Villa Adriana

A Villa Adriana a Rómától 28 kilométerre keletre elhelyezkedő Tivoli Lazio tartomány egyik legnépszerűbb látnivalója a Villa d’Este mellett. A grandiózus romkert már a 18. században is csapatostul vonzotta a látogatókat. A létesítményt Hadrianus római császár építtette, császári nyári rezidencia céljára, palotával, fürdőkkel, könyvtárral és színházzal, gazdasági épületekkel. A sokat utazó császár igyekezett az által ismert legszebb épületek másolatait is elhelyezni a területen. A munkát valószínűleg 125-ben kezdték. Az építmények közül kiemelkedő jelentőségű a 60 oszlop övezte arany tér (piazza d´oro) a térre nyíló termekkel, a tengeri színház (teatro maritimo), valamint egy kerek, felvonóhidakon keresztül megközelíthető sziget, melyet vizesárok, oszlopcsarnok és fal vesz körül – a császár kedvenc tartózkodási helye. Majdnem csatlakozik ehhez az athéni Sztoa Poikilé másolata, az a négyzet alakú oszlopcsarnok, amelyben i. e. 300 körül a sztoikusok filozófiai iskolája létrejött. És végül a Kanopusz, Canoopor a Szerapisz-szentséggel híres zarándokhely Alexandriánál, amelyet Hadrianus újra felépíttetett Antinousra emlékeztetendő. Hadrianus császár utódai is használták és bővítették a villát, míg Nagy Konstantin császár végül számtalan műkincset az új fővárosba, Konstantinápolyba szállíttatott. A népvándorlás korában teljesen szétrombolták, később a reneszánsz pápák kezdtek érdeklődni a romok iránt. Ásatásaiknak természetesen azonban nem tudományos céljuk volt, hanem saját építkezéseik gazdagítása. A park története A Római Birodalom a művelt és műértő római császár Hadrianus római császár (uralkodása 117–138), Traianus fogadott fia uralkodása idején érte el legnagyobb kiterjedését. A császár feladatát mindenekelőtt abban látta, hogy biztosítsa a birodalom határait. 121-ben útra kelt számtalan szakember kíséretében – építészek, földrajztudósok, mérnökök, történészek, filozófusok és művészek –, melynek során először a mai Franciaország, majd Németország, Anglia és Spanyolország területére utazott. Ezután meglátogatta Marokkót, átkelt a Földközi-tengeren és a mai Törökországon keresztül a Fekete-tengerre utazott. Ezután Rodosz és Szicília következtek, majd újra az örök városban tartózkodott. 128-ban meglátogatta a Marokkó és Egyiptom közötti provinciákat, végül Athénba utazott. A következő célállomás Kis-Ázsia, Szíria, Arábia és Palesztina volt. Felhajózott a Níluson, itt azonban súlyos sorscsapás érte, amely megváltoztatta életét. Élettársa, a fiatal Antinousz belefulladt a folyóba. Hogy politikai gyilkosság vagy valóban baleset volt-e, soha nem derült ki. Ekkor érett meg benne az elhatározás: eddigi életével és emlékeivel visszavonul Rómába, egy újonnan felépítendő villába. Források Frederico Guidobaldi (Szerk.): Sectilia pavimenta di Villa Adriana. Rom 1994. Adolf Hoffmann: Das Gartenstadion in der Villa Hadriana. Zabern, Mainz 1980, ISBN 3-8053-0345-9. William L. MacDonald, John A. Pinto: Hadrian's villa and its legacy. Yale Univ. Press, New Haven, Conn. 1995, ISBN 0-300-05381-9. Irodalom Hermann Winnefeld: Die Villa des Hadrian bei Tivoli. Aufnahmen und Untersuchungen (= Jahrbuch des Deutschen Archäologischen Instituts. Ergänzungs-Heft. 3, ISSN 0342-3948). Reimer, Berlin 1895, (teljes digitális verzió). Joachim Raeder: Die statuarische Ausstattung der Villa Hadriana bei Tivoli (= Europäische Hochschulschriften. Reihe 38: Archäologie. 4). Lang, Frankfurt am Main u. a. 1983, ISBN 3-8204-7578-8 (Berlin, Freie Universität, Dissertation, 1980 is). Mathias Ueblacker: Das Teatro Marittimo in der Villa Hadriana (= Deutsches Archäologisches Institut Rom. Sonderschriften. 5). Mit einem Beitrag von Catia Caprino. von Zabern, Mainz 1985, ISBN 3-8053-0491-9 Marina De Franceschini: Villa Adriana. Mosaici – pavimenti – edifice (= Bibliotheca archaeologica. 9). „L’Erma“ di Bretschneider, Rom 1991, ISBN 88-7062-714-4 Federico Guidobaldi (szerk.): Sectilia pavimenta di Villa Adriana (= Mosaici antichi in Italia. Studi monografici. 2). Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato – Libreria dello Stato, Rom 1994, ISBN 88-240-0344-3 William L. MacDonald, John A. Pinto: Hadrian’s villa and its legacy. Yale University Press, New Haven CT u. a. 1995, ISBN 0-300-05381-9 Salvatore Aurigemma: Villa Adriana. Ristampa. Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato – Libreria dello Stato, Rom 1996, ISBN 88-240-3862-X Bernard Andreae: Das Kentaurenmosaik und andere Emblemata aus dem Triklinium der Villa Hadriana. In: Bernard Andreae: Antike Bildmosaiken. von Zabern, Mainz 2003, ISBN 3-8053-3156-8, 278–293. oldal Helmut Schareika: Tivoli und die Villa Hadriana. Das „stolze Tibur“: Latinerstadt und Sommersitz Roms. von Zabern, Mainz 2010, ISBN 978-3-8053-4158-5 Georg Fiska: Das Teatro Marittimo in der Villa Hadriana. Neue Untersuchungen zur Architektur (= Phoibos Humanities Series. 2). Phoibos, Wien 2013, ISBN 978-3-85161-100-7 (Wien, Universität, Diplomarbeit, 2012 is). További információk Tivoli - Hadrianus villája La Villa Adriana di Tivoli (angolul és olaszul) The Serapeum And The Canopus Of Hadrian's Villa, Vatikáni múzeum