NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Église Sant'Agnello Maggiore

Sant'Agnello Maggiore, également appelée Sant'Aniello a Caponapoli ou Santa Maria Intercede, est une église du centre historique de Naples Selon la tradition, Agnello de Naples, aujourd'hui co-patron ( compatrono ) de la ville de Naples, est enterrée dans cette église. Selon d'autres traditions, il est enterré dans la cathédrale de Lucques . Histoire L'histoire de cette église est liée à sant'Agnello . Agnello était un évêque napolitain du VIe siècle, qui défendait la ville contre les Lombards. L'église avait été fondée et consacrée à la Vierge, par les parents d'Agnello. Des études récentes ont montré que l'église a été construite au sommet d'une ancienne acropole romaine du IVe siècle. À la mort de Sant'Agnello, le nom de l'église a été changé en Santa Maria dei Sette Cieli (des Sept Cieux). Au IXe siècle, l'évêque Athanase de Naples a construit un nouvel édifice religieux dédié à l'abbé Saint Agnello et a placé ses reliques dans l'église. Au Moyen Âge, le culte de Sant'Agnello prend de l'importance et de la fin du XIIIe siècle jusqu'en 1517, l'église est dirigée par un recteur, un prêtre de l'ordre des chanoines réguliers du Latran. De 1510 à 1600, l'église est reconstruite et agrandie par l'archevêque Giovanni Maria Poderico. Le transept de l'église a été reconstruit en 1517 et les travaux à l'intérieur se sont poursuivis jusqu'au XVIIIe siècle. Le maître-autel est de Girolamo Santacroce, avec des apports de Giovanni Battista Pandullo . Vincenzo Martino a refait le dallage. Le 7 août 1809, l'ordre monastique responsable de l'église est supprimé et le 12 janvier 1809, le monastère est vendu par le ministre des Finances à un citoyen privé Cosimo d'Orazio. Cependant, en 1856, le ministère de l'Intérieur est chargé de l'entretien et, en 1903, avait prévu la démolition de l'église et du monastère, mais le plan n'a jamais été mis en œuvre. En 1913, la paroisse a été transférée à l'église voisine de Santa Maria di Costantinopoli en raison de l'état précaire de la structure. La Seconde Guerre mondiale a aggravé les dégâts. En 1962, lors de la reconstruction, les restes de l'ancienne acropole sont retrouvés. Le vandalisme, les tremblements de terre et la vétusté contribuent à son mauvais état de conservation. En 2011, après une longue restauration, l'église a rouvert ses portes. L'église conserve encore des traces médiévales dans des bas-reliefs. Les peintures présentes ont une attribution incertaine. Seul l'autel principal sculpté par Girolamo Santacroce est original. Bibliographie (it) Luigi Catalani, La chiese di Napoli, Tipografia Fu Migliaccio, 1845, pages 167-172. (it) Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli. Viaggio indimenticabile attraverso la storia artistica, architettonica, letteraria, civile e spirituale della Napoli sacra, Newton e Compton editor, Naples 2004. (it) AA.VV., Segno metodo progetto. Itinerari of the image urbana tra memoria e intervento, Elio de Rosa editore, Naples, Italy 1990. Voir aussi Liste des églises de Naples Renaissance napolitaine Liens externes Portail de Naples Portail du catholicisme Portail du haut Moyen Âge Portail de l’architecture chrétienne
Sant'Agnello Maggiore

Sant'Agnello Maggiore, također nazvana Sant'Aniello a Caponapoli ili Santa Maria Intercede, je crkva u povijesnom središtu Napulja, u Italiji. Prema predaji, u ovoj je crkvi pokopan Agnello iz Napulja, sada suzaštitnik (compatrono) grada Napulja. Druge tradicije kažu da je pokopan u katedrali u Lucci. Crkva je bombardirana 1943. godine i ostavljena je kao ruševina sve dok nedavna obnova nije omogućila njezino ponovno otvaranje za javnost. Povijest Iskapanja započeta 1979. pokazala su da je crkva sagrađena iznad starogrčke (4. st. pr. Kr.) gradske zidine s dvostrukim zastorima, sada vidljive u transeptu crkve, s međusobno povezanim podupiračima i nastavljaju se izvana na Largo Sant'Aniello. U lađi su zidna ojačanja iz 3. stoljeća prije Krista. Povijest ove crkve povezana je sa sant'Agnellom. Agnello je bio napuljski biskup iz 6. stoljeća, koji je branio grad od Langobarda koji su ga opsjedali. Navodno su crkvu osnovali i posvetili Djevici Agnellovi roditelji. Kada je Sant'Agnello umro, ime crkve je promijenjeno u Santa Maria dei Sette Cieli (od sedam nebesa). U 9. stoljeću napuljski biskup Athanasius sagradio je novu vjersku zgradu koju je posvetio opatu Svetom Agnelu i smjestio njegove relikvije u crkvu. Tijekom srednjeg vijeka, kult Sant'Agnella postao je sve važniji i krajem 13. stoljeća do 1517. crkva je bila pod vodstvom rektora, koji je od tada nadalje bio svećenik reda kanonika Laterana. Kongregacija Presvetog Spasitelja. Od 1510. do 1600. crkvu je obnovio i proširio nadbiskup Giovanni Maria Poderico. Transept, prethodno crkva Santa Maria Intercede, rekonstruiran je kao dio ove crkve 1517. godine, a radovi unutra nastavljeni su do 18. stoljeća. Glavni oltar Girolama Santacrocea dogradio je Giovanni Battista Pandullo. Vincenzo Martino prepravio je pločnik. Dana 7. kolovoza 1809. samostanski red koji je upravljao crkvom je ukinut, a 12. siječnja 1809. ministar financija prodao je samostan privatnom građaninu Cosimu d'Oraziu. No, do 1856. Ministarstvo unutarnjih poslova je bilo zaduženo za održavanje, a 1903. je planiralo rušenje i crkve i samostana, ali plan nikada nije proveden. Do 1913. župa je premještena u obližnju crkvu Santa Maria di Costantinopoli zbog nesigurnog stanja strukture. Drugi svjetski rat je dodao štetu. Godine 1962. tijekom rekonstrukcije pronađeni su ostaci antičke akropole. Vandalizam, potresi i propadanje pridonijeli su njegovom lošem stanju očuvanosti. 2011. godine, nakon duge obnove, crkva je ponovno otvorena. Crkva još uvijek čuva srednjovjekovne tragove u plitkim reljefima. Slike koje su ovdje premještene nesigurne su atribucije. Izvorni je samo glavni oltar koji je izradio Girolamo Santacroce. Bibliografija Luigi Catalani, La chiese di Napoli, Tipografia Fu Migliaccio, 1845., stranice 167-172. Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli. Viaggio indimenticabile attraverso la storia artistica, architettonica, letteraria, civile e spirituale della Napoli sacra, urednik Newton e Compton, Napulj 2004. AA. VV., Segno metodo progetto. Itinerari slike urbana tra memoria e intervento, Elio de Rosa editore, Napulj, Italija 1990. Vanjske poveznice
Sant’Aniello a Caponapoli (Nápoly)

A Sant’Aniello a Caponapoli vagy Sant’Agnello Maggiore vagy Santa Maria Intercede templom Nápoly történelmi központjában. Története Eredete a 6. századra vezethető vissza, amikor is Szent Agnellus, nápolyi püspök sikeresen elhárította a longobárd inváziót. A hagyomány szerint az ifjú püspök szülei építettek ezen a helyen egy templomot Santa Maria Intercede név alatt, megköszönve a Szűzanyának fiuk születését. A később szentté avatott püspököt ide temették el. A templomot 1517-ben teljesen átépítették Giovanni Maria Poderico püspök jóvoltából. A második világháborúban bombatámadás érte, de helyreállították. Az 1980-as földrengésben súlyosan megsérült és használhatatlanná vált. Márvány padlójának nagy részét ezt követően lopták el. Hosszas restaurálási munkálatok után, 2011-ben nyitotta meg ismét kapuit. Leírása Műtárgyait elosztották más templomok és múzeumok között. A templombelsőt érdekes domborművek díszítik, amelyek alkotói ismeretlenek. A padló alatt feltárták egy ókeresztény templom romjait. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Sant’Aniello a Caponapoli témájú kategóriát.
Sant'Anna al Trivio

Sant'Anna al Trivio is a church in Naples. It is located on via Del Trivio in the zona Vicaria. 'al Trivio' refers to 'del Trecco', the nickname of Odet de Foix, viscount of Lautrec and commander of the enemy forces at the siege of Naples in 1528. It was built in 1864 and designed by Filippo Botta - it was his last design and he also buried his wife Fortunata Vecchione inside it in a reused 16th century sarcophagus. The church's two paintings by Luca Giordano are now in the Diocesan Museum. References
Sant’Anna al Trivio (Nápoly)

A Sant’Anna al Trivio egy nápolyi templom, a történelmi városközponton kívül. A 19. században alapította egy nápolyi polgár, Nicola Pane, az 1859-ben elhunyt felesége emlékére. Az építész Filippo Botta volt. A tágas főhajóhoz kétoldalon egy-egy oldalkápolna csatlakozik. Belső díszítéseinek jelentősebb darabjai a Szent Anna életét ábrázoló festmények, valamint Nicola Pane feleségének szarkofágja. Források http://www.inaples.it http://www.danpiz.net/napoli/monumenti/Monumenti.htm
Chiesa di Sant'Anna al Trivio

La chiesa di Sant'Anna al Trivio è una chiesa monumentale di Napoli, locata in zona Vicaria e precisamente in via Del Trivio. Il tempio in questione è una pregevole testimonianza architettonica in stile neoclassico, nonostante sia semi-sconosciuto. Storia La denominazione al trivio, non indica un incrocio di strade, ma sta ad indicare, a mo' di sfottò, il soprannome "del Trecco", attribuito al maresciallo francese Odet de Foix, visconte di Lautrec. Il popolo amò prenderlo in giro in questo modo, soprattutto per esorcizzare la paura del 1528, in cui il maresciallo minacciò seriamente Napoli, cingendola d'assedio e mettendo a dura prova le sue mura. La chiesa costruita in questo sito, acquisirà questa denominazione solo nel 1864, ergo, nell'anno della sua inaugurazione. L'edificio di culto fu costruito dall'architetto Filippo Botta, il quale, al suo interno, reimpiegò anche un sarcofago cinquecentesco, per la defunta moglie Fortunata Vecchione: tutt'oggi, si può ammirare la pregevole struttura sulla quale, inoltre, vi è il ritratto scultoreo della donna. Filippo Botta, come già accennato, fu un valente architetto ottocentesco attivo a Napoli e nei suoi dintorni. Molto apprezzato dai suoi contemporanei, si distinse per la sua originalità costruttiva che consisteva, seppur involontariamente, nel non rispettare mai i primitivi progetti elaborati: dando vita a veri e propri "capolavori improvvisati". Tuttavia, diede relativamente pochi contributi al panorama edilizio cittadino. Egli preferì abbandonare la città, poiché non riuscì mai a sopportare che Napoli fosse entrata a far parte della neonata Unità d'Italia, rimpiangendo la nazione borbonica. Opere ed architettura La chiesa di Sant'Anna al Trivio fu l'ultima sua opera; puramente eclettica e caratterizzata da un "discorso" plastico-spaziale, amò definirla "eretta di pianta" (ovvero progettata e realizzata ex novo, per conto del committente Davide Palomba). Con un'impostazione architettonica a schema centrale, il movimento spaziale è avvertito soprattutto nella zona della crociera e si amplifica per via di forme concave di due cappelloni e del vano absidale; quest'ultimo, caratterizzato da uno scalone, è sovrastato da una cupola semisferica. La chiesa custodiva due dipinti di Luca Giordano (Il Battesimo di Sant'Agostino e la Visione di Sant'Agostino), attualmente esposti nel Museo Diocesano. Voci correlate Napoli Chiese di Napoli Eclettismo Collegamenti esterni Chiesa di Sant'Anna al Trivio, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Església de Sant'Anna dei Lombardi

L'església de Sant'Anna dei Lombardi (Santa Anna dels Lombards), també coneguda com a Santa Maria di Monte Oliveto, és una antiga església i convent situat a la plaça Monteoliveto, al centre de Nàpols, Itàlia. Història L'església va ser construïda originàriament l'any 1411 per Gurello Origlia, protonotari del rei Ladislau I de Nàpols, que va patrocinar la construcció de l'església per al monestir de Santa Maria di Monte Oliveto, com es va anomenar primer. Alguns s´hi refereixen com l'Església de Monteoliveto (italià: Chiesa di Monteoliveto). L'església estava situada prop del Palazzo Carafa di Maddaloni. Va ser confiat a l'orde benedictina dels olivetans, la casa mare de la qual és l'abadia de Monte Oliveto a la Toscana. El convent va rebre un ampli patrocini d'Alfons I d'Aragó i membres de la seva cort. Altres reconstruccions de l'església van tenir lloc l'any 1581 per Domenico Fontana. Al segle xvii, l'església i el convent van ser reconstruïts en estil barroc per Gaetano Sacco. L'any 1798, el rei Ferran I va retirar l'orde olività del convent i de l'església. L'Arxi-Confraria laica de Lombardi es va traslladar a l'església de Monteoliveto, que aviat va ser rebatejada com a Sant'Anna dei Lombardi; el nom es va canviar perquè la confraria l'any 1798 havia perdut la seva pròpia església propera que havia estat dedicada a Santa Anna. L'any 1805, un terratrèmol va esfondrar gran part de l'església. Aquest col·lapse va destruir tres pintures de Caravaggio que antigament es trobaven a l'església: "Sant Francesc en meditació", "Sant Francesc rep els estigmes" i una "Resurrecció". Tot el conjunt va ser en el seu moment un dels monestirs més grans d'Itàlia. La renovació urbana de la dècada de 1930 va suposar la construcció al voltant de l'antic edifici, deixant al centre bona part de l'estructura original. Per exemple, la gegantina oficina de correus principal de Nàpols es troba a l'extrem oest de l'antic monestir i l'edifici més antic es va incorporar simplement a la part posterior de l'oficina central de correus de Nàpols, de manera que el monestir sembla sortir de l'edifici més modern. A l'extrem est, l'església encara està en ús, però l'edifici i el pati del monestir adjacents són ara una caserna de carabinieri (cos de policia nacional italiana). Referències
Sant’Anna dei Lombardi

A Sant’Anna dei Lombardi egy nápolyi templom és kolostor (Via Caravita Tommaso). Története Eredeti nevén Santa Maria di Monteoliveto („Olajfák hegyei Szűz Mária”). 1411-ben alapította Durazzói László nápolyi király. A mai neve az 1800-as évekből származik, amikor IV. Ferdinánd nápolyi király engedélyezte a Lombard Testvériség megtelepedését a városban a Sant'Anna templom mellett, melyet a XVI. században épített Cosimo Fanzago és melynek fedele 1798-ban beomlott. Egykor a kolostor Olaszország legnagyobbjai közé tartozott, méreteit városkerületekhez lehetett hasonlítani. Az 1930-as évek városrendezései során például a kolostor egy részét beépítették az új postahivatalba. A templomot ma is használják. A belső udvar és a kolostorépületek egy részét a rendőrség (Carabinieri) használja. Látnivalók A templom előcsarnokában áll a nagy római építész, Domenico Fontana sírja. A templombelsőt kétoldalt kápolnasor szegélyezi ezek közül a legszebbek a bejárathoz közeliek. A bal oldali kápolnát Antonio Rossellino és Benedetto da Majano 1475-ből származó domborművei díszítik. A jobb oldali kápolnában áll Benedetto da Majano 1489 faragott márványoltára. A jobb oldali kápolnasor végén, a kereszthajóban áll Guido Mazzoni híres szobra a Pieta, melyet a mester 1492-ben faragott. A régi sekrestyét Giorgio Vasari freskói díszítik. Források Dombi József: Nápoly, Panoráma Kiadó, 1978, ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 További információk A Városi Tanács honlapja Nápoly
Sant'Anna a Capuana

Sant'Anna a Capuana is a church located on the piazza of the same name in Naples, Italy. The church was founded in the 16th century near the former city gate at Porta Capuana, as a small chapel for the monks of the Convent of San Francesco di Paola. Construction of the present structure dates from 1751, a design by Giuseppe Astarita. The interior has a raised altar reached by a double ramp stairwell. The canvas in the cupola depicts the Holy Family with St Anne by Marco Cardisco. The organ was made in 1753, by Nicola and Carlo Mancini. The chapels were painted in the 18th century by Francesco Narici and Giovanni Cosenza. Bibliography Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli. Viaggio indimenticabile attraverso la storia artistica, architettonica, letteraria, civile e spirituale della Napoli sacra, Newton and Compton editor, Naples 2004. External links
Église Sant'Anna a Capuana

L'église Sant'Anna a Capuana est une église du centre historique de Naples donnant sur la place du même nom dans le borgo Sant'Antonio Abate. Elle dépend de l'archidiocèse de Naples. Histoire L'église remonte au XVIe siècle, lorsqu'une chapelle est bâtie pour les frères mineurs du couvent Saint-François-de-Paule, près de la porta Capuana. Elle ne prend son aspect actuel qu'en 1751, lorsqu'elle est construite selon les dessins de Giuseppe Astarita (it). Description L'église s'inscrit dans un plan circulaire avec une nef et des chapelles latérales. La caractéristique la plus spectaculaire de l'intérieur, c'est l'abside avec son maître-autel auquel on accède par un majestueux escalier à double rampe. L'église abrite des œuvres d'art remarquables, parmi lesquelles un panneau sous la coupole représentant La Sainte Famille avec sainte Anne de Marco Cardisco. Deux grandes orgues datant de 1753 sont de Carlo et Nicola Mancini. Les chapelles présentent des tableaux du XVIIIe siècle. notamment des peintres Francesco Narici et Giovanni Cosenza. Bibliographie (it) Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli, Naples, Newton & Compton editore, 2004 Voir aussi Liste des églises de Naples Baroque napolitain Source de la traduction (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Chiesa di Sant'Anna a Capuana » (voir la liste des auteurs). Portail de Naples Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne
Sant'Anna a Capuana

Sant'Anna a Capuana je crkva koja se nalazi na istoimenom trgu u Napulju, Italija. Crkva je osnovana u 16. stoljeću u blizini nekadašnjih gradskih vrata Porta Capuana, kao mala kapelica za redovnike samostana San Francesco di Paola. Izgradnja sadašnje građevine datira iz 1751. godine, prema projektu Giuseppea Astarite. Unutrašnjost ima povišeni oltar do kojeg vodi stubište s dvostrukom rampom. Platno u kupoli prikazuje Svetu obitelj sa svetom Anom Marca Cardisca. Orgulje su 1753. izradili Nicola i Carlo Mancini. Kapele su u 18. stoljeću oslikali Francesco Narici i Giovanni Cosenza. Bibliografija Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli. Viaggio indimenticabile attraverso la storia artistica, architettonica, letteraria, civile e spirituale della Napoli sacra, urednik Newtona i Comptona, Napulj 2004. Izvori Vanjske poveznice
Sant’Anna a Capuana (Nápoly)

A Sant’Anna a Capuana egy XVI. századi templom a nápolyi Porta Capuana mellett. Mai alakját 1751-ben kapta. Dóm alapprajzú, oltárához lépcsősor vezet. Legértékesebb műalkotása a XVI. századi asztal, mely a Szent Családot és Szent Annát ábrázolja. Források http://www.inaples.it http://www.danpiz.net/napoli/monumenti/Monumenti.htm További információ A Wikimédia Commons tartalmaz Sant’Anna a Capuana témájú kategóriát.
Chiesa di Sant'Anna a Capuana

La chiesa di Sant'Anna a Capuana è un edificio sacro di Napoli, ubicato a margine dell'omonima piazza. Storia e descrizione La chiesa è nata nel XVI secolo presso porta Capuana come piccola cappella dei frati del convento di San Francesco di Paola. La struttura religiosa ha raggiunto l'impianto e la conformazione definitiva solo nel 1751 su progetto di Giuseppe Astarita. La pianta è mistilinea; l'interno, di forma circolare, possiede una navata con cappelle laterali. Alla zona absidale, con un altare posto su un livello più alto rispetto alla norma, vi si accede grazie allo splendido scalone a doppia rampa. Il vano che un tempo ospitava il coro è oggi adibito a sacrestia. Notevole la tavola cinquecentesca posta all'interno della cupola che raffigura la Sacra Famiglia con sant'Anna di Marco Cardisco. Da citare anche i due grandi organi del 1753, realizzati, secondo alcuni documenti, da Nicola e Carlo Mancini. Le cappelle racchiudono dipinti del XVIII secolo, di Francesco Narici (un pittore genovese che operò a Napoli per lungo tempo) e Giovanni Cosenza (un allievo di Francesco De Mura). Voci correlate Chiese di Napoli Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di Sant'Anna a Capuana Collegamenti esterni Sito ufficiale, su oasidisantanna.it. Chiesa di Sant'Anna a Capuana, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Sant’Antonio (Alberobello)

A Sant’Antonio Alberobello egyik jelentős temploma. Története A Páduai Szent Antal tiszteletére épült templom története a 20. század elejére nyúlik vissza, amikor a helyi bazilika már kicsinynek bizonyult az egyre növekvő lakosság számára. 1926-1927 között építették fel Martino De Leonardis tervei alapján a műemlék zóna (Rione Monti) által elfoglalt domboldal tetején. A templom a trullók sajátos vonásait figyelembe véve épült meg, ennek köszönheti különleges külalakját, ami révén viszont tökéletesen illeszkedik a környezetébe. Az egyébként egyszerű templombelsőt Adolfo Rollo freskója díszíti. Források Santori, Irene (2003). I Trulli di Alberobello. Roma: Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato S.p.a. ISBN 88-240-3467-5. Tarantino, Nicoletta (2010. január 1.). Alberobello. Bari: Pluricards di Michele Schirone. ISBN 978-88-89735-37-4.
Église Saint-Aspren à Crociferi

L'église Saint-Aspren à Crociferi (en italien : chiesa di Sant'Aspreno ai Crociferi) est une église du centre historique de Naples donnant sur la place homonyme dans le Borgo dei Vergini. Elle est dédiée à saint Aspren, premier évêque de Naples, au IIe siècle. Histoire et description Une première église est construite en 1633, mais elle est endommagée à cause des eaux pluviales qui forment des sillons, et elle est démolie pour construire une autre église en 1760, grâce à Luca Vecchione (it). Ferdinando Sanfelice avait proposé un plan en étoile, mais c'est le projet de Vecchione en plan à croix latine qui est finalement choisi. L'église est à nef unique avec des chapelles latérales et une coupole puissante. La façade est précédée d'un escalier baroque de piperno, l'église étant surélevée. La façade est ornée de lésènes composites raccordés par des volutes. Le portail secondaire est richement décoré dans le goût rococo. L'intérieur présente une décoration délicatement baroque. La coupole est remarquable avec des ornementations géométriques. L'église est fermée au culte et tombe dans un état grave d'abandon. L'escalier menant à l'église est le refuge de mendiants. Source (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Chiesa di Sant'Aspreno ai Crociferi » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Bibliographie (it) Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli, Naples, Newton & Compton editore, 2004 Articles liés Liste des églises de Naples Église Sant'Aspreno al Porto, autre église de Naples dédiée à saint Aspren Portail de Naples Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Sant’Aspreno ai Crociferi (Nápoly)

A Sant’Aspreno ai Crociferi egy nápolyi templom. 1633-ban építették, majd egy földrengés után 1760-ban Luca Vecchione újjáépítette. Alaprajza latin kereszthez hasonló, egyhajós, több oldalkápolnával. A homlokzat és a templombelső gazdagon díszített, rokokó vonásokkal. Források http://www.inaples.it http://www.danpiz.net/napoli/monumenti/Monumenti.htm További információ A Wikimédia Commons tartalmaz Sant’Aspreno ai Crociferi témájú kategóriát.