NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Casamicciola Terme

Casamicciola Terme község (comune) Olaszország Campania régiójában, Nápoly megyében. Fekvése Ischia szigetének északi részén fekszik. Határai: Barano d’Ischia, Forio, Ischia, Lacco Ameno és Serrara Fontana. Története A hagyomány szerint neve a Casa Nizolából (Nizola háza) ered, amely egy mozgássérült római asszony háza volt, aki úgy gyógyult meg, hogy a háza mellett folydogáló patakban nap mint nap áztatta a lábait. A patak valószínűleg a mai is álló Gurgitello-kútból eredt, amely napjainkban a sziget legnagyobb termálvizű forrása. Ennek a legendának az ábrázolása látható a címerében is. A Terme utónevet 1956-ban vette fel a város, hogy kihangsúlyozza gyógyvizeinek bőségét. A hagyományok szerint a küméi szibülla itt jósolta meg Augustusnak Krisztus eljövetelét. Casamicciola a 17. század során alakult ki a Gurgitello-kút körül. Ekkor épült fel, a külön laikusok és külön vallási emberek számára a Pio Monte della Misericordia termálvizű központ, amelyet a 19. századig folyamatosan bővítettek. Ekkor a komplexum akár 2000 ember fogadására is képes volt főszezonban. A 19. század második felében további komplexumok épültek a Piazza Bagni (azaz Fürdők tere) környékén, amelyek által a település Európa egyik legelismertebb gyógyközpontjává vált. Ugyanekkor épült be a tengerpart környéke is, elsősorban a Piazza Maio környékén. Fejlődését derékba törte az 1883. július 28-án bekövetkezett földrengés, amely a termálvizű kutakat és egyéb épületeket a földdel tette egyenlővé. Noha az újjáépítést gyors ütemben elvégezték, a település nem került többé vissza az európai gyógyturizmus élvonalába, inkább Nápoly és környékének lakossága látogatja mai napig is előszeretettel. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói Sentinella-domb – amelyről csodálatos kilátás nyílik a tengerpartra és a település központjára. Itt található az egykori Bourbon Geofizikai Intézet, amelyben ma a vidék geológiáját bemutató kis múzeum kapott helyet. Bosco del Castiglione és Bosco della Maddalena – a Monte Rotarón található erődítmények. Pio Monte della Misericordia fürdőkomplexum romjai San Gabrielle-templom San Pasquale-templom Santa Maddalena-templom Gazdasága Kerámiakészítő műhelye nevezetes. A boltokban árusított iparművészeti és ajándéktárgyaik mellett, a sziget számos lakóházát díszítik az itt készített kerámia-haszontárgyak, házszámok, névtáblák. Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Casamicciola Terme témájú kategóriát.
Casamicciola Terme

Casamicciola Terme is een Italiaanse gemeente, onderdeel van de metropolitane stad Napels, wat voor 2015 nog de provincie Napels was (regio Campanië) en telt 7990 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 5,6 km², de bevolkingsdichtheid is 1469 inwoners per km². Het is gelegen op het eiland Ischia. Demografie Casamicciola Terme telt ongeveer 3082 huishoudens. Het aantal inwoners steeg in de periode 1991-2001 met 13,4% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie Casamicciola Terme grenst aan de volgende gemeenten: Barano d'Ischia, Forio, Ischia, Lacco Ameno, Serrara Fontana. Externe link https://web.archive.org/web/20060831182058/http://www.comunecasamicciola.it/
Casamicciola Terme

Casamicciola Terme é uma comuna italiana da região da Campania, província de Nápoles, com cerca de 7.347 habitantes. Estende-se por uma área de 5 km², tendo uma densidade populacional de 1469 hab/km². Faz fronteira com Barano d'Ischia, Forio, Ischia, Lacco Ameno, Serrara Fontana. É um dos seis municípios que foram a ilha de Ísquia. Demografia Referências
Casamicciola Terme

Casamicciola Terme este o comună din provincia Napoli, regiunea Campania, Italia, cu o populație de 7.614 locuitori (1 ianuarie 2023) și o suprafață de 5,85 km². Demografie Casamicciola Terme - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Referințe Legături externe Comunele Italiei Arhivat în 8 septembrie 2010, la Wayback Machine.
Касамиччола-Терме

Касамиччо́ла-Те́рме (итал. Casamicciola Terme) — коммуна в Италии, располагается в регионе Кампания, в провинции Неаполь. Население составляет 7347 человек, плотность населения составляет 1469 чел./км². Занимает площадь 5 км². Почтовый индекс — 80074. Телефонный код — 081. Покровителем коммуны почитается святая Мария Магдалена. Праздник ежегодно празднуется 22 июля. Примечания Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.)
Казамичола

Казамичола (итал. Casamicciola Terme) је насеље у Италији у округу Напуљ, региону Кампанија. Према процени из 2011. у насељу је живело 8011 становника. Насеље се налази на надморској висини од 38 м. Становништво Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Казамичола на Викимедијиној остави Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Casamicciola Terme

Casamicciola, "badens drottning", är en kommun och badort på ön Ischia i provinsen Neapel, Kampanien, Italien. Kommunen hade 8 205 invånare (2017) och gränsar till kommunerna Barano d'Ischia, Forio, Ischia, Lacco Ameno och Serrara Fontana. I jordskalven 4 mars 1881 och 28 juli 1883 förstördes kyrka, badinrättningar och nästan alla husen. Källor Casamicciola i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1905)
Казаміччола-Терме

Казаміччола-Терме (італ. Casamicciola Terme) — муніципалітет в Італії, у регіоні Кампанія, метрополійне місто Неаполь. Казаміччола-Терме розташована на відстані близько 175 км на південний схід від Рима, 30 км на захід від Неаполя. Населення — 8358 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 22 липня. Покровитель — santa Maria Maddalena. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 387 іноземців з 43 країн, серед них 101 громадянин країн Євросоюзу та 118 громадян України. Сусідні муніципалітети Барано-д'Іскія Форіо Іскія Лакко-Амено Серрара-Фонтана Галерея зображень Див. також Список муніципалітетів метрополійного міста Неаполь Примітки
Església del Gesù

L'Església del Santíssim Nom de Jesús, conegut principalment com una església de Jesús o simplement com "La Vida de Crist, és l'església mare de la Companyia de Jesús a Roma i és, de fet, la seu del Pare General dels jesuïtes. Història La construcció de l'església, que domina la plaça de Jesús, és considerat com un important punt d'inflexió en la història de l'art, ja que va ser construït en l'esperit dels decrets del Concili de Trento: va ser concebut per a un sol passadís, perquè l'atenció de fidels se centrés en l'altar i en qui hi celebra. La construcció de l'església era ja, el 1551, un desig d'Ignasi de Loiola, fundador de la Companyia de Jesús i actiu durant la Reforma protestant i successives reformes catòliques més tard. El papa Pau III el 1540 havia autoritzat la creació de la Societat de Jesús. Pau III vivia al Palazzo Venezia i es va oferir la capella als primers jesuïtes, prop de la seva residència, que es trobava en el lloc de l'església. Tanmateix, a causa de la manca de fons la tasca de l'església no es va iniciar durant la vida d'Ignasi. El treball va començar el 1568, essent el General de la Societat Francesc de Borja, que va ser General de 1565 a 1572. En què el cardenal Alessandro Farnese, nebot de papa Pau III, reuní els fons per a la construcció. Els primers projectes de l'església, tal com ho exigeix Ignasi, havia estat dissenyat per Nanni di Baccio Bigi, un arquitecte florentí. El 1554, el projecte va ser redissenyat per Michelangelo i després per Vignola (1568), amb dos requisits: Un gran passadís amb un púlpit lateral, per facilitar la predicació; Un altar central per a la celebració de l'Eucaristia. L'obra va ser dirigida per Vignola 1568 a 1575. Després de la mort de Vignola, l'obra passa sota la direcció de Giacomo della Porta fins a 1580. El della Porta va reelaborar el disseny de la façana i projectà la cúpula. Es va consagrar el 1584. L'església de Jesús va ser el model per a diversos edificis de culte erigits per la Companyia de Jesús a tot el món, com l'Església de Jesús del Ateneo a Manila, o com l'església de Sant Miquel a Múnic.
Il Gesù (Róma)

Az Il Gesù templom (teljes nevén Chiesa del Santissimo Nome di Gesù all’Argentina) a jezsuiták anyatemploma Rómában; a város első és egyik leghíresebb barokk temploma, egyúttal a barokk építészet archetípusa. A Piazza della Rotonda közelében magasodik. Építése Az épület terveit Giacomo Barozzi da Vignola készítette 1568-ban, de építését csak tanítványa, Giacomo Della Porta fejezhette be, 1584-ben. Leírása A barokk építészet egyik alapmotívuma a csigavonal volt, amely elsőként a Vignola által tervezett Il Gesù (olaszul Jézus) templomban vált uralkodóvá. Az addigi geometrikus formák helyett bonyolultabb, hajlított alakzatok jönnek létre mind az alaprajzok, mind a homlokzatok, mind az épületbelsők kialakításánál – így is transzcendenssé, mozgalmassá téve az építményeket. A templom belseje egyetlen óriási csarnok, egységes térkialakítással. Falainak díszítését barokk freskók sokasága és márvány, illetve aranyborítás biztosítja. Mennyezetén ugyancsak mozgalmas jelenetek láthatók; a Diadal Jézus nevében — a Baciccia művésznéven ismert Giovanni Battista Gaulli (1639–1709) alkotása — a látszatarchitektúra kivételesen látványos példája. A templom mindkét oldalán kápolnák sorakoznak. Az épület részei Homlokzat (Facciata) Szentély (Navata) Szent András – kápolna (Cappella di sant'Andrea) Szenvedés-kápolna (Cappella della Passione) Angyalok kápolnája (Cappella degli Angeli) San Francesco Saverio-kápolna (Cappella di san Francesco Saverio) Szent Szív-kápolna (Cappella del Sacro Cuore) Apszis (Abside) Főoltár (Altare maggiore) Madonna della Strada-kápolna (Cappella della Madonna della Strada) Szent Ignác-kápolna (Capella di sant'Ignazio) Szentháromság-kápolna (Cappella della Santissima Trinità) Szent Család-kápolna (Cappella della Sacra Famiglia) San Francesco Borgia-kápolna (Cappella di san Francesco Borgia) Kupola (Cupola) Sekrestye (Sacrestia) Sekrestye előtti tér (Ante Sacrestia) Nagy feszület (Crocifisso maggiore) Kapcsolódó szócikkek Barokk Alessandro Farnese Források Fajth Tibor: Itália (Panoráma útikönyvek, Athenaeum Nyomda, Bp., 1980) ISBN 963-243-235-5 A templom hivatalos weboldala További információk Róma temploma oldalon
Il Gesù

Il Gesù (în italiană Chiesa del Sacro Nome di Gesù, cunoscută mai ales sub numele Il Gesù) este o biserică romano-catolică din Roma, cu sărbătoarea de hram pe data de 3 ianuarie. Istoric Proiectul general al bisericii a fost realizat de arhitectul Giacomo Barozzi da Vignola, iar fațada poartă semnătura lui Giacomo della Porta. Edificiul a servit de-a lungul timpului drept model pentru numeroase biserici construite în stil baroc în Europa Centrală. În această biserică este înmormântat Sf. Ignațiu de Loyola, principalul fondator și primul Superior General al Societății lui Isus (Ordinul iezuit). Spectacolul zilnic În biserica „Il Gesù” are loc zilnic, la ora 17:30, un spectacol neobișnuit, cu tonuri de lumină, la altarul Sf. Ignațiu de Loyola (sub care este înmormântat fondatorul ordinului monastic). Statuia argintată a lui Ignațiu de Loyola este acoperită de un tablou glisant, executat de Andrea Pozzo în secolul al XVII-lea care, la ora 17:30, glisează lent în jos, dezvelind statuia. Tabloul glisant prezintă în partea de sus scena în care Isus îi predă lui Ignațiu un steag cu emblema Ordinului iezuit - IHS (Iesu Hominum Salvator), iar jos în dreapta personificarea celor patru continente cunoscute la acea vreme. Galerie de imagini Legături externe
Церква святого імені Ісуса

Це́рква Свя́того І́мені Ісу́са (італ. Chiesa del Sacro Nome di Gesù) — соборна церква Товариства Ісуса (ордена єзуїтів), в якій похований його засновник — св.Ігнатій Лойола. Розташована на невеликій однойменній площі в центрі Рима. Названа на честь святого імені Ісуса. У церкві перебувають мощі святого Андрія Боболі, які Папа Пій XI віднайшов в Інституті гігієни в Москві та 18 травня 1924 року передав до храму. Історія Побудована в 1568–1584 роках у дусі маньєризму, близько естетики бароко (архітектори Джакомо да Віньола і Джакомо делла Порта, початковий проєкт підготував Мікеланджело). Церква була прийнята за канон для єзуїтських храмів по всій Європі (особливо в Речі Посполитій, у нинішній Україні, в Литві та Білорусі), а також в Латинській Америці. Однією з основних художніх особливостей церкви є унікальна фреска на плафоні церкви. Написані особливим чином фігури створюють ілюзію, що вони літають під стелею і навіть відкидають на нього тінь, хоча насправді вони написані в одній площині. Усипальниця Поховані, зокрема, кардинал Юрій Радзивілл. Галерея Див. також Колегіальний костел Святої Трійці (Олика) — костел на Волині, що є копією Іль-Джезу Примітки Посилання Офіційна сторінка
Vaccheria (Caserta)

Vaccheria è una frazione nel comune di Caserta. Quartiere borbonico, è distante circa 4 km dal capoluogo e a circa 2 km dal Real sito di San Leucio. Situato sui colli Tifatini (monte San Leucio e Tifata), è sito di interesse ambientale, frequentato da amanti del trekking per i suoi percorsi lungo la via Francigena, oltre che storico-artistico. Storia Già piccolo insediamento romano sorto lungo la via che avrebbe portato al tempio dedicato alla dea Diana Tifatina, il suo attuale toponimo deriva dal fatto che il re Ferdinando IV di Borbone, costruendo un primo nucleo del quartiere già nel 1773 ai piedi di un casino di caccia, poi definito Casino Vecchio, vi installò degli ambienti per l'allevamento delle vacche sarde, oltre a canetterie per i suoi cani da caccia. In seguito eresse una serie di edifici idonei alle esigenze della nascente seteria della vicina colonia di San Leucio. Il Casino Vecchio fu poi abbandonato da Ferdinando come dimora dopo la morte nel 1778 dell'erede al trono Carlo Tito. Arte Nella piazza della Vaccheria si erge la chiesa di Santa Maria delle Grazie, in stile neoromanico, costruita in soli 23 mesi sotto la direzione dell'architetto Francesco Collecini ed inaugurata nel 1805 da Ferdinando IV dopo l'esilio palermitano seguito alla rivoluzione napoletana del 1799. Nella facciata in tufo troviamo numerose nicchie con sculture. All'interno esempi di presepe napoletano. Alle spalle della chiesa si trova anche un piccolo borgo in stile neomedioevale, originariamente destinato come villaggio operaio per l'abitazione dei dipendenti delle seterie, oggi sede di botteghe artigiane e varie attività commerciali. Eventi La frazione di Vaccheria è scenario ogni anno di eventi tradizionali quali il presepe vivente, e nel mese di giugno di 'Mozzarelliamo', una degustazione di mozzarella di bufala campana e altri prodotti tipici. Il 2 luglio si svolge la festa in onore della Madonna delle Grazie. Note
Bergseeli

Das Bergseeli ist ein kleiner Gebirgssee oberhalb des Splügenpasses im Kanton Graubünden in der Schweiz. Lage Der See liegt in einer Gebirgsmulde 280 Meter oberhalb der Passhöhe auf einer Höhe von 2311 m ü. M. auf dem Gebiet der Gemeinde Rheinwald. Zwei Kilometer entfernt erhebt sich im Westen das Surettahorn (3026 m ü. M.). Das Bergseeli kann von der Passhöhe über einen markierten Wanderweg in gut einer halben Stunde problemlos erreicht werden. Der Weg führt über grosse Felsblöcke weiter steil empor zum Lago Azzurro, den man in einer weiteren halben Stunde erreicht. Der Höhenunterschied beträgt gut 120 Meter. Der Lago Azzurro liegt schon auf italienischem Boden. Zu- und Abfluss Das Bergseeli wird gespeist durch einen namenlosen Bach aus der Westflanke des Inner Schwarzhorns und weitere kleine Zuflüsse aus der Mulde, in der es liegt. Der Abfluss erfolgt in nordwestlicher Richtung in das Tal des Hüscherabachs, der mehrere hundert Meter nördlich des Bergseelis entspringt. Weblinks Bergseeli auf Graubünden.ch Bergseeli auf Schweizersee.ch Einzelnachweise
Форио

Форѝо (на италиански: Forio, може да се намира и неправилната форма Forio d'Ischia Форио д'Иския) е пристанищен град и община в Южна Италия, провинция Неапол, регион Кампания. Разположен е на западния бряг на остров Иския, в Тиренско море. Населението на общината е 17 600 души (към 2010 г.). Тя е една от шестте общини, от които се състои остров Иския. Източници Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно Форио Уебсайт на общината
Forio

Forio je městská čtvrť a zároveň komunita v Neapoli. Rozloha činí necelých 13 km2. Geografie Forio leží v jižní Itálii na ostrově Ischia. Teploty jsou celoročně vysoké a léta suchá, zimy o něco chladnější a deštivější. Obyvatelstvo V roce 2017 zde žilo 17 749 obyvatel, do roku 2019 toto číslo stouplo na 18 028, přičemž jejich průměrný věk byl 42 let. Celkem je ve Foriu 8 547 rodin a počet žen lehce převyšuje počet mužů. Více než 11 % obyvatelstva tvoří cizinci. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Forio na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Forio na Wikimedia Commons
Forio

Forio ist eine italienische Gemeinde im Westen der Insel Ischia mit 17.539 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in der Metropolitanstadt Neapel, Region Kampanien. Sie liegt an den Ausläufern des Monte Epomeo und verfügt mit dem Citara-Strand über einen der schönsten Strände Ischias mit vielen Thermalquellen. Die Nachbarorte von Forio sind Casamicciola Terme, Lacco Ameno und Serrara Fontana. Bevölkerungsentwicklung Zwischen 1991 und 2001 stieg die Einwohnerzahl von 11.526 auf 14.554. Dies entspricht einem prozentualen Zuwachs von 26,3 %. Sehenswürdigkeiten Santa Maria di Loreto, päpstliche Basilika Santa Maria del Soccorso, berühmte Wallfahrtskirche in byzantinisch-maurischem Stil Chiesa del Purgatorio Walton Museum unter der Schirmherrschaft von Prinz Charles im Garten der „Villa la Mortella“, in der der englische Komponist William Walton fast 30 Jahre bis zu seinem Tod 1983 lebte Torre Torone Wachturm Städtepartnerschaften Forio pflegt Städtepartnerschaften mit Brusson im Aostatal und Câmara de Lobos auf der portugiesischen Insel Madeira. Persönlichkeiten Luigi Lavitrano (1874–1950), römisch-katholischer Geistlicher, Erzbischof von Palermo 1928–1944 Weblinks Einzelnachweise
Forio

Forio (known also as Forio of Ischia) is a town and comune of c. 17,000 inhabitants in the Metropolitan City of Naples, southern Italy, situated on the island of Ischia. Overview Its territory includes the town of Panza, the only frazione of Forio and of the island of Ischia. Panza has always been an independent village since the 16th century when a first governmental organization was introduced on the island. In the 1975 the inhabitants of Panza tried to become an independent comune but the referendum, claimed by the inhabitants of Forio, was denied by the Campania's Regional Government. There are numerous coastal watchtowers, built from the Middle Ages against Saracen and African pirates raids. In the 20th century, Ischia inspired at least two well-known English language poets. Ischia was the site where W.H. Auden composed one of his most famous poems, In Praise of Limestone. And the American Poet, Theodore Roethke, dedicated his poem The Storm, to "Forio d'Ischia" as printed in Selected Poems of Theodore Rothke (Library of America, Edwin Hirsch, Ed., 2005, p. 113). See also Ischia Twin towns Brusson, Italy Polignano a Mare, Italy References External links Media related to Forio at Wikimedia Commons Forio travel guide from Wikivoyage Official website (in Italian)
Forio

Forio es un municipio italiano ubicado en la ciudad metropolitana de Nápoles, en Campania. Tiene una población estimada, a fines de agosto de 2022, de 17 324 habitantes.​ Está situada en la parte occidental de la isla de Isquia. El territorio municipal contiene la frazione (subdivisión) de Panza. Limita con las localidades de Casamicciola Terme, Lacco Ameno y Serrara Fontana. En su territorio se encuentra la playa de Citara y los jardines de La Mortella, donde se asentó la residencia del compositor William Walton y su esposa, Susana Walton. Galería Demografía Referencias Enlaces externos Sitio web oficial de Forio Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Forio.
Forio

Forio község (comune) Olaszország Campania régiójában, Nápoly megyében. Fekvése Ischia szigetének keleti részén fekszik. Határai: Lacco Ameno és Serrara Fontana. A település egy tengerbe nyúló dombocskán, az Epomeo nyúlványán épült ki. Története Foriót a szürakuszai görög telepesek alapították, akiket Ischia szigetének kellemes klímája vonzott. A szigeten található vulkán, a Caccavello kitörése során a görögök elmenekültek. A vulkán kitörése után a rómaiak és nápolyiak népesítették be. A syracusaiak közbenjárása következtében Julius Caesar visszaadta a települést régi alapítóinak. Florio a rómaiak kedvelt fürdőhelye volt. A mai Spiaggia di Citara ebben az időben Venus Citareának és Apollónak volt szentelve. A sorozatos barbár támadások során a település elnéptelenedett, lakosai a szigeten levő magasabb vidékekre menekültek. A középkor során a település, akárcsak Ischia szigete, a Nápolyi Királyság része lett. Ekkor az elmenekült lakosok visszatértek és újra felépítették településüket. 12 torony védte a partokat, s ezek közül egy, a legnagyobb, a Torrione (ma múzeum). A királyság első évszázadaiban a lakosság számára a legfőbb problémát a szaracén kalózok sorozatos fosztogatásai jelentették. Gazdaságának alapját a környező termékeny síkságon mezőgazdasága jelentette. Az ischiai bortermő vidék központja. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói Legfőbb látnivalója a Museo-Giardino di Lady Walton (Lady Walton kertmúzeuma), amelyet 1956-ban alapított a szigetre települő William Walton híres zeneszerző felesége és amely számos egzotikus növényfajt bemutató díszkert. Forio az egyetlen fürdővároska Ischia nyugati partján. Strandja, a Spiaggia di Chiaia, a Tirrén-tenger nyílt részére tekint, akárcsak a tőle délre fekvő tengerpart, a Spiaggia di Cittara. Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Forio témájú kategóriát.
Forio

Forio is een Italiaanse gemeente, onderdeel van de metropolitane stad Napels, wat voor 2015 nog de provincie Napels was (regio Campanië) en telt 17.315 inwoners (31-07-2022). De oppervlakte bedraagt 12,9 km², de bevolkingsdichtheid is 1211 inwoners per km². De volgende frazioni maken deel uit van de gemeente: Panza. Zusterstad Sinds 2008 met Câmara de Lobos (gemeente), Eiland Madeira, Portugal Galerij Demografie Forio telt ongeveer 6964 huishoudens. Het aantal inwoners steeg in de periode 1991-2001 met 26,3% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie Forio grenst aan de volgende gemeenten: Casamicciola Terme, Lacco Ameno, Serrara Fontana. Externe link http://www.comune.forio.na.it
Forio

Forio é uma comuna italiana da região da Campania, província de Nápoles, com cerca de 14.536 habitantes. Estende-se por uma área de 12 km², tendo uma densidade populacional de 1211 hab/km². Faz fronteira com Casamicciola Terme, Lacco Ameno, Serrara Fontana. É um dos seis municípios que formam a ilha de Ísquia. Demografia Ligações externas «Panorama of Forio by Google earth» Referências
Форио

Форио (итал. Forio) — коммуна в Италии, располагается в регионе Кампания, в провинции Неаполь. Население составляет 16 675 человек (2008 г.), плотность населения составляет 1390 чел./км². Занимает площадь 12 км². Почтовый индекс — 80075. Телефонный код — 081. Покровителем коммуны почитается святой Вит, празднование 15 июня. Демография Динамика населения: Города-побратимы Брюссон, Италия Полиньяно-а-Маре, Италия Камара-ди-Лобуш, Португалия Администрация коммуны Официальный сайт: http://www.comune.forio.na.it Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.) Национальный институт статистики (итал.) Национальный институт статистики (англ.)