NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biotopo Torbiera Wölfl

Biotopo Torbiera Wölfl este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 10 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Biotopo Torbiera Wölfl este situat la coordonatele 46.4301°N 11.411°E﻿ ()46.4301; 11.411. Înființare Situl Biotopo Torbiera Wölfl a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 3 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în noiembrie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 3 habitate naturale: Turbării active, Mlaștini împădurite, Mlaștini oligotrofe degradate, capabile încă de regenerare naturală. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (2): gușă vânătă (Cyanecula svecica), becațină comună (Gallinago gallinago) amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 16 specii de plante, 2 specii de păsări, 1 specie de amfibieni. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Biotopo Torbiera Tschingger

Il Biotopo Torbiera Tschingger è un'area naturale protetta che si trova nel territorio comunale di Laives in Alto Adige. Fu istituita nel 1993. Occupa una superficie di 3,08 ha nella provincia autonoma di Bolzano. Fauna Flora Note Voci correlate Aree naturali protette del Trentino-Alto Adige Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Biotopo Torbiera Tschingger Collegamenti esterni Biotopo Torbiera Tschingger su Parks.it, il portale dei parchi italiani
Biotopo Torbiera Tschingger

Biotopo Torbiera Tschingger este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 3,08 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Biotopo Torbiera Tschingger este situat la coordonatele 46.4343°N 11.3979°E﻿ ()46.4343; 11.3979. Înființare Situl Biotopo Torbiera Tschingger a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 2 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în noiembrie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 5 habitate naturale: Lacuri și iazuri distrofice naturale, Păduri acidofile de Picea de la nivel montan la nivel alpin (Vaccinio-Piceetea), Turbării active, Mlaștini turboase de tranziție și turbării mișcătoare, Mlaștini împădurite. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate de păsări (2): gușă vânătă (Cyanecula svecica), becațină comună (Gallinago gallinago) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 14 specii de plante, 1 specie de păsări, 1 specie de amfibieni. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Biotopo Sonnenberg Vegetazione Steppica Kortscher Leiten

Biotopo Sonnenberg Vegetazione Steppica Kortscher Leiten este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 56 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Biotopo Sonnenberg Vegetazione Steppica Kortscher Leiten este situat la coordonatele 46.6369°N 10.7314°E﻿ ()46.6369; 10.7314. Înființare Situl Biotopo Sonnenberg Vegetazione Steppica Kortscher Leiten a fost declarat sit de importanță comunitară în aprilie 2002 pentru a proteja 6 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în noiembrie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 2 habitate naturale: Pajiști stepice subpanonice, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (4): potârnichea de stâncă (Alectoris graeca saxatilis), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), silvie porumbacă (Sylvia nisoria) mamifere (2): liliac cârn (Barbastella barbastellus), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 14 specii de plante, 6 specii de păsări, 5 specii de mamifere, 4 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Biotopo Bigleidermoos - Biotop Bigleidermoos

Biotopo Bigleidermoos - Biotop Bigleidermoos este o arie protejată (sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 5,04 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Biotopo Bigleidermoos - Biotop Bigleidermoos este situat la coordonatele 46.3705°N 11.342°E﻿ ()46.3705; 11.342. Înființare Situl Biotopo Bigleidermoos - Biotop Bigleidermoos a fost declarat sit de importanță comunitară în decembrie 2017 pentru a proteja 2 specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 6 habitate naturale: Păduri acidofile de Picea de la nivel montan la nivel alpin (Vaccinio-Piceetea), Mlaștini alcaline, Lacuri și iazuri distrofice naturale, Mlaștini turboase de tranziție și turbării mișcătoare, Mlaștini împădurite, Formațiuni ierboase bogate în specii de Nardus, dezvoltate pe substraturi silicioase în zone montane (și în zone submontane, în Europa continentală). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) nevertebrate (1): libelule (Leucorrhinia pectoralis) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 8 specii de plante. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Lago Minisini e Rivoli Bianchi

Lago Minisini e Rivoli Bianchi este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 402 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Lago Minisini e Rivoli Bianchi este situat la coordonatele 46.3083°N 13.1375°E﻿ ()46.3083; 13.1375. Înființare Situl Lago Minisini e Rivoli Bianchi a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 17 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în octombrie 2013. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 14 habitate naturale: Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Râuri de munte și vegetația erbacee de pe malurile acestora, Păduri mixte riverane de Quercus robur, Ulmus laevis și Ulmus minor, Fraxinus excelsior sau Fraxinus angustifolia, de-a lungul marilor râuri (Ulmenion minoris), Pajiști uscate din regiunea submediteraneeană estică (Scorzoneratalia villosae), Păduri de Castanea sativa, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri de pin (sub-) mediteraneene cu pini negri endemici, Galerii de Salix alba și de Populus alba, Păduri ilirice de stejar și carpen (Erythronio-Carpinion), Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (12): potârnichea de stâncă (Alectoris graeca saxatilis), fâsă-de-câmp (Anthus campestris), buha (Bubo bubo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), șerpar (Circaetus gallicus), cristeiul de câmp (Crex crex), presură de grădină (Emberiza hortulana), șoim călător (Falco peregrinus), stârc pitic (Ixobrychus minutus), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), viespar (Pernis apivorus) amfibieni (2): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata), Triturus carnifex nevertebrate (3): Austropotamobius pallipes, Euplagia quadripunctaria, libelule (Leucorrhinia pectoralis) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 13 specii de plante, 5 specii de amfibieni, 3 specii de mamifere, 4 specii de nevertebrate, 1 specie de pești, 7 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Ospedale infantile Burlo Garofolo

L'ospedale infantile Burlo Garofolo, formalmente IRCCS materno infantile Burlo Garofolo, è un istituto di ricovero e cura a carattere scientifico di tipo pediatrico situato a Trieste. L'ospedale è stato fondato nel 1856 per offrire assistenza medica ai bambini. Il Burlo Garofolo rappresenta oggi un'eccellenza italiana e, secondo uno studio della rivista Times Higher Education, è il primo istituto di ricerca italiano per qualità di ricerca scientifica e il 28º al mondo. Storia L'ospedale fu fondato il 19 novembre 1856 dalla baronessa Maria Alessandrina de Langenau-Mertens, moglie del Luogotenente di Trieste, con l’aiuto di circa un centinaio di finanziatori. Il primo nucleo dell’ospedale, situato in via Giustinelli e dotato di 24 posti letto, era dedicato all'assistenza medica dei bambini poveri. Nel 1907, la baronessa Maria Anna Laura Garofolo nata Burlo lasciò un’ingente somma di denaro all’ospedale, che prese così il nome di Ospedale Infantile e Pie Fondazioni Burlo Garofolo. L’ospedale crebbe di dimensioni nel tempo, fino a doversi spostare prima (nel 1869) in via del Bosco e poi (1938) in via dell’Istria, dove si trova tutt’oggi. Dal 1968 è IRCCS per la pediatria, ed è sede della scuola di specializzazione in pediatria dell'Università degli studi di Trieste. Nel 2016 ha ottenuto la benemerenza civica dal comune di Trieste. Dipartimenti L'ospedale è costituito dai seguenti dipartimenti: Dipartimento di Pediatria Dipartimento Materno-neonatale Dipartimento di Chirurgia Dipartimento dei Servizi della Diagnostica avanzata Dipartimento della Gestione Tecnico-Amministrativa Curiosità Nel 1977 l'Ospedale infantile Burlo Garofolo fu il primo ospedale pediatrico in Italia ad essere dotato di un day hospital pediatrico, allora del tutto inesistenti. Ciò fu fortemente voluto da Franco Panizon, direttore della clinica pediatrica. Nel 1972 l'Ospedale infantile Burlo Garofolo fu il primo ospedale pediatrico in Italia ad istituire la guardia neonatologia con la presenza del pediatra in sala parto a tutti i parti e una delle prime terapie intensive neonatali. Ciò per iniziativa e visione lungimirante del direttore dell'Istituto di Puericultura e del Centro Immaturi Sergio Nordio e del direttore sanitario Isidoro Marass. Note Collegamenti esterni Sito istituzionale, su burlo.trieste.it. Progetto Cattinara, su sites.google.com, 30 giugno 2025. URL consultato il 30 giugno 2025 (archiviato il 30 marzo 2022), il punto sull'appalto dei lavori della nuova sede dell'IRCCS Burlo Garofolo nel comprensorio di Cattinara.
Policlinico Umberto I

Located in the Nomentano quarter, the Policlinico Umberto I of Rome is the polyclinic of the Faculty of Medicine and Surgery of the Sapienza University of Rome. It is the largest hospital in Europe in terms of occupied area and the third hospital in Italy in terms of number of beds (after the Policlinico Sant'Orsola-Malpighi of Bologna and the Agostino Gemelli University Policlinic), the second Italian hospital if public hospitals are considered. Its construction was mainly promoted by Italian physicians and politicians Guido Baccelli and Francesco Durante and began in 1883 to plans by Giulio Podesti and Filippo Laccetti, and was completed 20 years later, with the opening presided over by the then rector Luigi Galassi and by Umberto I of Italy, after whom it is named. It is served by the Policlinico Metro station. References External links Official site of the Policlinico Archived 2008-12-18 at the Wayback Machine
Policlínico Humberto I

El Policlínico Humberto I​ (en italiano: Policlínico Umberto I) está localizado en el sector de San Lorenzo, en Roma, Italia se trata de una policlínica de la Facultad de Medicina y Cirugía de la Università de Sapienza en Roma. Es el hospital público más grande en Italia, y su construcción fue promovida principalmente por los médicos italianos y los políticos Guido Baccelli y Francesco Durante, comenzando en 1883 según los planos de Giulio Podesti y Filippo Laccetti, terminándose 20 años más tarde, con la inauguración presidida por el entonces rector Luigi Galassi y por Humberto I de Italia, de quien toma su nombre. Es servido por la estación de metro Policlinico. Véase también Sanidad Salud pública Referencias
Hôpital Umberto I

L'hôpital Umberto I (nom officiel en italien Policlinico Umberto I) est le plus important hôpital de Rome. Il abrite une faculté de médecine et de chirurgie rattachées à l'Université La Sapienza de Rome. C'est par sa taille et son nombre de lits (1 200) le plus important hôpital d'Italie. Historique Construit de 1883 à 1903 dans les quartiers Tiburtino et Nomentano, sous l'impulsion du ministre de l'Instruction publique Guido Baccelli et du medecin Francesco Durante, il tient son nom du roi Humbert Ier. Il s'agit d'un bâtiment typique de l'époque éclectique. L'hôpital est considéré comme le deuxième hôpital public italien par sa taille (avec environ 1 200 lits) après la polyclinique Sant'orsola-Malpighi de l'hôpital de Bologne. Vittorio Ascoli, directeur à partir de 1917, fait construire la Bibliothèque médicale de l'hôpital, ouverte en 1925. En 2006, un journaliste d'investigation, Fabrizio Gatti, a enquêté tout au long du mois de décembre sur la dégradation des conditions sanitaires de l'hôpital. Le reportage est diffusé par l'hebdomadaire L'Espresso sous le titre : « L'hôpital des horreurs ». Accès L'hôpital Umberto I est accessible par la ligne B du métro de Rome à la station Policlinico. Notes et références Annexes Bibliographie (it) Carla Serarcangeli, Il Policlinico Umberto I : Un secolo di storia, Rome, Sapienza Università Editrice, 2006, 471 p. (ISBN 978-88-87242-86-7). (it) Silvio Messinetti et Piero Bartolucci, Il Policlinico Umberto I di Roma nella storia dello Stato unitario, Rome, Istituto Poligrafico dello Stato, 2012, 431 p. (ISBN 978-88-240-1427-4). Liens externes (it) Site officiel de l'hôpital Portail de la médecine Portail de Rome
Карапеле Калвизио

Карапѐле Калвѝзио (на италиански: Carapelle Calvisio) е село и община в Южна Италия, провинция Акуила, регион Абруцо. Разположено е на 910 m надморска височина. Населението на общината е 82 души (към 2010 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Carapelle Calvisio

Carapelle Calvisio ist eine Gemeinde (comune) in der Provinz L’Aquila in der Region Abruzzen in Italien mit (Stand 31. Dezember 2024) 70 Einwohnern. Die Gemeinde liegt etwa 24 Kilometer ostsüdöstlich von L’Aquila im Nationalpark Gran Sasso und Monti della Laga, gehört zur Comunità montana Campo Imperatore-Piana di Navelli und grenzt unmittelbar an die Provinz Teramo. Das Erdbeben von 2009 hat die Gemeinde schwer geschädigt. Einzelnachweise Weblinks
Carapelle Calvisio

Carapelle Calvisio is a village and comune (municipality) in the Province of L'Aquila in the region of Abruzzo in central Italy. It is located in the natural park known as the Gran Sasso e Monti della Laga National Park at 900 metres (3,000 ft) above sea level. It is mostly known as being one of the least populous non-alpine comunes in Italy, with a population of 68 as of 2026. It also the least populous municipality in Abruzzo, tied with Montelapiano. It is located directly some kilometers from the historical castle Rocca Calascio. Carapelle Calvisio's location (separated by a mountain from L'Aquila area) preserved it from serious damage in the 2009 L'Aquila earthquake. Demographics As of 2026, the population is 68, of which 52.9% are male, and 47.1% are female. Minors make up 8.8% of the population, and seniors make up 38.2%. Immigration As of 2025, the foreign-born population is 10, making up 14.3% of the total population. The largest foreign country of origin is Brazil with 3 residents, the others are at 1. References External links Pictures and news of Carapelle
Carapelle Calvisio

Carapelle Calvisio est une commune de la province de L'Aquila, dans la région Abruzzes en Italie. Histoire Séisme du 6 avril 2009 Le bourg de Carapelle Calvisio a été gravement touché par le séisme de L'Aquila de 2009, faisant partie du « cratère sismique ». Administration Hameaux Communes limitrophes Calascio, Capestrano, Caporciano, Castelvecchio Calvisio, Isola del Gran Sasso d'Italia (TE), Navelli, San Pio delle Camere, Santo Stefano di Sessanio Notes et références Portail des Abruzzes
Carapelle Calvisio

Carapelle Calvisio község (comune) Olaszország Abruzzo régiójában, L’Aquila megyében. Fekvése A megye északnyugati részén fekszik. Határai: Calascio, Capestrano, Caporciano, Castelvecchio Calvisio, Isola del Gran Sasso d’Italia, Navelli, San Pio delle Camere és Santo Stefano di Sessanio. Története Első írásos említése a 8. századból származik, amikor a San Vincenzo al Volturno-apátság birtoka volt. A következő századokban nemesi birtok volt. Önállóságát a 19. század elején nyerte el, amikor a Nápolyi Királyságban felszámolták a feudalizmust. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói San Francesco d’Assisi-templom San Pancrazio-templom Santi Maria e Vittorino-templom Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Di Gregorio, Luciano (2010). Abruzzo. Bradt. ISBN 9781841622705. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Carapelle Calvisio témájú kategóriát.
Carapelle Calvisio

Carapelle Calvisio is een gemeente in de Italiaanse provincie L'Aquila (regio Abruzzen) en telt 98 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 14,4 km², de bevolkingsdichtheid is 7 inwoners per km². Demografie Carapelle Calvisio telt ongeveer 44 huishoudens. Het aantal inwoners daalde in de periode 1991-2001 met 24,0% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie Carapelle Calvisio grenst aan de volgende gemeenten: Calascio, Capestrano, Caporciano, Castelvecchio Calvisio, Isola del Gran Sasso d'Italia (TE), Navelli, San Pio delle Camere, Santo Stefano di Sessanio.
Carapelle Calvisio

Carapelle Calvisio é uma comuna italiana da região dos Abruzos, província de Áquila, com cerca de 95 habitantes. Estende-se por uma área de 14 km², tendo uma densidade populacional de 7 hab/km². Faz fronteira com Calascio, Capestrano, Caporciano, Castelvecchio Calvisio, Isola del Gran Sasso d'Italia (TE), Navelli, San Pio delle Camere, Santo Stefano di Sessanio. Demografia Referências Ligações externas «Página oficial» (em italiano)
Carapelle Calvisio

Carapelle Calvisio este o comună din provincia L'Aquila, regiunea Abruzzo, Italia. Populația comunei este de 90 de locuitori (1 ianuarie 2007). Demografie Carapelle Calvisio - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Referințe Legături externe Comunele Italiei Arhivat în 8 septembrie 2010, la Wayback Machine.
Карапелле-Кальвизио

Карапелле-Кальвизио (итал. Carapelle Calvisio) — коммуна в Италии, располагается в регионе Абруццо, в провинции Л’Акуила. Население составляет 90 человек (2008 г.), плотность населения составляет 6 чел./км². Занимает площадь 14 км². Почтовый индекс — 67020. Телефонный код — 0862. Покровителем коммуны почитается святой Панкратий Римский, празднование 12 мая. Демография Динамика населения: Администрация коммуны Официальный сайт: Примечания Ссылки comune.carapellecalvisio.aq.it (итал.) — официальный сайт Карапелле-Кальвизио http://www.istat.it/ Архивная копия от 22 февраля 2011 на Wayback Machine http://www.istat.it/english/ Архивная копия от 7 декабря 2009 на Wayback Machine
Карапеле Калвизио

Карапеле Калвизио (итал. Carapelle Calvisio) је насеље у Италији у округу Л'Аквила, региону Абруцо. Према процени из 2011. у насељу је живело 95 становника. Насеље се налази на надморској висини од 845 м. Становништво Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Карапеле Калвизио на Викимедијиној остави Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Карапелле-Кальвізіо

Карапелле-Кальвізіо (італ. Carapelle Calvisio) — муніципалітет в Італії, у регіоні Абруццо, провінція Л'Аквіла. Карапелле-Кальвізіо розташоване на відстані близько 110 км на північний схід від Рима, 25 км на схід від Л'Акуїли. Населення — 83 особи (2014). Щорічний фестиваль відбувається 12 травня. Покровитель — San Pancrazio martire. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 6 іноземців з 4 країн, серед них 2 громадяни країн Євросоюзу. Сусідні муніципалітети Калашіо Капестрано Капорчіано Кастельвеккьо-Кальвізіо Ізола-дель-Гран-Сассо-д'Італія Навеллі Сан-Піо-делле-Камере Санто-Стефано-ді-Сессаніо Див. також Список муніципалітетів провінції Л'Аквіла Примітки
Navigli

De navigli er et system af forbundne kanaler i og omkring Milano, i den italienske region Lombardiet, som går helt tilbage til middelalderen. Systemet består af fem kanaler: Naviglio Grande, Naviglio Pavese, Naviglio Martesana, Naviglio di Paderno og Naviglio di Bereguardo. De tre første var forbundet gennem Milano via Fossa Interna, også kendt som den Indre Ring. Den urbane del af Naviglio Martesana blev dækket til i begyndelsen af 1930’erne sammen med hele den Indre Ring, hvilket markerede dødsstødet for de nordøstlige kanaler. Kommerciel transport fortsatte på Naviglio Grande, men tilbagegangen var støt, og i 1960’erne blev et projekt om en flodhavn for at nå floden Po og dermed Adriaterhavet gennem kanalerne opgivet for altid. Referencer
Navigli de Milão

Os navigli (pronúncia italiana: [naˈviʎʎi]; Navili lmo|naˈʋiːli|, singular e plural) são um sistema de canais interconectados dentro e ao redor de Milão, na região italiana da Lombardia, que remonta à Idade Média. O sistema consiste em cinco canais: Naviglio Grande, Naviglio Pavese, Naviglio Martesana, Naviglio di Paderno, Naviglio di Bereguardo. Os três primeiros foram conectados através de Milão via Fossa Interna , também conhecida como Anel Interno. O trecho urbano do Naviglio Martesana foi coberto no início da década de 1930, junto com todo o Anel Interno, soando assim a sentença de morte para os canais do nordeste. O transporte comercial continuou no Naviglio Grande, mas o declínio foi constante e, na década de 1960, o projeto de um porto fluvial para alcançar o rio Pó e, consequentemente, o mar Adriático através dos canais foi arquivado para sempre. Hoje, os canais são usados principalmente para irrigação. Algumas opções de navegação turística também estão disponíveis ao longo de certas seções. Referências Ligações externas Martesana Canal - Fotos históricas e atuais Inner ring - Fotos históricas e atuais Darsena - Fotos históricas e atuais
Кастелвекио Калвизио

Кастелвѐкио Калвѝзио (на италиански: Castelvecchio Calvisio) е село и община в Южна Италия, провинция Акуила, регион Абруцо. Разположено е на 1045 m надморска височина. Населението на общината е 158 души (към 2012 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината Архив на оригинала от 2012-10-08 в Wayback Machine.
Castelvecchio Calvisio

Castelvecchio Calvisio ist eine Gemeinde (comune) in der Provinz L’Aquila in der Region Abruzzen in Italien mit (Stand 31. Dezember 2024) 123 Einwohnern. Die Gemeinde liegt etwa 24,5 Kilometer ostsüdöstlich von L’Aquila im Nationalpark Gran Sasso und Monti della Laga, gehört zur Comunità montana Campo Imperatore-Piana di Navelli und grenzt unmittelbar an die Provinz Teramo. Einzelnachweise Weblinks
Castelvecchio Calvisio

Castelvecchio Calvisio est une commune de la province de L'Aquila, dans les Abruzzes, en Italie. Administration Hameaux Communes limitrophes Barisciano, Calascio, Capestrano, Carapelle Calvisio, Castelli (TE), Isola del Gran Sasso d'Italia (TE), Navelli, Ofena, San Pio delle Camere, Santo Stefano di Sessanio. Notes et références Portail des Abruzzes