NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Вилла Мельци (Белладжо)

Вилла Мельци (Villa Melzi) — неоклассическая загородная резиденция герцога Лоди, выстроенная им в 1808-1810 годах на берегу озера Комо напротив виллы Карлотта. Административно относится к коммуне Белладжо. Знаменита пейзажным парком, который входит в ассоциацию «Великие сады Италии» (Grandi Giardini Italiani)(. Парк открыт для посещения с апреля по октябрь. Виллу строили во времена владычества Наполеона Бонапарта по проекту архитектора и скульптора Джокондо Альбертолли как загородную резиденцию вице-президента Итальянской республики Франческо Мельци. Владелец украсил здание произведениями как старых мастеров (Рубенс, Ван Дейк, Рейсдал), так и современных (Канова, Аппиани, Босси). На вилле Франческо и его наследники принимали таких коронованных гостей, как императоры Франц II (1816, 1825) и Фердинанд I (1838, в сопровождении канцлера Меттерниха). В 1837 году на вилле бывал композитор Франц Лист со своей подругой Марией д’Агу, ожидавшей ребёнка. Информация о том, что здесь у них родилась дочь Козима, впоследствии ставшая женой Рихарда Вагнера, не соответствует действительности. Примерно в те же годы виллу посещал Стендаль. В XX веке резиденция принадлежала сенатору Джан Джакомо Галларати-Скотти (1886—1983), чья мать происходила из рода Мельци, а отец носил титул графа Мольфетты. Современные владельцы — потомки сенатора. Парк виллы был создан по проекту Луиджи Каноники и группы мастеров, которые ранее работали над обустройством Королевской виллы в Монце. Среди различных садовых павильонов выделяется здание мавзолея Мельци. В имении хранятся реликвии этого рода, в частности ключи от города Милана (которые были преподнесены Наполеону во время его завоевания Италии) и резная дверь миланского дворца Мельци, авторство которой приписывается Донато Браманте. Любопытны также египетские древности времён Рамзеса II. Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Вилла Мельци
Chiesa di San Francesco (Vigevano)

La chiesa di San Francesco è un edificio religioso sito a Vigevano, in provincia di Pavia e diocesi di Vigevano. Descrizione e storia Venne edificata fuori dalle mura cittadine nel 1379, un anno dopo la costruzione del convento dei Frati Minori. Era più piccola, orientata diversamente e occupava lo spazio dell'attuale transetto. Ampliata nel 1447, subì una radicale trasformazione con la totale ricostruzione e il cambio di asse tra il 1465 e il 1470. Nel 1475 viene terminato il campanile la cui costruzione era iniziata nel 1448. Nel 1836 furono rifatte le cappelle. Nel 1847, per ampliare la via San Francesco, venne demolita la cappella dell'Immacolata Concezione, edificata nel 1494 su disegno di Donato Bramante. Tra il 1847 e il 1856 subì un "restauro" che trasformò l'interno in stile neogotico, con la realizzazione delle volte in sostituzione delle capriate a vista e il rialzo del tetto, conseguente al sopralzo di un metro del pavimento che fu portato a livello strada. Tra il 1891 e il 1903, ad opera dell'architetto Moretti, fu ripristinato il disegno gotico lombardo della facciata con il rialzo di alcuni metri, per allinearsi al tetto sopralzato con gli interventi ottocenteschi; inoltre vennero eliminati i piccoli ingressi ai lati del portale di facciata realizzati nel corso del Settecento, allungate le due finestre gotiche e completata la cornice del finestrone tondo rifatto più grande di quello quattrocentesco. A completamento della facciata furono rifatti i pinnacoli. Nel 1931 anche i lati vengono restaurati, riportando all'antica forma la facciata del transetto. Sulla via San Francesco, dopo il portale del lato destro, si trova un ossario di fattura barocca chiamato "chiesetta dei morti". Altri progetti Wikibooks contiene testi o manuali sulla disposizione fonica dell'organo a canne Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di San Francesco Collegamenti esterni Chiesa di San Francesco, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Chiesa di Santa Maria Nascente (Pieve di Cadore)

La chiesa arcidiaconale di Santa Maria Nascente è la sede dell'Arcidiaconato del Cadore e parrocchiale di Pieve di Cadore, in provincia di Belluno e diocesi di Belluno-Feltre. Essa fa parte della convergenza foraniale di Ampezzo-Cadore-Comelico. Storia La comunità cristiana di Pieve fu fondata molto probabilmente nel IV secolo da missionari provenienti da Aquileia. Le prime testimonianze di un'importante pieve gotica, dalla quale prende il nome il paese, risalgono all'XI secolo; è matrice di tutte le altre chiese del Cadore e qui giungevano di sovente molti abitanti anche di parti lontane dell'alta provincia di Belluno per assistere alle funzioni religiose di maggior rilievo. L'attuale arcidiaconale venne costruita tra il 1761 ed il 1819 su progetto dell'architetto tolmezzino Domenico Schiavi. La facciata è più recente, essendo stata edificata tra il 1875 ed il 1876. Interno Opere di pregio conservate all'interno della chiesa sono una pala di scuola vecelliana raffigurante la Madonna in trono con Bambino e angeli, un dipinto di Antonio Lazzarini con l'Orazione dell'Orto, l'altare laterale di Sant'Antonio, opera di Alessandro Vecchi, un quadro della Madonna del Rosario, con i Santi Domenico e Caterina, di Marco Vecellio, una pala di Tiziano Vecellio raffigurante la Madonna col Bambino assieme a dei Santi, l'altare maggiore - anch'esso di Alessandro Vecchi - impreziosito da una pala di Cesare Vecellio raffigurante l'Ultima Cena, e, infine, un altare a sportelli realizzato da Ruprecht Potsch. Note Voci correlate Diocesi di Belluno-Feltre Arcidiaconato del Cadore Parrocchie della diocesi di Belluno-Feltre Pieve di Cadore Altri progetti Wikibooks contiene testi o manuali sulla disposizione fonica dell'organo a canne Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di Santa Maria Nascente Collegamenti esterni Chiesa di Santa Maria Nascente, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana. Parrocchia di SANTA MARIA NASCENTE, su parrocchiemap.it. URL consultato il 5 luglio 2019.
Garden of Archimedes

The Garden of Archimedes (Italian: Il Giardino Di Archimede) is a museum for mathematics in Florence, Italy, founded in 2004. It has been compared to the National Museum of Mathematics in New York City, the only museum in North America devoted to mathematics. By request of the director Professor Enrico Giusti, the museum has acquired works of art of a mathematical nature, among which the famous painting by the Italian mathematician Agathos (born Carlo Franzoso), entitled 'The Binary Principle', stands out. History The Garden of Archimedes was set up in 2004 by a consortium of government and educational agencies. Current members of the consortium include: the Scuola Normale Superiore di Pisa, the University of Florence, the University of Pisa, the University of Siena, the Italian Mathematical Union, the Istituto Nazionale di Alta Matematica Francesco Severi, the Consortium for the Promotion of Culture of Research and Studies at the university of Avellino. The Consortium is based in Florence, at the Department of Mathematics "Ulisse Dini". The President of the consortium is the mathematician Enrico Giusti. One initiative of the Garden of Archimedes is to create a history of Mathematics on CD-ROM and distribute it along with related supporting texts. Sections Inspired by museums such as The Exploratorium in San Francisco the Garden of Archimedes is packed with hands-on exhibits and is popular with both adults and children. The museum is divided into different sections or exhibitions, corresponding to different ways of discovering mathematics: Beyond compasses: the geometry of curves explores the mathematics concealed in everyday objects. Pythagoras and his theorem focuses on puzzles and play inspired by the seminal theorem. A bridge over the Mediterranean is a historical exhibition focusing on Leonardo Fibonacci and his Liber Abaci with emphasis on how mathematics from the Islamic world was reintroduced to Medieval Europe. Helping Nature: from Galileo's Mechanics to everyday life is an interactive exhibit showing how Galileo used mathematics to reveal the working of simple machines. Weapons of mass education features mathematically based games and puzzles. Other historical sections include A short history of calculus, A short history of trigonometry, Ancient mathematics through stamps, and Pink Numbers – Women and Mathematics. References External links Official website Playing with Mathematics at Il Giardino di Archimede by Enrico Giusti
Giardino di Archimede

Le giardino di Archimede (jardin d’Archimède) est le nom donné à un musée entièrement consacré aux mathématiques et à leurs applications. Il se trouve dans le quartier de l'Isolotto dans la commune de Florence en Toscane. Ouvert au public le 14 avril 2004, c'est un espace muséal qui permet une approche des mathématiques de manière interactive et ludique. Description Il est géré par un consortium d'Universités et d'organismes publics ; ses membres sont l'Université de Florence, l'École normale supérieure de Pise, l'Université de Pise, l'Université de Sienne la Province de Florence, l'Unione Matematica Italiana (it) et l'Istituto Nazionale di Alta Matematica (it). Le musée Il s'articule en trois parcours thématiques : le premier s'intitule Oltre il compasso. La geometria delle curve (Au-delà du compas. La géométrie des courbes) qui, lors de différentes expositions en Italie et à l'étranger, a accueilli plus d'un demi-million de visiteurs ; La deuxième partie, appelée Pitagora e il suo teorema (Pythagore et son théorème), présente une série de puzzles à l'aide desquels le visiteur découvrira les facettes du très célèbre théorème de géométrie ; enfin, la troisième section au titre Un ponte sul Mediterraneo (Un pont sur la méditerranée) retrace les péripéties de Leonardo Fibonacci et de son Liber Abaci et illustre le passage des mathématiques du monde arabe à l'Europe médiévale. Sources (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Giardino di Archimede » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes Il Giardino di Archimede:un Museo per la matematica. Portail de la culture Portail des musées Portail des mathématiques Portail de Florence
Giardino di Archimede

Il Giardino di Archimede, un museo per la matematica, è una Fondazione ETS (Ente del Terzo Settore, iscritto al RUNTS con decreto n. 2913 della Regione Toscana del 13/2/2024). Descrizione Il museo fu preceduto dalla mostra "Oltre il compasso", ideata e realizzata nel 1982 da Enrico Giusti e Franco Conti, che fu esposta in numerose città italiane e straniere e contò più di 500.000 visitatori. Fu il primo museo italiano dedicato alla matematica. Il museo ha acquisito nel corso degli anni, per volere del prof. Enrico Giusti, opere d'arte a carattere matematico tra cui spicca il celebre dipinto del pittore matematico Agathos (Carlo Franzoso) dal titolo 'Il Principio Binario' . Il museo si configura come consorzio di università ed enti pubblici. Attualmente sono soci del consorzio: La Scuola Normale Superiore di Pisa, l'Università di Firenze, l'Università di Pisa, l'Università di Siena, la Provincia di Firenze, l'Unione Matematica Italiana, l'Istituto Nazionale di Alta Matematica e la Società Italiana di Storia delle Matematiche. La Fondazione ha sede operativa in Firenze, presso il Dipartimento di Matematica e Informatica "U. Dini". Presidente dela Fondazione è Giorgio Ottaviani. Il Giardino di Archimede ha inaugurato la sua sede di Firenze il 26 marzo 2004 e l'ha aperta al pubblico il 14 aprile 2004. La sede di Firenze ha chiuso nel 2020. Un'iniziativa del Giardino di Archimede chiamata La matematica antica su CD-rom riguarda il riversamento su CD-ROM e la diffusione di testi rilevanti per la storia della matematica. Il Giardino di Archimede ha aperto la sede di Priverno(LT) dal 2023, intitolata ad Enrico Giusti. In Toscana il Giardino di Archimede è iscritto alla Rete Toscana dei Musei Scientifici ed è in cerca di una nuova sede. Sta continuando ad organizzare Laboratori di Matematica per le scuole e passeggiate matematiche. Ha una convenzione col Comune di Scandicci che permette di utilizzare, per laboratori di Matematica, l'aula Ciatti presso l'Istituto Comprensivo Vasco Pratolini. Note Voci correlate Musei di Firenze Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Giardino di Archimede Collegamenti esterni Sito ufficiale, su archimede.dimai.unifi.it.
Сад Архімеда (музей математики)

Сад Архімеда (італ. Giardino di Archimede) — новостворений музейний заклад в місті Флоренція, присвячений математиці і спрямований на підвищення авторитету математики як науки, а також її популяризації серед дітей та юнацтва. Назва В назві музею математики «Сад Архімеда» знайшла продовження усталена західно-європейська традиція використовувати слово «сад» для позначення певної систематизованої множини, деякого набору речей або явищ (які зовсім не обов'язково належать до галузі ботаніки). З цієї традиції, приміром, походить назва картини Єроніма Босха «Сад земних насолод». Друкар Франческо Маркомоні оприлюднив у Венеції книгу «Сад думок», світлини до якої замовив художнику Джузеппе Порта (бл. 1520–1573). У XVIII столітті для позначення якоїсь систематизованої множини почали використовувати також термін «словник» («Словник художників», «Словник сирів», створений скандально відомим Джакомо Казановою). Значну систематизовану множину згодом почали називати енциклопедією. Але слово «сад» з культурній традиції не зникло. Октав Мірбо назвав власний твір «Сад тортур», де дав опис тортур в Китайській імперії. В Києві проводили ярмарок «Книжковий сад». Ініціатори створення Ініціаторами створення нового науково-музейного закладу — Саду Архімеда — були Університет Флоренції, Нормальна школа міста Піза, Університет Сієни, Національний інститут вищої математики і Математичне товариство Італії. Консорціум фундаторів засновано у Флоренції, а його президент став також директором нового музею. Три головні відділи Успіх математичних відділів на деяких міжнародних виставках спонукав закріпити цей феномен. Здобутий досвід був використаний при створенні одного з відділів музею «Сад Архімеда». Відділ отримав провокативну назву «За межами циркуля». Другий відділ має назву «Піфагор і його теорема», де подана низка математичних загадок, з якими знайомляться відвідувачі в прагненні заглибитись в пізнання геометрії. «Міст через Середземне море» — назва третього відділу. Він присвячений відомому італійському математику XII століття Леонардо Пізанському (більш відомому як Фібоначчі), який здійснив подорожі в арабські та східні країни (Єгипет, Сирію, Візантію, Сицилію), де вивчав математику. Відвідувачів знайомлять також з другим варіантом твору Леонардо Пізанського «Книгою абака» (тобто «Книгою рахування»), перший її варіант не зберігся. Леонардо Пізанський — автор математичних трактатів, завдяки яким Європа довідалася про винайдену індійцями позиційну систему числення, відому нині як арабські цифри. Див. також Середньовіччя Леонардо Пізанський Книга абака Геометрія Архітектура Ґотфрід Вільгельм Лейбніц Джерела і посилання Офіційний сайт музею математики «Сад Архімеда»
Johannesturm (Vatikanstadt)

Der Johannesturm (italienisch Torre San Giovanni) ist ein kreisförmiges Gebäude auf dem Vatikanischen Hügel, innerhalb der Vatikanischen Gärten im Westen der Vatikanstadt. Der mittelalterliche Turm befindet sich neben der alten Stadtmauer, die von Papst Nikolaus III. erbaut wurde. Seit dem 16. Jahrhundert war das Bauwerk außer Betrieb und wurde erst während der 1960er Jahre von Papst Johannes XXIII. wieder restauriert. Heute ist es Sitz des Wirtschaftssekretariates, eines Dikasteriums der Römischen Kurie. Weblinks Einzelnachweisliste
Saint John's Tower (Vatican City)

Saint John's Tower (Italian: Torre San Giovanni) is a round structure located on a hilltop in the westernmost tip of Vatican City, near Vatican Radio and overlooking the Vatican Gardens. The medieval tower is located along an ancient wall built by Pope Nicholas III, but it fell into disuse at the beginning of the 16th century. It was rebuilt by Pope John XXIII in the early 1960s. In modern times, the Tower houses papal apartments used by popes when maintenance work is being done on the Apostolic Palace and also is reserved for illustrious guests of the Pontiffs. In 1979, Pope John Paul II temporarily moved into Torre San Giovanni while the work in his official apartment was being completed. In 1971, Hungarian Cardinal József Mindszenty was allowed to stay in the tower by Pope Paul VI, when the prelate was allowed to leave Budapest, where he had lived in asylum at the U.S. Embassy. After Cardinal Tarcisio Bertone replaced Cardinal Angelo Sodano as Vatican Secretary of State in 2006, Cardinal Bertone lived in the tower while Cardinal Sodano continued to live in the official residence. In June 2008, the Vatican announced that Pope Benedict XVI would welcome U.S. President George W. Bush in the Torre San Giovanni during the American President's visit to the Vatican that month, to repay Bush for the warm reception the Pope enjoyed at the White House during his April 2008 visit to the United States of America. Normally the Pope greets heads of state in his private library in the Apostolic Palace. Currently, Saint John's Tower is the seat of the Secretariat for the Economy. See also Index of Vatican City-related articles Notes External links Vatican Telephone Card
Torre de San Juan

La Torre de San Juan​ (en italiano: Torre San Giovanni) es una estructura redonda situada en una colina en el extremo más occidental de la Ciudad del Vaticano, cerca de Radio Vaticano y con vistas a los jardines vaticanos. La torre medieval se encuentra a lo largo de un antiguo muro construido por el papa Nicolás III, que cayó en desuso a principios del siglo XX y fue reconstruido por el papa Juan XXIII en la década de 1960. En los tiempos modernos, las casas torre de apartamentos papales son utilizadas por los papas cuando los trabajos de mantenimiento se hacen en el Palacio Apostólico y también está reservado para los huéspedes ilustres de los pontífices. En 1979, el papa Juan Pablo II se trasladó temporalmente a la Torre de San Juan, mientras se terminaba el trabajo en su apartamento oficial. En 1971, el cardenal húngaro József Mindszenty se le permitió quedarse en la torre por el papa Pablo VI, cuando el prelado le permitió abandonar Budapest, donde había vivido en el asilo en la embajada de Estados Unidos. Después que el cardenal Tarcisio Bertone sustituyó al cardenal Angelo Sodano como secretario de Estado de la Santa Sede en el año 2006, el cardenal Bertone vivió en la torre mientras que el Cardenal Sodano continuó viviendo en la residencia oficial. En junio de 2008, la Santa Sede anunció que el papa Benedicto XVI daría la bienvenida al presidente estadounidense George Bush en la Torre de San Juan, durante la visita del presidente de Estados Unidos a la Ciudad del Vaticano ese mes, en retribución a Bush por la cálida recepción del papa en la Casa Blanca durante su visita de abril de 2008 en los Estados Unidos de América. Normalmente, el papa saluda a los jefes de Estado en su biblioteca privada en el Palacio Apostólico. En la actualidad, la Torre de San Juan es la sede de la Secretaría de Economía. Véase también Palacio Apostólico Vaticano Villa Pía Apartamentos Borgia Referencias Enlaces externos Mapa de localización
Tour Saint-Jean (Vatican)

La tour Saint-Jean (en italien : Torre San Giovanni) se trouve dans les jardins du Vatican, sur l'ancien tracé du mur léonin. Histoire Il s'agit d'une ancienne tour médiévale située sur une colline dans la pointe occidentale de la Cité du Vaticanprès de radio Vatican qui donne sur les jardins du Vatican. La tour est située le long de l'ancien mur de la cité construit par le pape Nicolas III. Elle est tombée en désuétude au début du XVIe siècle. Elle est reconstruite par le pape Jean XXIII dans les années 1960. De nos jours, la tour abrite des appartements pontificaux utilisés par les papes lorsque des travaux de maintenance sont en cours au palais apostolique. Elle est également réservée aux hôtes illustres des pontifes. En 1979, le pape Jean-Paul II y déménage temporairement, le temps que les travaux de rénovation soient achevés dans son appartement de fonction. En 1971, le cardinal hongrois József Mindszenty est autorisé, par le pape Paul VI, à rester dans la tour lorsque le prélat est autorisé à quitter Budapest, où il avait vécu réfugié en tant que demandeur d'asile à l'ambassade des États-Unis en Hongrie durant quinze ans. Après que le cardinal Tarcisio Bertone a remplacé le cardinal Angelo Sodano comme secrétaire d'État du Vatican, en 2006, le cardinal Bertone a vécu dans la tour tandis que le cardinal Sodano continuait à vivre dans la résidence officielle. En juin 2008, le Vatican annonce que le pape Benoît XVI souhaite recevoir le président américain George W. Bush dans la Torre San Giovanni pendant la visite du Vatican par le président américain afin de remercier Bush pour son chaleureux accueil à la Maison-Blanche lors de sa visite d'avril 2008 aux États-Unis. En principe, les chefs d'État saluent le pape dans sa bibliothèque privée au palais apostolique. Depuis juin 2014, la tour est le siège du nouveau dicastère créé par le pape François : le Secrétariat pour l'économie, créé par le motu proprio Fidelis dispensator et prudens et présidé par le cardinal George Pell. C'est le premier dicastère à s'installer dans la tour. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Torre San Giovanni, Vatican City » (voir la liste des auteurs). Articles connexes Vatican Jardins du Vatican Liens externes Photo du jardin et de la tour Saint-Jean (sur le site du Vatican) Portail du Vatican
Toranj Svetog Ivana

Toranj Svetog Ivana (talijanski: Torre San Giovanni) je građevina kružnog tlocrta smještena na Vatikanskom brežuljku, unutar Vatikanskih vrtova na zapadu Vatikana. Srednjovjekovni toranj je smješten uz stare gradske zidine koje je izgradio papa Nikola III. Tijekom 16. stoljeća bio je izvan upotrebe, a obnovio ga je papa Ivan XXIII. tijekom 1960.-ih. Danas služi kao papinska rezidencija kada se obavljaju radovi unutar Apostolske palače i mjesto gdje papa ponekad prima poznate goste. Izvori
Torre San Giovanni (Città del Vaticano)

La Torre San Giovanni è una struttura circolare situata su una collina nella punta più occidentale della Città del Vaticano, vicino a Radio Vaticana e con vista sui Giardini Vaticani. La torre è una struttura medievale di un antico muro costruito da papa Niccolò III che cadde in disuso all'inizio del XVI secolo. Fu ricostruita da papa Giovanni XXIII all'inizio degli anni '60. Nei tempi moderni, la Torre ospita gli appartamenti utilizzati dai papi quando sono in corso lavori di manutenzione nel Palazzo Apostolico e che vengono concessi anche agli ospiti illustri dei pontefici. Nel 1971 il cardinale ungherese József Mindszenty prese residenza nella torre da papa Paolo VI. Era giunto a Roma dopo che il governo lo aveva autorizzato a lasciare Budapest, dove aveva vissuto in asilo presso l'ambasciata degli Stati Uniti d'America. Nel 1979 papa Giovanni Paolo II si trasferì temporaneamente nella Torre San Giovanni mentre erano in corso i lavori di restauro del suo appartamento ufficiale. Nel 2006, dopo la nomina a Segretario di Stato, il cardinale Tarcisio Bertone visse nella torre nell'attesa che il suo predecessore Angelo Sodano liberasse l'appartamento ufficiale. Nel giugno del 2008 il Vaticano annunciò che papa Benedetto XVI avrebbe accolto il Presidente degli Stati Uniti George W. Bush nella Torre San Giovanni per ripagarlo della calda accoglienza che il papa aveva ricevuto alla Casa Bianca durante la sua visita dell'aprile del 2008 negli Stati Uniti d'America. Normalmente il papa riceve i capi di stato nella sua biblioteca privata nel Palazzo Apostolico. Dal giugno del 2014 è la sede della Segreteria per l'economia. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torre San Giovanni