NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nike, Inc.

Nike, Inc. (транскр. Најки или Најк) америчко је предузеће са седиштем у близини Бивертона. Један је од водећих америчких произвођача спортске опреме. Ова компанија је до 2008. године запослила преко 30.000 људи широм света. „Најки” је спонзор многих високо рангираних спортиста и спортских тимова широм света, са свуда препознатљивом слоганом (енг) „Just do it”. Данашњи конкуренти су немачки „Адидас” и „Пума”. Лого фирме (Свуш), је један од најпознатијих логоа на свету. Историја Фирму су 1964. основали Бил Боуерман (био је спортски тренер Универзитета у Орегону) и Филип Најт. У првој години пословања фирме, њен промет је износио свега 8.000 америчких долара. Лого фирме — Свуш (енгл. Swoosh) нацртала је студент графичког дизајна Каролин Дејвидсон, и то за хонорар од свега 35 долара. Назив „Најки” је фирми дат по грчкој богињи тријумфа и победе — Ники, а први пут је објављен 1972. Продају својих патика и спортске опреме на европско тржиште „Најки” је проширио шест година касније. Производња и пласман Најки има више од 700 радњи широм света, и представништва у 45 држава изван САД. Већина фабрика је у Азији, укључујући Индонезију, Кину, Тајван, Вијетнам, Пакистан, Филипине и Малезију. Најки су били међу првим фирмама које су користиле јефтину, често и дечју, радну снагу, због чега су биле више пута оптуживане. Спонзорисање Најки је спонзорисао велики број атлетичара, и професионалних спортиста, фокусирајући пажњу на своје производе, али је такође помогао и многим непознатим спортистима да доживе својим 5 минута славе. Наравно све је то у функцији рекламе. Најки су познате по томе што су међу првима спонзорисале спортисте који су познати по скандалима и неспортском понашању јер су били у центру збивања. Фудбалски клубови из Европе Европске репрезентације Естонија Холандија Португал Словенија Многи спортисти су рекламирали ову марку: Напомене Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Nike

Nike, Inc. (МФА: [ˈnaɪki]) — транснаціональна американська компанія, виробник спортивних товарів. Штаб-квартира компанії знаходиться у західному передмісті Портленда Бівертоні, Орегон. Історія Компанію засновано в 1964 році студентом Філом Найтом, бігуном на середні дистанції в команді Університету Орегону, та його тренером Біллом Боуерманом у Юджині. Спочатку компанія носила назву «Blue Ribbon Sports» й спеціалізувалась на замовленнях кросівок в азійських країнах і подальшому продажу їх на американському ринку. У 1966 році компанія відкрила перший роздрібний магазин. У 1971 році вперше з'явилась торговельна марка «Nike» — під цією назвою були випущені футбольні бутси. У 1978 році «Blue Ribbon Sports» офіційно перейменовано в «Nike, Inc». 23 жовтня 2007 році компанія придбала за 580 млн доларів бренд «Umbro», виробника спортивного одягу та взуття. Діяльність Nike — один з найбільших виробників спортивних товарів у світі. Продукція випускається під марками «Nike», «Air Jordan», «Total 90», «Nike Golf», «Team Starter» та ін. Також «Nike» контролює компанії, які випускають товари під брендами «Bauer», «Cole Haan», «Converse», й «Hurley International». Цікаві факти На картині XVII століття голландського майстра Фердинанда Боля, яка була виставлена в Національній галереї у Великій Британії, відвідувачі помітили те, що на взутті восьмирічного хлопчика, який був зображений в повний зріст, красується біла галочка, напрочуд схожа на знаменитий логотип «Nike». Позиція компанії після повномасштабного вторгнення Росії в Україну Після початку повномасштабного вторгнення вже на початку березня Nike спершу призупинили онлайн-продажі на російському ринку після чого тимчасово закрили свої магазини та припинили постачання товарів. Уже після ухвалення рішення УЄФА про заборону участі російських футбольних команд у її турнірах, 12 травня 2022 року Nike вирішила розірвати контракт із футбольним клубом «Спартак». 23 червня Bloomberg, а пізніше й інші джерела, повідомили, що Nike ухвалила рішення повністю залишити російський ринок. 16 вересня Президент України Володимир Зеленський у своєму вечірньому зверненні подякував Nike за залишення російського ринку. У червні 2026 року в Україні звернули увагу на колаборацію Nike з брендом Rassvet, заснованим російським дизайнером Гошею Рубчинським, який раніше підтримував анексію Криму Росією. Бібліографія Взуття-буття. Історія Nike, розказана її засновником / пер. з англ. Ілона Віннічук. — К.: Наш Формат, 2022. — 432 с. — ISBN 978-617-8115-61-6 Див. також NYSE: NKE Adidas Diadora Puma Lotto Umbro Свуш Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 28 жовтня 2007 у Wayback Machine.]
Wallfahrtskirche von Banchette

Die Wallfahrtskirche von Banchette ist ein marianischer Andachtsort in der Lokalität Banchette, in der Gemeinde Bioglio (Provinz Biella). Sie befindet sich in der Nähe von der Gemeinde Pettinengo. Zusammen mit der Wallfahrtskirche auf dem Mazzucco (Camandona), der Nostra Signora della Brughiera (Trivero) und der Brugarola (Ailoche) gehört sie zur Gruppe der kleineren Wallfahrtsstätten der Gegend von Biella, die sich entlang der Wander- und Pilgerwege von CoEUR und vom Weg von San Carlo befinden. Sie liegt im Naturgebiet von Quargnasca (Park Rovella) in 675 m Höhe und sie ist eine extradiözesane Wallfahrtskirche, die von den Barnabiten aus Genua verwaltet wird. Auf der Rückseite der Kirche, gibt es ein Gebäude, das in der ersten Hälfte des 18. Jahrhunderts dank der Zuwendung von einem spanischen Offizier gebaut wurde. Heute wird diese Struktur als Ferienwohnung benutzt. Nach einer alten Legende wurde die Kirche errichtet, um die sakrilegische Tat eines Verrückten wieder gutmachen, der das Fresko der Jungfrau auf einer Säule mit einem Stein schlug. Das Fresko wurde deshalb „Madonna mit dem blauen Flecken“ (auf Piemontesisch Madonna dal bull) genannt. Es befindet sich noch in der Kirche. Das gegenwärtige Gebäude wurde von den Barnabiten über den Resten der alten Kirche errichtet, die 1630 als Lazarett während einer Pestepidemie benutzt wurde. Die Kirche des 16. Jahrhunderts wurde am Anfang des 20. Jahrhunderts restauriert. Nur die Fassade und Teile der Seitenschiffe sind original. Die Wallfahrtskirche liegt am Hügel in einem Wald am Fuß eines Berges (Monte Rovella) und in der Nähe von dem Bach Quargnasca. Sie ist eine berühmte Wallfahrtsstätte. Weblinks Einzelnachweise
Banchette Sanctuary

The Banchette sanctuary (Italian santuario di Banchette) devoted to the Virgin Mary situated in the Banchette hamlet, in the comune of Bioglio, near the village of Pettinengo. Together with the Brugarola sanctuary in Ailoche, the Mazzucco Sanctuary in Camandona and the Brughiera sanctuary in Trivero it is one of the minor sanctuaries of the Biellese territory, all connected by the ways CoEur - In the heart of European paths and Path of Saint Charles. It is built at 675 m altitude and it is an extradiocesan sanctuary run by Barnabites. Behind the church there is a building, dating to the first half of the 18th century, destined to the pilgrims. This hostel was built thanks to the donation of a Spanish military officer. According to the legend, the sanctuary was built in order to remedy to the profanation of the fresco of the Virgin Mary perpetrated by a fool who threw stones against the image painted on a column. This gesture origined the surname of Madonna dal bull, the Virgin with a bruise. The ruined fresco is still visible today inside the church. The actual building has been erected by the Barnabites around the ancient church which was used as leper hospital in 1630 during a plague. The structure has been restored at the beginning of the 20th century. The parts of the original church are the façade and part of the lateral aisles. See also CoEur - In the heart of European paths Path of Saint Charles References
Sanctuaire de Banchette

Le Sanctuaire de la Madonna delle Grazie de Banchette ou Santuario de Banchette (italien Santuario di Banchette) est dédié à la Vierge et se trouve à Banchette, un hameau de Bioglio, près de Pettinengo. Avec le Sanctuaire de la Brugarola (Ailoche), le Sanctuaire de la Brughiera (Trivero) et le Sanctuaire du Mazzucco (Camandona), il est un des sanctuaires mineurs du Biellais, tous reliés et accessibles par les sentiers de CoEur - Au cœur des chemins d'Europe et du Chemin de Saint-Charles. Il est situé à 675 m d'altitude[réf. nécessaire] . Il s'agit d'un sanctuaire extra diocésain géré par les Barnabites de Gênes. Derrière l'église, se situe un bâtiment de la première moitié du XVIIIe siècle pour les pèlerins. Cette auberge a été construite grâce à la donation d'un officier espagnol. Selon la légende, le sanctuaire est bâti pour réparer la profanation faite par un fou qui jeta des pierres contre la fresque de la Vierge peinte sur une colonne. Depuis ce geste on a renommé le peinture Madonna du bleu (Madonna dal bull). La fresque ruinée est encore visible à l'intérieur de l'église. L'édifice actuel est construit par les Barnabites autour de l'ancienne église qui fut utilisé comme lazaret en 1630 pendant la peste. La structure a été restaurée au début du XXe siècle. La façade et une partie des nefs latérales sont d'origine. Voir aussi Articles connexes CoEUR - Au cœur des chemins d'Europe Chemin de Saint-Charles Notes et références Portail de l’architecture chrétienne Portail du Piémont
Santuario di Banchette

Il santuario di Banchette è un santuario mariano situato in frazione Banchette, nel comune di Bioglio, in provincia di Biella, non lontano dal comune di Pettinengo. Storia La chiesa sorge nell'area naturale della Quargnasca (Parco della Rovella) a 675 m s.l.m. ed è un santuario extradiocesano gestito dai Padri barnabiti di Genova. L'edificio attuale fu eretto dai Barnabiti sui resti dell'antica chiesa usata nel 1630 come lazzaretto durante un'epidemia di peste. Posteriormente alla costruzine del santuario venne progettato un sacro monte le cui cappelle avrebbero dovuto essere costruite sulle pendici del sovrastante Monte Rovella. Tale progetto non venne però mai portato a termine, e tutto ciò che oggi ne rimane sono le rovine circolari del Caplon, la chiesetta che avrebbe dovuto coronare il percorso devozionale sulla cima della Rovella. L'aspetto odierno è frutto di una serie di restauri compiuti all'inizio del XX secolo sull'impianto originale della chiesa cinquecentesca della quale restano soltanto la facciata e parte delle navate laterali. Secondo la tradizione, il santuario fu eretto per riparare al gesto sacrilego compiuto da un folle, che sfregiò l'affresco della Madonna presente su una colonna colpendola con un sasso. Da questo gesto nacque il soprannome di "Madonna del livido" (Madonna dal bull in dialetto), il cui affresco rovinato è ancora oggi visibile all'interno della chiesa. Sul retro del santuario un edificio, costruito alla prima metà del Settecento grazie al lascito di un ufficiale spagnolo ed adibito a casa vacanze per pellegrini, ospita oggi un ristorante. Per la sua posizione collinare e avvolta dal verde di un boschetto ai piedi del Monte Rovella e prossima al Torrente Quargnasca, il santuario è meta di pellegrinaggi e, soprattutto, di cerimonie nuziali. È facilmente raggiungibile dalla strada provinciale che attraversa la Valle di Mosso. Escursionismo Assieme al santuario della Brugarola, presso Ailoche, al Santuario del Mazzucco a Camandona e al santuario di Nostra Signora della Brughiera, a Trivero, fa parte del gruppo di santuari minori del biellese che si snodano lungo gli itinerari escursionistico-devozionali CoEUR e Cammino di San Carlo. Note Voci correlate CoEUR - Nel cuore dei cammini d'Europa Cammino di San Carlo Le Valli della Fede Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su santuario di Banchette
Chiesa di San Martino (Seborga)

La chiesa di San Martino di Tours è un luogo di culto cattolico situato nel comune di Seborga, in piazza San Martino, in provincia di Imperia. La chiesa è sede della parrocchia omonima del vicariato di Bordighera e Valle Nervia della diocesi di Ventimiglia-San Remo. Storia e descrizione Situata nel cuore del centro storico seborghino, la chiesa fu edificata attorno al 1615 su progetto dell'architetto genovese Arturo Fieschi; fu eletta al titolo di parrocchiale nel 1749. Il vicino campanile venne costruito nella seconda metà del XVII secolo. La facciata, in stile architettonica barocca, come gli interni, venne impreziosita da affreschi nel 1928 ad opera di A. Laura: essi raffigurano il Cristo redentore e l'arcangelo Michele; le pitture esterne sono state restaurate nel 2006. L'interno, di modeste dimensioni, presenta l'altare maggiore dedicato a san Martino di Tours e due altari laterali intitolati al Sacro Cuore e alla Madonna del Rosario; ai lati dell'unico ingresso è presente un confessionale e il fonte battesimale. Presso l'altare maggiore, in una nicchia, è conservata una statua lignea raffigurante la Madonna col Bambino datata per il suo stile ad un periodo compreso tra il Quattrocento e il Cinquecento. Altre opere pittoriche adornano la chiesa, e datate al Seicento: San Sebastiano con santa Petronilla e San Martino con san Bernardo. Voci correlate Seborga Diocesi di Ventimiglia-San Remo Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di San Martino Collegamenti esterni Sito della diocesi di Ventimiglia-San Remo, su www2.chiesacattolica.it. URL consultato l'8 febbraio 2018 (archiviato dall'url originale il 4 dicembre 2012).
Корлеоне

Корлео̀не (на италиански: Corleone) е италиански град и община на остров Сицилия в близост до Палермо. В Корлеоне живеят 11 376 души по данни от преброяването през 2009 г. История В миналото градът е бил управляван от араби, които го наричат Qurlayun. Под тяхно владичество Корлеоне претърпява икономически растеж и се превръща в богат град. През 1072 градът е завладян от норманите. Между 15 и 16 век селището бележи значителен демографски прираст. Съвремие В началото на 60-те години на 20 век градът става скандално известен като родно място на мафиотите Микеле Навара, Лучано Леджо, Леолука Багарела, Салваторе Риина и Бернардо Провенцано. Най-запомнящото се събитие в Корлеоне през последните 40 години е залавянето на Бернардо Провенцано известен като Capo di tutti capi (Босът на всички босове) на 11 април 2006 г. Денят на ареста е празничен за малкия град и една от улиците е наречена 11 април. Литература и филми Писателят Марио Пузо използва името Корлеоне в своята книга „Кръстникът“. Той разказва за мафиотска фамилия носеща същото име. По-късно Франсис Форд Копола сътворява филмова трилогия по книгите на италианския писател. Бабата и дядото на Ал Пачино (играещ Майкъл Корлеоне в „Кръстникът“) емигрират от града по същото време, по което го прави и несъществуващият герой от филма Вито Корлеоне. Забележителности Енорийска църква Сан Мартино. Годината на построяване е неизяснена. Сградата многократно е била разширявана. Часовникова кула от 18 век. Църква Адолората. Построена през 1749, има елипсовидна форма. Църква Санта Андреа. Построена през 14 век. Църква и манастир Сан Салваторе. Построени през 1737. Руини на крепостта Сопрано. Крепост Сотано. От 1960 е манастир. Външни препратки ((it)) Официална страница
Corleone

Corleone (sicilià Cunigghiuni) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 11.387 habitants. Limita amb els municipis de Bisacquino, Campofelice di Fitalia, Campofiorito, Chiusa Sclafani, Contessa Entellina, Godrano, Mezzojuso, Monreale, Palazzo Adriano, Prizzi i Roccamena. Evolució demogràfica Administració Corleone i la màfia Corleone és coneguda mundialment per la trista influència d'alguns dels seus ciutadans en el desenvolupament de la Cosa Nostra. Entre els mafiosos corleonesos destaquen Bernardo Provenzano i Salvatore Riina, així com Michele Navarra, Luciano Liggio, els germans Calogero i Leoluca Bagarella. Vinculat a la màfia també va estar l'alcalde de Palerm Vito Ciancimino, nascut a Corleone. De menys anomenada són, però, les nombroses víctimes de la ferocitat de la màfia com Bernardino Verro, l'alcalde i fundador de Fasci Siciliani, o el sindicalista Placido Rizzotto. Ficció El topònim Corleone va ser aprofitat per l'escriptor Mario Puzo per donar-li malnom al mafiós Vito Andolini emigrat als Estats Units de la seva novel·la El Padrí. Galeria d'imatges
Corleone

Denne side handler om den sicilianske by Corleone. For Corleone-familien, se The Godfather. Corleone (Siciliansk Cunigghiuni) er en lille by og en kommune med ca. 12.000 indbyggere i provinsen Palermo på Sicilien. Byen er primært kendt for at være fødeby for en række mafiabosser, både fiktive, så som Vito Corleone og virkelige, eksempelvis Giuseppe Morello, Michele Navarra, Luciano Leggio, Leoluca Bagarella, Salvatore Riina og Bernardo Provenzano. Referencer Eksterne henvisninger
Corleone

Corleone (sicilijanski: Cunigghiuni) je malo naselje s oko 12 000 stanovnika na Siciliji u Italiji. Poznato je kao mjesto rođenja nekoliko mafijaša, pravih i izmišljenih. Zemljopis Corleone se nalazi u pokrajini Palermo, 57 km od Palerma, 115 km od Agrigenta i 249 km od Catanije. Povijest Mjestom su nekada dominirali Arapi, koji su mu dali ime Qurlayun. Kula pod imenom Saracena izgrađena u 11. ili 12. stoljeću još uvijek postoji. Corleone je zbog svoje lokacije često bio meta u sicilijskim ratovima. U 14. stoljeću postaje kraljevski posjed feudalca Federica Ventimiglije. U 15. i 16. stoljeću mjesto bilježi značajan demografski porast. Neke od znamenitosti mjesta su crkva Bogorodice izgrađena u 14. stoljeću, crkva i samostan San Salvatore izgrađeni su 1737., a crkva Addolorata izgrađena je 1749. godine. Corleone danas Mjesto je poznato po tome što je tamo rođen vođa mafije Salvatore Riina. Mafija je terorizirala naselje i okolicu desetljećima, a njen utjecaj počeo se zadnjih godina suzbijati. 11. travnja 2006. je poslije 40 godina traganja u blizini mjesta uhićen mafijaš Bernardo Provenzano (rođen 1933.), koji je smatran nasljednikom Salvatora Riina. Nakon toga je jedna od ulica u mjestu preimenovana u 11 Aprile. U mjestu također od 2001. postoji antimafijaški muzej. Neki drugi poznati mafijaši iz mjesta su Michele Navarra, Luciano Leggio i Leoluca Bagarella. Stanovništvo Broj stanovnika registriranih 1. siječnja 2026. godine bio je 10 162. Djeca i mladi činili su 16 %, a starije osobe 24,4 % stanovništva. Etničke skupine Najzastupljeniji su bili državljani sljedećih zemalja (po mjestu rođenja): Italija (9802 – 96,7 %), Njemačka (131 – 1,3 %), Rumunjska (58 – 0,6 %), … Corleone u popularnoj kulturi U popularnoj kulturi mjesto je poznato po tome što je iz njega emigrirao Vito Andolini (kasnije Vito Corleone) u filmu „Kum“ i istoimenom romanu Marija Puza. U drugom dijelu „Kuma“ Vito kao i druge osobe u više navrata posjećuju Corleone. Zanimljiv je podatak da su djed i baka Ala Pacina (koji glumi Michaela Corleonea u „Kumu“) emigrirali iz ovog mjesta u Ameriku. Izvori
Corleone

Corleone (szicíliaiul: Cunigghiuni vagy Curliuni) település Olaszországban, Szicília régióban, Palermo megyében. Lakosainak száma 10 364 fő (2023. január 1.). Corleone Campofelice di Fitalia, Campofiorito, Contessa Entellina, Chiusa Sclafani, Godrano, Mezzojuso, Monreale, Palazzo Adriano, Prizzi, Roccamena és Bisacquino községekkel határos. Népesség A település lakossága az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Corleone

Corleone is een gemeente in de Italiaanse provincie Palermo (regio Sicilië) en telt 11.355 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 229,2 km², de bevolkingsdichtheid is 50 inwoners per km². De volgende frazioni maken deel uit van de gemeente: Ficuzza. Demografie Corleone telt ongeveer 4.132 huishoudens. Het aantal inwoners steeg in de periode 1991-2001 met 1,2% volgens getallen uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 600 m boven zeeniveau. Corleone grenst aan de volgende gemeenten: Bisacquino, Campofelice di Fitalia, Campofiorito, Chiusa Sclafani, Contessa Entellina, Godrano, Mezzojuso, Monreale, Palazzo Adriano, Prizzi, Roccamena. Corleone ligt op de eeuwenoude route Magna Via Francigena. Beroemde Corleonesi Geboren in Corleone De heilige Bernardus van Corleone (1605-1667) Giuseppe Vasi (1710-1782), 18e-eeuwse graficus Beruchte Corleonesi De maffiabazen van de Corleonesi, Michele Navarra, Salvatore Riina, Bernardo Provenzano en Vito Cascio Ferro werden geboren in Corleone. Het stadje verwierf internationale bekendheid als plaats van herkomst van de maffiafamilie die centraal staat in het boek en de filmtrilogie The Godfather.
Corleone

Corleone é uma comuna italiana da região da Sicília, província de Palermo, com cerca de 11.324 habitantes. Estende-se por uma área de 229 km², tendo uma densidade populacional de 49 hab/km². Faz fronteira com Bisacquino, Campofelice di Fitalia, Campofiorito, Chiusa Sclafani, Contessa Entellina, Godrano, Mezzojuso, Monreale, Palazzo Adriano, Prizzi, Roccamena. Demografia Curiosidade Esta comuna influenciou Mario Puzo, o autor de O Poderoso Chefão. O próprio nome Corleone virou "sinônimo" de chefão da máfia. Referências
Corleone

Corleone este un oraș în provincia Palermo, Italia. El se află situat la altitudinea de 600 m, ocupă suprafața de 229 km² și are în anul 2009 o populație de 11.373 loc. cu o densitate de 50 loc./km². Denumirea orașului Corleone tradus ar fi Inimă de leu, el fiind considerat un centru al organizației secrete Mafia. Date geografice Corleone se află amplasat la șoseaua SS 118, la 60 km sud de Palermo, în apropiere de trecătoarea Monti Sicani, între orașele Palermo și Agrigent. Localități vecine sunt Bisacquino, Campofelice di Fitalia, Campofiorito, Chiusa Sclafani, Contessa Entellina, Godrano, Mezzojuso, Monreale, Palazzo Adriano, Prizzi și Roccamena. Istoric Corleone este o localitate cunoscută deja din perioada secolulului VII î.e.n. din perioada antică romană. Prin poziția lui strategică și geografică a fost o reședință a principilor Siciliei. În anul 840 este cucerit de arabi, iar în anul 1072 de normanzi. Prin secolul XIII Corleone cunoaște o perioadă de înflorire. Împreună cu Palermo orașul se aliază contra regelui Neapolului Carlo d'Angiò (1227-1285). Din această perioadă a vecerniilor siciliene, steagul Siciliei conțin culorile galben și roșu. Demografie Corleone - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Personalități născute aici Tommy Gagliano (1884 - 1951), gangster italoamerican. Vezi și Listă de orașe din Italia Referințe Legături externe Pagini de la Italia in dettaglio ital. și engl. Pagini de la Comuni italiani Reportaj EVZ la Corleone, epicentrul Mafiei, 14 august 2006, Evenimentul zilei
Корлеоне

Корлео́не (итал. Corleone [korleˈone], сиц. Cunigghiuni, Curliuni) — сицилийский город в провинции Палермо. Население — 11,4 тыс. жителей (2010). Название Название города, по-видимому, имеет арабские корни, хотя сам он возник в византийский период. С другой стороны, считается, что название «Корлеоне» — сокращение от Куоре ди Леоне (итал. Cuore di Leone — «Львиное сердце»). История В Средние века его укрепили сицилийские Гогенштауфены. В XIX веке жители Корлеоне трижды поднимались на борьбу с Бурбонами. В 1943 году за успехи в завоевании Эфиопии титул графа Корлеоне получил итальянский генерал Артуро Фаини. Современный Корлеоне более всего известен как один из центров сицилийской мафии. 11 апреля 2006 года, когда в Корлеоне был захвачен скрывавшийся сорок лет Бернардо Провенцано, объявлен властями «днём освобождения»; одна из городских улиц даже носит название улицы 11 апреля. Покровителем города почитается святой Леолука Корлеонский, празднование 1 марта. В культуре В романах и фильмах саги «Крёстный отец» Корлеоне выведен как родина главного героя — дона Вито Корлеоне (настоящая фамилия — Андолини). По совпадению, предки актёра Аль Пачино (сыгравшего его сына и преемника, Майкла Корлеоне), эмигрировали в США именно из этих мест. Тем не менее в фильме город не показан - сцены, происходящие в Корлеоне, снимались в других городах . В романе Виктора Гюго «Человек, который смеётся» один из главных героев, Гуинплен, носит, помимо прочего, титул маркиза Корлеоне Сицилийского. Примечания