NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Orto Botanico dell'Università di Ferrara

L'Orto botanico dell'Università di Ferrara és una institució del Departament de Biologia i Evolució de la Facultat de Ciències de la Universitat de Ferrara. Està situat en el jardí del Palau dels banys turcs, al qual s'accedeix pel Corso Porta Mare 2b. Algunes notes històriques Va ser fundat el 1771 després de la concessió a totes les universitats per establir un jardí botànic per experiments acadèmics, en aquell temps anomenat Jardí tranquil. Malgrat que la institució botànica de l'Orto és posterior a la fundació de la Universitat pels Este (1391), l'activitat de la facultat de medicina ja funcionava, gràcies a la presència de la cort dels Este: importants figures relacionades amb les ciències mèdiques, com ara Berengario da Carpi, Niccolò Leoniceno, Giovanni Manardo i Gabriele Falloppio. La ubicació del jardí abans estava en el pati del Palazzo Paradiso que albergava l'antiga seu de la universitat. Des del final del segle xviii fins al 1919 el jardí botànic va ser en diferents llocs fins que va ser traslladat a la via Scandiana, una zona que va resultar no apta per a activitats botàniques. En 1925 el jardí va situar-se de nou al lloc original, fins que finalment va ser ubicat el 1963, al jardí del Palau dels banys turcs. Alberga nombroses espècies botàniques ja sigui a l'aire lliure, o bé en hivernacles. Estructura i composició Conté al voltant de 700 espècies a l'aire lliure (4.500 m²) organitzades en tres secciones principals: L'àrea sistemàtica: espècies ordenades per classificació botànica, amb subseccions per Pteridophyta, Gymnospermae, Angiospermophyta i Dicotyledon. L'àrea de plantes útils, dividida en els sectors de l'horta, plantes d'ús antròpic divers, plantes aromàtiques i plantes medicinals. L'àrea de jardins temàtics comprèn plantes ornamentals recollides en petits jardins temàtics incloent el jardí de roques, l'angle ombrívol, el jardí mediterrani, el jardí anglès i el jardí japonès. El jardí botànic també inclou tres hivernacles amb una superfície de 243 m² i compta amb unes 1.300 espècies tropicals i subtropicals. Durant el període càlid aquestes plantes es mouen a zones fora de l'exposició, arribant a crear una quarta secció de plantes exòtiques, que inclou falgueres, plantes sensibles, plantes epífites, plantes carnívores, plantes exòtiques d'oficina, les plantes de les regions tropicals i subtropicals, i les plantes de l'extrem Orient. A partir del 2004 hi ha una cinquena secció dedicada la flora protegida que comprèn plantes aquàtiques, plantes terrestres rares, plantes rares halòfiles i brugueres.
University of Ferrara Botanic Garden

The University of Ferrara Botanic Garden is a 4,500 square metre botanical garden operated by the University of Ferrara. It is located at Corso Porta Mare, 2b, I-44100 Ferrara, Emilia-Romagna, Italy, and is open weekday mornings. Admission is free. The university's garden was originally established in 1771 at a location on the via Paradiso, but in 1963 it was moved to its present location. It currently contains about 1300 species in its greenhouse (243 m2), and some 700 species outdoors, arranged into four major sections as follows: Systematic - species arranged by botanic classification, with subsections for Pterophyta, Angiospermophyta, Monocotyledons, Dicotyledons Exotic plants Useful plants - subsections for fruits, medicinal plants, aromatic plants, and miscellaneous Theme gardens - ornamental plants in an aquatic garden, English garden, Italian garden, Japanese garden, Mediterranean garden, rock garden, and shade garden. See also List of botanical gardens in Italy References Orto Botanico dell'Università di Ferrara (Italian) Horti entry (Italian)
Jardin botanique de l'université de Ferrare

Le jardin botanique de l'université de Ferrare est une institution du département de biologie et d'évolution de la faculté de sciences de l'université de Ferrare. Il est situé dans le jardin du Palazzo Turchi di Bagno auquel on accède du Corso Porta Mare. Autrefois, l'emplacement original du jardin se trouvait dans la cour du palazzo Paradiso (it) qui abritait l'ancien siège de l'université. Historique En 1771, à la suite de la promulgation de nouveaux statuts, l'Université se dote d'un jardin botanique, dit à l'époque « Orto dei Semplici » (jardin des simples). Et sa création tardive par rapport à celle des autres jardins universitaires n'enlève rien aux recherches botaniques déjà effectuées au sein de son université connue pour être à la Renaissance l'une des meilleures écoles de médecine, en premier lieu de botanique, faisant de Ferrare, avec son enseignement dans cette discipline, un des centres les plus importants d'Europe : en effet, sous l'impulsion de la maison d'Este, de nombreux médecins passionnés de botanique affluèrent à Ferrare parmi lesquels Berengario da Carpi, Niccolò Leoniceno, Giovanni Manardo, Gabriel Fallope ainsi que Antonio Musa Brasavola, fondateur, en 1536, du jardin botanique du Belvedere. En 1772, sous l'égide du préfet Francesco Maria Giacomini, il est publié un catalogue contenant 2 800 taxons indigènes et exotiques. Au début du XIXe siècle, le jardin passe sous la responsabilité d'Antonio Campana dont le travail sera poursuivi par Francesco Jachelli et son fils. De la fin du XIXe siècle jusqu'en 1919, sa direction est confiée au professeur Carlo Massalongo, éminent savant, qui ne pourra cependant empêcher le déplacement du jardin de via Paradisio à via Scandiana, une zone qui se révèle rapidement inadaptée aux activités botaniques. En 1925 le jardin est de nouveau déplacé jusqu'à ce qu'il soit définitivement établi en 1963, dans le jardin du palazzo Turchi Bagno. Il accueille de nombreuses espèces végétales aussi bien en plein champ que sous serre. Structure et collections Voir aussi Source de la traduction (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Orto botanico dell'Università di Ferrara » (voir la liste des auteurs). Articles connexes Jardin botanique Liste de jardins botaniques en Italie Portail de la botanique Portail du jardinage et de l’horticulture Portail de l'Émilie-Romagne
Universitat de Roma III

La Universitat de Roma III (en italià: Università degli Studi Roma Tre) és la tercera universitat pública de Roma en termes cronològics i la segona en nombre d'estudiants inscrits. El logotip de la Universitat està format per una porta estilitzada i per un triangle inserit en l'arc. Aquest logotip representa la Porta Sant Paolo i la Piràmide Cestia, llocs que es troben prop de la Universitat. Història La Universitat va ser fundada en 1992 per satisfer la demanda d'educació superior que havia afectat la ciutat de Roma. El creixement va ser ràpid i s'ha passat de 7.000 estudiants (curs 1992/93) a 35.310 (curs 2015/16). La universitat va ser creada amb l'objectiu de recuperar àrees industrials i productives abandonades o degradades, servint com a agent de recualificación urbana, i articulant les seves seus al voltant de la línia B del metro de Roma. La seva seu central se situa al barri Ostiense, en una antiga indústria d'automòbils Alfa Romeo, en les rodalies de la basílica de Sant Pablo. Organització Departaments i Escoles Escola de Ciències Econòmiques i Administratives Departament d'Economia Departament de Ciències de l'Administració Escola de Lletres, Filosofia i Idiomes Departament de Filosofia, Comunicació i Espectacle Departament de Llengües, Literatures i Cultures Departament d'Humanitats Departament d'Arquitectura Departament de Jurisprudència Departament d'Enginyeria Departament de Matemàtiques i Física Departament de Ciències Departament de Ciències de l'Educació Departament de Ciències Polítiques Professors Luciano del Castell Andrea Riccardi Alessandro Figà Talamanca Luigi Ferrajoli Alumnat Noemi Virginia Raggi Vegeu també Universitat de Roma "La Sapienza" Referències
Universität Rom III

Die Universität Rom III (italienisch Università degli studi di Roma Tre) ist neben der Universität La Sapienza, der Universität Tor Vergata und der Universität Foro Italico eine der vier staatlichen Universitäten in Rom. Die Universität Rom III ist die chronologisch nach Gründungsjahr betrachtet dritte Universität, was sich in ihrem Namen widerspiegelt. Sie entstand 1992 aus einer Abspaltung der älteren Universität „La Sapienza“. Die Universität Rom III hat verschiedene Standorte in der Stadt, der größte Teil liegt im Stadtviertel Ostiense unweit der Porta San Paolo/Porta Ostiensis. Die Universität Rom III besteht aus acht Fakultäten: Architektur Wirtschaftswissenschaft Jurisprudenz Ingenieurwissenschaft Geisteswissenschaften (Literatur und Philosophie) Bildungswissenschaften Mathematik und Naturwissenschaften Politikwissenschaft Weblinks Internetseite der Universität (italienisch) Einzelnachweise
Universidad de Roma III

La Universidad de Roma Tres (en italiano: Università degli Studi Roma Tre) es la tercera universidad pública de Roma en términos cronológicos y la segunda en número de estudiantes inscritos. El logotipo de la Universidad está formado por una puerta estilizada y por un triángulo insertado en el arco. Este logotipo representa la Porta San Paolo y la Pirámide Cestia, lugares que se encuentran cerca de la Universidad. Historia La Universidad fue fundada en 1992 para satisfacer la demanda de educación superior que había afectado la ciudad de Roma. El crecimiento fue rápido y se ha pasado de 7.000 estudiantes (curso 1992/93) a 35.310 (curso 2015/16).​ La universidad fue creada con el objetivo de recuperar áreas industriales y productivas abandonadas o degradadas, sirviendo como agente de recualificación urbana, y artículando sus sedes en torno a la línea B del metro de Roma. Su sede central se ubica en el barrio Ostiense, en una antigua industria de automóviles Alfa Romeo, en las cercanías de la basílica de San Pablo. Tienes sedes además en la inmediación de las estaciones de metro Marconi, Garbatella y Termini, así como en el ex matadero de la ciudad, en Testaccio. Oferta formativa La oferta formativa de la Universidad consiste en 29 cursos de grado, con una duración de tres años; 41 cursos de grado magistral, que duran dos años; 2 cursos de grado magistral en un solo ciclo de cinco años (Derecho y Ciencias de la Educación Primaria). Propone, también, los cursos de especialización de postgrado, máster y doctorados de investigación. El proceso de transformación reciente, iniciado por la Ley de Reforma Universitaria (N.º 240/2010), que ha llegado a su cumplimiento, ha realizando significativos cambios en la organización de los servicios educativos y de investigación. El nuevo marco incluye 12 Departamentos y dos Escuelas. Los Departamentos son ahora responsables de la investigación científica y de la enseñanza y interlocutores directos de los estudiantes. Organización Departamentos y Escuelas Las dos Escuelas tienen la tarea de coordinar las actividades de enseñanza de dos o más departamentos relacionados y de asegurar altos estándares de calidad. Escuela de Ciencias Económicas y Administrativas Departamento de Economía Departamento de Ciencias de la Administración Escuela de Letras, Filosofía e Idiomas Departamento de Filosofía, Comunicación y Espectáculo Departamento de Lenguas, Literaturas y Culturas Departamento de Humanidades Departamento de Arquitectura Departamento de Jurisprudencia Departamento de Ingeniería Departamento de Matemáticas y Física Departamento de Ciencias Departamento de Ciencias de la Educación Departamento de Ciencias Políticas Profesores Luciano del Castillo Andrea Riccardi Alessandro Figà Talamanca Luigi Ferrajoli Renato Moro Alumnado Noemi Virginia Raggi Véase también Universidad de Roma "La Sapienza" Referencias
Université de Rome III

L'université de Rome III (en italien : Università degli Studi di Roma Tre) est une université située à Rome en Italie, fondée en 1992. Historique Organisation Celle-ci est constituée de 8 divisions : Faculté d'architecture Faculté d'économie Faculté d'éducation Faculté d'ingénierie Faculté de sciences humaines et sociales Faculté de droit Faculté de mathématiques et sciences naturelles Faculté de science politique Personnalités liées Professeurs Andrea Riccardi, professeur d'histoire du christianisme et des religions Alessandro Figà Talamanca, professeur de calcul Étudiants Maria Karapetian, femme politique arménienne. Voir aussi Articles connexes Liste des universités italiennes Rome Teatro Palladium Liens externes Sites officiels : (it) www.uniroma3.it et (en) www.uniroma3.it/en Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales CrossRef Horizon 2020 U-Multirank Ressource relative aux beaux-arts : Union List of Artist Names Portail de l’éducation Portail des universités Portail de Rome
Roma Tre-universiteit

De Roma Tre-universiteit (Italiaans Università degli Studi Roma Tre) is een universiteit in Rome, Italië. Het is een van de drie universiteiten die vaak worden aangeduid als Universiteit van Rome, en krijgt derhalve soms ook de benaming Universiteit van Rome III. De universiteit werd opgericht in 1992. Momenteel heeft de universiteit 54 undergraduatestudies, 75 masterstudies, 16 doctoraatscholen en 5 Ph.D. programma’s. De bibliotheken van de universiteit zijn georganiseerd in een Sistema Bibliotecario di Ateneo, meer bekend als SBA. Organisatie De universiteit telt acht scholen: School voor Landbouwkunde School voor Economie Federico Caffè School voor Pedagogiek School voor Techniek School voor Geesteswetenschappen School voor Rechtsgeleerdheid School voor Wiskunde, Natuurkunde en Natuurwetenschappen School voor Politicologie De School voor Economie Federico Caffè werd door de krant La Repubblica vermeld als een van de 20 beste scholen voor bedrijfseconomie en economie in Italië. Externe links (it) Roma Tre University Website Students Community
Castello di Sprondasino

Il castello di Sprondasino sorge a circa 400 mslm sul Colle di Terra Vecchia a circa 3 Km a nord del comune di Bagnoli del Trigno, in provincia di Isernia, all'incrocio dei tracciati del tratturo Celano-Foggia e del tratturello Castel del Giudice-Sprondasino-Pescolanciano. Storia La posizione del castello è strategica sia per il controllo della transumanza, che il controllo del fondovalle del Trigno e del suo affluente Verrino, oltre ad essere in collegamento visivo con Bagnoli del Trigno e Pietrabbondante. La prima fonte storica a citare il castello Sporonasinam è il Catalogus baronum del XII secolo, che riporta la sua appartenenza al feudo di un non meglio precisato Matheus. Nel 1270 Carlo I d'Angiò affida il castello a Guglielmo di Raifoso di Avignone, mentre nel 1272 il castello passa a Guglielmo di Savors. Nel 1415 è di proprietà di Antonio d'Evoli, signore di Castropignano, mentre passa a Paolo di Sangro, insieme al feudo di Civitacampomarano, per il supporto dato ad Alfonso V d'Aragona nella battaglia di Sessano del 28 giugno 1442 contro Antonio Caldora, che era accampato a Sprondasino. Il castello viene distrutto dal terremoto del 5 dicembre 1456. Architettura Lo stato attuale di rudere del castello, coperto da una fitta boscaglia, rende difficile la ricostruzione della sua struttura, ma la pianta doveva essere trapezoidale con lati di lunghezza da 30 a 40 metri ed un'altezza di circa 4 metri. I resti di una torre sono ancora visibili dal viadotto dalla Strada statale 650 di Fondo Valle Trigno che taglia il Colle di Terra Vecchia. Note Bibliografia Bruno Sardella, Sprondasino e San Bartolomeo di Sprondasino: due insediamenti antichi dell'alta valle del Trigno nella "terra dei Borrello, in ArcheoMolise, n. 6, Ottobre/Dicembre 2010, pp. 18-27. URL consultato il 28 febbraio 2016. Stella Patitucci Uggeri, Archeologia del paesaggio medievale: studi in memoria di Riccardo Francovich, in Quaderni di archeologia medievale, IX, Borgo San Lorenzo (FI), All'insegna del giglio, 2007, p. 289, ISBN 978-88-7814-372-2.
Chiesa del Santissimo Cuore di Gesù (Lasa)

La chiesa del Santissimo Cuore di Gesù (in tedesco Herz Jesu Kirche) è la parrocchiale di Tanas (Tanas), frazione di Lasa (Loos) in Alto Adige. Fa parte del decanato di Silandro nella diocesi di Bolzano-Bressanone e risale al XIX secolo. Storia La chiesa parrocchiale di Tanas con dedicazione al Santissimo Cuore di Gesù è stata costruita verso la fine del XIX secolo secondo lo stile neoromanico su progetto di J. Stecher, di Prato allo Stelvio. Descrizione La chiesa è un monumento sottoposto a tutela col numero 15530 nella provincia autonoma di Bolzano. Esterni Il luogo di culto si trova nella zona cimiteriale della comunità, ai margini dell'abitato. Presenta una facciata a capanna e sulle fiancate e nella parte absidale ha molte ampie finestre con arco a tutto sesto che portano luce alla sala. La torre campanaria si alza in posizione arretrata sulla sinistra e unita alla chiesa, accanto all'abside poligonale. La cella campanaria si apre con quattro finestre a monofora e la copertura è una tipica piramide acuta a base ottagonale. Interni La navata interna è unica e molto luminosa. Le opere scultoree presenti nella sala sono opera di Anton Santifaller. L'altare maggiore conserva il gruppo che raffigura la Madonna e San Giuseppe che adorano il Cuore di Gesù. La copertura della sala è a cessettoni lignei. In controfacciata si trova l'organo a canne. Note Voci correlate Lasa (Italia) Val Venosta Chiesa di San Giovanni Battista (Lasa) Marmo di Lasa Regione ecclesiastica Triveneto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa del Santissimo Cuore di Gesù Collegamenti esterni Chiesa del Santissimo Cuore di Gesù, su Le chiese delle diocesi italiane, Conferenza Episcopale Italiana. URL consultato il 3 agosto 2021. Tutte le parrocchie della diocesi Bolzano-Bressanone, su bz-bx.net. URL consultato il 3 agosto 2021.
Stadio Partenio-Adriano Lombardi

Das Stadio Partenio-Adriano Lombardi (oder kurz: Stadio Partenio-Lombardi) ist ein Fußballstadion in der süditalienischen Stadt Avellino, Kampanien. Die US Avellino 1912 empfängt hier seine Gegner zu den Spielen. Seit dem Sommer 2011 trägt es nach einem Beschluss der Stadt den Namen Adriano Lombardi, einem früheren Fußballspieler und -trainer der US Avellino, der am 30. November 2007 im Alter von 62 Jahren an Amyotropher Lateralsklerose (ALS) verstarb. Geschichte Das Stadion wurde von Costantino Rozzi projektiert und ist seit 1973 die Heimstätte des Fußballvereins US Avellino 1912. Das Stadion bietet zurzeit Platz für 10.125 Zuschauer. Zwischen 1978 und 1988, als die US Avellino in der Serie A spielte, war das Partenio regelmäßig überfüllt, man zählte zu diesen Zeiten bis zu 42.000 Zuschauer. Das Stadio Partenio-Adriano Lombardi besteht aus zwei Kurven mit jeweils zwei Rängen und zwei Tribünen. Die Tribuna Terminio hat zwei Ränge und beherbergt die Presseplätze, die Tribuna Montevergine ist nur eingeschossig und als einziger Teil des Stadions überdacht. Die anfänglich vorhandene Leichtathletikanlage wurde mittlerweile entfernt. Die Südkurve, die Curva Sud, beherbergt die Ultràs der US Avellino, zwischen der Curva Nord und der Tribuna Montevergine befindet sich ein Gedenkstein für die Opfer der Katastrophe von Heysel. Wichtige Spiele Am 5. Februar 1986 bestritt die italienische Fußballnationalmannschaft ein Freundschaftsspiel gegen Deutschland und verlor mit 1:2. Am 16. Mai 1990 fand das Rückspiel des UEFA-Pokal-Finales 1989/90 zwischen der AC Florenz und Juventus Turin im Partenio statt. Juve sicherte sich, nach dem 3:1-Hinspielsieg, mit einem torlosen Unentschieden den Titelgewinn. Weblinks asavellino.com: Stadion auf der Homepage der US Avellino 1912 (italienisch) stadionwelt.de: Bildergalerie Einzelnachweise
Stadio Partenio-Adriano Lombardi

The Stadio Partenio-Lombardi is a multi-purpose stadium in Avellino, Italy. It is currently used mostly for football matches and is the home of U.S. Avellino 1912. The stadium was built in 1973 and holds 26,308. On 9 June 2011 the stadium was dedicated to former Avellino player Adriano Lombardi. Notable matches The Partenio hosted the second leg of the 1990 UEFA Cup Final between Fiorentina and Juventus. On 11 October 2002, the Italy national under-21 football team won in Partenio 4–1 against Serbia national under-21 football team. External links Frank Jasperneite images References
Estadio Partenio-Adriano Lombardi

El Estadio Partenio-Adriano Lombardi (en italiano: Stadio Partenio-Adriano Lombardi) es un estadio de fútbol de la ciudad italiana de Avellino, en la región de Campania. En él disputa sus partidos como local el U.S. Avellino 1912. Historia Fue inaugurado en 1971 como Estadio Partenio, tomando el nombre de la homónima cadena montañosa en los Apeninos campanos. El 7 de junio de 2011, se añadió el nombre de Adriano Lombardi, excapitán del Avellino fallecido prematuramente en el 2007.​ Aforo El estadio posee un aforo de 24 600 espectadores, aunque su capacidad homologada es de 10 125. Es el tercer estadio en capacidad máxima de Campania, después del Estadio Diego Armando Maradona de Nápoles y el Arechi de Salerno. Las gradas están divididas en dos anillos y cinco sectores: Curva Sud, donde se localizan los Ultras locales; Curva Nord, que alberga un espacio destinado para personas con discapacidad y donde se hospedan a los hinchas rivales, cuando el sector específico de visitantes no es suficiente; Tribuna Montevergine; Tribuna Terminio; sector de visitantes, situado entre la Curva Nord y la Tribuna Terminio. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio Partenio-Adriano Lombardi.
Stade Partenio

Le Stade Partenio-Adriano Lombardi est un stade de football italien situé à Avellino, en Campanie, construit entre 1970 et 1973. D'une capacité de 10 125 places, l'enceinte accueille les matchs de football de l'Unione Sportiva Avellino 1912 qui évolue en Serie C. Histoire La finale retour de la Coupe UEFA 1989-1990 entre la Juventus et la Fiorentina s'est jouée au Stade Partenio. Liens externes worldstadiums.com Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail de la Campanie
Stadio Partenio-Adriano Lombardi

Het Stadio Partenio-Adriano Lombardi (afgekort Stadio Partenio) is een voetbalstadion in de Italiaanse stad Avellino. Het is de thuishaven van US Avellino en biedt plaats aan 26.000 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1973 en is vernoemd naar voormalig Avellino-speler Adriano Lombardi. In 1990 werd hier de tweede wedstrijd van de finale van de UEFA Cup gespeeld tussen ACF Fiorentina en Juventus FC. De wedstrijd eindigde in 0–0, maar Juventus won de beker omdat het in de eerste wedstrijd 3–1 gewonnen had. Interlands Het stadion werd eenmaal gebruikt voor een thuiswedstrijd van het Italiaans voetbalelftal. Externe link Profiel op worldstadiums.com