NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Arcipelago di La Maddalena National Park

Arcipelago di La Maddalena National Park is a geomarine national park on the coast of Sardinia. The park was established on 1 April 1994, followed by the change of DPR on 17 May 1996. It covers an area on land and sea of over 12,000 hectares and 180 kilometers of coasts. This region includes all the islands and islets within the territory of the Municipality of La Maddalena, Italy. The territory of the National Park will also represent an important part of the Bocche di Bonifacio international marine park which will soon be established. The Park's includes some beaches and these islands: La Maddalena, Caprera, Spargi and Spargiotto, Budelli, Razzoli e Santa Maria and the Isles of Nibani, Mortorio, Soffi e Camere. As of mid-2020, the Park had a single private inhabitant. Mauro Morandi had lived in a former WWII shelter on Budelli island since 1989 and acted as an unofficial caretaker. He was to be evicted by the end of 2020. In 2016, the park's president explained why Morandi could not continue to live in the park indefinitely: "[He] symbolizes a man, enchanted by the elements, who decides to devote his life to contemplation and custody ... "No one ignores [his] role in representing the historical memory of the place … But it's hard to find a contractual arrangement for a person in his position". Morandi took up residence in an apartment in Maddalena and is working on writing his memoirs. See also Maddalena archipelago References External links Pages by the Park Authority on Parks.it
Parque nacional del archipiélago de la Magdalena

El Parque nacional del archipiélago de la Magdalena tiene una extensión de 51 km2 en tierra y 150 km2 de superficie marina. Creado en 1994 en el municipio de La Maddalena, forma parte del Parque marino internacional del estrecho de Bonifacio, que separa Córcega de Cerdeña y pertenece a Francia e Italia.​ Islas El parque nacional está formado por el archipiélago de La Magdalena, formado por siete islas: la Maddalena, Caprera, Budelli, Santa Maria, Spargi, Santo Stefano y Razzoli, y las islas de Nibani, Mortorio, Soffi y Camere. Solo están habitadas las islas de la Maddalena (12 000 hab., y Caprera (170 hab.), las demás han estado mucho tiempo abandonadas, aunque fueron ocupadas en la época de los romanos por su situación estratégica. El archipiélago tiene 180 km de costa con algunas de las playas más célebres del Mediterráneo, como la Spiaggia Rosa y la playa del Cavaliere, en la isla de Budelli, las playas de Cala Coticciu, Cala Napoletana y del Relitto, en Caprera, y Cala Corsara y Cala Granara, en Spargi.​ Biogeografía El paisaje está dominado por la maquia, dominada por especies como el enebro, el madroño, arbustos del género Phillyrea, lentisco, mirto, ericáceas, retamas, jaras y euforbias. Hay unas setecientas flores y numerosas especies vegetales son endémicas o raras. Hacia la costa, la vegetación se degrada y la maquia se convierte en garriga. La fauna está formada sobre todo por reptiles, como el lagarto de Bedriaga y el gecko Euleptes europaea. Entre las aves, la golondrina corsa, la pardela atlántica y el cormorán moñudo. La zona marina del parque forma parte también del Santuario Pelagos para la protección de los mamíferos marinos en el Mediterráneo. Referencias
Parc national de l'archipel de La Maddalena

Le parc national de l’archipel de La Maddalena (en langue sarde : Parcu natzionale de s'Arcipelagu de sa Madalena), est un parc national italien situé dans le nord de la Sardaigne, dans l'archipel de La Maddalena, qui comprend environ 60 îles et îlots et s'étend sur 180 km de côtes. Le territoire est majoritairement marin (environ 78%) et fait partie du Sanctuaire des mammifères marins. Avec la réserve naturelle des Bouches de Bonifacio, il forme le parc international des Bouches de Bonifacio. Les îles les plus importantes sont La Maddalena, Caprera, Budelli, Mortorio, Razzoli, Santa Maria et Spargi. Leur formation géologique très ancienne est d'origine granitique et schisteuse. Les premières traces d'installation remontent au Néolithique (2500-2000 avant notre ère). Géographie Le parc couvre une superficie terrestre de 5 100 hectares et une zone marine de 15 046 hectares, sur un front de 180 km de côtes, s’étendant du détroit de Bonifacio et comprenant toutes les îles appartenant à l’archipel de La Maddalena. Les îles principales de la Maddalena sont au nombre de sept : Maddalena, Caprera, Santo Stefano, Spargi, Budelli, Razzoli et Santa Maria. Seule l'île de la Maddalena est habitée, les autres constituent un milieu parfaitement vierge, sans trace d'installations humaines, où la nature a conservé ses droits. De nombreuses espèces végétales sont considérées par les scientifiques comme endémiques ou rares : on dénombre ainsi environ sept cents fleurs. La faune est surtout composée de reptiles, tels le lézard montagnard corse, ou le rare et menacé petit gecko. Les oiseaux sont bien représentés, avec les mouettes corses, puffins cendrés et cormorans huppés. Galerie Liens externes Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Parks.it World Database on Protected Areas (fr) « Notice du Parc », sur Regione.Sardegna.it Portail de la conservation de la nature Portail de la Sardaigne
Nacionalni park otočja Maddalena

Nacionalni park otočja Maddalena (tal. Parco Nazionale dell'Arcipelago di La Maddalena) geomorski je nacionalni park na uz obalu Sardinije. Park je osnovan 1. travnja 1994. Obuhvaća površinu na kopnu i moru od preko 12.000 hektara i 180 kilometara obale. Ova regija uključuje sve otoke i otočiće unutar teritorija općine La Maddalena, Italija. Područje Nacionalnog parka također predstavljati važan dio međunarodnog morskog parka Prolaza Bonifacio. Park uključuje neke plaže i ove otoke: La Maddalena, Caprera, Spargi sa Spargiottom, Budelli, Razzoli i Santa Maria i otoci Nibani, Mortorio, Soffi i Camere. Od sredine 2020. Park je imao jednog stanovnika. Mauro Morandi živio je u bivšem skloništu iz Drugog svjetskog rata na otoku Budelli od 1989. i djelovao je kao neslužbeni skrbnik. Trebao je biti deložiran do kraja 2020. Godine 2016., predsjednik parka objasnio je zašto Morandi ne može nastaviti živjeti u parku na neodređeno vrijeme: "[On] simbolizira čovjeka, očaranog elementima, koji odlučuje posvetiti svoj život kontemplaciji i skrbništvu ... "Nitko ne ignorira [njegovu] ulogu u predstavljanju povijesnog pamćenja mjesta ... Ali teško je pronaći ugovorni aranžman za osobu na njegovom položaju". Morandi se nastanio u stanu u Maddaleni i radi na pisanju svojih memoara. Izvori Vanjske poveznice Stranice Uprave parka na Parks.it
Nationaal park La Maddalena-archipel

Nationaal park La Maddalena-archipel (Italiaans: Parco nazionale dell'Arcipelago di La Maddalena) is een nationaal park in Italië dat bestaat uit een groep eilanden, de La Maddalena-archipel en de omringende kustwateren in het noordoosten van de kust van Gallura op Sardinië. Het is gesticht in 1994 en heeft een omvang van 5.134,00 ha (land) en 15.046,00 ha (zee). Afgezien van het eiland La Maddalena waar de gelijknamige stad is gelegen, kennen de eilanden vrijwel geen menselijke bewoning. Flora en fauna De voor mediterrane kuststroken kenmerkende maquisvegetatie wordt gedomineerd door soorten als jeneverbes, mirte, heidesoorten, brem, zonneroosje en euphorbia. Behalve voor de zeefauna is het park van belang voor nestelende zeevogels, waaronder de Audouins meeuw Larus audouinii en de kuifaalscholver (Phalacrocorax aristotelis). Externe link officiële website nationaal park beschrijving nationaal park
Park Narodowy Arcipelago della Maddalena

Park Narodowy Arcipelago della Maddalena – park narodowy założony 4 stycznia 1994 obejmujący Arcipelago della Maddalena położony u północno-wschodnich wybrzeży Sardynii w prowincji Olbia-Tempio we Włoszech. Park obejmuje obszar o powierzchni 201 km², z czego 150 km² to obszary morskie. Flora i fauna W parku można znaleźć 700 gatunków roślin, co stanowi 1/3 roślinności całej Sardynii, w tym wyróżnić można 50 gatunków endemicznych. Flora parku jest charakterystyczna dla tego typu obszarów Morza Śródziemnego, makia została zdominowana przez takie rośliny, jak jałowiec (głównie jałowiec fenicki), filirea szerokolistna, czystkowate, pistacja kleista, chruścina jagodna, wilczomlecz, mirt, wrzos czy szczodrzeniec. Bliżej brzegów makia przechodzi w garig, natomiast głębsze rejony wysp archipelagu porastają lasy sosny pinii. Ze zwierząt zamieszkujących tereny parku można wyróżnić wiele gatunków ssaków, płazów, gadów oraz ptaków, obszar parku stanowi zresztą ważny przystanek dla ptaków wędrownych. Do gatunków ptaków gniazdujących na terenie parku można zaliczyć następujące: mewa śródziemnomorska Phalacrocorax aristotelis desmarestii endemiczny podgatunek kormorana czubatego rybitwa rzeczna (w 2000 r. populacja od 20 do 28 par) Hydrobates pelagicus melitensis endemiczny podgatunek nawałnika burzowego burzyk żółtodzioby (w 2000 r. populację szacowano na 400 do 1800 par) burzyk śródziemnomorski Ze zwierząt morskich zamieszkujących morski obszar parku można wyróżnić takie, jak przyszynka szlachetna, granik wielki, butlonos, finwal, kaszalot czy Sciaena umbra z rodzaju Sciaena. Przypisy
Архипелаг Маддалена (национальный парк)

Архипелаг Ла-Маддалена (итал. Parco nazionale Arcipelago della Maddalena) — национальный парк, занимающий всю территорию архипелага Ла-Маддалена у северо-восточной оконечности Сардинии. Это единственный национальный парк Италии, находящийся в ведении муниципальных властей, и первая охраняемая природная территория в Сардинии. В 2005 году планировалось включить национальный парк в акваторию предполагавшегося к созданию международного морского парка Бокке-ди-Бонифацио. Ссылки Parco Nazionale dell’Arcipelago di La Maddalena Архивная копия от 27 января 2020 на Wayback Machine
Boschi umidi e stagni di Cumiana

Boschi umidi e stagni di Cumiana este o arie protejată (sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 23 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Boschi umidi e stagni di Cumiana este situat la coordonatele 44.956951°N 7.398621°E﻿ ()44.956951; 7.398621. Înființare Situl Boschi umidi e stagni di Cumiana a fost declarat sit de importanță comunitară în octombrie 2014 pentru a proteja 5 specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 4 habitate naturale: Ape stătătoare oligotrofe până la mezotrofe, cu vegetație de Littorelletea uniflorae și/sau de Isoëto-Nanojuncetea, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri de stejar sau de stejar și carpen sub-atlantice și medio-europene de Carpinion betuli, Pajiști uscate europene. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (2): sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax) amfibieni (1): Triturus carnifex nevertebrate (2): Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 1 specie de plante, 5 specii de amfibieni, 1 specie de nevertebrate, 4 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Boschi e Paludi di Bellavista

Boschi e Paludi di Bellavista este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 95 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Boschi e Paludi di Bellavista este situat la coordonatele 45.442°N 7.864°E﻿ ()45.442; 7.864. Înființare Situl Boschi e Paludi di Bellavista a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 4 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în februarie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 5 habitate naturale: Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri de Castanea sativa, Păduri de stejar sau de stejar și carpen sub-atlantice și medio-europene de Carpinion betuli, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (1): Triturus carnifex nevertebrate (3): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 2 specii de plante, 4 specii de amfibieni, 1 specie de mamifere, 1 specie de nevertebrate, 1 specie de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Confluenza Po - Orco - Malone

Confluenza Po - Orco - Malone este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI, arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 312 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Confluenza Po - Orco - Malone este situat la coordonatele 45.1839°N 7.8661°E﻿ ()45.1839; 7.8661. Înființare Situl Confluenza Po - Orco - Malone a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 22 de specii de animale. Alte tipuri de protecție: arie de protecție specială avifaunistică (în august 2000) arie specială de conservare (în februarie 2017) Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 5 habitate naturale: Râuri cu maluri nămoloase cu vegetație de Chenopodion rubri p.p. și Bidention p.p., Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Păduri de stejar sau de stejar și carpen sub-atlantice și medio-europene de Carpinion betuli, Cursuri de apă de la nivel de câmpie la nivel montan, cu vegetație Ranunculion fluitantis și Callitricho-Batrachion. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (11): pescăruș albastru (Alcedo atthis), egretă mare (Ardea alba), bătăuș (Calidris pugnax), caprimulg (Caprimulgus europaeus), prundaș gulerat mic (Charadrius dubius), egretă mică (Egretta garzetta), gaia neagră (Milvus migrans), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax), cormoran mare (Phalacrocorax carbo), lăstun de mal (Riparia riparia), chiră de baltă (Sterna hirundo) amfibieni (2): Rana latastei, Triturus carnifex nevertebrate (1): rădașcă (Lucanus cervus) pești (8): Barbus caninus, Barbus plebejus, Cobitis bilineata, zglăvoacă (Cottus gobio), Lethenteron zanandreai, Protochondrostoma genei, Salmo marmoratus, Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 4 specii de amfibieni, 1 specie de mamifere, 5 specii de nevertebrate, 3 specii de pești, 5 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Sveriges ambassad i Rom

Sveriges ambassad i Rom är Sveriges diplomatiska beskickning i Italien som är belägen i landets huvudstad Rom. Beskickningen består av en ambassad, ett antal svenskar utsända av Utrikesdepartementet (UD) och lokalanställda. Ambassadör sedan är Karin Höglund. Ambassaden är sedan 23 oktober 2019 åter belägen vid piazza Rio de Janeiro 3i nordöstra Rom. Ambassaden i Rom täcker även sidoackrediteringslandet San Marino. Dessutom ansvarar ambassaden för Sveriges relationer till de FN-organ som har säte i Rom – FAO, WFP och IFAD. Fastigheter Ambassadkansli Ambassadbyggnaden är belägen vid piazza Rio de Janeiro 3. Den svenska legationen i Rom är enligt Statens fastighetsverk Sveriges äldsta beskickning. På 1400-talet skickades en svensk ut för att bevaka Sveriges intressen, då till kurian. Residens Ambassadörens residens ligger i en byggnad uppförd 1896 efter ritningar av arkitekt Luigi Rolland på Via di Villa Patrizi 5. Fastigheten är 1 500 kvadratmeter stor och ligger i en muromgärdad trädgård. Svenska staten köpte fastigheten 1922, och arkitekten Ragnar Hjorth fick i uppdrag att planera en ombyggnad som dock ej genomfördes. Byggnaden har renoverats och byggts om i flera omgångar. Beskickningschefer Se även Italiens ambassad i Stockholm Referenser Externa länkar Officiell webbplats
Embassy of the United States, Rome

The Embassy of the United States of America in Rome is the diplomatic mission of the United States of America to the Italian Republic. The embassy's chancery is situated in the Palazzo Margherita, Via Vittorio Veneto, Rome. The United States also maintains consulates general in Milan, Florence and Naples, and consular agencies in Genoa, Palermo, and Venice. The diplomatic mission comprises several sections and offices, such as the public affairs section and its cultural office. The current United States Ambassador to Italy is businessman Tilman Fertitta. Two other American diplomatic missions are located in Rome. The Embassy of the United States to the Holy See, previously located on Aventine Hill, moved to new headquarters in September 2015 in a separate building on the same compound as the United States Embassy Rome, while the United States Mission to the UN Agencies in Rome is located in a third building on the same compound since December 2011, when they moved from their former location at Piazza del Popolo. Terrorism On June 10, 1987, a rocket attack hit the embassy, however no one was hurt. Junzo Okudaira, a member of the Japanese Red Army, was suspected to have carried out the attack. See also Embassy of Italy, Washington, D.C. Italy–United States relations References External links Embassy Home Page
Ambasciata statunitense in Italia

L'Ambasciata degli Stati Uniti d'America presso la Repubblica Italiana è l'ente che cura ufficialmente i rapporti diplomatici fra Stati Uniti d'America e Repubblica italiana. La sede si trova dal 1931 a Roma, a Palazzo Margherita, in via Veneto, mentre la residenza dell'ambasciatore è a Villa Taverna in viale Gioachino Rossini, 5. Storia Con la formazione del Regno d'Italia nel 1861 tali rapporti furono tenuti a livello di semplice legazione. Il primo capo della legazione statunitense nel neonato Regno, fu George Perkins Marsh, già capo della legazione presso il Regno di Sardegna a Torino. Egli ricoprì la carica dal 1861 al 1882, trasferendo la sede della legazione da Torino a Firenze (a palazzo Rosselli del Turco) nel 1865 e da Firenze a Roma nel 1871. I rapporti con il neonato Regno d'Italia si mantennero a livello di semplice legazione fino al marzo del 1894, quando la legazione fu elevata al rango di ambasciata. La prima sede dell'ambasciata a Roma fu un palazzo che si trovava tra le chiese di Santa Susanna e di Santa Maria della Vittoria, ma durante il regime fascista questo palazzo fu distrutto per costruire via XXVIII Marzo, oggi via Leonida Bissolati, che fu aperta nel 1932. Dal 1931 la sede fu quindi sposata poco lontano, a Palazzo Margherita, in via Veneto, che fu definitivamente acquistato dal governo degli Stati Uniti nel 1946. I rapporti diplomatici fra Italia e Stati Uniti si interruppero l'11 dicembre 1941, con l'entrata in guerra degli Stati Uniti contro l'Italia e le potenze dell'Asse. Già dal 6 ottobre 1941, tuttavia, l'ambasciatore statunitense a Roma William Phillips, in carica dal 1936, era stato richiamato e l'ambasciata affidata, fino alla chiusura dei rapporti, ad un chargé d'affaires, George Wadsworth, già collaboratore dell'ambasciatore Phillips. I rapporti diplomatici ripresero, già a livello di ambasciatori, l'8 gennaio 1945, con la presentazione al governo italiano delle credenziali del neonominato ambasciatore Alexander Comstock Kirk (rimasto poi in carica per poco più di un anno). Da allora i rapporti diplomatici fra i due Paesi ripresero regolarmente senza interruzione fino a oggi. Dall'agosto del 2005 l'ambasciatore degli Stati Uniti in Italia è anche accreditato come ambasciatore presso la Repubblica di San Marino. Elenco degli ambasciatori statunitensi dal 1840 Dopo l'interruzione dei rapporti diplomatici, dovuta alle posizioni opposte dei due Paesi durante la seconda guerra mondiale, avvenuta l'11 dicembre 1941, essi ripresero il 16 ottobre 1944 e l'8 gennaio 1945 l'ambasciatore Alexander C. Kirk presentò le sue credenziali al governo italiano. Note Voci correlate Relazioni bilaterali tra Italia e Stati Uniti d'America Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ambasciata statunitense in Italia Collegamenti esterni (EN) United States Department of State: Chiefs of Mission for Italy, su history.state.gov. (EN) United States Department of State: Italy, su state.gov. (EN) U.S. Embassy & Consulates in Italy, su it.usembassy.gov.
Embassy of the United States to the Holy See

The Embassy of the United States of America to the Holy See (Latin: Legatio ad Sanctam Sedem Civitatum Foederatarum Americae) or Embassy Vatican for short, is the diplomatic mission of United States of America to the Holy See, a term referring to the central government and universal reach of the Roman Catholic Church. The current embassy moved to new headquarters in September 2015 in a separate building on the same compound as the United States Embassy Rome. The embassy was previously located on Aventine Hill in the Villa Domiziana in Rome, Italy, which was built as a private residence in 1953. In 1994, the U.S. government acquired the property as the new chancery for embassy. On August 2, 2025, Brian Burch, cofounder of the organization CatholicVote.org, was confirmed by the United States Senate by a vote of 49–44 to be the next ambassador to the Holy See. The embassy is a part of the "Tri-Mission Community" in Rome, the other two being the Embassy of the United States, Rome and the United States Mission to the U.N. Agencies in Rome. History Formal diplomatic relations with the Holy See were established in 1984 by President Ronald Reagan and Pope John Paul II. The mission works in partnership with the Holy See on global issues including: democracy, peace, and security; trafficking in persons; interreligious dialogue; development and foreign aid; and human rights. This facility became the focus of an unexpected controversy when it was falsely reported on November 27, 2013, that the Embassy would be closed. The embassy was set to be transferred in January 2015 to a larger building adjacent to the U.S. Embassy to Italy for reasons of cost, security, and proximity to the Vatican itself. However, as part of a broader push to cut security for U.S. embassies, Congress blocked the move in 2014. The Embassy of the United States to the Holy See, previously located on Aventine Hill, moved to new headquarters in September 2015 in a separate building on the same compound as the United States Embassy Rome. References External links Official website
Ambassade des États-Unis près le Saint-Siège

L'ambassade des États-Unis près le Saint-Siège est la représentation diplomatique des États-Unis au Vatican. Elle est située à Rome, Via Sallustiana, 49. Architecture Histoire Ambassadeurs des États-Unis près le Saint-Siège Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Embassy of the United States to the Holy See » (voir la liste des auteurs). (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Liste der Botschafter der Vereinigten Staaten beim Heiligen Stuhl » (voir la liste des auteurs). Annexes Article connexe Ambassade des États-Unis en Italie Nonciature apostolique aux États-Unis Lien externe (en) Site officiel Portail des relations internationales Portail des États-Unis Portail du Vatican