NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Piancavallo

Piancavallo este o arie protejată (arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.142 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Piancavallo este situat la coordonatele 44.131775°N 7.768134°E﻿ ()44.131775; 7.768134. Înființare Situl Piancavallo a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în februarie 2000 pentru a proteja 1 specie de plante și 46 de specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 12 habitate naturale: Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Râuri de munte și vegetația erbacee de pe malurile acestora, Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Pajiști alpine și boreale, Peșteri inaccesibile publicului, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Pajiști alpine și subalpine calcaroase, Păduri alpine de Larix decidua și/sau Pinus cembra, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): Gentiana ligustica păsări (46): uliu porumbar (Accipiter gentilis), uliu păsărar (Accipiter nisus), pițigoi codat (Aegithalos caudatus), minunița (Aegolius funereus), ciocârlie-de-câmp (Alauda arvensis), potârnichea de stâncă (Alectoris graeca saxatilis), fâsă de pădure (Anthus spinoletta), fâsă de pădure (Anthus trivialis), acvilă de munte (Aquila chrysaetos), buha (Bubo bubo), șorecarul comun (Buteo buteo), Carduelis citrinella, cojoaica de pădure (Certhia familiaris), șerpar (Circaetus gallicus), corb (Corvus corax), cuc (Cuculus canorus), pițigoi albastru (Cyanistes caeruleus), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), presură de munte (Emberiza cia), presură de grădină (Emberiza hortulana), măcăleandru (Erithacus rubecula), vânturel roșu (Falco tinnunculus), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), câneparul (Linaria cannabina), pițigoi moțat (Lophophanes cristatus), forfecuță gălbuie (Loxia curvirostra), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), Lyrurus tetrix tetrix, mierlă de piatră (Monticola saxatilis), codobatură galbenă (Motacilla alba), codobatură de munte (Motacilla cinerea), pietrar sur (Oenanthe oenanthe), pițigoi de brădet (Periparus ater), viespar (Pernis apivorus), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), pitulice de munte (Phylloscopus bonelli), pițigoi de munte (Poecile montanus), Ptyonoprogne rupestris, stăncuță alpină (Pyrrhocorax graculus), Pyrrhocorax pyrrhocorax, mărăcinar (Saxicola rubetra), Tachymarptis melba, fluturașul de stâncă (Tichodroma muraria), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 48 de specii de plante, 1 specie de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Toraggio - Gerbonte

Toraggio - Gerbonte este o arie protejată (arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 2.567 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Toraggio - Gerbonte este situat la coordonatele 43.999179°N 7.677967°E﻿ ()43.999179; 7.677967. Înființare Situl Toraggio - Gerbonte a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în februarie 2000 pentru a proteja 1 specie de plante și 34 de specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 12 habitate naturale: Pajiști alpine și subalpine calcaroase, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Peșteri inaccesibile publicului, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Pajiști alpine și boreale, Păduri alpine de Larix decidua și/sau Pinus cembra, Râuri de munte și vegetația erbacee de pe malurile acestora, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri de Castanea sativa, Păduri de fag Luzulo-Fagetum. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): Gentiana ligustica păsări (31): minunița (Aegolius funereus), potârnichea de stâncă (Alectoris graeca saxatilis), fâsă de pădure (Anthus spinoletta), fâsă de pădure (Anthus trivialis), acvilă de munte (Aquila chrysaetos), buha (Bubo bubo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), Carduelis citrinella, cojoaica de pădure (Certhia familiaris), șerpar (Circaetus gallicus), erete cenușiu (Circus pygargus), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), presură de grădină (Emberiza hortulana), șoim călător (Falco peregrinus), cinteză (Fringilla coelebs), Fringilla montifringilla, sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), pițigoi moțat (Lophophanes cristatus), forfecuță gălbuie (Loxia curvirostra), Lyrurus tetrix tetrix, mierlă de piatră (Monticola saxatilis), viespar (Pernis apivorus), pițigoi de munte (Poecile montanus), Prunella collaris, brumăriță de pădure (Prunella modularis), Pyrrhocorax pyrrhocorax, silvie-mică (Sylvia curruca), Tachymarptis melba, fluturașul de stâncă (Tichodroma muraria), sturz (Turdus pilaris), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus) amfibieni (1): Speleomantes strinatii mamifere (2): liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 106 specii de plante, 16 specii de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Testa d'Alpe - Alto

Testa d'Alpe - Alto este o arie protejată (arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.560 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Testa d'Alpe - Alto este situat la coordonatele 43.927421°N 7.597401°E﻿ ()43.927421; 7.597401. Înființare Situl Testa d'Alpe - Alto a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în februarie 2000 pentru a proteja 1 specie de plante și 39 de specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 10 habitate naturale: Peșteri inaccesibile publicului, Păduri de stejar alb estice, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Pajiști carstice calcaroase sau bazofile, de Alysso-Sedion albi, Păduri de Quercus ilex și Quercus rotundifolia, Matorral arborescenți cu Juniperus spp., Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): Gentiana ligustica păsări (37): uliu porumbar (Accipiter gentilis), uliu păsărar (Accipiter nisus), pițigoi codat (Aegithalos caudatus), minunița (Aegolius funereus), Alectoris rufa, fâsă de pădure (Anthus trivialis), acvilă de munte (Aquila chrysaetos), buha (Bubo bubo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sticlete (Carduelis carduelis), cojoaica de pădure (Certhia familiaris), mierla de apă (Cinclus cinclus), șerpar (Circaetus gallicus), erete vânăt (Circus cyaneus), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), presură de munte (Emberiza cia), măcăleandru (Erithacus rubecula), șoim călător (Falco peregrinus), vânturel roșu (Falco tinnunculus), gaiță (Garrulus glandarius), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), pițigoi moțat (Lophophanes cristatus), forfecuță gălbuie (Loxia curvirostra), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), codobatură de munte (Motacilla cinerea), pietrar sur (Oenanthe oenanthe), pițigoi de brădet (Periparus ater), viespar (Pernis apivorus), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), Pyrrhocorax pyrrhocorax, mărăcinar negru (Saxicola torquatus), huhurez mic (Strix aluco), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), sturz-cântător (Turdus philomelos), sturz (Turdus pilaris), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus) amfibieni (1): Speleomantes strinatii mamifere (1): liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 31 de specii de plante, 12 specii de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Sciorella

Sciorella este o arie protejată (arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.481 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Sciorella este situat la coordonatele 44.024019°N 7.805086°E﻿ ()44.024019; 7.805086. Înființare Situl Sciorella a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în februarie 2000 pentru a proteja 1 specie de plante și 39 de specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 11 habitate naturale: Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri de stejar alb estice, Pajiști alpine și subalpine calcaroase, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Pajiști uscate europene, Peșteri inaccesibile publicului, Păduri de Castanea sativa, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): Gentiana ligustica păsări (36): uliu păsărar (Accipiter nisus), ciocârlie-de-câmp (Alauda arvensis), potârnichea de stâncă (Alectoris graeca saxatilis), fâsă de pădure (Anthus trivialis), acvilă de munte (Aquila chrysaetos), buha (Bubo bubo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sticlete (Carduelis carduelis), șerpar (Circaetus gallicus), erete cenușiu (Circus pygargus), corb (Corvus corax), cristeiul de câmp (Crex crex), cuc (Cuculus canorus), presură sură (Emberiza calandra), presură de munte (Emberiza cia), presură de grădină (Emberiza hortulana), măcăleandru (Erithacus rubecula), vânturel roșu (Falco tinnunculus), gaiță (Garrulus glandarius), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), câneparul (Linaria cannabina), Lyrurus tetrix tetrix, mierlă de piatră (Monticola saxatilis), codobatură de munte (Motacilla cinerea), pițigoi de brădet (Periparus ater), viespar (Pernis apivorus), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), ciocănitoarea verde (Picus viridis), mărăcinar negru (Saxicola torquatus), sitar de pădure (Scolopax rusticola), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus) amfibieni (1): Speleomantes strinatii mamifere (2): liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 44 de specii de plante. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Angst (Hotel)

Das Hotel Angst war ein Luxushotel an der italienischen Riviera in Bordighera. Geschichte Das 1887 errichtete Haus gehörte ursprünglich einem Schweizer Hotelier namens Adolf Angst (1847–1924) (nicht identisch mit dem gleichnamigen Schweizer Textilunternehmer Adolf Angst) und wurde von einer vorwiegend britischen Klientel während der Wintermonate genutzt. Es war mit modernem Komfort ausgestattet, alle Zimmer wiesen elektrisches Licht und fließendes Warm- und Kaltwasser auf. Die Bettenkapazität des Hotels erlaubte eine Belegung mit hundert Gästen. Im Jahr 1900 kündigte angeblich Queen Victoria ihren Besuch im Hotel Angst an, der jedoch nie stattfand. Ein wesentlicher Teil der Einnahmen des Hauses speiste sich aus seiner Nähe zum Glücksspieltourismus von San Remo. Im Ersten Weltkrieg wurde das Hotel zum Lazarett umfunktioniert. Nach der Wiedereröffnung gelang es nicht mehr, den Rang des Hauses während der Belle Époque zu erreichen. Einige Jahrzehnte dämmerte der stattliche Bau als Ruine dahin, die auffällige Aufschrift „Angst“ über dem Haupteingang machte es zum beliebten Fotomotiv. Um 2013 fasste ein Mailänder Immobilienfonds nach mehr als 75 Jahren Verfall statt des allgemein erwarteten Abrisses Pläne einer Renovierung mit teilweiser Nutzung als Wohnungseigentum. 2017/18 begannen die Bauarbeiten. Literatur John von Düffel: Hotel Angst. DuMont, Köln 2006, ISBN 3-8321-7957-7 (Erzählung). Emma Garnier: Grandhotel Angst. Penguin, München 2017, ISBN 978-3-328-10088-1 (Roman). Weblinks Artikel aus DEAR Magazin Lost Places: Einer der zahlreichen im Netz kursierenden Kurzfilme über die Hotelruine Einzelnachweise
Hôtel Angst

L'Hôtel Angst est un hôtel historique, en activité depuis 1887, situé à Bordighera en Italie. Histoire L'hôtel est construit en 1887 par l'entrepreneur suisse Adolf Angst, ayant l'intention d'ouvrir un grand hôtel de luxe. L'hôtel rencontre un succès remarquable, attirant une clientèle britannique pendant les mois d'hiver. Le succès est tel qu'en 1900, la reine Victoria du Royaume-Uni réserve toute la structure pour elle et son entourage pour une saison, bien que son voyage soit ensuite annulé en raison de la seconde guerre des Boers. Pendant la Première Guerre mondiale, l'hôtel est transformé en hôpital militaire. Après la mort d'Adolf Angst en 1924, la gestion de l'hôtel passe à son gendre. L'hôtel est fermé vers la Seconde Guerre mondiale et reste abandonné pendant environ quatre-vingts ans. À partir de 2018, la structure fait l'objet de grands travaux de restauration visant à transformer l'hôtel en appartements de luxe. À la fin de 2022, alors que les travaux sont toujours en cours, il est annoncé que plus de 35 % des appartements ont trouvé des acheteurs. Description Le bâtiment présente un style éclectique. Galerie d'images Notes et références Notes (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Hotel Angst » (voir la liste des auteurs). Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’hôtellerie Portail de la Ligurie
Hotel Angst

L'Hotel Angst è uno storico albergo di lusso di Bordighera sulla riviera di Ponente in Italia. Storia L'albergo venne costruito nel 1887 dall'imprenditore svizzero Adolf Angst, intenzionato ad aprire un grande albergo di lusso. L'albergo raccolse un notevole successo, venendo frequentato da una clientela di origine britannica nei mesi invernali. Il successo fu tale che nel 1900 la regina Vittoria del Regno Unito riservò per se e il suo entourage l'intera struttura per una stagione, anche se il suo viaggio venne successivamente annullato a causa della seconda guerra boera. Durante la prima guerra mondiale, l'hotel venne trasformato in un ospedale militare. In seguito alla morte di Adolf Angst nel 1924, la gestione dell'albergo passò al suo genero. La sua decadenza cominciò nel periodo tra le due guerre a causa del crollo del turismo aristocratico. La chiusura definitiva avvenne nel 1936, rimanendo abbandonato per circa ottant'anni. A partire dal 2018, la struttura è sottoposta a importanti lavori di restauro mirati a trasformare l'albergo in appartamenti di lusso. Alla fine del 2022, a lavori ancora in corso, è stato annunciato che oltre il 35% degli appartamenti aveva trovato degli acquirenti. Descrizione L'edificio presenta uno stile eclettico. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Hotel Angst
Lago di Osiglia (area protetta)

Lago di Osiglia è un sito di interesse comunitario della Regione Liguria, nell'ambito della Direttiva 92/43/CEE (Direttiva Habitat), designato inoltre come Zona Speciale di Conservazione. Comprende un'area di 409 ettari nel territorio del comune di Osiglia, in provincia di Savona. Territorio Il SIC comprende l'area circostante all'omonimo lago artificiale, realizzato nel 1939. Si tratta dei versanti boschivi dei rilievi che costituiscono la conca lacustre, drenati da vari corsi d'acqua che si gettano nel lago. A livello litologico la zona comprende parecchie tipologie di rocce sia di origine sedimentaria, come conglomerati e arenarie, sia metamorfica, come micascisti e filladi, sia magmatica, come porfidi e rioliti. Flora e vegetazione Nel SIC/ZSC prevalgono i boschi, sia di latifoglie (in particolare faggete e castagneti), sia di conifere (tra le quali prevale il pino silvestre). Di particolare valore ambientale sono le zone di vegetazione riparia che si conservano negli impluvi percorsi dagli affluenti del lago. Fauna L'area lacustre è importante soprattutto per gli uccelli acquatici, in particolare gli anatidi, e nel SIC sono state segnalate circa una quarantina di specie ornitiche protette. Tra gli invertebrati si può ricordare la presenza nel sito del raro carabide Carabus vagans. Tra le varie misure di conservazione previste per l'area protetta c'è quella di garantire la presenza di un certo numero di alberi morti o deperienti per ettaro, in modo da assicurare la presenza di un habitat adeguato per gli insetti xilofagi con lunghi periodi di sviluppo larvale. Una particolare attenzione viene inoltre prestata agli eventuali interventi che possano interessare le coste del lago, perché ne venga il più possibile ridotto l'impatto sull'habitat degli uccelli acquatici. Attività La zona attorno al lago è percorsa da vari itinerari escursionistici, tra i quali quello di collegamento con il Colle del Melogno. Lo specchio d'acqua costituisce una riserva di pesca, ed è inoltre frequentato dagli appassionati di canoa. Note Voci correlate Siti di interesse comunitario della Liguria Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lago di Osiglia Collegamenti esterni (EN) Lago di Osiglia, su Sistema informativo europeo della natura - Common Database on Designated Areas, EEA.
Lago di Osiglia

Lago di Osiglia este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 409 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Lago di Osiglia este situat la coordonatele 44.3006°N 8.1961°E﻿ ()44.3006; 8.1961. Înființare Situl Lago di Osiglia a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 39 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în iunie 2015. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 5 habitate naturale: Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Păduri de Castanea sativa. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (37): uliu păsărar (Accipiter nisus), pițigoi codat (Aegithalos caudatus), rață mare (Anas platyrhynchos), lăstunul mare (Apus apus), ciuf-de-pădure (Asio otus), cucuvea (Athene noctua), șorecarul comun (Buteo buteo), sticlete (Carduelis carduelis), mierla de apă (Cinclus cinclus), cioară neagră (Corvus corone), cuc (Cuculus canorus), ciocănitoare pestriță mare (Dendrocopos major), Dryobates minor, măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), rândunică (Hirundo rustica), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), pescăruș râzător (Larus ridibundus), pițigoi moțat (Lophophanes cristatus), codobatură galbenă (Motacilla alba), codobatură de munte (Motacilla cinerea), pițigoi mare (Parus major), vrabie (Passer domesticus), cormoran mare (Phalacrocorax carbo), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), ciocănitoarea verde (Picus viridis), mugurarul (Pyrrhula pyrrhula), sitar de pădure (Scolopax rusticola), țiclete (Sitta europaea), scatiu (Spinus spinus), graur (Sturnus vulgaris), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), sturz (Turdus pilaris) pești (2): Barbus plebejus, Protochondrostoma genei Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 7 specii de plante, 2 specii de amfibieni, 2 specii de mamifere, 3 specii de nevertebrate, 1 specie de pești, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Ceppo Tomena

Ceppo Tomena este o arie protejată (arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 2.068 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Ceppo Tomena este situat la coordonatele 43.917497°N 7.769435°E﻿ ()43.917497; 7.769435. Înființare Situl Ceppo Tomena a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în februarie 2000 pentru a proteja 25 de specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 10 habitate naturale: Păduri de fag din Europa Centrală dezvoltate pe sol calcaros cu Cephalanthero-Fagion, Păduri de Castanea sativa, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Păduri de pin mediteraneene cu pini mezogeni endemici, Păduri de fag acidofile atlantice, cu subarboret de Ilex și, uneori, de asemenea, Taxus, la nivelul arbuștilor (Quercion robori-petraeae sau Ilici-Fagenion), Păduri de Quercus ilex și Quercus rotundifolia, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Păduri de stejar alb estice, Păduri de fag Luzulo-Fagetum. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate de păsări (25): uliu păsărar (Accipiter nisus), pițigoi codat (Aegithalos caudatus), buha (Bubo bubo), șorecarul comun (Buteo buteo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), șerpar (Circaetus gallicus), cuc (Cuculus canorus), ciocănitoare pestriță mare (Dendrocopos major), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), pițigoi moțat (Lophophanes cristatus), Lyrurus tetrix tetrix, mierlă de piatră (Monticola saxatilis), pițigoi de brădet (Periparus ater), viespar (Pernis apivorus), pitulice de munte (Phylloscopus bonelli), sitar de pădure (Scolopax rusticola), huhurez mic (Strix aluco), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), pupăză (Upupa epops) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 4 specii de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Torre de la Polvorera

La Torre de la Polvorera (en italià: Torre della Polveriera) és una torre de defensa situada als baluards dedicats a l'explorador Antonio Pigafetta, a la ciutat de l'Alguer, a l'illa de Sardenya. De forma cilíndrica, construïda a mitjans del segle xviii, durant el mandat dels Savoia, s'utilitzava com a arsenal per armes i pólvora, en la defensa contra els atacs des del mar. Referències