NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Капо-д’Орландо

Капо-д’Орландо (итал. Capo d'Orlando) — коммуна в Италии, располагается в регионе Сицилия, в провинции Мессина. Население составляет 13 034 человека (2008), плотность населения составляет 895 чел./км². Занимает площадь 15 км². Почтовый индекс — 98070 — 98071. Телефонный код — 0941. Покровительницей коммуны почитается Пресвятая Богородица (Maria SS. di Capo d’Orlando), празднование 22 октября. Демография Динамика населения: Города-побратимы Фримантл, Австралия (1982) Администрация коммуны Официальный сайт: http://www.comune.capodorlando.me.it/ Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.) Национальный институт статистики (итал.) http://www.istat.it/english/ Архивная копия от 7 декабря 2009 на Wayback Machine
Капо д'Орландо

Капо д'Орландо (итал. Capo d'Orlando) је насеље у Италији у округу Месина, региону Сицилија. Према процени из 2011. у насељу је живело 12038 становника. Насеље се налази на надморској висини од 23 м. Становништво Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Капо д'Орландо на Викимедијиној остави Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Capo d'Orlando

Capo d'Orlando är en kommun i storstadsregionen Messina, innan 2015 i provinsen Messina, i regionen Sicilien i sydvästra Italien. Kommunen hade 13 320 invånare (2017). Poeten Lucio Piccolo, kusin till Giuseppe Tomasi di Lampedusa föddes här. Till sevärdheterna hör ett kommunalt bildgalleri och museet Villa Piccolo. Referenser
Капо-д'Орландо

Капо-д'Орландо (італ. Capo d'Orlando, сиц. Capu d'Orlannu) — муніципалітет в Італії, у регіоні Сицилія, метрополійне місто Мессіна. Капо-д'Орландо розташоване на відстані близько 460 км на південний схід від Рима, 120 км на схід від Палермо, 75 км на захід від Мессіни. Населення — 13 307 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 22 жовтня. Покровитель — Maria SS. di Capo d'Orlando. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 479 іноземців з 50 країн, серед них 161 громадянин країн Євросоюзу та 50 громадян України. Сусідні муніципалітети Капрі-Леоне Мірто Назо Торренова Див. також Список муніципалітетів метрополійного міста Мессіна Примітки
Santa Croce (Firenze)

A Santa Croce (Szent Kereszt) templom Firenze történelmi központjában, a Piazza di Santa Croce téren áll. A templomot gótikus stílusban kezdték építeni 1294-ben, építését 1442-ben fejezték be. Tornya 1842-ben épült neogótikus stílusban. Homlokzatát később, 1863-ban fejezték be szintén neogótikus márványburkolat díszítéssel. Ide temették a város jeles szülötteit. Leírása A templom falait többek között Giotto, Peruzzi, Taddeo Gaddi freskói díszítik. A templomban látható Donatello 1425-ben készült Feszülete, valamint Cimabue Feszülete is, mely az 1966-os firenzei árvízben súlyosan megrongálódott. Sírok a templomban A templom Firenze nagyjainak nyughelye. Itt van eltemetve, vagy síremléke van itt: Niccolò Machiavelli Michelangelo saját sírjára tervezett Pietàja a Museo dell’Opera del Duomóban található. A Santa Crocében lévő síremlékét 1570-ben Vasari tervezte. Gioachino Rossini Lorenzo Ghiberti Galileo Galilei sírját Giulio Foggini készítette 1737-ben, több mint 100 évvel a tudós halála után.* Leonardo Bruni síremlékét Rossellino készítette 1447-ben. Danténak jelképes sírja van a templomban, mivel a költő Ravennában hunyt el. Leon Battista Alberti A kápolnák A kolostor A templomhoz kapcsolódó kolostor udvarán áll a Pazzi-kápolna, Filippo Brunelleschi alkotása. Művészeti alkotások a templomban Benedetto da Maiano (Pazzi-kápolna kapuja) Cimabue (Keresztrefeszítés) Andrea della Robbia (Medici Kápolna) Luca della Robbia (Pazzi-kápolna) Donatello (Mennybemenetel) Giotto di Bondone (A Szűzanya megkoronázása) Brunelleschi (Pazzi-kápolna) Giorgio Vasari (Michelangelo síremléke) Jegyzetek Irodalom ↑ Pogány: Pogány Frigyes (1971). Firenze. Budapest: Corvina kiadó. ISBN nélkül. ↑ Zsebútitárs: Firenze – térképes útikalauz. Budapest: Panemex Kft. 2009. ISBN 978 963 9825 41 3.
Santa Croce, Florens

Basilica di Santa Croce di Firenze, Heliga korsets basilika i Florens, är franciskanernas huvudkyrka i Florens och en av de största kyrkorna i Toscana. Den är belägen på Piazza Santa Croce, öster om Duomo (Santa Maria del Fiore). Enligt traditionen grundades kyrkan av Franciskus av Assisi. Uppförandet av den nuvarande byggnaden påbörjades 12 maj 1294 av Arnolfo di Cambio. Konsekrationen ägde rum 1442 i närvaro av påven. Kyrkan är även berömd för sitt stora antal konstverk (av bland andra Cimabue, Donatello och Giorgio Vasari), sina gravar (där bland andra Michelangelo, Galileo Galilei, Niccolò Machiavelli och Gioacchino Rossini ligger begravda), och monument. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Santa Croce, Florens.
Санта-Кроче (Флоренція)

Санта-Кроче — базиліка в місті Флоренція (італ. Santa Croce, тобто церква Святого Хреста). Не плутати з однойменною Санта-Кроче ін Джерусалеме, що знаходиться в Римі. Історія За церковною легендою, церкву заснував Франциск Ассізький. Він помер у 1226 році, а церква згадана в документах за 1229 рік. Зафіксовано початок нових будівельних робіт 12 травня 1294 року, тобто це була перебудова, ймовірно, за проектом архітектора Арнольфо ді Камбіо. Це була одна з багатьох перебудов церкви, яка зберегла її готичний характер. Вікна прикрашені вітражами. Над оздобами церкви працювало декілька поколінь майстрів Флоренції різних мистецьких епох: Джотто, Андреа Орканьї, Донателло, Таддео Гадді, Джорджо Вазарі, Бенедетто да Майано. Останній зробив рельєфи зі сценами життя Франциска Ассізського на кафедрі. Санта Кроче Тут поховані: Альберті Леон-Баттіста, архітектор, теоретик мистецтва Вітторе Альфьєрі, поет Галілео Галілей, видатний вчений Мікеланджело, геніальний скульптор Кенотаф Нікколо Макіавеллі, політик і письменник Джоакіно Россіні, композитор Міхал Огінський, польський політик, композитор Кенотаф Данте, поета — вигнанця з Флоренції Див. також Відродження Готика Кватроченто Костел Святого Хреста Примітки Джерела Manfred Wundram, «Kunstführer Florenz», Philipp Reclam GmbH, Stuttgart 1993. — S. 165—184. — ISBN 3-15-010385-1. Toman, Rolf (Hrsg.): Die Kunst der italienischen Renaissance. Architektur — Skulptur — Malerei — Zeichnung. Köln 1994 Zimmermanns, Klaus: Florenz. Köln [1984] 6. Auflage 1990.
Атеса

Атѐса (на италиански: Atessa, на местен диалект l'Atèssë, л'Атесъ) е град и община в Южна Италия, провинция Киети, регион Абруцо. Разположен е на 435 m надморска височина. Населението на общината е 10 787 души (към 2011 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Atessa

Atessa ist eine italienische Gemeinde (comune) mit 10.266 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in der Provinz Chieti, Region Abruzzen. Geographie Die Gemeinde liegt etwa 39 Kilometer südöstlich der Provinzhauptstadt Chieti im unteren Tal des Flusses Sangro auf 435 m s.l.m. Mit knapp 111 km² ist sie die flächenmäßig größte Gemeinde in der Provinz Chieti. Das Gemeindegebiet von Stessa grenzt an folgende Gemeinden: Altino, Archi, Bomba, Carpineto Sinello, Casalanguida, Casalbordino, Colledimezzo, Gissi, Guilmi, Lanciano, Montazzoli, Paglieta, Perano, Pollutri, Sant’Eusanio del Sangro, Scerni, Tornareccio und Villa Santa Maria. Der Name des Hauptortes setzt sich zusammen aus den Namen der beiden Siedlungen, die früher unabhängig voneinander bestanden: Ate und Tixa. Verwaltungsgliederung Zur Gemeinde Atessa gehören folgende Fraktionen: Aia Santa Maria, Boragna Fontanelle, Boragna San Paolo, Campanelle, Capragrassa, Carapelle, Carriera, Casale, Castellano, Castelluccio, Ceripollo, Colle Comune, Colle d’Aglio, Colle delle Pietre, Colle Flocco, Colle Grilli, Colle Martinelli, Colle Palumbo, Colle Quarti, Colle Rotondo, Colle San Giovanni, Colle Sant’Angelo, Colle Santinella, Colle Santissimo, Cona, Coste Iadonato, Croce Pili, Fazzoli, Fontegrugnale, Fontesquatino, Forca di Iezzi, Forca di Lupo, Fornelli, Giarrocco, Ianico, Lentisce, Mandorle, Mandrioli, Masciavò, Masseria Grande, Molinello, Montecalvo, Montemarcone, Monte Pallano, Monte San Silvestro, Osento, Passo del Vasto, Passo Pincera, Piana Ciccarelli, Piana dei Monaci, Piana dell’Edera, Piana Fallascosa, Piana La Fara, Piana Matteo, Piana Osento, Piana Sant’Antonio, Piana Vacante, Pianello, Piazzano, Pietrascritta, Pili, Querceto, Quercianera, Rigatella, Riguardata Scalella, Rocconi, Saletti, San Giacomo, San Luca, San Marco, Sant’Amico, San Tommaso, Satrino, Sciola, Scorciagallo, Siberia, Solagna Longa, Solagna Rigatella, Sterpari, Vallaspra und Varvaringi. Sehenswürdigkeiten Wirtschaft und Verkehr In der Gemeinde werden Reben der Sorte Montepulciano für den DOC-Wein Montepulciano d’Abruzzo angebaut. Die Gemeinde ist Standort des Joint Ventures Société Européenne de Véhicules Légers Sud. Hier werden die größeren Vans der Stellantis-Marken Fiat (Ducato), Peugeot, Citroën und Opel (Movano seit 2021) sowie der Toyota Proace Max montiert. Daneben unterhält hier Honda seit den 1970er Jahren sein italienisches Produktionswerk für Motorräder. Die Gemeinde liegt an der früheren Strada Statale 364 di Atessa. Atessa war früher Endbahnhof der Ferrovia Sangritana von Lanciano kommend. Die Strecke ist seit 1972 eingestellt. Persönlichkeiten Domenico Ciampoli (1852–1929), Schriftsteller Pietro Benedetti (1902–1944), Tischler, Antifaschist und Partisan Mauro Lalli (* 1965), römisch-katholischer Geistlicher, Erzbischof und Diplomat des Heiligen Stuhls Weblinks Internetpräsenz der Gemeinde Atessa (italienisch) Einzelnachweise
Atessa

Atessa (en abrucés: L'Atésse) es un municipio (comune) en la provincia de Chieti, en la región de los Abruzos, Italia. Forma parte de la Comunità Montana Valsangro. El Territorio Situada en el valle bajo del río Sangro, Atessa, con sus 11.003 hectáreas, es el municipio más extenso de la provincia de Chieti. Su vasto territorio, del que una pequeña parte, en forma de cinta, está situada al sur del municipio de Tornareccio. El municipio de Atessa limita con 18 municipios, y comprende 74 fracciones. El territorio parte de la zona del valle de Sangro, con una altura de 55 m sobre el nivel del mar, y llega hasta unos 876 m en Fonte Campana, con un desnivel superior a los 800 m. Economía En el territorio de Atessa pueden verse cuatro realidades con características económicas muy distintas: la capital, en la que prevalecen las actividades terciarias; la zona de colinas, de economía exclusivamente agrícola; la zona de montaña, boscosa y aún hoy poco habitada; el valle, implicado en un intenso proceso de industrialización. Evolución demográfica Enlaces externos Portal informativo de la ciudad de Atessa Archivado el 5 de abril de 2007 en Wayback Machine. Sitio de la PAIL Serramenti Referncias
Atessa

Atessa est une commune italienne d'environ 10 580 habitants, située dans la province de Chieti, dans la région Abruzzes, en Italie méridionale. Géographie Histoire Économie À Atessa se trouve le site SEVEL Sud de la Société Européenne de Véhicules Légers (SEVEL) de la cooperation de FIAT de PSA Peugeot Citroën dans la production d'utilitaires légers et de monospaces. Culture Monuments et patrimoine Administration Hameaux Aia Santa Maria, Campanelle, Capragrassa, Carapelle, Castelluccio, Colle delle Pietre, Colle Flocco, Colle San Giovanni, Colle Sant'Angelo, Cona, Fontegrugnale, Giarrocco, Lentisce, Mandrioli, Montecalvo, Montemarcone, Monte Pallano, Passo Pincera, Piana Fallascosa, Piana La Fara, Piana Matteo, Piana Osento, Piana Vacante, Piazzano, Piazzo, Pili, Quercianera, Rigatella, Rigatella, Rocconi, Saletti, San Luca, Sant'Amico, San Marco, San Tommaso, Satrino, Sciola, Scorciagallo, Vallaspra Communes limitrophes Altino, Archi, Bomba, Carpineto Sinello, Casalanguida, Casalbordino, Colledimezzo, Gissi, Guilmi, Lanciano, Montazzoli, Paglieta, perano, Pollutri, Sant'Eusanio del Sangro, Scerni, Tornareccio, Villa Santa Maria Notes et références Portail des Abruzzes
Atessa

Atessa község (comune) Olaszország Abruzzo régiójában, Chieti megyében. Fekvése A megye központi részén fekszik. Határai: Altino, Archi, Bomba, Carpineto Sinello, Casalanguida, Casalbordino, Colledimezzo, Gissi, Guilmi, Lanciano, Montazzoli, Paglieta, Perano, Pollutri, Sant’Eusanio del Sangro, Scerni, Tornareccio és Villa Santa Maria. Története Valószínűleg az 5. században alapították. A következő századokban nemesi birtok volt. Önállóságát a 19. század elején nyerte el, amikor a Nápolyi Királyságban felszámolták a feudalizmust. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói Madonna della Valle-templom Santa Croce-templom San Leucio-templom San Domenico-templom Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Di Gregorio, Luciano (2010). Abruzzo. Bradt. ISBN 9781841622705. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Atessa témájú kategóriát.
Atessa

Atessa is een gemeente in de Italiaanse provincie Chieti (regio Abruzzen) en telt 10.455 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 111,5 km², de bevolkingsdichtheid is 94 inwoners per km². Demografie Atessa telt ongeveer 3992 huishoudens. Het aantal inwoners steeg in de periode 1991-2001 met 1,7% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 435 m boven zeeniveau. Atessa grenst aan de volgende gemeenten: Altino, Archi, Bomba, Carpineto Sinello, Casalanguida, Casalbordino, Colledimezzo, Gissi, Guilmi, Lanciano, Montazzoli, Paglieta, Perano, Pollutri, Sant'Eusanio del Sangro, Scerni, Tornareccio, Villa Santa Maria. Externe link http://www.comunediatessa.it
Atessa

Atessa é uma comuna italiana da região dos Abruzos, província de Chieti, com cerca de 10.388 habitantes. Estende-se por uma área de 111 km², tendo uma densidade populacional de 94 hab/km². Faz fronteira com Altino, Archi, Bomba, Carpineto Sinello, Casalanguida, Casalbordino, Colledimezzo, Gissi, Guilmi, Lanciano, Montazzoli, Paglieta, Perano, Pollutri, Sant'Eusanio del Sangro, Scerni, Tornareccio, Villa Santa Maria. Demografia Referências
Атесса

Ате́сса (итал. Atessa; на местном диалекте — L’Atésse) — город в Италии, расположен в регионе Абруццо, подчинён административному центру Кьети. Население составляет 10 775 человек, плотность населения составляет 97,07 чел./км². Занимает площадь 111 км². Почтовый индекс — 66041. Телефонный код — 00872. Покровителем города считается святой Леуций. Праздник города ежегодно празднуется 11 января. Примечания Ссылки Официальный сайт города (итал.) Атесса // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Атеса

Атеса (итал. Atessa) је насеље у Италији у округу Кјети, региону Абруцо. Према процени из 2011. у насељу је живело 4410 становника. Насеље се налази на надморској висини од 418 м. Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 10.761 становника. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Атесса

Атесса (італ. Atessa) — муніципалітет в Італії, у регіоні Абруццо, провінція К'єті. Атесса розташована на відстані близько 165 км на схід від Рима, 95 км на схід від Л'Аквіли, 40 км на південний схід від К'єті. Населення — 10 700 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 11 січня. Покровитель — San Leucio. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 607 іноземців з 46 країн, серед них 218 громадян країн Євросоюзу та 14 громадян України. Сусідні муніципалітети Альтіно Аркі Бомба Карпінето-Сінелло Казалангуїда Казальбордіно Колледімеццо Джиссі Гуїльмі Ланчано Монтаццолі Пальєта Перано Поллутрі Сант'Еузаніо-дель-Сангро Шерні Торнареччо Вілла-Санта-Марія Галерея зображень Див. також Список муніципалітетів провінції К'єті Примітки
Galeria Uffizi

Galeria Uffizi (în italiană Galleria degli Uffizi) este cel mai cunoscut muzeu situat în apropiere de Piazza della Signoria din Centrul Istoric din Florența din regiunea Toscana, Italia. Colecția sa de pictură renascentistă, găzduită de un palat din secolul al XVI-lea, este cu adevărat deosebită și conține lucrări ale celor mai celebri pictori ai epocii, inclusiv Michelangelo, Leonardo da Vinci și Botticelli. Este cel mai vechi muzeu din Europa și deține cea mai mare pinacotecă renascentistă, conform UNESCO. Uffizi este unul dintre primele muzee moderne. Galeria a fost deschisă vizitatorilor la cerere începând cu secolul al XVI-lea, iar în 1765 a fost deschis oficial publicului, devenind în mod oficial un muzeu în 1865. Astăzi, Uffizi este una dintre cele mai populare atracții turistice din Florența și unul dintre cele mai vizitate muzee de artă din lume. Istoric Clădirea complexului Uffizi a fost începută de Giorgio Vasari în 1560 pentru Cosimo I de' Medici, pentru a găzdui birourile magistraților florentini, de unde numele de uffizi (în traducere birouri). Construcția, continuată de Alfonso Parigi și Bernardo Buontalenti, a fost finalizată în 1581. Etajul superior, transformat în galerie destinată familiei și oaspeților săi, include colecția de sculpturi romane. Timpuri moderne Datorită colecției sale uriașe, unele dintre lucrările din galeria Uffizi au fost transferate în trecut în alte muzee din Florența - de exemplu, unele statui faimoase la muzeul Bargello. Un proiect a fost finalizat în 2006 pentru a extinde spațiul expozițional al muzeului, permițând vizionarea publică a multor opere de artă care, de obicei, erau depozitate. Proiectul de renovare Nuovi Uffizi (Noul Uffizi), care a început în 1989, a înregistrat progrese bune în perioada 2015–2017. Acesta a fost destinat să modernizeze toate sălile și mai mult de două ori spațiul de afișare. De asemenea, a fost planificată o nouă ieșire, iar sistemele de iluminat, aer condiționat și securitate au fost actualizate. În timpul construcției, muzeul a rămas deschis, deși camerele au fost închise, după cum este necesar, cu mutarea temporară a operelor de artă într-o altă locație. De exemplu, încăperile Botticelli și alte două cu picturi renascentiste timpurii au fost închise timp de 15 luni, dar au fost redeschise în octombrie 2016. Proiectul major de modernizare, New Uffizi, a crescut numărul camerelor destinate vizitării la 101 spre sfârșitul anului 2016, extindându-le în zone utilizate anterior de Arhiva de Stat din Florența. Colecții Note Legături externe Tvl.ro: Galeria Uffizi
Galerija Uffizi

Galerija Uffizi (italijansko Galleria degli Uffizi) je muzej umetnosti v Firencah. Stoji v središču Firenc ob reki Arno poleg Piazza della Signoria. Ima eno od najboljših zbirk italijanske umetnosti, ki datira od 13. stoletje vse do 18. stoletja. Je najbolj obiskan italijanski muzej. Zgradbo so začeli graditi leta 1560 kot urade (Uffizi) pod Cosimom I. Medičejskim, ki je tukaj razstavil svojo bogato umetniško zbirko. V naslednjih stoletjih so zbirko ves čas dopolnjevali. Leta 1737 so muzejske zbirke prišle v trajno last Firenc, Galerija Uffizi pa se je odprla za javnost. Vrhunec zbirke je slikarstvo italijanske renesanse z deli Sandra Botticellija, Leonarda da Vincija, Giambattista Pittonija, Michelangela Buonarrotija, Pierra della Francesce in drugih renesančnih umetnikov. Zgodovina Leta 1560 je Giorgio Vasari začel graditi Galerijo Uffizi kot urade za firenškega vojvodo Cosima I. Končana je bila leta 1580. Od takrat naprej so firenški vojvode tam shranjevali svoje umetniške pridobitve. Prva pot do ustanovitve galerije se je začela že na koncu 16. stoletja, ko so si lahko nekateri ljudje z dovoljenjem ogledali galerijo. Ana Maria Luisa, zadnja iz družine Medičejcev, je galerijo Uffizi, tako kot tudi številne druge mestne znamenitosti, zapustila meščanom Firenc. Uradno je stavba postala umetnostni muzej leta 1765. V naslednjih letih je muzej svojo zelo veliko zbirko razdelil med druge muzeje v mestu, npr. Bargellu in muzeju Galleria dell'Accademia, konec 18. stoletja pa je z odprtjem Palatinske galerije muzej predal še večino Rafaelovih slik. Danes je Galerija Uffizi najstarejša galerija na svetu. Zbirka Muzej obsega več kot 1800 razstavljenih slik v 45 sobah. Na glavnem hodniku v obliki črke U so grški in rimski klasični kipi. V prvih šestih sobah so slike Giotta (Pieta), Simona Martinija (Oznanjenje), Pierra della Francesce (Portret vojvode in vojvodinje Urbina), Paola Uccella (Bitka pri San Romanu), Filippa Lippija. V sobah 10-14 so slike Botticellija (Poklon kraljev, Pomlad, Rojstvo Venere) in njegovih učencev. Zbirka se nadaljuje z Leonardom da Vincijem (Oznanjenje) in Peruginom. Manieristična dela in umetnost visoke renesanse je v sobah 25-32 - (Tizianova Urbinska Venera, Michelangelova Sveta družina). Incidenti Sicilijanska mafija je 27. maja 1993 v Via dei Georgofili izvedla eksplozijo avtomobilske bombe in poškodovala dele palače ter ubila pet ljudi. Eksplozija je uničila pet umetniških del in jih poškodovala še 30. Nekatere slike so bile v celoti zaščitene z neprebojnim steklom. Najhujša škoda je bila v Niobini sobi ter na klasičnih skulpturah in neoklasicistični notranjosti (ki je bila od takrat obnovljena), čeprav so bile njene freske po popravilu poškodovane. V začetku avgusta 2007 so Firence doživele močno nevihto. Galerija je bila delno poplavljena, voda je tekla skozi strop, obiskovalce pa so morali evakuirati. Leta 1966 je bila mnogo pomembnejša poplava, ki je močno poškodovala večino umetniških zbirk v Firencah, vključno z nekaterimi deli v galeriji Uffizi. Ključna dela Zunanje povezave Uradna spletna stran Arhivirano 2016-12-03 na Wayback Machine.
Uffizierna

Uffizierna (it. Galleria degli Uffizi) är ett konstmuseum i Florens. Det är ett av världens äldsta konstmuseer och anses även vara ett av de främsta. Museets mest kända verk är Botticellis Venus födelse. Museet och dess historia Arkitekten Giorgio Vasari inledde byggandet 1560 på uppdrag av Cosimo I de' Medici och det var då tänkt som administrationskontor. Namnet Uffizi betyder kontor. Bygget stod färdigt 1581. Allteftersom åren gick användes delar av den palatsliknande byggnaden som lagringsutrymmen för de många konstskatter som familjen Medici samlade på sig. Efter Medicis tid vid makten blev konstskatterna kvar i Florens. Galleriet har varit öppet för besökande sedan 1600-talet. 1765 öppnades det för allmänheten. Eftersom samlingen är så stor finns verk även på andra museer i Florens. Några berömda statyer finns i Bargello. Ur samlingarna Alfabetisk lista över målningar på museet Cimabue (Maestà) Duccio (Maestà) Giotto (Ognissanti Madonna, Badiapolyptyken) Simone Martini (Bebådelsen) Paolo Uccello (Slaget vid San Romano) Piero della Francesca (Diptyk med hertig Federico da Montefeltro och hertiginna Battista Sforza av Urbino) Fra Filippo Lippi (Madonnan och Barnet med två helgon) Sandro Botticelli (Våren, Venus födelse, Konungarnas tillbedjan) Hugo van der Goes (Portinarialtaret) Leonardo da Vinci (Jesu dop, Bebådelsen, Konungarnas tillbedjan) Piero di Cosimo (Perseus befriar Andromeda) Albrecht Dürer (Konungarnas tillbedjan) Michelangelo (Tondo Doni) Rafael (Porträtt av påven Leo X med kardinalerna Giulio de' Medici och Luigi de' Rossi) Tizian (Flora, Venus från Urbino) Parmigianino (Madonnan med den långa halsen) Caravaggio (Bacchus, Isaks offer, Medusa) Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Uffizierna. Uffizi