Сан Никола (Бари)

„Сан Никола“ (на италиански: Basilica di San Nicola) или „Свети Никола“ е базилика в град Бари, Италия. Построена е за съхранение на мощите на Свети Никола, пренесени от град Мира през 1087 г. История Когато мощите на Свети Николай били донесени в град Бари на 22 май 1087 г., херцогът на града Рожер I Борса и архиепископа Урсон са в Рим за коронацията на папа Виктор III. Мощите били поверени на съхранение на абата на бенедиктинския манастир – Илия. След завръщането си архиепископът се опитал да изземе реликвата, което довело до народни вълнения. Илия успява да убеди Урсон да се откаже от намеренията си и на абата било възложено да построи църква, в която да се съхраняват мощите на св. Николай Мирликийски. Мястото за построяването на църквата е избрано в центъра на града, на територията на „катапеналната цитадела“ (т.е. на мястото за официални събития и церемонии). Земята на която да бъде построена църквата е дарена от херцог Рожер. На 1 октомври 1089 г. базиликата е осветена от папа Урбан II, а мощите на Свети Никола са положени в криптата ѝ. Строителните работи по нея продължават до 1105 г. През 1156 г., по време на превземането на града от Уилям I Злият, базиликата е повредена и е реставрирана през 1160 г. Базиликата била придворният параклис на император Фридрих II, а при управлението на Анжуйската династия имала статут на дворцова църква. На 9 април 1799 г., с началото на Наполеоновите войни, базиликата е разграбена от френските войски. Между 1928 и 1956 г. са извършени основни реставрационни работи. По време на тези работи през 1951 г. под олтара на базиликата е открит саркофаг - реликварий, съдържащ мощите на Свети Николай Чудотворец. Той е оформен като малка каменна костница с отвор за събиране на смирна. Саркофагът днес се намира в криптата на църквата, ограден от обществеността с висока желязна ограда. Достъпът до мощите е разрешен само за организирани поклоннически групи (с предварителна уговорка с местните църковни власти). През 1951 г. папа Пий XII поверява църквата на Доминиканския орден. От 1969 г. на православните християни е предоставено правото да провеждат служби в криптата на базиликата. Веднъж седмично (в четвъртък) в главната църква се провеждат служби „според византийско-руския обряд“. По време на службата в четвъртък желязната порта е отворена; след това всеки, който желае, може да се поклони на мощите през специален прозорец в мраморния олтар. Архитектура Базиликата е трикорабна с дължина 39 метра, сводест трансепт с дължина 31,5 метра и апсиди. Централният кораб е широк 12,5 метра, а страничните кораби са по 6,5 метра. Апсидите са затворени отвън от прави стени с фалшиви аркади, което придава на църквата правоъгълна форма. Фасадата е разделена на три части с пиластри, с по две кули от всяка страна, между които се издига централен пилон. Входният портал е украсен с дърворезби на тема Евхаристия (в началото на 12 век). Портикът на портала се поддържа от колони, опиращи се на фигури на бикове. Люнетът съдържа релеф на слънчевата колесница и триумфална фигура, символизираща Исус Христос. Фронтонът е увенчан с крилат сфинкс. Базиликата е украсена със скулптурна декорация, част от която (релефи, капители, корнизи) са заимствани от по-стари византийски сгради. Около 1130 г. са създадени тронът и киворият, т.е. олтарния навес (и са украсени с капители и ангели), а в средата на 12 век се появява епископският трон, издълбан от мраморен блок. Събития през 1095 г. Петър Амиенски държи проповед от амвона пред в подкрепа на Първия кръстоносен поход; през 1098 г. в базиликата се провежда църковен събор, председателстван от папа Урбан II, по въпроса за обединението на Западната и Източната църква, който е неуспешен. Галерия Бележки Външни препратки Бари (статия в „Православная энциклопедия“) Съкровищата на базиликата „Свети Никола“ в Бари Вижте също Николай Летни