NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Valcava (Segonzano)

Valcava è una frazione del comune di Segonzano in Val di Cembra, in provincia di Trento, situata a circa 973 m s.l.m. Geografia fisica Il paese si trova su una ristretta conca pianeggiante, scavata dal rio Brusago sul versante nord-orientale del dosso di Segonzano, a cui deve il proprio nome. Storia Il paese è citato per la prima volta nel 1312, in alcuni documenti di Piné; è costituito da una quarantina di case, centrate attorno al cimitero e alla chiesa e suddivise grossomodo i due nuclei. Il villaggio venne risparmiato dall'epidemia di colera del 1855, e venne invece colpito dalle piogge torrenziali che flagellarono tutta la val di Cembra nel settembre 1882, allorché il rio Brusago asportò diversi mulini e fece franare la strada per Brusago. Circa 1 km più a sud di Valcava, sulla strada per Brusago, si trova Caloneghi, un piccolo gruppo di casolari che viene generalmente associato a questa frazione: questa località venne fondata da dei carbonai, ma i suoi abitanti divennero in seguito pastori e costruttori di gerle e cerchioni da botte in legno di betulla. Gli scolari di Valcava frequentavano la scuola di Stedro, ma la distanza e le strade non sempre praticabili portarono ad aprirne una nel paese nell'anno 1837 (che contava mediamente trenta alunni), che venne poi chiusa nel corso del XX secolo. Monumenti e luoghi di interesse Architetture religiose A Valcava si trova la chiesa degli Angeli Custodi, risalente al 1845, sussidiaria della chiesa della Madonna del Buon Consiglio di Brusago (Bedollo); è l'unica chiesa del comune che si trova al di fuori del decanato di Cembra e Lavis (essendo nel decanato di Civezzano e Piné). È presente anche un camposanto, costruito nel 1868 (prima i defunti venivano sepolti a Stedro). Note Bibliografia Elio Antonelli, Segonzano e Sevignano in Valle di Cembra, Trento, Litografia Editrice Saturnia, 1982. Elio Antonelli, Segni del Sacro a Segonzano, Trento, Grafiche Futura, 2016. Provincia autonoma di Trento: Soprintendenza per i beni librari, archivistici e archeologici, Dizionario toponomastico trentino - Ricerca geografica 13 - I nomi locali dei comuni di Lona-Lasés, Segonzano, Sovér, a cura di Lydia Flöss, Trento, 2011, ISBN 978-88-7702-301-8. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Valcava
Валкава (Тренто)

Валкава је насеље у Италији у округу Тренто, региону Трентино-Јужни Тирол. Према процени из 2011. у насељу је живело 43 становника. Насеље се налази на надморској висини од 942 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Валкава на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Ветриоло (Тренто)

Ветриоло је насеље у Италији у округу Тренто, региону Трентино-Јужни Тирол. Према процени из 2011. у насељу је живело 10 становника. Насеље се налази на надморској висини од 1484 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Ветриоло на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Индустријска зона (Тренто)

Индустријска зона је насеље у Италији у округу Тренто, региону Трентино-Јужни Тирол. Према процени из 2011. у насељу је живело 51 становника. Насеље се налази на надморској висини од 383 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Фаето (Арецо)

Фаето је насеље у Италији у округу Арецо, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 21 становника. Насеље се налази на надморској висини од 624 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Пратовале (Арецо)

Пратовале је насеље у Италији у округу Арецо, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 27 становника. Насеље се налази на надморској висини од 566 м. Галерија Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Индустријска зона ди Меркатале (Фиренца)

Индустријска зона ди Меркатале је насеље у Италији у округу Фиренца, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 121 становника. Насеље се налази на надморској висини од 29 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Convento della Presentazione al Tempio

Il convento della Presentazione al Tempio sorge in località monte Telegrafo, nel comune di Monte Argentario, in provincia di Grosseto. Storia Il complesso costituisce la casa madre della Congregazione dei padri passionisti ed è costituito da una parte conventuale e dalla chiesa. I lavori di costruzione iniziarono nel 1733 e furono completati nel 1737. La facciata, costruita nel 1856, ha un prospetto d'impronta neoclassica. L'interno conserva alcune opere di rilievo: la Madonna col Bambino che consegna a san Paolo della Croce il progetto del convento, di Pietro Aldi (1880), che può essere assunta a manifesto della congregazione; la "Presentazione di Maria al tempio", di Sebastiano Conca; la "Madonna col Bambino che regge il Sacro Cuore e san Giuseppe sullo sfondo", di Pompeo Batoni. Molto venerata è l'immagine denominata "Madonna di Monte Argentario" di scuola romana del '700. Sull'altare del transetto destro è la tela con un'immagine della Maddalena del XVIII secolo e, sull'altare di sinistra un San Michele, copia dell'omonimo soggetto di Guido Reni della Chiesa dei Cappuccini di Roma. Nella cripta sono collocati, sia la statua del fondatore dell'ordine (in travertino), sia un bassorilievo, pure in travertino, rappresentante l'approdo all'Argentario di San Paolo della Croce. Infine, nell'interno della chiesa si può ammirare un'urna bronzea con i resti del giovane passionista il venerabile Galileo Nicolini opera dello scultore Tito Amodei. Il 12 dicembre del 2000, a sorpresa e senza preavviso tra lo stupore e l'emozione dei religiosi presenti, si fermò a pregare nella chiesa del convento il Papa Giovanni Paolo II. Il luogo era particolarmente amato anche da Susanna Agnelli (sindaco di Monte Argentario dal 1974 al 1984), tanto che per suo espresso desiderio, volle che vi fossero celebrate le proprie esequie. Descrizione Ubicazione Il convento sorge su un ampio piazzale circondato da una natura generosa e ancora lasciata integra, in località monte Telegrafo. La storia volle che fosse proprio San Paolo della Croce a tracciare la prima pianta dell'edificio, costruito in stile semplice a pianta rettangolare, schema della chiesa votata alla povertà ed all'austerità, proprio come voleva la sua regola. La chiesa conserva opere d'arte: Madonna con Bambino che consegna a san Paolo della Croce il progetto del convento opera di Pietro Aldi del 1880; Presentazione di Maria Vergine al tempio di Sebastiano Conca; Madonna col Bambino che regge il Cuore e san Giuseppe sullo sfondo di Pompeo Batoni con l'immagine della Madonna del Monte Argentario; urna di Tito Amodei che conserva il venerabile Galileo Nicolini. Galleria d'immagini Note Voci correlate Chiesa e noviziato di San Giuseppe Monte Argentario Promontorio dell'Argentario Susanna Agnelli Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su convento della Presentazione al Tempio Collegamenti esterni Fonte: scheda nei "Luoghi della Fede", Regione Toscana, su web.rete.toscana.it.
Конвенто Падри Пасионисти (Гросето)

Конвенто Падри Пасионисти је насеље у Италији у округу Гросето, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 11 становника. Насеље се налази на надморској висини од 273 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе
Палацо Гвелфи (Гросето)

Палацо Гвелфи је насеље у Италији у округу Гросето, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 25 становника. Насеље се налази на надморској висини од 11 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Молино Лурано (Кремона)

Молино Лурано је насеље у Италији у округу Кремона, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 29 становника. Насеље се налази на надморској висини од 66 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Цона Артиђанале Паулезе (Кремона)

Цона Артиђанале Паулезе је насеље у Италији у округу Кремона, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 10 становника. Насеље се налази на надморској висини од 80 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Кашина Бругарола (Леко)

Кашина Бругарола је насеље у Италији у округу Леко, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 25 становника. Насеље се налази на надморској висини од 245 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Каневара (Маса-Карара)

Каневара је насеље у Италији у округу Маса-Карара, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 340 становника. Насеље се налази на надморској висини од 98 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Bande (Cavriana)

Bande (Bànt in dialetto alto mantovano) è una frazione del comune di Cavriana, in provincia di Mantova. Scavi archeologici effettuati nella zona a fine Ottocento hanno individuato tracce di insediamenti palafitticoli preromani e romani e reperti risalenti all'età del rame. Origini del nome Dal latino bandum, che stava ad indicare i terreni improduttivi abbandonati. Storia Monumenti e luoghi d'interesse Sito palafitticolo Bande di Cavriana, della Età del Bronzo inserito nel 2011 nella lista del Patrimonio dell'Umanità dell'UNESCO, nell'ambito del sito seriale transnazionale Siti palafitticoli preistorici attorno alle Alpi. I materiali e le ricostruzioni strutturali sono conservati presso il Museo archeologico dell'alto mantovano a Cavriana. Note Bibliografia Pierino Pelati, Acque, terre e borghi del territorio mantovano. Saggio di toponomastica, Asola, 1996. ISBN non esistente. Renato Bonaglia, Mantova, paese che vai..., Mantova, 1985, ISBN non esistente. Voci correlate Siti palafitticoli preistorici attorno alle Alpi Museo archeologico dell'alto mantovano Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Bande Collegamenti esterni Bande di Cavriana, nuovo sito UNESCO, su sistemamusealeprovinciale.mantova.it. URL consultato il 14 agosto 2015 (archiviato dall'url originale il 24 settembre 2015).
Банде (Мантова)

Банде је насеље у Италији у округу Мантова, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 49 становника. Насеље се налази на надморској висини од 114 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Банде на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Кастеларо (Мантова)

Кастеларо је насеље у Италији у округу Мантова, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 59 становника. Насеље се налази на надморској висини од 40 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Понте ала Навета (Пиза)

Понте ала Навета је насеље у Италији у округу Пиза, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 66 становника. Насеље се налази на надморској висини од 24 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Гвардавале I (Сијена)

Гвардавале I је насеље у Италији у округу Сијена, региону Тоскана. Према процени из 2011. у насељу је живело 14 становника. Насеље се налази на надморској висини од 273 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Индустријска област (Павија)

Индустријска област је насеље у Италији у округу Павија, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 75 становника. Насеље се налази на надморској висини од 92 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Индустријска област на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Вила Форначе (Павија)

Вила Форначе је насеље у Италији у округу Павија, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 19 становника. Насеље се налази на надморској висини од 219 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Iglesia de los Santos Celso y Julián

La iglesia de los Santos Celso y Julián (Chiesa dei Santi Celso e Giuliano) es un lugar de culto católico en Roma, ubicado en via del Banco di Santo Spirito. Fue construido en el siglo IX y luego reconstruido en el siglo XVI. Tiene la dignidad de una basílica menor.​ Historia Se encuentra en el muy céntrico barrio de Ponte, el barrio de Banchi, de ahí el nombre de San Celso y Giuliano in Banchi, no lejos del puente de Sant'Angelo, en una zona que fue muy importante hasta el siglo XIX por estar sobre la arteria del único entre el centro de la ciudad y el Vaticano, antes de la construcción de los últimos y más modernos puentes sobre el Tíber. Mencionada desde el siglo IX, fue demolida para ser reconstruida por encargo del Papa Julio II, quien solicitó un nuevo proyecto a Donato Bramante (1509). Este diseño no se ejecutó por falta de fondos; dos siglos más tarde el Papa Clemente XII decidió reconstruirla según el proyecto de Carlo de Dominicis, terminado en 1735. La iglesia también tuvo cabildo y, siendo capilla papal desde el pontificado de Inocencio III, los canónigos fueron condecorados por Benedicto XV con el título de Capellán Secreto de Honor durante munere​ y por Pío XII con el título de Camarero Secreto Supernumerario. durante munere​ Entre los canónigos de la basílica también estaba Mons. Nazareno Patrizi, que entró en ella en 1898 y luego se convirtió en su secretario y chambelán.​ Descripción Construida sobre una planta ovalada, sin olvidar el arte de Francesco Borromini, es un buen ejemplo del arte del siglo XVIII y conserva en el altar mayor un retablo que representa a Cristo en la Gloria con los Santos Celso, Giuliano, Basilissa y Marcionilla de Pompeo Batoni, obra creada en 1736. En la primera capilla a la derecha de la entrada se encuentra el único altar sobreviviente del edificio preexistente, con reliquias de Sant'Artemia, el Papa Cornelio y Santa Gianuaria. Nota Bibliografía Mariano Armellini, Las iglesias de Roma del siglo IV al XIX, Roma 1891, pp. 363–365 Christian Hülsen, Las iglesias de Roma en la Edad Media, Florencia 1927, p. 237 Filippo Titi, Descripción de las pinturas, esculturas y arquitecturas expuestas en Roma, Roma 1763, pp. 426–427 Artículos relacionados Pompeo Batoni
Église Santi Celso e Giuliano

Santi Celso e Giuliano est une basilique mineure de Rome, en Italie. Elle a obtenu ce statut par la coutume et la pratique constante depuis l'antiquité. L'église est située dans le rione Ponte, sur le Vicolo del Curato, juste à côté de la Via del Banco di Santo Spirito, la voie menant au Pont Saint-Ange. L'église Celso e Giuliano est une « chapelle pontificale ». Les chanoines de la collégiale sont mentionnés au XIVe siècle. Au 17e siècle, il y avait un archiprêtre et sept chanoines. Histoire Une église avait été construite sur le site au IXe siècle. La reconstruction de l'église a débuté au XVIe siècle, sous le pape Jules II, qui a demandé à Bramante d'en établir les plans (1509). Ses dessins n'ont jamais été pleinement mis en œuvre. Sous le pape Clément XII, l'architecte Carlo de Dominicis a créé l'église que nous voyons aujourd'hui. L'édifice, de style baroque, a un plan ovale, terminé en 1735, y compris la façade. L'oeuvre la plus remarquable est le grand retable, un Christ en Gloire, par Pompeo Batoni. Galerie Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Santi Celso e Giuliano » (voir la liste des auteurs). Bibliographie Peter Cornelius Claussen, Die Kirchen der Stadt Rom im Mittelalter, 1050 - 1300 (Stuttgart: Franz Steiner, 2002), pp. 265-268. Gabriele Segui, Christof Thoenes, et Luisa Mortari, Ss. Celso e Giuliano: Collegiata e Chapelle Papale (Roma: Edizioni "Roms", 1966). Mariano Armellini, Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX, Roms, 1891, pp. 363-365 Christian Hulsen, Le chiese di Roma nel Medio Evo, Firenze 1927, p. 237 Filippo Titi, Descrizione delle Pitture, Sculture e Architetture esposte de Roms, de Roms 1763, pp. 426-427 Articles connexes Liste des basiliques de Rome Portail de l’architecture chrétienne Portail de Rome
Basílica dos Santos Celso e Juliano

Santi Celso e Giuliano ou Basílica dos Santos Celso e Juliano é uma basílica menor em Roma, um status consolidado desde os tempos antigos. Está localizada na Vicolo del Curato, perto da esquina com a Via del Banco di Santo Spirito, no rione Ponte. História A primeira igreja no local foi fundada no século IX. No século XVI, foi completamente reconstruída por ordem do papa Júlio II (r. 1503–1513), que contratou Bramante para realizar o projeto (1509), que jamais foi completamente executado. Sob o papa Clemente XII (r. 1730–1740), o arquiteto Carlo de Dominicis criou a igreja atual, de planta oval, completada em 1735 (incluindo a fachada). A peça-de-altar no altar-mor é "Cristo em Majestade", de Pompeo Batoni. Galeria Referências Bibliografia Ligações externas
Карона (Сондрио)

Карона је насеље у Италији у округу Сондрио, региону Ломбардија. Према процени из 2011. у насељу је живело 4 становника. Насеље се налази на надморској висини од 1160 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Марзан (Долина Аосте)

Марзан је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 99 становника. Насеље се налази на надморској висини од 697 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Моулин (Долина Аосте)

Моулин је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 60 становника. Насеље се налази на надморској висини од 634 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Плантајес (Долина Аосте)

Плантајес је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 69 становника. Насеље се налази на надморској висини од 536 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Прајле (Долина Аосте)

Прајле је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 8 становника. Насеље се налази на надморској висини од 1251 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Ронкетес (Долина Аосте)

Ронкетес је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 36 становника. Насеље се налази на надморској висини од 537 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Ровареј (Долина Аосте)

Ровареј је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 106 становника. Насеље се налази на надморској висини од 552 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Сеисоње (Долина Аосте)

Сеисоње је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 27 становника. Насеље се налази на надморској висини од 1054 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Тилијер (Долина Аосте)

Тилијер је насеље у Италији у округу Долина Аосте, региону Долина Аосте. Према процени из 2011. у насељу је живело 73 становника. Насеље се налази на надморској висини од 528 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Сантисима Тринита (Анкона)

Сантисима Тринита (итал. Santissima Trinità) насеље је у Италији у округу Анкона, региону Марке. Према процени из 2011. у насељу је живело 58 становника. Насеље се налази на надморској висини од 67 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Сантисима Тринита на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Карфон (Белуно)

Карфон (итал. Carfon) је насеље у Италији у округу Белуно, региону Венето. Према процени из 2011. у насељу је живело 50 становника. Насеље се налази на надморској висини од 1152 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Каза Чиркондаријале (Асколи Пичено)

Каза Чиркондаријале (итал. Casa Circondariale) насеље је у Италији у округу Асколи Пичено, региону Марке. Према процени из 2011. у насељу је живело 34 становника. Насеље се налази на надморској висини од 115 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Каза Чиркондаријале на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Индустријска зона Кампо (Белуно)

Индустријска зона Кампо је насеље у Италији у округу Белуно, региону Венето. Према процени из 2011. у насељу је живело 18 становника. Насеље се налази на надморској висини од 280 м. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Madonna del Monte

Madonna del Monte es una fracción del municipio italiano de Macerata, rodeada por colinas, dentro de la región de Las Marcas. Antiguamente, los pobladores del mismo, solían hacer una ceremonia de funeral llamada i fratelli (Los Hermanos). En la cual, alguno de los pobladores, se vestían con sotanas, atadas a sus cinturas con una cuerda, y con el ataúd, se dirigían al monte más alto del pueblo, allí arriba se aguardaba un momento y se celebrara la ceremonia. Luego bajaban del monte, y se dirigían al cementerio para hacer el clásico entierro.
Мадона дел Монте (Мачерата)

Мадона дел Монте (итал. Madonna del Monte) насеље је у Италији у округу Мачерата, региону Марке. Према процени из 2011. у насељу је живело 28 становника. Насеље се налази на надморској висини од 232 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Мадона дел Монте на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Варко (Мачерата)

Варко је насеље у Италији у округу Мачерата, региону Марке. Према процени из 2011. у насељу је живело 133 становника. Насеље се налази на надморској висини од 214 м. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Варко на Викимедијиној остави „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.