NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Santa Margherita Maria Alacoque

Santa Margherita Maria Alacoque är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den heliga Marguerite-Marie Alacoque. Kyrkan är belägen vid Via Germano Sommeiller i Rione Esquilino och tillhör församlingen Santa Croce in Gerusalemme. Kyrkan innehas av Jesu heliga hjärtas apostlar, en kvinnlig kongregation, grundad 1894 av vördnadsvärda Clelia Merloni. Beskrivning Kyrkan uppfördes mellan 1922 och 1925, men den konsekrerades inte förrän 1950. Arkitekterna Pietro Picca och Raffaele Pietrostefani ritade den enskeppiga interiören, dekorerad med marmor och förgyllningar. Högaltaret har intarsiaarbeten i lapis lazuli, malakit, onyx och alabaster. Cleto Liuzzi har utfört högaltarmålningen som framställer de heliga Marguerite-Marie Alacoque, Petrus, Paulus, Frans av Sales och Franciskus av Assisi som tillber Jesu heliga hjärta. Liuzzi har även målat sidoaltarmålningarna, vilka visar Jungfru Maria och den helige Josef. Julnatten 1936 tog vördnadsvärda Antonietta Meo emot sin första Kommunion i denna kyrka. Referenser Noter Webbkällor ”Santa Margherita Maria Alacoque”. info.roma.it. https://www.info.roma.it/monumenti_dettaglio.asp?ID_schede=3185. Läst 12 november 2017.
Chiesa di San Rocco (Tocco da Casauria)

La chiesa di San Rocco è una chiesa cattolica di Tocco da Casauria ubicata in Via Rovetone. Dedicata a San Rocco di Montpellier, essa risale al 1610. È oggi gestita dall'arcidiocesi di Chieti-Vasto e dalla parrocchia di Sant'Eustachio Martire. Storia La chiesa è stata costruita nel 1610. Descrizione Esterno L'edificio è stato costruito in tufo con pianta rettangolare ad aula. Le facciate anteriore e destra sono intonacate e dipinte in bianco, mentre gli altri lati (sinistro e posteriore) sono in tufo scoperto. La facciata anteriore è composta da una porta d'ingresso con cornice in pietra affiancata da due finestre quadrate (una a destra ed una a sinistra) anch'esse con cornice in pietra. Sopra la porta c'è un piccolo rosone, una finestra quadrata, una targa in pietra con una scritta in lingua latina ed un piccolo campanile in cima al tetto a due falde; la targa recita: Interno L'interno è costituito da una volta a botte e vi sono presenti un altare al centro di due affreschi, uno raffigurante Gesù Cristo ed uno la Madonna. Note Voci correlate Tocco da Casauria Storia dell'Abruzzo Architettura in Abruzzo Arcidiocesi di Chieti-Vasto Chiesa cattolica Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di San Rocco Collegamenti esterni Chiesa di San Rocco, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Fontana della Barcaccia

La Fontana della Barcaccia (nom italià) és una cèlebre font de Roma, situada a la Piazza di Spagna, al peu de l'escalinata de la Trinità dei Monti, que s'anomena així a causa del seu aspecte, que fa pensar en una barcassa que s'enfonsa. L'obra es va finalitzar el 1627, segons es diu inspirada per l'arribada a la plaça d'un vaixell durant la crescuda del Tíber el 1598. L'anècdota serviria perquè el papa Urbà VIII li encarregués la realització de la font a Pietro Bernini, ajudat del fill que més tard el sobrepassaria en fama i tècnica, Gian Lorenzo. Els Bernini van haver de superar algunes dificultats tècniques, degudes a la baixa pressió amb què circulava l'aigua de l'aqüeducte de l'Acqua Vergine en aquell punt concret. Com que no era possible habilitar-hi brolladors ni petites cascades, es va construir una bassa lleugerament més baixa, a nivell de terra envoltant la barca, on, de la popa i la proa, emergeixen petits raigs d'aigua potable. Completen la Barcaccia elements decoratius en forma de sols i abelles, símbols de la família papal que va encarregar l'obra, els Barberini.
Fontana della Barcaccia

Fontana della Barcaccia je barokní fontána v Římě. Nachází se na Piazza di Spagna pod Španělskými schody. Fontánu vybudoval v letech 1627 (nebo 1628) – 1629 Pietro Bernini, otec Giana Lorenza, na přání papeže Urbana VIII. Jméno Barcaccia bylo odvozeno od typu lodi. Fontána je vzpomínkou na povodeň, která v roce 1598 na náměstí přinesla loď. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Fontana della Barcaccia na slovenské Wikipedii. Literatura Heinz-Joachim Fischer: Rom. Zweieinhalb Jahrtausende Geschichte, Kunst und Kultur der Ewigen Stadt. DuMont Buchverlag, Köln 2001, ISBN 3-7701-5607-2, S. 214 Anton Henze: Kunstführer Rom. Philipp Reclam GmbH, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-010402-5, S. 304 Sergio Delli, Le fontane di Roma, Schwarz & Meyer Ed., Roma, 1985 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fontana della Barcaccia na Wikimedia Commons Fontana della Barcaccia La fontana della Barcaccia Archivováno 14. 4. 2013 na Wayback Machine. Fontana della Barcaccia Archivováno 29. 12. 2013 na Wayback Machine.
Fontana della Barcaccia

Die Fontana della Barcaccia (deutsch Barkassenbrunnen) ist ein Zierbrunnen auf der Piazza di Spagna vor der Spanischen Treppe in Rom. Er wurde 1626–1629 vom Bildhauer Pietro Bernini für Papst Urban VIII. geschaffen und gilt als Meisterwerk des Barock. Geschichte Die Fontana della Barcaccia wurde in den Jahren 1626 bis 1629 von Pietro Bernini, dem Vater von Gian Lorenzo Bernini, im Auftrag des Papstes Urban VIII. (Maffeo Barberini) gebaut. Dabei wurden Bienen, das heraldische Symbol der Familie des Pontifex, und die Tiara, an den äußeren Enden des Bootes in die Gestaltung einbezogen. An dem Werk arbeiteten der Bildhauer Battista Bancozzi und möglicherweise auch Gian Lorenzo Bernini mit. Der Name Barcaccia ist von der Form einer halbgeneigten Barkasse abgeleitet. Der Brunnen sollte an eine Hochwasserkatastrophe des Jahres 1598 erinnern, als der Platz überschwemmt und hier angeblich ein Boot gestrandet war. Als Material wurde Travertin verwandt. Gespeist wird der Brunnen von der Aqua Virgo. Wegen des zur Zeit der Erbauung schwachen Wasserdrucks wurde er leicht unter Straßenniveau angelegt. Am 19. Februar 2015 wurde der Brunnen von Hooligans von Feyenoord Rotterdam bei Krawallen im Vorfeld des Europa-League-Spiels gegen den AS Rom schwer vandalisiert. Einige Beschädigungen wurden von der Denkmalbehörde als irreversibel bezeichnet. Siehe auch Liste von Brunnen in Rom Literatur Hans-Ulrich Kessler: Pietro Bernini (1562-1629). Hirmer Verlag 2005, ISBN 3-77-749010-5. Heinz-Joachim Fischer: Rom. Zweieinhalb Jahrtausende Geschichte, Kunst und Kultur der Ewigen Stadt. DuMont Buchverlag, Köln 2001, ISBN 3-7701-5607-2, S. 214. Anton Henze: Kunstführer Rom. Philipp Reclam GmbH, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-010402-5, S. 304. Touring Club Italiano: Guida Rossa, Roma. Mailand 2013, ISBN 8-83-656192-6, S. 373. Weblinks Fontana della Barcaccia Einzelnachweise
Fontana della Barcaccia

The Fontana della Barcaccia (Italian: [barˈkattʃa]; "Fountain of the Boat") is a Baroque-style fountain found at the foot of the Spanish Steps in Rome's Piazza di Spagna (Spanish Square). Pope Urban VIII commissioned Pietro Bernini in 1623 to build the fountain as part of a prior Papal project to erect a fountain in every major piazza in Rome. The fountain was completed between 1627 and 1629 by Pietro possibly along with the help of his son Gian Lorenzo Bernini, especially after his father's death on August 29, 1629. Description The sculptural fountain is made into the shape of a half-sunken ship with water overflowing its sides into a small basin. The source of the water comes from the Acqua Vergine, an aqueduct from 19 BCE. Bernini built this fountain to be slightly below street level due to the low water pressure from the aqueduct. Water flows from seven points of fountain: the center baluster; two inside the boat from sun-shaped human faces; and four outside the boat. According to legend, as the River Tiber flooded in 1598, water carried a small boat into the Piazza di Spagna. When the water receded, a boat was deposited in the center of the square, and it was this event that inspired Bernini's creation. The fountain is decorated with the papal coat of arms of the Barberini family as a reminder of Pope Urban VIII's ancestry. Damage and restoration On May 15, 2007 four drunken tourists damaged the monumental fountain with a large screwdriver, inflicting a deep scratch and the detachment of a significant part of the papal coat of arms. The carabinieri who rushed to the place were attacked by the four vandals, but still managed to get them under arrest and prevent further damage. Restoration on the fountain has been carried out several times, the last being in 2014, through a private donation of €209,960. A few weeks after the unveiling, the fountain was damaged on 19 February 2015 by a group of Dutch football hooligans, who were in Rome to support Rotterdam-based club Feyenoord in a Europa League match against A.S. Roma. The group, allegedly under the influence of alcohol and drugs, stepped into the fountain and threw bottles and rubbish in it before clashing with the police. In popular culture The English poet John Keats could hear the sound of the fountain's water flowing soothingly from his deathbed. He said it reminded him of lines from the 17th-century play Philaster, or Love Lies a-Bleeding (1611) and was the source for his epitaph: "Here lies one whose name was writ in water." Jess Walter uses the fountain as a plot device in Beautiful Ruins. See also List of works by Gian Lorenzo Bernini References External links Web gallery of Art Roma-SPQR
Fuente de la Barcaza

La Fuente de la Barcaza (en italiano: Fontana della Barcaccia) es una célebre fuente de Roma de estilo barroco, que se encuentra situada en plaza de España, al pie de las escalinatas de la Trinità dei Monti. La obra fue encargada por el papa Urbano VIII a Pietro Bernini, que fue ayudado en la construcción por su hijo Gian Lorenzo. La fuente que representa una barcaza a medio hundir fue realizada entre 1627 y 1629. El diseño está inspirado, según cuenta la tradición, en la llegada a la plaza de una barca durante la crecida del río Tíber, en la Navidad de 1598.​ Pietro Bernini tuvo que superar algunas dificultades técnicas en su construcción, debido a la baja presión con que corría el agua en esta zona, procedente del acueducto del Acqua Vergine. Como no era posible habilitar ni manantiales ni cascadas, construyó una bañera de forma ovalada a nivel ligeramente más bajo que el de la calle, que envuelve a una barca semihundida, con la proa y la popa idénticas, más elevadas que los bordes laterales. Completan la fuente elementos decorativos en forma de soles y abejas, símbolos de la familia Barberini a la que pertenecía el papa Urbano VIII. Referencias Sergio Delli, Le fontane di Roma, Schwarz & Meyer Ed., Roma, 1985 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Fuente de la Barcaza.
Fontaine de la Barcaccia

La fontaine de la Barcaccia (fontana della Barcaccia, fontaine de la barque, en italien) est une fontaine romaine monumentale, chef-d'œuvre baroque de 1629 des sculpteurs italiens Pietro Bernini et Gian Lorenzo Bernini (Le Bernin) (père et fils), du centre de la place d'Espagne (piazza di Spagna), au pied de l'escalier de la Trinité-des-Monts du XVIIIe siècle, du centre historique de Rome en Italie. Sculpture allégorique en forme de barque semi-naufragée dans un bassin, prenant l'eau de toute part, en mémoire de la terrible catastrophe naturelle-inondation record du Tibre de Noël du 24 décembre 1598. Historique La « fontaine Barcaccia » est un chef-d'œuvre de sculpture baroque italienne, commandé en 1629 par le pape Urbain VIII aux sculpteurs italiens Pietro Bernini et Gian Lorenzo Bernini (Le Bernin) (père et fils). Durant l'inondation-déluge historique du Tibre de Noël du 24 décembre 1598, les Romains et le Pape en personne, de l'époque, Clément VIII, étaient obligés de traverser entre autres cette place dans des barques, du fait de la hauteur d'eau due à la crue. Cette fontaine en travertin (dont la proue et la poupe sont symétriquement identiques) est remplie d'une eau bleu turquoise très claire de l'aqueduc de l'Aqua Virgo (du réseau d'alimentation en eau potable de Rome, qui passe sous la place). La barque est figurée comme prenant l'eau de toute part (précisément par sept points, symbole des sept crues historiques les plus destructrices du Tibre). Elle est ornée à ses extrémités du blason et symboles héraldiques (tiare pontificale, soleil, abeilles) du pape Urbain VIII (de la famille Barberini, originaire de Florence). Cette fontaine de Rome, fontaine à vœux, est toujours parsemée de pièces de monnaie qu'y jettent les Romains, mais aujourd'hui surtout les touristes du monde entier. Aspect technique Alimentée par l'aqueduc de l'Aqua Virgo, la fontaine est placée dans une fosse au ras du sol semi-enterrée en raison d'un problème de pression d'eau naturelle insuffisante pour l'alimenter à l'époque de sa construction au XVIIe siècle. Anecdote Elle est gravement vandalisée, entre autres, le 19 février 2015 par des supporteurs hooligans du club de football néerlandais Feyenoord Rotterdam, à l'occasion d'un match de Ligue Europa 2014-2015 contre l'AS Roma, mais elle fut très vite remise en son état habituel. curiosité Giò Stajano dans les années 50 avec Novella Parigini et l'un de ses modèles, à partir d'une idée du film de Federico Fellini, ils ont pris un bain dans la Fontana della Barcaccia à Rome. Notes et références Voir aussi Tourisme en Italie Centre historique de Rome Liste des fontaines de Rome Fontaines de la Rome antique Liste du patrimoine mondial en Italie Liens externes « Crues du Tibre à Rome », sur www.destinationrome.fr Portail des bassins et des fontaines Portail du baroque Portail de Rome
Fontana della Barcaccia

Fontana della Barcaccia je fontana u Rimu, smještena na Španjolskom trgu podno Španjolskih stuba. Fontanu je sagradio kipar Pietro Bernini (1627. – 1629). Fontana je napravljena u obliku nasukanog broda napunjenog vodom. Barcaccia znači orprilike "bezvrijedan brod". Prema tradiciji fontana je napravljena u znak sjećanja na poplavu Tibera 1598., kada je na tom mjestu, nakon povlačenja vode, ostao nasukan brodić. Stilski je fontana izvedena u duhu kasnog manirizma, s preuveličanim dimenzijama. Pčele i sunce, ukrasi kojim je ukrašena fontana, preuzeti su iz grba pape Urbana VIII. koji je bio naručitelj radova. Fontana della Barcaccia je omiljeno mjesto sastanka u Rimu. Izvori Vanjske poveznice
Fontana della Barcaccia w Rzymie

Fontana della Barcaccia – barokowa fontanna w Rzymie, na Piazza di Spagna (Placu Hiszpańskim), u stóp Schodów Hiszpańskich. Ma formę na wpół zatopionej łodzi, przez której burty przelewa się woda. Została zamówiona przez papieża Urbana VIII i ukończona w 1627 roku przez Pietro Berniniego i jego syna Gianlorenzo Berniniego. Formę fontanny wybrano by przypomnieć powódź, która zalała Piazza di Spagna w 1598. Źródła Rendina, Claudio (1999). Enciclopedia di Roma. Przypisy
Fontana della Barcaccia

Fontana della Barcaccia ("Fonte da Barcaça") é uma fonte barroca localizada na Piazza di Spagna, em Roma, Itália, logo abaixo da Escadaria de Espanha. Seu nome é uma referência ao seu formato de um barco semi-afundando com água jorrando das amuradas. A fonte foi encomendada pelo papa Urbano VIII e completada em 1627 por Pietro Bernini e seu filho, Gian Lorenzo Bernini. Este formato foi escolhido pois, antes da construção dos muros na margem do Tibre, o rio geralmente provocava enchentes e, em 1598, houve uma particularmente ruim e a Piazza di Spagna ficou pelo menos um metro debaixo d'água. Quando a enchente cedeu, um barco ficou encalhado na praça. O poeta inglês John Keats gostava de ouvir o confortante som da água desta fonte em seu leito de morte. Segundo ele, o som lembrava-lhe falas de peças antigas e foi a fonte de seu epitáfio: "Aqui jaz aquele cujo nome foi escrito na água". Galeria Referências Ligações externas
Fontana della Barcaccia

Fontana della Barcaccia (italijansko [barˈkattʃa]; "Vodnjak barka") je vodnjak v baročnem slogu, ki ga najdemo ob vznožju Španskih stopnic na rimskem Španskem trgu (Piazza di Spagna). Papež Urban VIII. je leta 1623 Pietru Berniniju naročil gradnjo vodnjaka kot del predhodnega papeškega projekta postavitve vodnjaka na vseh večjih trgih v Rimu. Vodnjak je med letoma 1627 in 1629 dokončal Pietro, verjetno skupaj s pomočjo svojega sina Gian Lorenza Berninija, zlasti po očetovi smrti 29. avgusta 1629. Opis Skulpturalna fontana je oblikovana v obliki napol potopljene ladje, s strani katere se voda preliva v majhno kotanjo. Vir vode izvira iz Acqua Vergine, akvadukta iz leta 19 pr. n. št. Bernini je zaradi nizkega pritiska vode iz akvadukta ta vodnjak zgradil nekoliko pod nivojem ulice. Voda teče iz sedmih točk vodnjaka: osrednji baluster; dva v čolnu iz sončnih človeških obrazov; in štiri zunaj čolna. Po legendi je ob poplavi reke Tibere leta 1598 voda odnesla majhen čoln na Španskem trgu. Ko se je voda umaknila, je bil v središču trga odložen čoln in prav ta dogodek je navdihnil Berninijevo ustvarjanje. Vodnjak je okrašen s papeškim grbom družine Barberini kot spomin na prednike papeža Urbana VIII. Poškodbe in obnova 15. maja 2007 so štirje pijani turisti z velikim izvijačem poškodovali monumentalni vodnjak in naredili globoko prasko, s katero je odlepil pomemben del papeškega grba. Karabinjerje, ki so prihiteli na kraj, so napadli štirje vandali, a jim je vseeno uspelo aretirati in preprečiti nadaljnjo škodo. Obnova fontane je bila izvedena že večkrat, nazadnje leta 2014 z zasebno donacijo v vrednosti 209.960 €. Nekaj tednov po odkritju je fontano 19. februarja 2015 poškodovala skupina nizozemskih nogometnih huliganov, ki so bili v Rimu, da bi podprli klub Feyenoord iz Rotterdama na tekmi Lige Evropa proti A.S. Romi. Skupina, domnevno pod vplivom alkohola in mamil, je stopila v fontano in vanj metala steklenice in smeti, preden se je spopadla s policijo. V popularni kulturi Angleški pesnik John Keats je s smrtne postelje lahko slišal zvok vodnjaka, ki je pomirjujoče tekel. Rekel je, da ga spominja na vrstice iz igre Philaster, or Love Lies a-Bleeding (1611) iz 17. stoletja in je bil vir njegovega epitafa: »Tukaj leži nekdo, čigar ime je bilo napisano v vodi«. Jess Walter uporablja vodnjak kot pripomoček za zaplet v Lepih ruševinah (Beautiful Ruins). Sklici Zunanje povezave Web gallery of Art Roma-SPQR
Fontana della Barcaccia

Fontana della Barcaccia är en fontän i Rom, belägen på Piazza di Spagna vid foten av Spanska trappan. Den utfördes 1627–1629 av skulptören Pietro Bernini. Han assisterades av sin son Giovanni Lorenzo. Fontänen är utformad som en vattenfylld båt som ser ut att ha strandat. Barcaccia betyder ungefär "värdelös båt". Enligt en tradition går detta tillbaka på Tiberns svåra översvämning år 1598, då en båt skall ha gått på grund vid foten av Pincio. Stilistiskt är fontänen utförd i ett senmanieristiskt formspråk med sina överdimensionerade former. Bina och solarna, som smyckar fontänen, kommer från beställaren påven Urban VIII Barberinis heraldiska vapen. Fontana della Barcaccia är en omtyckt mötesplats i Rom. Källor ”Fontana della Barcaccia”. Roma medioevale e moderna: Fontane. Sovrintendenza Capitolina ai Beni Culturali. http://www.sovraintendenzaroma.it/i_luoghi/roma_medioevale_e_moderna/fontane/fontana_della_barcaccia. Läst 24 februari 2016. Ausenda, Marco (2002) (på italienska). Roma (9). Milano: Touring Club Italiano. sid. 366. ISBN 88-365-2541-5 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fontana della Barcaccia.
Фонтан Баркачча

Фонтан Баркачча (італ. Fontana Barcaccia — фонтан човник) — фонтан в стилі бароко на площі Іспанії в Римі біля Іспанських сходів. Історія Побудований у 1627–1629 роках за проєктом П'єтро Берніні, майстра фонтанної справи, батька Лоренцо Берніні на замовлення папи Урбана VIII. Назву Баркачча (баркас, човник) фонтан отримав завдяки своїй формі напівзатопленого човна і був встановлений у пам'ять про повінь в Римі у 1598 році, коли на затопленій площі сів на мілину човен. Події того року і обіграв П'єтро Берніні в своєму несподіваному проєкті для фонтану. Фонтан забезпечується водою з античного акведука Аква Вірго. Галерея Посилання Fontana Barcaccia (італ.)
Chiesa di San Giovanni Evangelista (Montorfano)

La chiesa di San Giovanni Evangelista è la parrocchiale di Montorfano, in provincia e diocesi di Como; fa parte del vicariato di Lipomo. Storia La prima citazione di una chiesetta a Montorfano, filiale della cattedrale di Como, risale al 1044; nel 1398 la cappella, che nel XII secolo era entrata a far parte dell'arcidiocesi di Milano, risultava dipendente dalla pieve di San Vincenzo di Galliano, come si legge nella Notitia cleri. Nel 1578 la chiesa fu ricostruita, per poi essere consacrata il 12 luglio 1582 dall'arcivescovo di Milano Carlo Borromeo; venne visitata nel 1606 dall'arcivescovo Federico Borromeo e nel 1666 si provvide a sopraelevare e a decorare il campanile. Dalla relazione della visita pastorale del 1764 dell'arcivescovo Giuseppe Pozzobonelli si apprende che la parrocchiale, avente come filiale l'oratorio dell'Addolorata e Sant'Antonio di Padova in località Cà Franca, era sede dei due sodalizi del Santissimo Sacramento e della Santa Croce. Trent'anni dopo, nel 1794 la chiesa fu interessata da un intervento di rifacimento, in occasione del quale si procedette alla ricostruzione delle volte. Nel 1900 l'arcivescovo Andrea Carlo Ferrari, durante la sua visita, trovò che il numero dei fedeli era pari a 850 e che la parrocchiale, in cui aveva sede la confraternita del Santissimo Sacramento, aveva alle proprie dipendenze l'oratorio della Beata Vergine Addolorata. La chiesa, già compresa a partire dal 1907 nel vicariato di Alzate, nel 1969 fu aggregata a quello di Cantù, poi trasformato in decanato tre anni dopo; il tetto della struttura venne restaurato nel 1974 e l'anno seguente, visto l'aumento del numero dei fedeli, fu costruito un nuovo presbiterio. Con la decisione della Sacra Congregazione per i vescovi del 15 settembre 1982, ratificata il 15 ottobre successivo dal vescovo comense Teresio Ferraroni, la parrocchia montorfanese passò dall'arcidiocesi di Milano alla diocesi di Como. Descrizione Esterno La facciata a capanna della chiesa, rivolta a mezzogiorno e tripartita da quattro semicolonne sorreggenti il fregio, caratterizzato dalla scritta "DOM ET S. IOHANNI EV.", e il frontone, presenta al centro il portale d'ingresso, sormontato da una finestra di forma semicircolare. Annesso alla parrocchiale è il campanile a base quadrata, la cui cella presenta su ogni lato una monofora ed è coronata dalla cupola poggiate sul tamburo. Interno L'interno dell'edificio si compone di un'unica navata, le cui pareti sono scandite da lesene; al termine dell'aula si sviluppa il presbiterio, rialzato di due gradini e chiuso dall'abside semicircolare. Note Voci correlate Montorfano Arcidiocesi di Milano Diocesi di Como Regione ecclesiastica Lombardia Parrocchie della diocesi di Como Pieve di Galliano Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di San Giovanni Evangelista Collegamenti esterni Parrocchia di S. GIOVANNI EVANGELISTA, su parrocchiemap.it. URL consultato il 30 marzo 2022.
Castello Borgia

Castello Borgia (také Hrad Borgia nebo Rocca di Nepi) je renesanční hrad ze 16. století nacházející se v Nepi v provincii Viterbo v Itálii, původně upravený pro Lucrezii Borgiu. Hrad se vyznačuje velkým čtvercovým nádvořím obklopeným zdmi ze všech stran a kruhovými věžemi na každém rohu. Historie Hrad byl původně postaven ve 12. století. V 15. století jej rozšířil kardinál Rodrigo Borgia (pozdější papež Alexandr VI.) a daroval ho své dceři Lucrezii. V té době byl Borgia guvernérem Nepi. Hrad byl dále renovován rodem Farnese během 16. století. V roce 1798 byl hrad poškozen Francouzi a poté chátral. V roce 1819 se hrad stal předmětem skici, kterou vytvořil cestující malíř J. M. W. Turner. Tato skica je nyní součástí stálé sbírky galerie Tate Britain. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Castello Borgia na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rocca dei Borgia na Wikimedia Commons