Giottov zvonik

Giottov zvonik je samostojeći zvonik u Firenci, Italija, dio kompleksa zgrada katedrale na trgu Piazza del Duomo. Smješten uz baziliku Santa Maria del Fiore i krstionicu sv. Ivana, toranj je jedan od primjera firentinske gotičke arhitekture s Giottovim dizajnom, bogatim skulpturalnim ukrasima i polikromnim mramornim inkrustacijama. Vitka građevina je kvadratnog tlocrta s duljinom stranica od 14,45 metara. Visok je 84,7 metara, a ima poligonalne potpornje na svakom kutu. Toranj je horizontalno podijeljen u pet faza. Povijest Nakon smrti Arnolfa di Cambia 1302. godine, prvog Majstora radova katedrale, i nakon prekida duljeg od trideset godina, slavni slikar Giotto di Bondone imenovan je za njegovog nasljednika 1334. godine. U to vrijeme imao je 67 godina. Giotto je svoju energiju usmjerio na projektiranje i izgradnju zvonika za katedralu. Postao je ugledni arhitekt, zahvaljujući rastućoj autonomiji arhitekta-dizajnera u odnosu na obrtnike od prve polovice 13. stoljeća. Prvi kamen postavljen je 19. srpnja 1334. Njegov dizajn bio je u skladu s polikromijom katedrale, kako ju je primijenio Arnolfo di Cambio, dajući tornju izgled kao da je oslikan. U svom dizajnu primijenio je i chiaroscuro i neki oblik perspektive umjesto strogog linearnog crteža zvonika. A umjesto filigranskog kostura gotičke građevine, primijenio je površinu obojenog mramora u geometrijskim uzorcima. Kad je umro 1337. godine, završio je samo donji kat s njegovom mramornom vanjskom oblogom: geometrijskim uzorcima bijelog mramora iz Carrare, zelenog mramora iz Prata i crvenog mramora iz Siene. Ovaj donji kat ukrašen je s tri strane bareljefima u šesterokutnim pločama, sedam sa svake strane. Kada su ulazna vrata proširena 1348. godine, dvije ploče su premještene na praznu sjevernu stranu, a tek mnogo kasnije, još pet ploča naručeno je od Luce della Robbie 1437. godine. Broj "sedam" ima posebno značenje u biblijskom smislu: simbolizira ljudsku savršenstvo. Teško je pripisati umjetničko očinstvo ovim pločama. Neke mogu biti djelo samog Giotta, a druge Andree Pisana (ili njihovih radionica). Kroz ovo djelo, Giotto je postao, zajedno s Brunelleschijem (kupola firentinske katedrale) i Albertijem (s njegovim spisom De re aedificatoria, 1450.), jedan od utemeljitelja talijanske renesansne arhitekture.Giotta je 1343. na mjestu majstora radova naslijedio Andrea Pisano, već poznat po Južnim vratima krstionice. Nastavio je izgradnju zvonika, strogo slijedeći Giottov nacrt. Iznad donje razine Giotta dodao je drugu fasadu, ovaj put ukrašenu pločama u obliku romba (1347. – 1341.). Izgradio je još dvije razine, s četiri niše sa svake strane i na svakoj razini, ali drugi red niša je prazan. Gradnja je zaustavljena 1348. godine, godine katastrofalne Crne smrti. Pisana je zamijenio Francesco Talenti koji je izgradio gornje tri etaže s velikim prozorima, dovršivši zvonik 1359. Nije izgradio toranj koji je projektirao Giotto, čime je snižena projektirana visina sa 122 metra na 84,7 metara. Do vrha, s prekrasnim panoramskim pogledom na Firencu i okolna brda, može se doći penjanjem uz 414 stepenica. Umjetnička djela Sva sadašnja umjetnička djela u zvoniku su kopije. Originali su uklonjeni između 1965. i 1967. i sada su izloženi u Museo dell'Opera del Duomo, iza katedrale. Šesterokutne ploče Šesterokutne ploče na donjoj razini prikazuju povijest čovječanstva, inspiriranu Postankom, počevši sa zapadne strane: Stvaranje muškarca i žene: Stvaranje Adama, Stvaranje Eve, Trudovi naših prvih roditelja; Lorenzo Ghiberti tvrdio je da je vidio glinene modele "prva dva" djela stvaranja koje je izradio Giotto. Počeci "mehaničkih umjetnosti" i "kreativnih umjetnosti" (prema Bibliji): Jabal (stočarstvo), Jubal (glazba, harfa i orgulje), Tubalkain (prvi kovač), Noa (prvi poljoprivrednik). Ovaj se niz nastavlja na južnoj i istočnoj strani zvonika. Ploče iz Postanka pripisuju se Andrei Pisanu, osim "Jubala" Ninu Pisanu i "Tubalkaina" asistentu Andree Pisana.Sedam šesterokutnih ploča na južnoj strani prikazuju nam Gionita (Astronomija), Umijeće gradnje, Medicinu, Lov, Preradu vune, Foroneja (Zakonodavstvo), Dedala (Let). Ponovno se pripisuju Andrei Pisanu, osim Gionita i Umijeća gradnje njegovoj radionici, a Medicine i Foroneja Ninu Pisanu. Istočna strana sadrži samo pet panela, zbog ulaznih vrata. Prikazuju 'slobodna umijeća': navigaciju, socijalnu pravdu, poljoprivredu, umjetnost festivala i Euklida (arhitekturu). Prve tri ploče pripisuju se Andrei Pisanu, dok posljednje dvije Ninu Pisanu. "Madona s djetetom" u luneti i "Dva proroka i Otkupitelj" na vrhu zabata iznad ulaznih vrata pripisuju se Andrei Pisanu. Šesterokutne ploče na sjevernoj strani prikazuju: Skulpturu, Fidiju (oba su premještena na ovu stranu s istočne strane 1347. – 1348.), Slikarstvo, Harmoniju, Gramatiku, Logiku i Dijalektiku (predstavljene Platonom i Aristotelom), Glazbu i Poeziju (predstavljene Orfejem), Geometriju i Aritmetiku (predstavljene Euklidom i Pitagorom). Prva ploča pripisuje se Andrei Pisanu, druga Ninu Pisanu, a ostale Luci della Robbiji. Posljednjih pet ploča dodano je nakon uklanjanja povišenog prolaza između zvonika i katedrale. Rombovi Rombovi, na sljedećoj razini, već pokazuju drugačiji stil: mramorne figure ističu se na pozadini plave majolike. Ovi alegorijski prikazi gotovo se svi pripisuju Andrei Pisanu ili njegovoj školi: Zapadna strana: Planeti — Saturn, Jupiter, Mars, Sunce, Venera, Merkur, Mjesec. (Venera i Merkur pripisuju se Ninu Pisanu). Južna strana: Tri teološke vrline i četiri kardinalne kreposti - Vjera, Ljubav, Nada, Razboritost, Pravednost, Umjerenost, Snaga (Vjera se pripisuje Ginu Micheliju da Castellu). Istočna strana: sedam "slobodnih umijeća" - astronomija, glazba, geometrija, gramatika, retorika, logika i aritmetika. (Geometrija i retorika pripisuju se Andrei Pisanu; ostale, osim astronomije, pripisuju se Ginu Micheliju da Castellu). Sjeverna strana: Sedam svetih sakramenata (prikazano realistično, a ne alegorijski) - Krštenje, Ispovijed, Ženidba, Sveti red, Potvrda, Euharistija i Posljednje pomazanje. Svi se pripisuju Masu di Bancu, osim Ženidba, koja se pripisuje Ginu Micheliju da Castellu. Kipovi u nišama Na sljedećoj razini sa svake strane nalaze se četiri kipa u nišama. Izrađeni su u različitim razdobljima: Četiri kipa na zapadnoj strani izradio je Andrea Pisano, a datiraju iz 1343. godine. Ovi gotički kipovi su prilično visoki reljefi, nedovršeni straga. Predstavljaju Tiburtinsku Sibilu, Davida, Salomona i Eritrejsku Sibilu. Četiri proroka na južnoj strani već su klasičnijeg stila i datiraju između 1334. i 1341. godine. Mojsijev kip i četvrti kip pripisuju se Masu di Bancu. Četiri proroka i patrijarsa na istočnoj strani datiraju iz razdoblja između 1408. i 1421.: golobradi proroci Donatella (vjerojatno portret njegovog prijatelja, arhitekta Filippa Brunelleschija), Bradati prorok (možda Nannija di Bartola), Abraham i Izak (Donatella i Nannija di Bartola) te Il Pensatore (mislilac) (Donatella). Četiri kipa na sjevernoj strani dodana su između 1420. i 1435.: Prorok (vjerojatno djelo Nannija di Bartola, no potpisao ga je Donatello), Habakuk (remek-djelo Donatella, mučenog i mršavog proroka, koji prikazuje Giovannija Chiericinija, neprijatelja Medicija), Jeremija (od Donatella, koji prikazuje Francesca Soderinija, još jednog neprijatelja Medicija), Abdija (od Nannija di Bartola). Tri najviše razine Ove razine izgradio je Francesco Talenti, majstor radova od 1348. do 1359. Svaka razina je veća od donje i proteže se izvan nje u svakoj dimenziji tako da njihova razlika u veličini točno suzbija učinak perspektive. Kao rezultat toga, tri gornje razine tornja, gledano odozdo, izgledaju potpuno jednake veličine. Vertikalni prozori otvaraju zidove, motiv posuđen sa sienskog zvonika. Umjesto tornja, Talenti je izgradio veliku isturenu terasu. Reljefi, kipovi i ukrasi čine koherentnu cjelinu kada se interpretiraju s gledišta srednjovjekovne skolastičke filozofije. Zvona U Giottovom zvoniku nalazi se sedam zvona: Izvori Vanjske poveznice