le palais Borromeo et ses jardins. Histoire Isola Bella était connue sous le nom d’isola inferiore ou isola di sotto (île inférieure ou île du bas) jusqu’en 1632. On y trouvait alors un petit village de pêcheurs. Cette année-là, le comte Charles III Borromée (Carlo III Borromeo) commença la construction d’un palais en l’honneur de sa femme Isabella d’Adda. Les travaux, interrompus par une épidémie de peste, furent achevés par les fils de Charles vers 1652 et les jardins en terrasses ne furent inaugurés qu’en 1671. Au cours des siècles suivants, la famille Borromeo en fit un centre mondain de première importance. L’un des principaux événements historiques qui se déroulèrent à Isola Bella, outre le passage de Napoléon Bonaparte en août 1797, fut la rencontre entre Benito Mussolini, Pierre Laval et Ramsay MacDonald du 11 au 14 avril 1935 lors de la conférence de Stresa, dont les discussions eurent lieu dans le palais Borromée. Palais Borromée Le palais Borromée est un château baroque, datant principalement du XVIIe siècle. Il recèle des salles ornées de peintures murales et de tableaux de maîtres, des caves décorées de galets et des jardins fleuris, organisés sous une forme pyramidale en dix terrasses successives (37 m de hauteur). Le palais est ouvert aux visites. Tourisme Isola Bella est aujourd’hui un centre touristique, accessible par ferry à partir des villes environnantes. Le palais est le siège du Festival de musique de Stresa. Galerie Isola Bella Références Liens externes Ressource relative aux beaux-arts : Grove Art Online Isola Bella Portail du Piémont Portail des îles Portail du tourisme
Isola Bella

Isola Bella is een van de Borromeïsche Eilanden die liggen in het Italiaanse deel van het Lago Maggiore. In 1630 werd het eiland door de rijke en machtige graaf Carlo III Borromeo gekocht. Hij noemde het naar zijn vrouw Isabella. Later werd de naam afgekort waardoor het nu Isola Bella heet, hetgeen mooi eiland betekent. Carlo liet een kasteel in barok-stijl bouwen, samen met een tuin. De tuin bestaat uit tien terrassen die trapsgewijs zijn opgebouwd. In de tuinen van Villa Borromeo, die gevuld zijn met antieke beelden, lopen traditioneel een aantal witte pauwen. De familie Borromeo, die eens een heilige afleverde: Carolus Borromeus, bewoont het eiland jaarlijks gedurende enkele weken.
Isola Bella

Isola Bella jest jedną z wysp Borromee na jeziorze Maggiore we Włoszech. Wyspa jest długa na 320 m a szeroka na 180 metrów. Centralną część wyspy zajmuje pałac Borromeuszów (it. Borromee) oraz znajdujące się wokół niego ogrody. Isola Bella w przeszłości była zamieszkiwana lecz obecnie jest bezludna. Historia Do 1632 roku wyspa była skalną wysepką znaną jako Isola di Sotto. Jednakże w tym samym roku Carlo III członek rodziny Borromeuszów rozpoczął budowę pałacu w dedykacji dla swojej żony Isabeli D'Addy. Prac nad budową pałacu oraz projektem ogrodu podjął się mediolańczyk Angelo Criveli. Prace nad budową zostały przerwane około 1650 roku z powodu wybuchu epidemii w Księstwie Mediolanu. Po śmierci Carlo III zadanie ukończenia budowy odziedziczyli jego synowie Giberto III oraz Vitalino VI, którzy zatrudnili do pracy mediolańskiego architekta Carlo Fontane, który dokończył prace nad budową pałacu. Jednakże wykończenie prac nad ogrodem bracia zostawili swojemu bratankowi Carlo IV. Inauguracyjne otwarcie pałacu miało miejsce w 1671 roku. Za czasów Giberta V Borromeusza (1751–1837) wyspa stała się popularnym miejscem odwiedzin najsławniejszych osób, wśród których zaleźli się między innymi Edward Gibbon, Napoleon Bonaparte wraz ze swoją ówczesna żoną Józefiną oraz Karolina Brunszwicka Księżna Walii. Wyspa obecnie Mimo braku stałej populacji wyspa stała się bardzo popularna wśród turystów. Mogą o tym świadczyć choćby połączenia promowe z 4 gminami: Stresa, Baveno, Verbania oraz Intrą.
Isola Bella (Lago Maggiore)

A Isola Bella é uma das ilhas do arquipélago das Ilhas Borromeu, na parte alpina do Lago Maggiore, a cerca de 400 metros de Stresa, no Piemonte em Itália. A Isola Bella tem 320 metros de comprimento por 400 metros de largura e é completamente ocupada pelo Palácio Borromeu e pelos seus jardins ao estilo italiano. História Até 1632 a ilha foi conhecida apenas por l’isola inferiore ou isola di sotto era uma ilha rochosa ocupada apenas por uma pequena aldeia piscatória. Nesse ano, Carlos III da influente casa dos Borromeu deu início à construção do palácio dedicado à sua mulher, Isabella D'Adda, a quem a ilha deve o seu nome actual. O projecto foi encomendado ao arquitecto milanês Angelo Crivelli, que foi também o autor do plano dos jardins. Os trabalhos foram interrompidos em meados do século, quando o Ducado de Milão foi assolado por um terrível surto de peste bubónica. Com a herança da ilha pelo Cardeal Giberto III (1615-1672) e Vitaliano VI (1620-1690) as obras recomeçaram, com Vitaliano, com o apoio financeiro do seu irmão mais velho, entregando as obras ao arquitecto Carlo Fontana. O palácio ganhou em sumptuosidade que fariam dele o centro de festas e eventos teatrais para a nobreza europeia. Os jardins apenas seriam terminados por Carlos IV (1657 -1734), sendo inaugurados em 1671. A ilha alcançou o seu apogeu de sucesso social durante o período de Giberto V Borromeo (1751 – 1837), quando a visitaram importantes convidados como Edward Gibbon, Napoleão e a sua mulher Josefina de Beauharnais, e a Princesa de Gales Carolina de Brunswick. Carolina terá ficado de tal forma encantada com a zona que terá tentado convencer a família Borromeu a vender-lhe a Isola Madre ou as ilhas de Castelli di Cannero; finalmente acabou por adquirir Villa d'Este, em Cernobbio, nas margens do Lago Como. A ilha hoje Isola Bella é hoje uma grande atracção turística, com serviços de ferry-boat regulares a partir de Stresa, Baveno, Pallanza e Intra. É palco do festival anual de música de Stresa. Referências Ligações externas História de Isola Bella (em italiano)
Изола-Белла (Лаго-Маджоре)

Изола-Белла (итал. Isola Bella — «красивый остров») — один из Борромейских островов на итальянском озере Лаго-Маджоре, в 400 метрах к северу от Стрезы. Имеет форму корабля и размеры 320 на 400 метров. Почти всю территорию занимает дворец Борромео в стиле барокко и прилегающий к нему парк. С XV века остров находится в частной собственности семейства Борромео. История До начала XVII века на скалистом острове стояли рыбацкая деревушка и две церкви. В 1632 году маркиз Карл III Борромей приступил к строительству на острове роскошной загородной резиденции. Это был подарок для его жены Изабеллы, или Беллы (отсюда название). Поначалу строительством заведовал Анджело Кривелли, а заканчивал строительные работы Карло Фонтана. В течение XVIII века уединённая резиденция и театр при ней манили на остров аристократов со всей Европы. Здесь гостили английские лорды, Наполеон и Жозефина, историк Эдуард Гиббон. Рассказывают, что Каролина Великобританская была настолько очарована дворцом, что просила его владельца Джиберто Борромея продать ей остров и, только получив отказ, приняла решение обосноваться на вилле д'Эсте в Черноббио. Дворец Дворец Борромео был построен архитекторами Франческо Кастелли, Филиппо Каньоло и Карло Фонтана в стиле раннего барокко. Залы украшены картинами, скульптурами, старинной мебелью. Среди прочих помещений открыты для посещения зал Наполеона, зал гобеленов, зал Луки Джордано, где представлены картины Джордано и Бернардино Луини. Часть интерьеров оформлена в стиле барокко, другая часть — в стиле классицизма. Во дворце выставлена небольшая часть всемирно известной коллекции кукол и марионеток (основная часть — во дворце на соседнем острове Мадре). В нижнем ярусе дворца расположены 6 гротов, украшенных ракушками. Во дворце ежегодно проходит фестиваль классической музыки. В апреле 1935 года здесь прошла встреча лидеров Италии, Франции и Великобритании, имевшая важные международные последствия (см. Стрезская конференция). Сад Помимо дворца, остров примечателен террасным итальянским садом в стиле барокко, который был разбит по заказу Карла IV (1657-1734). Эта небольшая платформа с 10 террасами, украшенная нишами, фонтанами, статуями нимф, формирует уникальный Висячий сад. В саду растут экзотические растения. На вершине платформы, на высоте 34 метра, возвышается единорог — символ семьи Борромео. Примечания
Изола Бела (Вербано-Кузио-Осола)

Изола Бела је насеље у Италији у округу Вербано-Кузио-Осола, региону Пијемонт. Према процени из 2011. у насељу је живело 36 становника. Насеље се налази на надморској висини од 213 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе
Острів Белла

Ізола-Белла (Острів Белла) належить до групи островів Борромео на озері Маджоре в Північній Італії. Розташований у затоці Борромео на відстані 400 м від узбережжя міста Стреза. Довжина — 320 м, ширина — 180 м. Тут розташований Палац Борромео та італійський сад. Острів Белла — популярна туристична атракція з регулярним поромним сполученням (traghetto) зі Стрези, Лавено, Палланци та Інтри. Він частково приймає у себе щорічний фестиваль музики «Музичні тижні» (Settimane musicali), м. Стреза. Історія До 1632 острів Белла, відомий під назвою «нижній острів» (Isola Inferiore, Isola Di Sotto), був лише кам'янистою скелею, де тіснилося малюсіньке рибальське село. Але в 1632 Карло III Борромео почав будівництво палацу, присвяченого його дружині, Ізабеллі д'Адда (Isabella D'Adda), від імені якої острів отримав свою назву. Він доручив роботу міланцю Анджело Крівеллі (Angelo Crivelli), який також відповідав за планування садів. Роботи були перервані близько середини століття, коли Міланське герцогство було вражене руйнівним спалахом чуми. Будівництво відновилося, коли острів перейшов у власність синів Карло, кардинала Giberto III (1615—1672) і Vitaliano VI (1620—1690); останній, зокрема, за фінансової підтримки свого старшого брата залучив до завершення робіт міланського архітектора Карло Фонтана. Палац перетворився на місце проведення вишуканих бенкетів і театральних подій для шляхетних родин Європи. Сади були відкриті для перших відвідувань в 1671 році. Завершальні роботи було здійснено його племінником Карло IV (1657—1734). Острів досягнув найвищого рівня популярності в період Giberto V Борромео (1751—1837), коли гостями були Едуард Гіббон, Наполеон I Бонапарт і його дружина Жозефіна Богарне, Кароліна Брауншвейзька (принцеса Уельська). Кажуть, що Керолайн, закохавшись в це місце, хотіла викупити в сім'ї Борромео острів Мадре або Замки Каннеро. Її прохання було відхилене і вона купує «Літню Віллу» (Villa d'Este) на березі озера Комо в Черноббіо. Примітки Посилання http://www.verbanensia.org/loca_details.asp?locID=603 [Архівовано 18 лютого 2022 у Wayback Machine.] https://web.archive.org/web/20110111103344/http://www.borromeoturismo.it/scripts/loc.php?lang=it&loc=bella http://www.illagomaggiore.com/2465,Poi.html [Архівовано 15 грудня 2010 у Wayback Machine.] http://www.gardenvisit.com/garden/isola_bella [Архівовано 23 січня 2011 у Wayback Machine.] http://www.stresaturismo.it/isole_borromee.asp [Архівовано 30 серпня 2018 у Wayback Machine.]
Palazzo Marano Giuffrida

Il palazzo Marano Giuffrida è uno storico edificio residenziale in stile Liberty di Catania, posizionato lungo la via Umberto, al civico 272. Il palazzo, disegnato dall'architetto Tommaso Malerba, fu costruito nel 1907. Note Voci correlate Eclettismo (arte) Liberty Liberty milanese Liberty napoletano Liberty a Torino Eclettismo-liberty messinese Edifici liberty di Cagliari Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo Marano Giuffrida
Palacio Gritti Badoer

El palacio Gritti Badoer o palacio Gritti Morosini Badoer Partecipazio es un edificio histórico italiano situado en el barrio de Castello, en la plaza conocida como «campo Bandiera e Moro», cerca de la riva degli Schiavoni en Venecia. Descripción Su fachada principal exhibe elementos del siglo XIV articulados en dos plantas, aparte de la planta baja y del ático. El edificio es asimétrico debido a la peculiar estructura del solar, destacando la polífora de cinco huecos con columnas de mármol rosa de Verona en la primera planta o piso noble con algunos elementos decorativos bizantinos del siglo X y balcón corrido. El segundo piso presenta una «trífora» central con monóforas laterales en ogiva.​ El edificio perteneció a la familia noble veneciana Gritti y, desde el siglo XVI fue pasando de unas manos a otras, entre ellas a la familia Badoer-Partecipazio, cuyo nombre también continúa ligado al palacio.​ Referencias
Chiesa di Maria Immacolata (Seneghe)

La chiesa di Maria Immacolata è un luogo di culto che si trova a Seneghe, in via Luigi Zoccheddu. Edificata e consacrata al culto cattolico il 24 giugno 1893, è sede dell'omonima parrocchia e fa parte della diocesi di Oristano. È dedicata a Maria Immacolata oltre che a san Sebastiano, patrono del paese. La costruzione della chiesa, avvenuta col contributo di maestranze di Seneghe, Cuglieri, Oristano e Santulussurgiu, cominciò alla fine del 1700 e si protrasse per quasi un secolo. La chiesa, di notevoli dimensioni, venne impiantata sul sito di una chiesa preesistente, a sua volta edificata al di sopra di un insediamento nuragico. Descrizione La facciata, timpanata, è segnata da sette paraste. Nello specchio centrale è presente il grande portale sormontato da un finestrone arcuato, decorato con vetrate artistiche. Al centro, sul retro, spicca la cupola a base ottagonale. L'edificio ha pianta a croce latina e presenta una navata unica coperta a botte, rinforzata da tre arcate. Il presbiterio, circoscritto da una balaustra legno colorato come finto marmo, risulta sollevato di circa un metro e cinquanta rispetto al piano della chiesa. Le diverse cappelle presenti all'interno della chiesa conservano opere pittoriche di Carmelo Floris e Giovanni Ciusa Romagna oltre ad altri affreschi, statue lignee ed un crocefisso databili dal XVI al XX secolo. Galleria d'immagini Bibliografia Scheda parrocchia di Maria Immacolata, Seneghe, su san.beniculturali.it. URL consultato il 20 luglio 2014. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Maria Immacolata Collegamenti esterni La chiesa su senegheonline URL consultato il 20.07.2014
Kleiner Montiggler See

Der Kleine Montiggler See (italienisch Lago Piccolo di Monticolo) befindet sich im Überetsch in Südtirol (Italien). Lage Der See liegt auf 514 m Höhe im Montiggler Wald auf dem Mitterberg, nordöstlich von Montiggl, einer Fraktion der Gemeinde Eppan. Erreichbar ist er über mehrere Wanderwege aus verschiedenen Richtungen. Die nächstgelegene Zufahrtsstraße für Autos endet am Großen Montiggler See einige Hundert Meter südwestlich. Topographie Der Kleine Montiggler See ist etwa 5,2 ha groß, seine Uferlinie ist 890 m lang. Mit einer mittleren Tiefe von 9,9 m (maximal: 14,8 m) fasst er ein Volumen von ca. 500.000 m³. Das Einzugsgebiet des Sees ist ca. 1,25 km² groß. In den wasserreichen Jahreszeiten wird er durch einen kleinen Bach zum Großen Montiggler See hin entwässert. Ökologie Der Kleine Montiggler See wird als meso- bis eutroph eingestuft. Der große Nährstoffgehalt ergibt sich aus vier Faktoren: einer hohen natürlichen Belastung (etwa Laub, Staub), dem sehr geringen Wasseraustausch, der Beckenform des Sees mit steilen Wänden und ausgedehnter Tiefenzone sowie der starken menschlichen Nutzung. Als Schutzmaßnahme wird seit 1979 periodisch Tiefenwasser abgepumpt. Analysen der Wasserqualität in Hinblick auf eine Eignung als Badesee erbrachten sehr gute Ergebnisse. Menschliche Nutzung Das Gebiet der Montiggler Seen dient als stark besuchtes Naherholungsgebiet. An der Westseite des Kleinen Sees befinden sich ein kleines Gasthaus und ein Badebetrieb. Literatur Hanns Oberrauch: Silexfunde am Ufer der Montiggler Seen. In: Der Schlern, 74, 2000, S. 512–518 Bertha Thaler und Danilo Tait: Die Belüftung des Kleinen Montiggler Sees mit reinem Sauerstoff (Winter 1978/79 und Frühjahr 1979). In: Tätigkeitsbericht des Biologischen Landeslabors, 2, 1981, S. 11–103 Bertha Thaler und Danilo Tait: Kleiner Montiggler See: die Auswirkungen von Belüftung und Tiefenwasserableitung auf die physikalischen und chemischen Parameter in den Jahren 1979 und 1980. In: Tätigkeitsbericht des Biologischen Landeslabors, 2, 1981, S. 132–193 Bertha Thaler und Danilo Tait: Kleiner Montiggler See: Geologie, Hydrographie und Morphometrie. In: Tätigkeitsbericht des Biologischen Landeslabors, 2, 1981, S. 113–121 Weblinks Beschreibung des Kleinen Montiggler Sees im Portal der Südtiroler Landesverwaltung Montiggler Seen auf sentres.com (Karte, Bilder, Erreichbarkeit) Einzelnachweise