NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Biotopo Lago di Favogna

Biotopo Lago di Favogna este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 9,69 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Biotopo Lago di Favogna este situat la coordonatele 46.275°N 11.1856°E﻿ ()46.275; 11.1856. Înființare Situl Biotopo Lago di Favogna a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 5 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în noiembrie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 3 habitate naturale: Lacuri și iazuri distrofice naturale, Pajiști cu Molinia pe soluri calcaroase, turboase sau argilos-nămoloase (Molinion caeruleae), Mlaștini alcaline. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (4): prepeliță (Coturnix coturnix), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), viespar (Pernis apivorus) nevertebrate (1): Austropotamobius pallipes Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 20 de specii de plante, 1 specie de păsări, 1 specie de amfibieni, 1 specie de mamifere, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Oratorio di Sant'Antonio (Valmozzola)

L'oratorio di Sant'Antonio è un luogo di culto cattolico dalle forme rinascimentali situato nel piccolo borgo di Sozzi di Gusaliggio, frazione di Valmozzola, in provincia di Parma e diocesi di Piacenza-Bobbio; è sussidiario della parrocchiale di Santa Maria Assunta di Pieve di Gusaliggio e fa parte del vicariato della Val Taro e Val Ceno. Storia Il luogo di culto, intitolato a sant'Antonio di Padova, fu costruito nel XVI secolo quale oratorio privato della nobile famiglia dei De Mutio. Nel 1836 l'edificio fu sottoposto a lavori di restauro che interessarono la facciata e in particolare il portale d'ingresso, che fu rifatto. Descrizione Il piccolo oratorio si sviluppa su un impianto a navata unica, con ingresso a nord e presbiterio a sud. L'asimmetrica facciata, interamente intonacata, è affiancata alle estremità da due lesene prive di capitello; al centro è collocato l'ampio portale d'ingresso delimitato da una cornice e sormontato da un architrave su mensoline in aggetto; più in alto si apre una monofora ad arco a tutto sesto con cornice in laterizio; in sommità si staglia il frontone triangolare, contenente nel mezzo una nicchia ad arco a tutto sesto; il timpano è interrotto sulla sinistra, ove si eleva il piccolo campanile, la cui cella campanaria si affaccia sulle quattro fronti attraverso aperture ad arco a tutto sesto; ogni lato della torre è coronato da frontoni curvilinei, mentre in sommità si innalza una guglia a profilo mistilineo. All'interno la navata, coperta da una volta a crociera decorata con affreschi a motivi floreali e geometrici, è decorata sugli spigoli da lesene coronate da capitelli dorici, a sostegno del cornicione perimetrale modanato in aggetto. Il presbiterio, lievemente sopraelevato, è preceduto da un arco trionfale a tutto sesto, retto da paraste; l'ambiente, chiuso superiormente da una volta a botte dipinta, è illuminato da una piccola finestra sulla sinistra. Note Voci correlate Pieve di Gusaliggio Diocesi di Piacenza-Bobbio Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sull'oratorio di Sant'Antonio Collegamenti esterni Oratorio di Sant'Antonio, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Моцате

Моца̀те (на италиански: Mozzate; на ломбардски: Muzàa, Муцаа) е град и община в Северна Италия, провинция Комо, регион Ломбардия. Разположен е на 286 m надморска височина. Населението на общината е 8948 души (към 2017 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Mozzate

Mozzate ist eine norditalienische Gemeinde (comune) mit 8747 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in der Provinz Como in der Lombardei. Geographie Die Gemeinde liegt etwa 18 Kilometer südwestlich von Como und etwa 29 Kilometer nordwestlich von Mailand am Parco della Pineta di Appiano Gentile e Tradate. Sie umfasst die Ortsteile San Martino und Santa Maria Solaro. Die Nachbargemeinden sind: Carbonate, Cislago (VA), Gorla Maggiore (VA), Gorla Minore (VA), Limido Comasco, Lurago Marinone. Verkehr Durch die Gemeinde führt die frühere Staatsstraße 233 (heute: Provinzstraße) von Varese nach Mailand. Der Bahnhof der Gemeinde liegt an der von den Ferrovie Nord Milano betriebenen Bahnstrecke Saronno–Laveno. Sehenswürdigkeiten Pfarrkirche Sant’Alessandro Martire (1569) Wallfahrtskirche Beata Vergine Addolorata di San Martino (18. Jahrhundert) Kirche del Crocifisso (17. Jahrhundert) Kirche San Bartolomeo (17. Jahrhundert) Palazzo del Seprio (1932) Persönlichkeiten Luigi Castiglioni (1757–1832), Graf, Botaniker Carlo Ottavio Cornaggia Medici Castiglioni (* 1851 in Mailand), aus Mozzate, Graf, Senator der Italienischen Republik Literatur Mozzate auf tuttitalia.it/lombardia Weblinks Einzelnachweise
Mozzate

Mozzate (Western Lombard: Mozzaa [muˈtsaː]) is a comune in the southwestern part of the province of Como, Lombardy, northern Italy. It has an area of 10.36 square kilometres (4.00 mi2) and 7,505 inhabitants (2005). The postal code of Mozzate is 22076, and the telephone code is 0331. Mozzate hosts the Rohm and Haas plant, which produces adhesives used in the packaging and automotive industries. External links website (in Italian)
Mozzate

Mozzate (lombardul: Mozzaa) település Olaszországban, Lombardia régióban, Como megyében. Lakosainak száma 8749 fő (2023. január 1.). Mozzate Carbonate, Gorla Maggiore, Limido Comasco, Gorla Minore, Lurago Marinone és Cislago községekkel határos. Népesség A település lakossága az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Mozzate

Mozzate is een gemeente in de Italiaanse provincie Como (regio Lombardije) en telt 7396 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 10,4 km², de bevolkingsdichtheid is 687 inwoners per km². De volgende frazioni maken deel uit van de gemeente: San Martino. Demografie Mozzate telt ongeveer 2983 huishoudens. Het aantal inwoners steeg in de periode 1991-2001 met 8,5% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 246 m boven zeeniveau. Mozzate grenst aan de volgende gemeenten: Carbonate, Cislago (VA), Gorla Maggiore (VA), Gorla Minore (VA), Limido Comasco. Externe link https://web.archive.org/web/20051124202438/http://www.mozzate.info/
Mozzate

Mozzate é uma comuna italiana da região da Lombardia, província de Como, com cerca de 7.067 (21 de outubro de 2002) habitantes. Estende-se por uma área de 10 km², tendo uma densidade populacional de 687 hab/km². Faz fronteira com Carbonate, Cislago (VA), Gorla Maggiore (VA), Gorla Minore (VA), Limido Comasco, Lurago Marinone. Demografia Referências
Моццате

Моццате (итал. Mozzate) — коммуна в Италии, располагается в регионе Ломбардия, подчиняется административному центру Комо. Население составляет 7396 человек (на 2004 г.), плотность населения составляет 687 чел./км². Занимает площадь 10 км². Почтовый индекс — 22076. Телефонный код — 0331. Покровителем коммуны почитается святой Александр, празднование во второе воскресение сентября. Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.)
Моцате

Моцате (итал. Mozzate) је насеље у Италији у округу Комо, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 8204 становника. Насеље се налази на надморској висини од 259 м. Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 8.208 становника. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Моццате

Моццате (італ. Mozzate) — муніципалітет в Італії, у регіоні Ломбардія, провінція Комо. Моццате розташоване на відстані близько 510 км на північний захід від Рима, 31 км на північний захід від Мілана, 19 км на південний захід від Комо. Населення — 8953 особи (2014). Покровитель — святий Алессандро. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 828 іноземців з 59 країн, серед них 112 громадян країн Євросоюзу та 47 громадян України. Сусідні муніципалітети Карбонате Чизлаго Горла-Маджоре Горла-Міноре Лімідо-Комаско Лураго-Мариноне Див. також Список муніципалітетів провінції Комо Примітки
Foggia Cathedral

Foggia Cathedral (Italian: Cattedrale di Foggia, Cattedrale della Santa Maria Assunta in Coelo or della Santa Maria in Fovea; Latin: Santa Maria Icona Vetere), otherwise the Church of the Assumption of the Virgin Mary or Church of Saint Mary of Foggia (Italian: Chiesa della Beata Maria Vergine Assunta in Cielo or Chiesa della Santa Maria di Foggia), is a Roman Catholic cathedral in the city of Foggia, Italy, dedicated to the Assumption of the Virgin Mary. It is the seat of the Archbishop of Foggia-Bovino. The present Romanesque building was constructed as a collegiate church in the 1170s, but was damaged in the earthquake of 1731 and restored in a Baroque style. When the Diocese of Foggia was created in 1855, the collegiate church was declared its cathedral. The diocese was elevated to an archdiocese in 1979 and amalgamated with the Diocese of Bovino to form the Archdiocese of Foggia-Bovino in 1986. The church contains an ancient icon of the Virgin Mary, whence its alternative name of "Santa Maria Icona Vetere". The icon is also sometimes known as the "Madonna dei sette veli", or the Madonna of the Seven Veils. Sources Pace, Valentino, 1994: Kunstdenkmäler in Süditalien – Apulien, Basilicata, Kalabrien. Wiss. Buchges.: Darmstadt ISBN 3-534-08443-8 Willemsen, Carl Arnold, 1973: Apulien – Kathedralen und Kastelle (2nd ed.) DuMont Schauberg: Köln ISBN 3-7701-0581-8
Cathédrale de Foggia

La cathédrale de Foggia ou cathédrale Notre-Dame-de-l'Assomption-au-Ciel (en italien : Cattedrale della Beata Vergine Maria Assunta in Cielo) est une église catholique romaine construite entre 1172 et 1179 à Foggia, en Italie. Il s'agit de la cathédrale de l'archidiocèse de Foggia-Bovino. Histoire L'histoire de la cathédrale est étroitement liée à la découverte et la vénération de la Madonna dei sette veli (en français : Madone aux sept voiles). C'est une grande table qui fut trouvée en 1062 par des paysans à l'occasion d'une apparition de la Sainte Vierge. Après l'avoir nettoyée, ils ont découvert qu'il s'agissait d'une icône très rare que ni l'eau ni les ravages du temps n'avaient réussi à détruire complètement. En 1080, le duc Robert Guiscard a voulu qu'une crypte soit aménagée au niveau de l'étang dans lequel l′Iconavetere avait été trouvée, afin que l'image sacrée puisse y demeurer. En 1172, le sanctuaire fut agrandi par Guillaume II de Sicile, dit le Bon. Avec l'église s'est également développée la ville qui est rapidement devenue l'une des plus importantes du royaume. En 1731, la collégiale de Foggia a été partiellement détruite par un violent tremblement de terre. En 1782, l'image sacrée fut couronnée par décret du Vatican, et en 1806, à la demande du pape Pie VII, l'église fut illustrée du titre de « basilique mineure ». Enfin, en 1855, avec l'institution du diocèse de Foggia sous Pie IX, l'église Santa Maria de Foggia fut élevée au rang de cathédrale du nouveau diocèse. Description Notes et références Voir aussi Articles connexes Archidiocèse de Foggia-Bovino Foggia Liste des cathédrales d'Italie Liens externes Ressources relatives à la religion : Chiese delle diocesi italiane GCatholic.org Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de l’architecture chrétienne Portail des Pouilles Portail du catholicisme
Abbey of Chiaravalle della Colomba

The Abbey of Chiaravalle della Colomba (Italian: Abbazia di Chiaravalle della Colomba) is a 12th-century Cistercian monastic complex near the town of Alseno, in the Province of Piacenza, Region of Emilia-Romagna, Italy. History The founding documents for the Abbey date to 11 April 1136, when Arduino, the bishop of Piacenza, granted the monastery its lands. The abbey was also patronized by the Marquises Oberto Pallavicino and Corrado Cavalcabò. One tradition holds that the name Colomba or pigeon was attached due to a legend that a white pigeon had selected the site. But more likely the title Santa Maria della Colomba derives from the pigeon used to symbolize the annunciation of Mary's pregnancy. The abbey was founded soon after the other Abbey of Chiaravalle, also called Chiaravalle Milanese was founded near Milan. The monastery was sacked and burned in 1248 by Frederick II of Swabia during his siege of Parma. In 1769, the abbey was suppressed by the Duke of Parma, and the remaining monks were moved to the Abbey of San Martino de' Bocci. The order was able to repurchase the abbey some 8 years later. However, by 1805, Napoleon's rule had again led to suppression of the order. In 1810, the surrounding properties were assigned to the Civil Hospital of Piacenza. The archive, library, and much of the property was dispersed and sold. Cistercian monks were only to return in 1937; and the property has joint ownership with the state. The cloistered monks maintain limited agricultural efforts. Architecture The church was erected during the 12th and 13th centuries, but was refurbished during the 15th century. The belltower was added in the 16th century. In the 19th century, restorations encountered buildings in near ruin. The church has Gothic architecture and Romanesque architecture elements. It retains the tomb of Oberto Pallavacino (died 1148). The square 13th-century cloister has a proliferation of arched openings, flanked by rose marble paired columns. References Monastery official website.
Демократическа партия (Италия)

Демократическа партия (на италиански: Partito Democratico) е лявоцентристка социалдемократическа политическа партия в Италия. Основана е през 2007 г. със сливането на: „Демократи от левицата“ (наследник на Италианската комунистическа партия), центристката партия Демокрация и свобода - Маргаритката и няколко по-малки организации. Нейна основа става спечелилата изборите година по-рано коалиция, водена от Романо Проди. На изборите през 2008 година Демократическата партия остава на второ място и оглавява опозицията срещу Силвио Берлускони. През 2013 година е в основата на лявоцентристка коалиция, която получава 30% от гласовете и мнозинство в долната камара. Източници
Partito Democratico

Partito Democratico er et italiensk centrum-venstre-parti, der blev dannet i oktober 2007. Partiet ledes af Nicola Zingaretti. Partito Democratico er en fusion af følgende venstreorienterede og midterorienterede partier, som alle tidligere var en del af valgalliancen L'Unione: Democratici di Sinistra (socialdemokratisk) Democrazia è Libertà – La Margherita (midterparti) Partito Democratico Meridionale (midterparti) Progetto Sardegna (midterparti) Movimento Repubblicani Europei (socialliberalt/republikansk) Repubblicani Democratici (liberalt) Italia di Mezzo IdM (midterparti/kristendemokratisk) Alleanza Riformista (socialdemokratisk) Ledere Walter Veltroni (2007–2009) Dario Franceschini (2009) Pier Luigi Bersani (2009–2013) Guglielmo Epifani (2013) Matteo Renzi (2013–2017) Matteo Orfini (2017-2017) Matteo Renzi (2017-2018) Maurizio Martina (2018-2018) Nicola Zingaretti (2019-nu) Eksterne henvisninger Partito Democraticos hjemmeside
Democratische Partij (Italië)

De Democratische Partij (Partito Democratico, PD) is een centrumlinkse Italiaanse politieke partij. Geschiedenis De Partito Democratico werd officieel opgericht op 14 oktober 2007, nadat een aantal vooruitstrevende en linkse partijen in april 2007 hadden besloten tot een fusie. Ze maakten alle deel uit van de Olijfcoalitie van premier Romano Prodi. Het ging om de Linkse Democraten en La Margherita. Deze en andere partijen die zich bij de Democratische Partij aangesloten hebben zijn: Linkse Democraten (Democratici di Sinistra, DS) (sociaaldemocratisch) De Margriet (Democrazia è Libertà - La Margherita, DL) (centristisch) Zuidelijke Democratische Partij (Partito Democratico Meridionale, PDM) (centristisch) Sardinië Project (Progetto Sardegna, PS) (centristisch) Beweging van Europese Republikeinen (Movimento Repubblicani Europei, MRE) (sociaal-liberaal) Democratische Republikeinen (Repubblicani Democratici, RD) (sociaal-liberaal) Midden-Italië (Italia di Mezzo, IdM) (christendemocratisch) Hervormingsalliantie (Alleanza Riformista) (sociaaldemocratisch) Veel van de hierboven genoemde partijen maakten deel uit van de politieke coalitie l'Unione bij de parlementsverkiezingen van 2006. De eerste partijleider was oud-burgemeester van Rome Walter Veltroni. Na de val van Prodi's tweede regering op 24 januari 2008 maakte Veltroni bekend, dat de Democratische Partij alleen op weg zou gaan naar de landelijke verkiezingen op 13 en 14 april. Toch was er voor een bepaalde coalitie met de kleine partij Italia dei Valori gekozen. De partijleider was Antonio Di Pietro, een van de onderzoeksrechters van het grootschalig onderzoek naar corruptie in de politiek, Mani Pulite, begin jaren 90. Ook was er een samenwerking met de Italiaanse Radicalen, die 9 van hun kandidaten op de kieslijst van de Linkse Democraten mochten zetten. De parlementsverkiezingen van 2008 werden gewonnen door de centrumrechtse coalitie van Berlusconi, maar de Democratische Partij deed het beter dan verwacht, zo won de partij ruim 33% van de stemmen, en werd hierdoor de tweede partij van het land. Prodi maakte op 17 april bekend dat hij zijn voorzitterschap opgaf. De eerste partijleider was Walter Veltroni, die na de verloren regionale verkiezingen op 17 februari 2009 aftrad. Op 25 oktober 2009 vond de verkiezing van zijn opvolger plaats. Elke Italiaan van zestien jaar en ouder kon daarvoor stemmen in een van de 10.000 stembureaus tegen betaling van 2 euro voor de kosten van de verkiezingen. De nieuwe leider werd de ex-communist Pier Luigi Bersani. Nadat Bersani in 2012 nog was herkozen, verloor hij zijn gezag tijdens de presidentsverkiezingen van 2013. Door muiterij onder de kiesmannen van de PD eindigden deze in een impasse, waarna de zittende hoogbejaarde president Napolitano moest instemmen met een verlenging van zijn mandaat. Bersani trad af en de burgemeester van Florence, Matteo Renzi, werd tot zijn opvolger gekozen.
Partido Democrático (Itália)

O Partido Democrático (em italiano: Partito Democratico, PD) é um partido político italiano social-democrata de centro-esquerda. O partido foi fundado em 2007, através da fusão de vários partidos de centro-esquerda, que tinham concorrido juntos na A União e na A Oliveira desde da década de 1990, dos quais se destacavam, dois partidos: os Democratas de Esquerda, herdeiros do antigo Partido Comunista Italiano e, a Democracia e Liberdade - A Margarida, composto pela ala da esquerda cristã da antiga Democracia Cristã. O PD apesar de, ser descrito como social-democrata, tem várias correntes ideológicas, divididas em diferentes alas ou sectores do partido. Por isso, o partido pode ser definido como um partido pega-tudo, porque, dentro do partido, estão, desde liberais, que defendem o liberalismo económico, como é o caso de Matteo Renzi, que segue uma linha inspirada pela Terceira via de Tony Blair, passando pela esquerda cristã, pelos defensores do liberalismo seguido pelo Partido Democrata até socialistas democráticos, próximos dos sindicatos e da social-democracia tradicional. Por isto, o PD é descrito como um partido pega-tudo de centro-esquerda, que agrupa várias facções ideológicas de esquerda. Em 2013, após as eleições gerais, o PD decidiu fazer um governo de grande coligação, coligando-se com os seus rivais de centro-direita, O Povo da Liberdade de Silvio Berlusconi. Em Fevereiro de 2014, Matteo Renzi, até então presidente da câmara de Florença, foi eleito líder do partido, e, propôs que Enrico Letta, até então, primeiro-ministro, se demitisse. Após a demissão de Letta, Matteo Renzi foi empossado primeiro-ministro, liderando um governo de coligação com o Novo Centro-direita (cisão da Força Itália), o Escolha Cívica e a União dos Democratas-Cristãos e de Centro. No que tange à afiliação internacional, o partido também sofreu grandes divisões sobre o assunto, porque, a ala liberal do partido defendia a integração no Partido da Aliança dos Democratas e Liberais pela Europa, enquanto, a ala social-democrata defendia a adesão ao Partido Socialista Europeu. Em 2012, o PD fez parte da primeira reunião da Aliança Progressista, organização que junta vários partidos de centro-esquerda, e, desde então, esta tem sido a sua afiliação internacional. A nível de afiliação europeia, só com a eleição de Matteo Renzi em 2014, é que ficou decidida, visto que, Renzi, da ala liberal do partido, defendia a integração no Partido Socialista Europeu. Em Fevereiro de 2014, o PD foi aceite como membro do Partido Socialista Europeu. Com a ascensão de Renzi à liderança do PD com uma linha ideológica centrista e liberal, a ala de esquerda do partido entrou em conflito com Renzi até que, em finais de 2017, vários membros do partidos, como Massimo d'Alema, Pier Luigi Bersani e Gugliemo Epifani, romperam com o partido e fundaram um novo partido de esquerda, o Artigo 1 - Movimento Democrático e Progressista. Resultados eleitorais Eleições legislativas Câmara dos Deputados Senado Eleições europeias Ligações externas Página oficial Referências
Partidul Democrat (Italia)

Partito Democratico (Partidul Democrat, PD) este un partid politic social democrat din Italia. Secretarul partidului este Enrico Letta, care a fost ales de adunarea națională în marite 2021, după demisia fostului lider Nicola Zingaretti, în timp ce președintele este Valentina Cuppi. PD a fost fondat în 2007 după fuziunea mai multor partide de centru-stânga care au făcut parte din lista alianței numită Măslinul la alegerile din 2006, în principal social-democrații Democrații Stângii (DS), succesorul Partidului Comunist Italian și Partidul Democrat aș Stângii, care a fost pliat cu mai multe partide social-democrate (Federația Muncii și Social Creștinii, printre altele) în 1998, precum și Democrația este Libertatea – Margareta (DL), de inspirație în mare parte catolică, o fuziune a Partidului Popular Italian (moștenitorul aripii de stânga a Partidului Democrație Creștină), Democrații și Reînnoirea Italiană în 2002. Deși partidul a fost influențat și de liberalismul social și de progresismul calei a treia, în special sub conducerea lui Matteo Renzi, principalele tendințe ideologice ale PD sunt social-democrația și tradiția creștină de stânga. Între 2013 și 2018, guvernul italian a fost condus de trei prim-miniștri democrați succesivi, și anume Letta (2013-2014), Renzi (2014-2016) și Paolo Gentiloni (2016-2018). PD a fost al doilea partid ca mărime la alegerile generale din 2018, dar coaliția de centru-stânga a ajuns pe locul trei. Partidul a revenit la guvernare în septembrie 2019 cu Cabinetul Conte 2, în calitate de partener junior al Mișcării Cinci Stele, și s-a alăturat guvernului de uniune națională, cel al lui Draghi, care cuprinde și Liga și Forza Italia, în februarie 2021. Începând cu 2021, partidul conduce cinci guverne regionale. Democrații proeminenți includ foștii lideri Walter Veltroni, Dario Franceschini, Maurizio Martina și Nicola Zingaretti. Fosti membri includ Giorgio Napolitano (Președintele Italiei, 2006–2015), Sergio Mattarella (Președintele Italiei, 2015–prezent), patru prim-miniștri (Romano Prodi, Giuliano Amato, Massimo D'Alema și Renzi) și trei foști lideri (Pier Luigi Bersani, Guglielmo Epifani și Renzi), precum și David Sassoli (Președintele Parlamentului European, 2019-2022), Francesco Rutelli, Pietro Grasso și Carlo Calenda. Personalități Romano Prodi, fost președinte al Comisiei Europene (Comisia Prodi), primul președinte al partidului Walter Veltroni, primar al Romei între 2001-2008 Matteo Renzi, premier al Italiei între 2014-2016 David Sassoli, președintele Parlamentului European (din 2019) Referințe Legături externe Materiale media legate de Partidul Democrat la Wikimedia Commons Manifestul valorilor Partidului Democrat Grupul parlamentar în Camera Deputaților Grupul parlamentar în Senat Partidul Democrat între "ceto medio riflessivo" și visul populist