NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fiume Roia

Fiume Roia este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 120 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Fiume Roia este situat la coordonatele 43.816111°N 7.591111°E﻿ ()43.816111; 7.591111. Înființare Situl Fiume Roia a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 49 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 9 habitate naturale: Galerii de Salix alba și de Populus alba, Râuri mediteraneene cu debit intermitent, cu specii de Paspalo-Agrostidion, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Râuri mediteraneene cu debit permanent cu specii de Paspalo-Agrostidion și galerii riverane de Salix și de Populus alba, Estuare, Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Vegetație anuală la limita mareei. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (47): privighetoare-de-baltă (Acrocephalus melanopogon), pescăruș albastru (Alcedo atthis), rață pitică (Anas crecca), rață mare (Anas platyrhynchos), fâsă de luncă (Anthus pratensis), fâsă de pădure (Anthus spinoletta), stârc roșu (Ardea purpurea), stârc galben (Ardeola ralloides), rață-cu-cap-castaniu (Aythya ferina), rața moțată (Aythya fuligula), pasărea ogorului (Burhinus oedicnemus), sticlete (Carduelis carduelis), Cettia cetti, Corvus monedula, lebădă de vară (Cygnus olor), egretă mică (Egretta garzetta), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), lișiță (Fulica atra), becațină comună (Gallinago gallinago), găinușă de baltă (Gallinula chloropus), piciorong (Himantopus himantopus), rândunică (Hirundo rustica), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), Larus argentatus, pescăruș negricios (Larus fuscus), pescăruș-cu-cap-negru (Larus melanocephalus), pescăruș râzător (Larus ridibundus), rață fluierătoare (Mareca penelope), codobatură galbenă (Motacilla alba), codobatură de munte (Motacilla cinerea), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax), vrabie (Passer domesticus), pițigoi de brădet (Periparus ater), Phalacrocorax carbo sinensis, codroș de munte (Phoenicurus ochruros), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), corcodel-cu-gât-negru (Podiceps nigricollis), Ptyonoprogne rupestris, ciocântors (Recurvirostra avosetta), rață cârâitoare (Spatula querquedula), graur (Sturnus vulgaris), corcodel mic (Tachybaptus ruficollis), chiră de mare (Thalasseus sandvicensis), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos) pești (2): Barbus caninus, Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 4 specii de plante, 2 specii de amfibieni, 2 specii de nevertebrate, 2 specii de pești, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Bassa Valle Armea

Bassa Valle Armea este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 789 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Bassa Valle Armea este situat la coordonatele 43.871389°N 7.808333°E﻿ ()43.871389; 7.808333. Înființare Situl Bassa Valle Armea a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 28 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 6 habitate naturale: Păduri de pin mediteraneene cu pini mezogeni endemici, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri de Castanea sativa, Păduri de Quercus ilex și Quercus rotundifolia, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri de stejar alb estice. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (27): uliu păsărar (Accipiter nisus), fâsă de pădure (Anthus trivialis), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sticlete (Carduelis carduelis), corb (Corvus corax), cioară neagră (Corvus corone), cuc (Cuculus canorus), pițigoi albastru (Cyanistes caeruleus), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), privighetoare (Luscinia megarhynchos), codobatură galbenă (Motacilla alba), codobatură de munte (Motacilla cinerea), pițigoi mare (Parus major), viespar (Pernis apivorus), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), brumăriță de pădure (Prunella modularis), Ptyonoprogne rupestris, aușel cu cap galben (Regulus regulus), graur (Sturnus vulgaris), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), silvie mediteraneană (Sylvia melanocephala), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos) mamifere (1): lupul (Canis lupus) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 6 specii de plante, 3 specii de amfibieni, 5 specii de nevertebrate, 1 specie de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Pizzo d'Evigno (area protetta)

Pizzo d'Evigno è un sito di interesse comunitario della Regione Liguria. Designato anche come Zona Speciale di Conservazione, tutela un'area di 2198 ettari. Territorio Il sito copre 2.198 ettari posti a cavallo del crinale Merula/Impero e alla testata delle brevi vallate dello Steria e del San Pietro, anch'esse tributarie del vicino Mar Ligure. La zona sud-occidentale dell'area protetta ricade nella Provincia di Imperia mentre la parte nord-orientale si trova in quella di Savona. Prende il nome dal Pizzo d'Evigno, la montagna più alta della zona. Anche il vicino Monte Ceresa, di poco più basso, fa parte della ZSC. Data la conformazione orografica sono molto apprezzati i panorami offerti dalle zone più elevate dell'area protetta e, in particolare, la vista dalla cima del Pizzo d'Evigno. Da un punto di vista litologico nella zona prevalgono rocce sedimentarie riconducibili alla successione del flysch di Sanremo (Unità Sanremo-Monte Saccarello). Flora Il sito tutela un'area di crinale con estese formazioni erbacee, in parte derivate dall'uso della zona per il pascolamento del bestiame (tuttora praticato) e la fienagione. Queste aree prative caratterizzano in particolare i versanti meridionali dello spartiacque, mentre quelli esposti a nord sono in prevalenza ricoperti da vegetazione arborea e arbustiva. Tra le specie vegetali rilevante è la grande varietà di orchidee, con la presenza di circa venti diverse specie. Tra queste si possono ricordare parecchie ofiridi, tra le quali Ophrys apifera, Ophrys fusca, Ophrys bertolonii, varie orchidee del genere Orchis, come O. ustulata, O. tridentata, O. Orchis ustulata e Barlia robertiana. Tra le altre specie vegetali rare o protette si possono ricordare Aphyllanthes monspeliensis (afillante di Montpellier) e Globularia alypium (vedovella cespugliosa). Fauna La fauna si caratterizza per una variegata presenza di uccelli. È segnalato nel SIC anche Malpolon monspessulanus (colubro lacertino) Piano di gestione Il piano di gestione della ZSC prevede l'esecuzione diretta da parte dell'ente pubblico o l'incentivazione di varie attività per favorire il mantenimento della biodiversità dell'area, evitare o mitigare gli impatti negativi dell'azione antropica su flora, fauna e paesaggio, consentire una fruizione corretta da parte dei visitatori e monitorare l'evoluzione delle caratteristiche ecologiche dell'area protetta. È inoltre prevista la riqualificazione di alcune aree e manufatti di proprietà regionale e delle formazioni forestali presenti. Note Voci correlate Siti di interesse comunitario della Liguria Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pizzo d'Evigno Collegamenti esterni (EN) Pizzo d'Evigno, su Sistema informativo europeo della natura - Common Database on Designated Areas, EEA. AA.VV., Progetto Regione Liguria “Rete Natura 2000” PdG ZSC IT1315602 PIZZO DI EVIGNO - Regolamento (PDF), su zsc_amb.regione.liguria.it, Regione Liguria.
Pizzo d'Evigno

Pizzo d'Evigno este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 2.198 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Pizzo d'Evigno este situat la coordonatele 43.974167°N 8.041667°E﻿ ()43.974167; 8.041667. Înființare Situl Pizzo d'Evigno a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 41 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 9 habitate naturale: Peșteri inaccesibile publicului, Păduri de stejar alb estice, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Izvoare petrifiante cu formare de travertin (Cratoneurion), Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri de Castanea sativa, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri mixte riverane de Quercus robur, Ulmus laevis și Ulmus minor, Fraxinus excelsior sau Fraxinus angustifolia, de-a lungul marilor râuri (Ulmenion minoris), Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (38): Alectoris rufa, fâsă de pădure (Anthus trivialis), cucuvea (Athene noctua), șorecarul comun (Buteo buteo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sticlete (Carduelis carduelis), Carduelis citrinella, șerpar (Circaetus gallicus), botgros (Coccothraustes coccothraustes), porumbel gulerat (Columba palumbus), cioară neagră (Corvus corone), cuc (Cuculus canorus), pițigoi albastru (Cyanistes caeruleus), presură sură (Emberiza calandra), presură de munte (Emberiza cia), măcăleandru (Erithacus rubecula), șoim călător (Falco peregrinus), vânturel roșu (Falco tinnunculus), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), capîntortură (Jynx torquilla), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), pițigoi mare (Parus major), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), ciocănitoarea verde (Picus viridis), brumăriță de pădure (Prunella modularis), aușel cu cap galben (Regulus regulus), mărăcinar negru (Saxicola torquatus), cănăraș (Serinus serinus), țiclete (Sitta europaea), scatiu (Spinus spinus), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), silvie de câmp (Sylvia communis), silvie mediteraneană (Sylvia melanocephala), silvie de tufiș (Sylvia undata), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos) amfibieni (1): Speleomantes strinatii mamifere (2): liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 33 de specii de plante, 3 specii de amfibieni, 1 specie de nevertebrate, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Laghi di Ivrea

Laghi di Ivrea este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.599 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Laghi di Ivrea este situat la coordonatele 45.489167°N 7.893333°E﻿ ()45.489167; 7.893333. Înființare Situl Laghi di Ivrea a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 2 specii de plante și 29 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în mai 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 11 habitate naturale: Cursuri de apă de la nivel de câmpie la nivel montan, cu vegetație Ranunculion fluitantis și Callitricho-Batrachion, Păduri de stejar sau de stejar și carpen sub-atlantice și medio-europene de Carpinion betuli, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri de Castanea sativa, Păduri pe pante, grohotișuri și ravene de Tilio-Acerion, Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Mlaștini calcaroase cu Cladium mariscus și specii de Caricion davallianae, Râuri cu maluri nămoloase cu vegetație de Chenopodion rubri p.p. și Bidention p.p.. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (2): Eleocharis carniolica, Gladiolus palustris păsări (16): pescăruș albastru (Alcedo atthis), stârc roșu (Ardea purpurea), stârc galben (Ardeola ralloides), buhai de baltă (Botaurus stellaris), buha (Bubo bubo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), erete vânăt (Circus cyaneus), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), cufundar mic (Gavia stellata), stârc pitic (Ixobrychus minutus), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), gaia neagră (Milvus migrans), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax), vultur pescar (Pandion haliaetus), viespar (Pernis apivorus), cormoran mare (Phalacrocorax carbo) amfibieni (3): Pelobates fuscus insubricus, Rana latastei, Triturus carnifex mamifere (3): liliac cu urechi de șoarece (Myotis blythii), liliacul mare cu potcoavă (Rhinolophus ferrumequinum), liliacul mic cu potcoavă (Rhinolophus hipposideros) nevertebrate (5): Austropotamobius pallipes, croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus), fluturele purpuriu (Lycaena dispar) pești (2): Cobitis bilineata, Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 9 specii de plante, 6 specii de amfibieni, 11 specii de mamifere, 15 specii de nevertebrate, 6 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Champlas - Colle Sestriere

Champlas - Colle Sestriere este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.050 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Champlas - Colle Sestriere este situat la coordonatele 44.951944°N 6.849722°E﻿ ()44.951944; 6.849722. Înființare Situl Champlas - Colle Sestriere a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 1 specie de plante și 15 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în iulie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 11 habitate naturale: Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Pajiști alpine și subalpine calcaroase, Fânețe montane, Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Pajiști alpine și boreale, Pajiști carstice calcaroase sau bazofile, de Alysso-Sedion albi, Păduri alpine de Larix decidua și/sau Pinus cembra, Mlaștini alcaline, Grohotișuri calcaroase și de șisturi calcaroase de la nivelul montan până la nivelul alpin (Thlaspietea rotundifolii), Râuri de munte și vegetația erbacee de pe malurile acestora, Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (1): papucul doamnei (Cypripedium calceolus) păsări (14): fâsă-de-câmp (Anthus campestris), acvilă de munte (Aquila chrysaetos), șerpar (Circaetus gallicus), erete de stuf (Circus aeruginosus), erete vânăt (Circus cyaneus), erete cenușiu (Circus pygargus), prepeliță (Coturnix coturnix), cristeiul de câmp (Crex crex), presură de grădină (Emberiza hortulana), șoim călător (Falco peregrinus), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), viespar (Pernis apivorus), vrabie de stâncă (Petronia petronia), mărăcinar negru (Saxicola torquatus) mamifere (1): lupul (Canis lupus) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 7 specii de plante, 1 specie de păsări, 1 specie de amfibieni, 1 specie de mamifere, 4 specii de nevertebrate, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Boscaglie di Tasso di Giaglione (Val Clarea)

Boscaglie di Tasso di Giaglione (Val Clarea) este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 340 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Boscaglie di Tasso di Giaglione (Val Clarea) este situat la coordonatele 45.158889°N 6.959167°E﻿ ()45.158889; 6.959167. Înființare Situl Boscaglie di Tasso di Giaglione (Val Clarea) a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja un număr necunoscut de specii din flora spontană și fauna sălbatică aflate în arealul zonei. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în iulie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 5 habitate naturale: Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Păduri alpine de Larix decidua și/sau Pinus cembra, Roci stâncoase cu vegetație pionieră de Sedo-Scleranthion sau Sedo albi-Veronicion dillenii, Formațiuni ierboase bogate în specii de Nardus, dezvoltate pe substraturi silicioase în zone montane (și în zone submontane, în Europa continentală). La baza desemnării sitului se află un număr nedeclarat de specii protejate: Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 2 specii de plante, 2 specii de mamifere. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Col Basset (Sestriere)

Col Basset (Sestriere) este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 271 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Col Basset (Sestriere) este situat la coordonatele 44.982222°N 6.874444°E﻿ ()44.982222; 6.874444. Înființare Situl Col Basset (Sestriere) a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 1 specie de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în iulie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 7 habitate naturale: Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Mlaștini turboase de tranziție și turbării mișcătoare, Pajiști alpine și subalpine calcaroase, Păduri alpine de Larix decidua și/sau Pinus cembra, Grohotișuri calcaroase și de șisturi calcaroase de la nivelul montan până la nivelul alpin (Thlaspietea rotundifolii), Pajiști alpine și boreale. La baza desemnării sitului se află o specie protejată de mamifere: lupul (Canis lupus) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 4 specii de plante, 1 specie de amfibieni, 1 specie de mamifere, 15 specii de nevertebrate. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Oasi xerotermica di Oulx - Auberge

Oasi xerotermica di Oulx - Auberge este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.070 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Oasi xerotermica di Oulx - Auberge este situat la coordonatele 45.055278°N 6.832778°E﻿ ()45.055278; 6.832778. Înființare Situl Oasi xerotermica di Oulx - Auberge a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 11 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în iulie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 9 habitate naturale: Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Myricaria germanica, Tufărișuri cu Pinus mugo și Rhododendron hirsutum (Mugo-Rhododendretum hirsuti), Păduri alpine de Larix decidua și/sau Pinus cembra, Peșteri inaccesibile publicului, Păduri montane și subalpine de Pinus uncinata (* dezvoltate pe substrat gipsos sau calcaros), Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (9): acvilă de munte (Aquila chrysaetos), buha (Bubo bubo), șerpar (Circaetus gallicus), șoim călător (Falco peregrinus), cocor (Grus grus), zăgan (Gypaetus barbatus), vulturul pleșuv sur (Gyps fulvus), viespar (Pernis apivorus), Pyrrhocorax pyrrhocorax mamifere (1): lupul (Canis lupus) nevertebrate (1): Euplagia quadripunctaria Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 11 specii de plante, 1 specie de mamifere, 9 specii de nevertebrate, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Oasi xerotermica di Oulx - Amazas

Oasi xerotermica di Oulx - Amazas este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 339 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Oasi xerotermica di Oulx - Amazas este situat la coordonatele 45.019167°N 6.822222°E﻿ ()45.019167; 6.822222. Înființare Situl Oasi xerotermica di Oulx - Amazas a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 6 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în iulie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea alpină, aria protejată conține 7 habitate naturale: Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri alpine de Larix decidua și/sau Pinus cembra, Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Myricaria germanica, Fânețe montane, Râuri de munte și vegetația lor lemnoasă cu Salix elaeagnos, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (5): buhai de baltă (Botaurus stellaris), caprimulg (Caprimulgus europaeus), șerpar (Circaetus gallicus), erete cenușiu (Circus pygargus), viespar (Pernis apivorus) mamifere (1): lupul (Canis lupus) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 6 specii de plante, 2 specii de amfibieni, 4 specii de mamifere, 9 specii de nevertebrate, 5 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia