NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Manzolino (area protetta)

Il Manzolino è una zona di protezione speciale e sito di importanza comunitaria della Rete Natura 2000, situata nei comuni di Modena, Castelfranco Emilia, San Giovanni in Persiceto e Sant'Agata Bolognese. Descrizione e caratteristiche Il sito si estende in pianura per 103 ettari in provincia di Modena e 223 ettari nella città metropolitana di Bologna e comprende la cassa di espansione del Canale di San Giovanni e i bacini di Tivoli. La cassa di espansione ricade in provincia di Modena ed è formata da tre bacini con acque poco profonde, estesi per una superficie complessiva di circa 30 ettari e con una ricca vegetazione palustre. Nelle adiacenze della cassa, vi sono rimboschimenti con specie autoctone e pioppeti artificiali. I bacini di Tivoli sono divisi in due gruppi (di 15 e 25 ettari) dalla strada che da Tivoli va a Castelfranco Emilia. Sono stati creati negli anni 1960 e 1970 principalmente per l'itticoltura e una parte è in stato di abbandono. Nella parte modenese il sito ricade nell'oasi di protezione della fauna di Manzolino. Nella parte bolognese alcuni bacini sono stati acquisiti dal Comune di San Giovanni in Persiceto per la realizzazione di interventi di riqualificazione naturalistica. Fauna Sono presenti varie specie di Chirotteri, tra i quali tre specie di interesse comunitario (rinolofo maggiore, rinolofo minore e vespertilio maggiore), oltre al pipistrello albolimbato e all'orecchione. Il sito è frequentato da numerosi uccelli acquatici, tra i quali almeno 15 specie di interesse comunitario, prevalentemente durante il periodo migratorio (airone rosso, mignattino, mignattino piombato, sterna comune, falco di palude, falco pescatore, pettazzurro) e di svernamento (albanella reale, tarabuso). Le specie di interesse comunitario regolarmente nidificanti sono: tarabusino, cavaliere d'Italia, martin pescatore e averla piccola. Tra i rettili, è segnalata la tartaruga palustre europea (specie di interesse comunitario), con una popolazione in buono stato di conservazione. Presente una significativa popolazione di natrice tassellata. Riguardo ai pesci, sono presenti: il cobite comune (specie di interesse comunitario) e il triotto (specie endemica della pianura Padana), mentre tra gli invertebrati è segnalata la farfalla delle paludi d'interesse comunitario Lycaena dispar. Flora Sono presenti sei habitat di interesse comunitario, dei quali uno prioritario, che coprono meno del 10% della superficie del sito: stagni temporanei mediterranei, laghi eutrofici naturali con vegetazione di Magnopotamion o Hydrocharition, vegetazione temporanea di acque oligo-mesotrofiche, i due habitat di acque laminari nitrofile con vegetazione di Paspalum e foreste a galleria di Salix alba e Populus alba. Il contesto di acque lentiche è contornato da cinte elofitiche, con habitat d'interesse regionale di canneti e magnocariceti. Note Voci correlate Aree naturali protette dell'Emilia-Romagna Manzolino Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Manzolino Collegamenti esterni (EN) Manzolino, su Sistema informativo europeo della natura - Common Database on Designated Areas, EEA.
Poggio Bianco Dragone

Poggio Bianco Dragone este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 307 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Poggio Bianco Dragone este situat la coordonatele 44.309167°N 10.617222°E﻿ ()44.309167; 10.617222. Înființare Situl Poggio Bianco Dragone a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 9 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2019. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 14 habitate naturale: Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Pajiști cu Molinia pe soluri calcaroase, turboase sau argilos-nămoloase (Molinion caeruleae), Peșteri inaccesibile publicului, Râuri cu maluri nămoloase cu vegetație de Chenopodion rubri p.p. și Bidention p.p., Păduri de stejar alb estice, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Pajiști carstice calcaroase sau bazofile, de Alysso-Sedion albi, Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Păduri de Castanea sativa, Galerii de Salix alba și de Populus alba. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (3): fâsă-de-câmp (Anthus campestris), caprimulg (Caprimulgus europaeus), ciocârlie de pădure (Lullula arborea) mamifere (5): lupul (Canis lupus), liliac cu urechi de șoarece (Myotis blythii), liliac comun (Myotis myotis), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) nevertebrate (1): Austropotamobius pallipes Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 11 specii de plante, 4 specii de amfibieni, 8 specii de mamifere, 1 specie de nevertebrate, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Colombarone (area protetta)

Il Colombarone è un'area protetta di 50 ettari classificata zona speciale di conservazione, situata nel comune di Formigine, in provincia di Modena. Descrizione e caratteristiche Il sito comprende un tratto lungo circa 1,5 km del fiume Secchia a ridosso del confine con la provincia di Reggio Emilia. Oltre ad un vasto greto ghiaioso, sono presenti stagni e siepi ai margini del fiume, ripristinati dall’Amministrazione provinciale di Modena in prossimità della confluenza con il torrente Fossa di Spezzano. Parte del sito (33 ettari) è inclusa nell'omonima Oasi di protezione della fauna. Non lontano dalla Riserva naturale orientata Cassa di espansione del Fiume Secchia situate poco più a nord, il sito ne prosegue idealmente la naturalità con meno zone umide stagnanti e più spiccate caratteristiche ripariali in un contesto tuttavia fortemente antropizzato. Habitat e specie di maggiore interesse Quattro habitat di interesse comunitario coprono circa il 20% della superficie del sito con foreste a galleria di Salix alba e Populus alba, ambienti a temporaneo ristagno idrico con chenopodieti e paspaleti e anche qualche pratello arido. Flora Nessuna specie vegetale di interesse comunitario, tuttavia la flora è meglio indagabile. Una curiosità, ma effettivamente è raro e limitato ai pratelli aridi intorno al Secchia, è l'Astragalo falsa-lupinella (Astragalus onobrychis). Fauna Nidificano tre specie di uccelli di interesse comunitario: Sterna comune, Martin pescatore e Averla piccola. Altri uccelli acquatici di interesse comunitario frequentano regolarmente il sito a scopi alimentari, come ad esempio la Garzetta e la Nitticora. Il corso del fiume Secchia rappresenta, inoltre, un importante asse migratorio anche per specie rare come la Cicogna nera osservata più volte nell'area. Tra i rettili, non c'è alcuna specie di interesse comunitario, ma è degna di nota è la presenza di Biacco, Natrice tassellata, Ramarro, Lucertola campestre e Lucertola muraiola. La fauna ittica annovera tre specie di interesse comunitario: Barbo (Barbus plebejus), Lasca (Chondrostoma genei) e Ghiozzo padano (Padogobius martensii). Note Voci correlate Riserva naturale orientata Cassa di espansione del Fiume Secchia Secchia Collegamenti esterni (EN) Colombarone, su Sistema informativo europeo della natura - Common Database on Designated Areas, EEA.
Colombarone

Colombarone este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 50 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Colombarone este situat la coordonatele 44.618333°N 10.788611°E﻿ ()44.618333; 10.788611. Înființare Situl Colombarone a fost declarat sit de importanță comunitară în iulie 2002 pentru a proteja 14 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2019. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 4 habitate naturale: Râuri mediteraneene cu debit permanent cu specii de Paspalo-Agrostidion și galerii riverane de Salix și de Populus alba, Galerii de Salix alba și de Populus alba, Râuri cu maluri nămoloase cu vegetație de Chenopodion rubri p.p. și Bidention p.p., Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (12): fluierar de munte (Actitis hypoleucos), pescăruș albastru (Alcedo atthis), prundaș gulerat mic (Charadrius dubius), barză neagră (Ciconia nigra), șerpar (Circaetus gallicus), egretă mică (Egretta garzetta), becațină comună (Gallinago gallinago), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax), chiră de baltă (Sterna hirundo), fluierar de mlaștină (Tringa glareola), nagâț (Vanellus vanellus) pești (2): Barbus plebejus, Protochondrostoma genei Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 2 specii de amfibieni, 4 specii de mamifere, 1 specie de nevertebrate, 2 specii de pești, 5 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Faeto, Varana, Torrente Fossa

Faeto, Varana, Torrente Fossa este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 391 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Faeto, Varana, Torrente Fossa este situat la coordonatele 44.453333°N 10.777222°E﻿ ()44.453333; 10.777222. Înființare Situl Faeto, Varana, Torrente Fossa a fost declarat sit de importanță comunitară în iulie 2002 pentru a proteja 10 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2019. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 11 habitate naturale: Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri de Castanea sativa, Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea, Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Pajiști cu Molinia pe soluri calcaroase, turboase sau argilos-nămoloase (Molinion caeruleae), Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Galerii de Salix alba și de Populus alba, Păduri de stejar alb estice, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (4): caprimulg (Caprimulgus europaeus), erete cenușiu (Circus pygargus), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), viespar (Pernis apivorus) amfibieni (1): Triturus carnifex nevertebrate (3): Austropotamobius pallipes, Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus) pești (2): Barbus plebejus, Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 8 specii de plante, 6 specii de amfibieni, 9 specii de mamifere, 1 specie de pești, 7 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Bosco della Frattona

Bosco della Frattona este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 392 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Bosco della Frattona este situat la coordonatele 44.353611°N 11.661111°E﻿ ()44.353611; 11.661111. Înființare Situl Bosco della Frattona a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 22 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2019. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 7 habitate naturale: Galerii de Salix alba și de Populus alba, Peșteri inaccesibile publicului, Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Păduri ilirice de stejar și carpen (Erythronio-Carpinion), Păduri de stejar alb estice. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (14): lăstunul mare (Apus apus), cuc (Cuculus canorus), lăstun de casă (Delichon urbicum), Hippolais polyglotta, rândunică (Hirundo rustica), capîntortură (Jynx torquilla), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), privighetoare (Luscinia megarhynchos), grangur (Oriolus oriolus), codroșul de pădure (Phoenicurus phoenicurus), turturică (Streptopelia turtur), silvie roșcată (Sylvia cantillans), silvie de câmp (Sylvia communis), pupăză (Upupa epops) amfibieni (1): Triturus carnifex mamifere (3): liliac cărămiziu (Myotis emarginatus), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) nevertebrate (4): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus), Osmoderma eremita Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 2 specii de plante, 4 specii de amfibieni, 7 specii de mamifere, 4 specii de nevertebrate, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Media Valle del Sillaro

Media Valle del Sillaro este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.107 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Media Valle del Sillaro este situat la coordonatele 44.295278°N 11.441944°E﻿ ()44.295278; 11.441944. Înființare Situl Media Valle del Sillaro a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 1 specie de plante și 30 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2019. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 15 habitate naturale: Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Galerii de Salix alba și de Populus alba, Matorral arborescenți cu Juniperus spp., Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri de Quercus ilex și Quercus rotundifolia, Pajiști cu Molinia pe soluri calcaroase, turboase sau argilos-nămoloase (Molinion caeruleae), Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Râuri cu maluri nămoloase cu vegetație de Chenopodion rubri p.p. și Bidention p.p., Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea, Păduri de stejar alb estice, Păduri de Castanea sativa, Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): Himantoglossum adriaticum păsări (13): fâsă-de-câmp (Anthus campestris), caprimulg (Caprimulgus europaeus), șerpar (Circaetus gallicus), prepeliță (Coturnix coturnix), egretă mică (Egretta garzetta), presură de grădină (Emberiza hortulana), șoimul rândunelelor (Falco subbuteo), rândunică (Hirundo rustica), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax), pietrar sur (Oenanthe oenanthe), viespar (Pernis apivorus) amfibieni (2): Bombina pachypus, Triturus carnifex mamifere (5): liliac cârn (Barbastella barbastellus), lupul (Canis lupus), liliac cu aripi lungi (Miniopterus schreibersii), liliac comun (Myotis myotis), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum) nevertebrate (4): Austropotamobius pallipes, croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus) pești (6): Barbus caninus, Barbus plebejus, Cobitis bilineata, Protochondrostoma genei, Rutilus rubilio, Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 8 specii de plante, 4 specii de amfibieni, 8 specii de mamifere, 2 specii de nevertebrate, 1 specie de pești, 6 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
La Martina, Monte Gurlano

La Martina, Monte Gurlano este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.107 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului La Martina, Monte Gurlano este situat la coordonatele 44.220833°N 11.379167°E﻿ ()44.220833; 11.379167. Înființare Situl La Martina, Monte Gurlano a fost declarat sit de importanță comunitară în decembrie 1995 pentru a proteja 27 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2019. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 12 habitate naturale: Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Galerii de Salix alba și de Populus alba, Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Pajiști cu Molinia pe soluri calcaroase, turboase sau argilos-nămoloase (Molinion caeruleae), Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Păduri de Castanea sativa, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Păduri de stejar alb estice. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (13): fâsă-de-câmp (Anthus campestris), caprimulg (Caprimulgus europaeus), șerpar (Circaetus gallicus), erete cenușiu (Circus pygargus), cuc (Cuculus canorus), presură de grădină (Emberiza hortulana), capîntortură (Jynx torquilla), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), viespar (Pernis apivorus), codroșul de pădure (Phoenicurus phoenicurus), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), pupăză (Upupa epops) amfibieni (2): Bombina pachypus, Triturus carnifex mamifere (4): liliac cârn (Barbastella barbastellus), lupul (Canis lupus), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) nevertebrate (4): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Euplagia quadripunctaria, Graphoderus bilineatus, rădașcă (Lucanus cervus) pești (4): Barbus plebejus, Cobitis bilineata, Protochondrostoma genei, Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 2 specii de plante, 6 specii de amfibieni, 8 specii de mamifere, 4 specii de nevertebrate, 5 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Gessi di Monte Rocca, Monte Capra e Tizzano

Gessi di Monte Rocca, Monte Capra e Tizzano este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 226 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Gessi di Monte Rocca, Monte Capra e Tizzano este situat la coordonatele 44.4667°N 11.25°E﻿ ()44.4667; 11.25. Înființare Situl Gessi di Monte Rocca, Monte Capra e Tizzano a fost declarat sit de importanță comunitară în iulie 2006 pentru a proteja 24 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2019. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 10 habitate naturale: Galerii de Salix alba și de Populus alba, Păduri de Castanea sativa, Păduri de Quercus ilex și Quercus rotundifolia, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Peșteri inaccesibile publicului, Pajiști carstice calcaroase sau bazofile, de Alysso-Sedion albi, Păduri ilirice de stejar și carpen (Erythronio-Carpinion), Păduri de stejar alb estice, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (13): caprimulg (Caprimulgus europaeus), florinte (Chloris chloris), erete cenușiu (Circus pygargus), presură bărboasă (Emberiza cirlus), Falco biarmicus, șoim călător (Falco peregrinus), capîntortură (Jynx torquilla), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), viespar (Pernis apivorus), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), cănăraș (Serinus serinus), huhurez mic (Strix aluco), silvie de câmp (Sylvia communis) amfibieni (2): Bombina pachypus, Triturus carnifex mamifere (5): liliac cu aripi lungi (Miniopterus schreibersii), liliac cărămiziu (Myotis emarginatus), liliac comun (Myotis myotis), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) nevertebrate (3): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus) reptile (1): țestoasa de baltă (Emys orbicularis) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 7 specii de plante, 2 specii de amfibieni, 11 specii de mamifere, 2 specii de nevertebrate, 5 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia