Villa Borghese

A Villa Borghese egy tájkert Rómában, számos épülettel, múzeummal (lásd Galleria Borghese) és látnivalóval. Ez az olasz főváros harmadik legnagyobb közparkja (80 hektáros) a Villa Doria Pamphili és a Villa Ada után. A kerteket a Villa Borghese Pinciana („Borghese-villa a Pincio-dombon") számára fejlesztették ki, amelyet Flaminio Ponzio építész épített Scipione Borghese vázlatai alapján. Borghese a Róma szélén található kertet művészeti gyűjteményének elhelyezésére használta, valamint nagyszabású rendezvényeket szervezett itt. A kerteket jelenlegi formájukra a 19. század végén alakították át. Története 1605-ben Scipione Borghese bíboros, V. Pál pápa unokaöccse és Bernini pártfogója elkezdte átalakítani ezt az egykori szőlőskertet az ókori Róma óta épített legnagyobb kertté. A szőlőbirtok helyét Lucullus kertjével azonosítják, amely a késő római köztársaság leghíresebb kertje volt. A kertek elrendezéséért Domenico Savino da Montepulciano volt felelős. A Borghese-korlátot G. di Gincome és P. Massoni készítették 1618-ban a Casino Nobile déli előudvarában. A középső nyílásnál két kőszobor, alatta pedig kagyló alakú medencékkel ellátott szökőkutak álltak. A szobrokat később, 1715-ben Claude-Augustin Cayot készíttette. 1882-ben Chester A. Arthur elnök William Waldorf Astort nevezte ki olaszországi nagykövetnek, aki ezt a tisztséget 1885-ig töltötte be. Rómában Astornak életre szóló szenvedélye fejlődött ki a művészet és a szobrászat iránt. 1896-ban megvásárolta a korlátot, és angol birtokán, Clivedenben újra felepíttette. II. kategóriájú műemlékvédelem alatt áll. 2004-ben egy Papillifera bidens fajba tartozó apró mediterrán szárazföldi csigákból álló kolóniát fedeztek fel a Borghese-korláton. Feltehetően ez a faj, amely új volt az angol faunában, véletlenül került be a korláttal együtt a 19. század végén, és a közbeeső teleket egészen napjainkig túlélte. A 18. században Marcantonio Borghese, Sulmona 5. hercege a villa kertjét formális kertépítészeti stílusúból angolkertté alakította. Antonio Asprucci építész és fia, Mario 1782-től több mint húsz éven át dolgoztak a villa kertjének tereprendezésén. Szobrokat helyeztek el a parkban, és elkezdték a Tókert és a Piazza di Siena építését. 1785 és 1792 között építették fel Aszklépiosz ión stílusú templomát a tó közepén. A csikóhal alakú szökőkutat Vincenzo Pacetti alkotta meg 1791-ben Christopher Unterberger tervei alapján. A Venus-szökőkutat valószínűleg Giovanni Vasanzio tervezte. Marcantonio fiai, Camillo és Francesco Borghese tovább bővítették a parkot. A Villa Borghese kertjei sokáig zárva voltak, de Róma városa megvásárolta és 1903-ban a nyilvánosság számára átadta őket. 1904 óta a villa sugárútjai mentén híres külföldi személyiségeket és írókat, például Victor Hugót ábrázoló emlékműveket helyeztek el. Például Goethe szobrát II. Vilmos német császár ajándékozta Róma városának. A nagy, angol stílusú tájpark számos villát foglal magában. A Spanyol lépcső vezet fel ide, a másik bejárat pedig a Piazza del Popolo melletti Porte del Popolónál található. A park déli részén található Pincio (az ókori Róma Pincia-dombja) Róma egyik legszebb panorámáját kínálja. Camillo Borghese grandiózus bemutatókat és népszerű fesztiválokat szervezett, például hőlégballonozást a Piazza di Sienán. Az első lovasbemutatót szintén a téren tartották 1922-ben. A tér adott otthont a díjlovaglásnak, az egyéni díjugratásnak és az 1960-as nyári olimpia lovastusa versenye díjugrató részének. Villák a kertekben Ma a Galleria Borghese magában a Villa Borghesében található. A Villa fölé emelkedő, Giovanni Vasanzio építész által épített Casino Borghese kertet Camillo Borghese abból a célból hozta létre, hogy Bernini Borghese-gyűjteményből származó szobrait, köztük a Dávidot és a Daphnét, valamint Tiziano, Raffaello és Caravaggio festményeit itt mutassa be. A Villa Borghese kertjéhez kapcsolódó Villa Giulia 1551 és 1555 között épült III. Gyula pápa nyári rezidenciájaként; ma az Etruszk Múzeumnak (Museo Etrusco) ad otthont. A Villa Mediciben a római Francia Akadémia, a Fortezzuola pedig egy gótikus kerti építmény, amely Pietro Canonica modern szobrászművész emlékét őrzi. Az 1650-es években Diego Velázquez számos ábrázolást festett a villa kerti házikójáról, amelyet éjszaka ünnepi kivilágításban láttak. Az elektromosság megjelenése előtt az ilyen fáklyás kivilágítás olyan izgalmat keltett, amelyet ma már nehéz elképzelni. A Villa Borghese kertjében szétszórt többi villa az 1911-es római világkiállítás maradványai. A Galleria Nazionale d'Arte Moderna A birtokon található múzeum 19. és 20. századi festményekből álló gyűjteménynek ad otthont, különös tekintettel az olasz művészek alkotásaira. Építészetileg az 1911-es kiállítási pavilonok közül a legjelentősebb az angol pavilon, amelyet Sir Edwin Lutyens (aki később Újdelhit is) tervezett, és amelyben ma a római Brit Iskola működik. Kertek Giardino del Lago (Tókert) A kertbe a Via Madama Letizia és a Via Pietro Canonica felől lehet bejutni. Ez egy angolkert, amelyet Marcantonio IV. Borghese Piano dei Magyaltölgy című műve alakított át a 18. század végén divatos kertté. Az Asprucci családdal együtt, akik a munkálatok irányítói voltak, olyan emberek, mint Jacob More, felváltva hol kertészek, hol művészek voltak. Jellemző a tó, amelyben Aszklépiosz temploma tükröződik. Az első történelmi források, amelyek a Piano dei Licini munkálatairól tanúskodnak, 1784-ből származnak, a munkálatok 1790-ben fejeződtek be Mario Asprucci igazgatósága alatt. A fent említett Aszklépiosz-templom mellett Antoninus és Faustina, valamint Diana templomát is beépítették, mindezt neoklasszicista stílusban, angolkert stílusú kertbe ágyazva, bár az egyenes ösvények megléte és a klasszikus berendezés meglehetősen távol állt a kor divatos francia és angol kertjeitől. Ezekből a berendezési tárgyakból nagyon kevés maradt fenn: a három templom mellett Phaethon szarkofágja, egy oszlop, néhány állás (oliva?) és egy szobor. A korabeli hivatkozások azonban arra utalnak, hogy a területet szobrok tarkították. A legújabb szoborcsoport az 1929-ből származó bronzszobor, amelyen szatírok játszanak a kicsinyükkel. Piazzale Scipione Borghese-kert vagy a Casino Nobile hátsó kertje Eredetileg itt állt a Narcissus-szökőkút, amelyet ókori szobrok, bútorok és négy herma vett körül, talán Pietro Bernini és Gian Lorenzo Bernini alkotásai. A kert, ahogyan ma látjuk, a huszadik század fejleménye, a korábbi szökőkút helyébe a Venus-szökőkút állt, amelyet klasszikus kert vesz körül. Giardini Segreti (Titkos kertek) A Viale dell'Uccellierában találhatók, az első és a második bekerített terület határán. Eredetileg a Casino Nobile két oldalán helyezkedtek el. Az elsőt Melangolinak, míg a másodikat Virágoknak hívták. Scipione bíboros idejéből származnak. Van még két másik, 1680 körülről származó kert, az Uccelliera és a Meridiana pavilonok között. Ritka és egzotikus virágok, főként hagymások ültetvényeire használták őket. Az egyik kertben citrusfák sorakoztak a hosszú környező falak közelében, és virágok a központi sugárutakon. Az 1610-es főkönyvekben hagymás növényekre vonatkozó fizetési utalványok találhatók. A negyedik, vagy szaporítókertet, faiskolaként használják a másik három titkos kertben felhasznált növények számára. Ezek a kertek a középkor, a reneszánsz és a barokk kor hortus conclusus-ából származnak. Ezekben az időszakokban a titkos kerteket mindig falak vették körül. A legrégibb kertek után márvány szökőkutakat helyeztek el. A 19. században a titkos kerteket francia ágyúzás pusztította el. A 20. század elején, a nagyközönség számára történő megnyitással újabb átrendezés történt, amelynek során eltávolították az akkoriban nem megfelelőnek tartott növényeket. Az átrendezés egyszerűbb és lineárisabb volt, és négy virágágyásra osztották a központi szökőkutak körül. Az első világháború kezdete felé már egy új beavatkozást terveztek az első három titkos kertbe, két vendégpavilon kialakításával, de a háború után ezek a pavilonok már nem voltak meg, ahogy a Narcissus-szökőkút sem, így a tér üres és csupasz maradt. Ezután új virágágyásokat építettek be, amelyek a második világháború alatt elpusztultak, s az évszázadok során végrehajtott különféle átalakítások után amúgy is kevés maradt meg a titkos kertek eredeti elrendezéséből. Valle Giulia kertjei A Piazzale Ferdowsi téren találhatók. Az 1911-es Olasz Nemzeti Kiállításra (Torino, Róma, Firenze) készültek, hogy díszítsék a Cesare Bazzani által tervezett lépcsőt, amely a Valle Giulia és a Villa közötti összeköttetést biztosította. A kert ballusztrádja két neoklasszicista nimfaeumból áll. Dámszarvaspark A Via P. Raimondi utcában található. A kert a herceg rezervátuma volt, és Pietro és Gian Lorenzo Bernini hermái vették körül. A határfalhoz csatlakozott a „Színház perspektívája” 1615-ből, domborműves díszítésekkel. A név onnan ered, hogy a parkban a 19. század végéig dámszarvasok és gazellák éltek. A Parco dei Daini szélén, a Via Pinciana és a Via Pietro Raimondi sarkán található a „Villa Umberto-laktanya", az Állami Rendőrség lovas osztagának főhadiszállása. Platán-völgy A Largo P. Picasso téren található. A 17. század óta többé-kevésbé változatlan maradt, és „Valle dei cani” („Kutyák völgye”) néven is ismert, mivel kutyák játszótereként használják. Többek között Scipione bíboros által ültetett platánfákból áll. Múzeumok Számos múzeum található a parkban vagy annak közelében: A Galleria Borghese A Kanonikai Múzeum A Carlo Bilotti Múzeum A Galleria Nazionale d'Arte Moderna A Villa Giulia Nemzeti Etruszk Múzeum A Városi Állattani Múzeum Ezenkívül a parkban található a Casa del cinema, a Casina di Raffaello és a Gigi Proietti Globe Színház]]. Egyéb érdekességek A kertben található Shakespeare-féle Globe Színház a 2003-ban épült másolata. Az 1911-es világkiállítás villái mellett található az állatkert, amelyet nemrégiben alakítottak át minimális ketrechasználattal, Bioparco néven, valamint az Állattani Múzeum (Museo di Zoologia). A közelben található a Casina di Raffaello játszószoba, ahol kézműves foglalkozások és olvasótermek, valamint egy tér található, ahol a gyerekek királyi ruhákba öltözhetnek. 1873-ban Gian Battista Embriaco dominikánus szerzetes feltaláló és a Szent Tamás Római Kollégium professzora 1867-es tervei alapján hidrokronométert építettek a kertben, a Kollégiumban található modell mintájára. Egy másik változat a Pincio-domb kertjében áll. Embriaco találmányának két prototípusát mutatta be az 1867-es párizsi világkiállításon, ahol díjakat nyert és nagy elismerést aratott. Flóra A Villa Borghese főbb fái: A Villa Borghese lágyszárú növényei: Fauna A villában található madárvilág : Madárvilág a kis mesterséges tóban: Ichtiofauna : Emlősök : Hüllők: Végül a xilofág rovarok közül érdemes megemlíteni a Nagy hőscincért (Cerambyx cerdo), amely késő tavasszal, naplemente felé látható a fatörzseken. A populáris kultúrában A villa kertjei Ottorino Respighi egyik szimfonikus költeményében, a Róma fenyőiben szerepelnek A kertek Nathaniel Hawthorne: A márványfaun című regényének 8–11. fejezeteinek helyszínei A villa kertjei Muriel Spark:: A vezetőülés című regényéből forgatott filmjében is szerepelnek A Villára Phil Collins 1996-os Lorenzo című dalában utal A kertek szerepelnek a „Roma Avanti" pályán a Mario Kart Tour és a Mario Kart 8 Deluxe videójátékokban. A Villát Fjodor Dosztojevszkij 1864-es Feljegyzések az egérlyukból című regényében említi. Galéria Közlekedési kapcsolatok Flaminio és Spagna metróállomások A villamos Flaminio végállomásáról közelíthető meg. A Valle Giulia végállomásról, valamint a villamos Galleria Arte Moderna, Aldrovandi és Bioparco megállóiból érhető el. Villa Giulia Museo Etrusco – Bioparco – Galleria Nazionale d'Arte Moderna – Aldrovandi villamosmegállók Flaminio vasútállomás Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Villa Borghese gardens című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk 1960-as nyári olimpia hivatalos jelentése (PDF). Vol. 1. kötet. 1–81. o. 2012. október 27. dátummal az eredeti (pdf) címről archiválva. Hozzáférés: 2025. július 19.. 1960-as nyári olimpiai játékok hivatalos jelentése (PDF). 2. rész. Vol. 2. kötet. 899. o. 2012. október 29. dátummal az eredeti (pdf) címről archiválva. Hozzáférés: 2025. július 19.. Galleria Borghese A Wikivoyage tartalmaz See Borghese Gardens témájú leírást. A Wikimédia Commons tartalmaz Villa Borghese témájú médiaállományokat.