NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Santa Caterina a Formiello

Santa Caterina a Formiello is a church in Naples, in southern Italy, located at the extreme eastern end of the old historic center of the city, on Via Carbonara and Piazza Enrico de Nicola, near the gate called Porta Capuana. The term Formiello comes from the forms or containers for water spouts found in the convent. Diagonally across the street and South is the Fontana del Formiello against the rear wall of the imposing Castel Capuano. History Construction of the church began about 1510, designed by the Florentine Antonio della Cava, and completed in 1593. The church was one of the first domes in Naples, and was dedicated to the virgin and martyred Saint of Alexandria. It was attached to an ancient convent originally linked to the Celestine order and which passed to the Dominican fathers after 1498. The convent hosted Dominicans until the 19th century, when it was expropriated, and ultimately became used as a wool factory. Architecture The church has a single-aisle Latin cross interior covered by a barrel vault with five chapels on either side. The Roman Mannerist painter, Luigi Garzi, painted the large picture on the counterfacade. He also painted the triangles above the arches of the chapels, the corbels of the dome, and the great vault of the nave. The dome was painted by Paolo de Matteis. The ceilings of the chapels have frescoes by Guglielmo Borremans; the choir decorations and painting were by Gaetano Brandi. Altar The main altar was commissioned by the Spinelli family of Cariati, to whom also belong the tombs that encircle it. The funereal monuments were completed by Scilla and Giannotto, two Milanese sculptors. On the wall, beside the altar is a Virgin with St Thomas Acquinas by Francesco Curia. A chapel on the other side has a canvas of St Dominic defeats the Albigensian Heretics by Giacomo del Po: the statues are by Columbo Napolitano. Paintings In the first chapel, all the paintings dedicated to St Catherine of Alessandria are by Giacomo del Po, the Visitation was painted by Garzi. In the next chapel, the chapel of St James, are collected the remains of 240 Martyrs of Otranto, that had been moved to Naples in 1574. The canvas of the Epiphany was painted by Silvestro Buono, and the Circumcision was completed by Paolo de Matteis. The Conversion of St. Paul was painted by Marco da Siena. The St Vincenzo Ferreri was painted by Santolo Cirillo. See also 16th-century Western domes References External links
Santa Caterina a Formiello

Santa Caterina a Formiello je crkva u Napulju, u južnoj Italiji, smještena na krajnjem istočnom kraju starog povijesnog središta grada, na Via Carbonara i Piazza Enrico de Nicola, u blizini vrata zvanih Porta Capuana . Izraz Formiello dolazi od oblika ili posuda za izljeve vode pronađenih u samostanu. Dijagonalno preko ulice i južno je Fontana del Formiello uza stražnji zid impozantnog Castel Capuano. Povijest Izgradnja crkve započela je oko 1510. godine, projektirao ju je Firentinac Antonio della Cava, a dovršena je 1593. godine. Crkva je bila jedna od prvih kupola u Napulju, i bila je posvećena djevici i mučenici Svetoj Aleksandriji. Bio je spojen s drevnim samostanom koji je izvorno bio povezan s celestinskim redom i koji je nakon 1498. prešao u ruke očeva dominikanaca. U samostanu su boravili dominikanci do 19. stoljeća, kada je izvlašten, a naposljetku je postao korišten kao tvornica vune. U unutrašnjosti crkve nalazi se jednobrodni latinski križ presvođen bačvastim svodom s pet kapela s obje strane. Rimski maniristički slikar Luigi Garzi naslikao je veliku sliku na kontrafasadi. Također je oslikao trokute iznad lukova kapela, kornere kupole i veliki svod lađe. Kupolu je oslikao Paolo de Matteis. Stropovi kapela imaju freske Guglielma Borremansa; korske dekoracije i slikanje djelo je Gaetana Brandija. Glavni oltar dala je izraditi obitelj Spinelli iz Cariati, kojoj pripadaju i grobnice koje ga okružuju. Pogrebne spomenike dovršili su Scilla i Giannotto, dva milanska kipara. Na zidu, pokraj oltara, nalazi se Bogorodica sa sv. Tomom Akvinskim Francesca Curije. Kapela s druge strane ima platno Svetog Dominika koji pobjeđuje albigenske heretike Giacoma del Poa: kipovi su Columba Napolitana. U prvoj kapeli, sve slike posvećene svetoj Katarini Alessandrijskoj su Giacoma del Poa, Pohođenje je naslikao Garzi. U sljedećoj kapeli, kapeli svetog Jakova, sakupljeni su ostaci 240 Otrantskih mučenika, koje je Alfonso II Aragonski preselio u Napulj 1574. Platno Bogojavljenja naslikao je Silvestro Buono, a Obrezanje je dovršio Paolo de Matteis. Obraćenje sv. Pavla naslikao je Marco da Siena . Svetog Vincenza Ferrerija naslikao je Santolo Cirillo. Izvori Vanjske poveznice
Santa Caterina a Formiello

A Santa Caterina a Formiello templom Nápolyban, a történelmi városközpont keleti végében a Porta Capuana mellett. Leírása 1510-ben alapították, 1593-ra épült meg és az alexandriai mártír szűznek ajánlották. Egy régi kolostoregyüttes része volt, amelyet a domonkos-rendiek 1498-tól a 19. századig megtartottak. Belsőjének freskói Luigi Garzitól származnak (1685). A templomban számos 16. századi síremlék található. A templom alaprajza latin kereszt, mindkét oldalán öt-öt kápolnával. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Santa Caterina a Formiello témájú kategóriát.
Бриенца

Бриѐнца (на италиански: Brienza) е малко градче и община в Южна Италия, провинция Потенца, регион Базиликата. Разположено е на 713 m надморска височина. Населението на общината е 4084 души (към 2010 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината Архив на оригинала от 2022-03-21 в Wayback Machine.
Brienza

Brienza ist eine süditalienische Gemeinde (comune) mit 3862 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in der Provinz Potenza in der Basilikata. Die Gemeinde liegt etwa 22,5 Kilometer südwestlich von Potenza am Pergola und grenzt unmittelbar an die Provinz Salerno. Brienza ist Teil der Comunità montana Melandro. Geschichte Die Ortschaft Brienza ist eine langobardische Gründung aus dem 7. Jahrhundert. Vermutlich entstand sie nach der Begründung einer Benediktinerabtei. Um die Wende vom 7. zum 8. Jahrhundert ist eine Martinskirche entstanden. Verkehr Durch die Gemeinde führt die Strada Statale 95 Var di Brienza sowie die Strada Statale 598 di Fondo Valle d'Agri. Weblinks Brienza auf CityPopulation.de Einzelnachweise
Brienza

Brienza is a town and comune in the province of Potenza, in the Southern Italian region of Basilicata. History Brienza was founded around a castle in the 7th century AD, during the Lombard rule of the Duchy of Benevento. Between the late 19th and early 20th centuries, there was a mass migration of Brienza residents to the Americas, most notably to Buenos Aires, Argentina, and Chicago, in the United States. The Brienza immigrants in Argentina settled in the Mataderos (Nueva Chicago) neighborhood of Buenos Aires. The Argentine community retains a cultural affinity with Brienza through Asociacion Italiana Brienza. Main sights Caracciolo's Castle on top of a rocky spur dominates the Melandro valley. It dates from the Angevin rule in the Kingdom of Naples; now only a ruin, rises sheer from the river Pergola. Restored since the 20th century, the manor retains fragments of its original flooring and two statues; it is now used for cultural events. People Mario Pagano, a philosopher, politician, lawyer, was born in Brienza on 8 December 1748. Cuisine Lucanian Caciocavallo Podolico is one of the most characteristic cheeses of Basilicata. It is only produced with whole milk from the Podolic breed of cow which feeds mainly in the pastures. The Podolic breed is reared in the wild throughout the southern Apennine mountains. In the Basilicata region the cheese is produced in the province of Potenza (at Brienza, Forenza, Viggiano, Atella, San Fele, Calvello, Pescopagano, Pietrapertosa, Tolve and Lagonegro), and in the province of Matera (at Accettura, Salandra, Stigliano and Ferrandina). For some time now a process has been undertaken with the purpose, of achieving the European Dop mark for Lucanian Caciocavallo Podolico and which has already led to the drafting of production regulations. Lucanian Caciocavallo Podolico is a stringy cheese. The milk, which comes entirely from the morning's milking, must be processed within 24 hours. The whole process and the seasoning are governed by strict regulations. The cheeses are characteristically pear-shaped, hung “by the neck” between the roof beams to mature. The bouquet is that of rosemary and heather. References
Brienza

Brienza est une commune italienne d'environ 4 000 habitants, située dans la province de Potenza, dans la région Basilicate en Italie méridionale. Géographie Histoire Économie Culture Monuments et patrimoine Administration Hameaux Communes limitrophes Atena Lucana, Marsico Nuovo, Polla, Sala Consilina, Sant'Angelo Le Fratte, Sasso di Castalda, Satriano di Lucania Notes et références Portail de la Basilicate
Brienza

Brienza község (comune) Olaszország Basilicata régiójában, Potenza megyében. Fekvése Az Agri folyó völgyében fekszik. Brienza Atena Lucana, Marsico Nuovo, Polla, Sala Consilina, Sant’Angelo Le Fratte, Sasso di Castalda és Satriano di Lucania községekkel határos. Története A települést a 7. században alapították, első írásos említése a 11. századból származik Burgentia néven. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói Castello Caracciolo - a 15. században épült várkastély a vidék urai számára épült. Az 1980-as földrengés során déli oldala leomlott. San Martino-templom (11. század) San Zaccaria-templom San Michele dei Greci-templom (12. század) Santa Maria Assunta-templom (12. század) Jegyzetek Források Rotter, Ekkehart (2009). Kalabrien, Basilikata. Dumont Reiseverlag, Ostfildern. ISBN 978-3770155415. Comuni-Italiani Italy World Club
Brienza

Brienza is een gemeente in de Italiaanse provincie Potenza (regio Basilicata) en telt 4165 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 82,7 km², de bevolkingsdichtheid is 49 inwoners per km². Demografie Brienza telt ongeveer 2160 huishoudens. Het aantal inwoners daalde in de periode 1991-2001 met 1,9% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 706 m boven zeeniveau. Brienza grenst aan de volgende gemeenten: Atena Lucana (SA), Marsico Nuovo, Polla (SA), Sala Consilina (SA), Sant'Angelo Le Fratte, Sasso di Castalda, Satriano di Lucania.
Brienza

Brienza é uma comuna italiana da região da Basilicata, província de Potenza, com cerca de 4.055 habitantes. Estende-se por uma área de 82,69 km², tendo uma densidade populacional de 49 hab/km². Faz fronteira com Atena Lucana (SA), Marsico Nuovo, Polla (SA), Sala Consilina (SA), Sant'Angelo Le Fratte, Sasso di Castalda, Satriano di Lucania. Demografia Referências
Бриенца

Бриенца (итал. Brienza) — коммуна в Италии, расположена в регионе Базиликата, подчиняется административному центру Потенца. Население составляет 4055 человек, плотность населения составляет 49 чел./км². Занимает площадь 82,69 км². Почтовый индекс — 85050. Телефонный код — 0975. Покровителем коммуны почитается святой Катальд. Праздник ежегодно празднуется 10 мая. Известные уроженцы Пагано, Франческо Марио (1748—1799) — итальянский юрист, философ и политический деятель. Ссылки
Бријенца

Бријенца (итал. Brienza) је насеље у Италији у округу Потенца, региону Базиликата. Према процени из 2011. у насељу је живело 2731 становника. Насеље се налази на надморској висини од 695 м. Становништво Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Бријенца на Викимедијиној остави Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Брієнца

Брієнца (італ. Brienza) — муніципалітет в Італії, у регіоні Базиліката, провінція Потенца. Брієнца розташована на відстані близько 310 км на південний схід від Рима, 23 км на південний захід від Потенци. Населення — 4066 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 10 травня. Покровитель — San Cataldo. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживав 251 іноземець з 28 країн, серед них 120 громадян країн Євросоюзу. Сусідні муніципалітети Атена-Лукана Марсіко-Нуово Полла Сала-Консіліна Сант'Анджело-Ле-Фратте Сассо-ді-Кастальда Сатріано-ді-Луканія Див. також Список муніципалітетів провінції Потенца Примітки
Itàlia insular

La Itàlia insular correspon a les grans illes que, per convenció, componen el territori d'Itàlia i comprèn les regions de Sardenya i Sicília. Límits Ambdues illes es troben al mig del Mediterrani. Sardenya situada entre Còrsega pel nord i Tunísia pel sud, les illes Balears per l'oest i creuant el Mar Tirrena la regió del Laci a Itàlia central per l'est. Sicília En canvi aquesta banyada pel nord pel Mar Tirrena i l'estret de Messina la separació per l'est de la regió de Calàbria a la Itàlia meridional. Creuant el Mediterrani al sud-oest s'arriba a Tunísia i la seva Líbia. Generalitats Parlament Europeu La regió d'Itàlia insular correspon a una circumscripció electoral del Parlament Europeu, amb dret a 7 escons, el que considerant la població de la regió correspon a un per cada 943.000 habitants. Geografia Població i problemes socioeconòmics Vegeu també Grups de regions d'Itàlia Itàlia nord-occidental Itàlia nord-oriental Itàlia central Itàlia meridional Enllaços externs comunicació italiani.it - Itàlia Insulars (Italià)
Ostrovní Itálie

Ostrovní Itálie (italsky: Italia insulare nebo jen Isole, což znamená „ostrovy“) je jedním z pěti oficiálních statistických regionů Itálie používaných Národním statistickým institutem (ISTAT), regionem NUTS první úrovně a volebním obvodem Evropského parlamentu. Nachází se zde dva z 20 italských regionů, Sardinie a Sicílie. Geografie Ostrovní Itálie tvoří jednu šestinu rozlohy Itálie. Teritoriálně k Sicílii i Sardinii patří i několik menších ostrovů a souostroví administrativně závislých na mateřských ostrovech. Sicílie je největší ostrov ve Středomoří (25 708 km2) a jeden z největších v Evropě. Sardinie je jen o trochu menší (24 090 km2). Nížiny nejsou v této oblasti obvyklé a obecně se nacházejí pouze při pobřeží. Jedinou výjimkou jsou Campidano a Nurra na Sardinii a Katánské údolí na Sicílii, které mají rozlohu 1 200 km2 a 430 km2. Zbytek oblasti je převážně kopcovitý, přičemž kopce zabírají 70 % území. Na Sicílii se nachází Etna, nejvyšší nealpský vrchol Itálie a největší aktivní sopka Evropy. Na Sardinii se nachází pohoří Gennargentu. Demografie V ostrovní Itálii žije více než 6,3 milionu obyvatel, to je pouhá desetina italské populace, což tuto oblast činí nejméně osídleným makroregionem země, a to především kvůli nízkému počtu obyvatel Sardinie, jedné z nejméně hustě osídlených oblastí Itálie a Evropy. Na druhou stranu Sicílie má pětkrát vyšší hustotu obyvatelstva než Sardinie. V červenci 2023 měla ostrovní Itálie 6 357 354 obyvatel. Regiony Nejlidnatější obce Níže je uveden seznam obcí, které v roce 2023 měly nad 50 000 obyvatel: Ekonomika Hrubý domácí produkt (HDP) regionu byl v roce 2018 123,9 miliardy eur, což představuje 7 % italské ekonomiky. HDP na obyvatele v PPS byl ve stejném roce 18 500 eur, což představovalo 62 % průměru EU27. Socioekonomická situace Míra nezaměstnanosti na Sicílii je druhá nejvyšší v zemi, a to 18,7 %, zatímco na Sardinii je pouze 13,5 %. Nízká míra podnikání na Sicílii je vázána na místní organizovanou trestnou činnost, zatímco na Sardinii je důsledkem poměrně drahých provozních nákladů (elektřina, doprava atd.), které jsou o 20–50 % vyšší než v jiných regionech. To se zlepšilo s rozmachem informačních technologií, nízkonákladových dopravců, jako je Ryanair, a přijetím některých zákonů týkajících se jízdného a tras mezi ostrovy a pevninskou Itálií. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Insular Italy na anglické Wikipedii. Související články Italské ostrovy (volební obvod Evropského parlamentu) Jižní Itálie Severní Itálie Severovýchodní Itálie Severozápadní Itálie Seznam ostrovů Itálie Střední Itálie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ostrovní Itálie na Wikimedia Commons
Italia insular

La Italia insular corresponde a las grandes islas que, por convención, componen el territorio de Italia y comprende las regiones de Cerdeña y Sicilia. Límites Ambas islas se encuentran en medio del Mediterráneo. Cerdeña situada entre Córcega por el norte y Túnez por el sur, las islas Baleares por el oeste y cruzando el mar Tirreno la región del Lacio en Italia central por el este. Sicilia en cambio está bañada por el norte por el mar Tirreno y el estrecho de Mesina la separa por el este de la península itálica, más concretamente de la región de Calabria en la Italia meridional. Cruzando el Mediterráneo al sudoeste se llega a Túnez y al sur Malta y Libia. Generalidades Parlamento Europeo La región de Italia insular corresponde a una circunscripción electoral del Parlamento Europeo, con derecho a 7 escaños lo que considerando la población de la región corresponde a uno por cada 943 mil habitantes. Véase también Grupos de regiones de Italia Italia noroccidental Italia nororiental Italia central Italia meridional Enlaces externos comuni-italiani.it - Italia Insulare (Italiano)
Italie insulaire

L’Italie insulaire (italien : Italia insulare ou Isole) est l'une des cinq régions officiellement utilisées par l'organisme chargé des statistiques en Italie : l'Istituto nazionale di statistica (ISTAT). C'est aussi une Nomenclature d'unités territoriales statistiques (NUTS) de premier niveau à l'échelle de l'Union européenne et une circonscription législative européenne. Cette région englobe deux des vingt régions du pays : la Sardaigne et la Sicile. Articles connexes Économie italienne du XIXe siècle Portail de l’Italie Portail de la géographie Portail des îles
Островная Италия

Островная Италия (итал. Italia insulare, Isole) — макрорегион Италии, одна из пяти официальных групп регионов Национального института статистики Италии (ISTAT). Евростат, статистическая служба Европейского Союза, присвоил этой территориальной единице NUTS первый уровень. Кроме того, она является одним из округов Европейского парламента. Состав Островная Италия объединяет два из двадцати регионов страны: Оба острова окружены несколькими «дочерними» архипелагами и островками. Совокупная площадь этой группы регионов — 49 801 км², это примерно 1/6 часть всей Италии. Население (конец 2013 года) — 6 758 796 человек. Наибольший по населению город — Палермо (678,4 тыс. человек). Особенности Исторически, оба острова до своего вхождения в единое итальянское государство много веков находились под чужеземной властью французских, испанских и, позднее, австрийских монархов, что заметно сказывалось на их экономическом развитии: собираемые здесь налоги уходили на внешнеполитические авантюры. Это не могло не вызывать недовольства островитян, они поднимали восстания (см., например, Сицилийская вечерня). Проблема диспропорционального развития этого макрорегиона Италии по сравнению с северными частями страны остаётся по-прежнему актуальной и сегодня: на островах ниже уровень урбанизации, индустриализации, экономико-социального развития. Многие расходы (электроэнергия, транспорт) из-за отдалённости Островной Италии от континента заметно, на 15—20 %, выше. Высока и безработица — 9—12 %. Примечания
Chiesa della Santissima Vergine di Pompei

La chiesa della Santissima Vergine di Pompei è un edificio religioso situato a Viddalba, centro abitato della Sardegna settentrionale. Consacrata al culto cattolico è sede dell'omonima parrocchia e fa parte della diocesi di Tempio-Ampurias. Bibliografia Chiesa della Santissima Vergine di Pompei, su Le chiese delle diocesi italiane, Conferenza Episcopale Italiana. URL consultato il 16 aprile 2018. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa della Santissima Vergine di Pompei
Кастелмецано

Кастелмеца̀но (на италиански: Castelmezzano) е село и община в Южна Италия, провинция Потенца, регион Базиликата. Разположено е на 750 m надморска височина. Населението на общината е 861 души (към 2010 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Castelmezzano

Castelmezzano ist eine süditalienische Gemeinde (comune) in der Provinz Potenza in der Basilikata mit 697 Einwohnern (31. Dezember 2024). Die Gemeinde liegt etwa 23,5 Kilometer südöstlich von Potenza am Parco naturale di Gallipoli Cognato - Piccole Dolomiti Lucane und gehört zur Comunità Montana Alto Basento. Der Ort ist Mitglied der Vereinigung I borghi più belli d’Italia (Die schönsten Orte Italiens). Geschichte Im 6. und 5. Jahrhundert v. Chr. siedelten erstmals griechische Kolonisten am Basento und gründeten die Stadt Maudoron. Als die Sarazenen im 10. Jahrhundert die Ortschaften im Süden Italiens verheerten, ließen sich die vertriebenen Einwohner am Fels nieder und gründeten das heutige Castelmezzano. Söhne und Töchter Domenico Beneventi (* 1974), römisch-katholischer Bischof von San Marino-Montefeltro Eugenio Santoro (1920–2006), Bildhauer und Maler Weblinks Einzelnachweise
Castelmezzano

Castelmezzano est une commune italienne de 815 habitants située dans la province de Potenza, dans la région Basilicate, en Italie méridionale. Le village fait partie des « borghi più belli d'Italia » (que l'on peut traduire par « plus beaux villages d'Italie »). Géographie Histoire Économie Culture Monuments et patrimoine Administration Hameaux Communes limitrophes Albano di Lucania, Anzi, Laurenzana, Pietrapertosa, Trivigno. Notes et références Portail de la Basilicate
Castelmezzano

Castelmezzano község (comune) Olaszország Basilicata régiójában, Potenza megyében. Fekvése A Lukániai-Dolomitok területén fekszik, a Gallipoli Cognato–Piccole Dolomiti Lucane regionális park része. Határai: Pietrapertosa, Trivigno, Albano di Lucania, Laurenzana és Anzi. Története A települést i.e. 6-5 században alapították a Basento folyó völgyében megtelepedő görögök Maudorosz néven. A 10. században, a sorozatos szaracén támadások miatt a lakosság áttelepedett egy könnyen védhető sziklára. A 9-13. század között épült fel vára, amelynek csak romjai láthatók. Ennek neve Castrum Medianum volt, azaz középső vár utalva, hogy a Pietrapertosa és Albano között félúton állt. Innen származik a település megnevezése. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói Santa Maria dell’Olmo-templom Santa Maria-templom Madonna delle Grazie-templom Jegyzetek Források Rotter, Ekkehart (2009). Kalabrien, Basilikata. Dumont Reiseverlag, Ostfildern. ISBN 978-3770155415. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Castelmezzano témájú kategóriát.
Castelmezzano

Castelmezzano is een gemeente in de Italiaanse provincie Potenza (regio Basilicata) en telt 946 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 33,6 km², de bevolkingsdichtheid is 29 inwoners per km². De geschiedenis van het dorp kan tot de 10e eeuw getraceerd worden. In de 6e en 5e eeuw v.Chr. vestigden Griekse inwijkelingen zich in de vallei van de Basento, in een dorp genaamd Maudoro. Toen deze in de 10e eeuw door de Saracenen daar verdreven werden, vonden de bewoners van Maudoro op de steile heuvelflanken en beschermd door het achterliggend gebergte een goed verdedigbare nieuwe woonplaats. Na passage van Longobarden, werd het dorp ingenomen in de 11e eeuw door de Normandiërs, als een onderdeeltje van hun verovering van Zuid-Italië. Zij bouwden er een kasteel, het Castrum Medianum, het middelste van drie kastelen, met de andere gebouwd in Pietrapertosa en Albano di Lucania. Het dorp maakt deel uit van de "I Borghi più belli d'Italia", de mooiste dorpen van Italië, een keurmerk toegekend aan circa 300 dorpen, veelal van middeleeuwse oorsprong, die een mooi bewaarde dorpskern hebben. Demografie Castelmezzano telt ongeveer 408 huishoudens. Het aantal inwoners daalde in de periode 1991-2001 met 8,7% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie Castelmezzano grenst aan de volgende gemeenten: Albano di Lucania, Anzi, Laurenzana, Pietrapertosa, Trivigno.