NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Monumental Cemetery of Codogno

The Monumental Cemetery of Codogno (Italian: Cimitero Monumentale di Codogno) is located in the city of Codogno, an Italian comune in the province of Lodi, in the region of Lombardy in northern Italy. It is located just outside the town center, between the church of Caravaggio and the municipal hospital. History The cemetery has a rectangular layout and consists of three courtyards, the result of expansions following its original construction. On 2 June 2020 (Republic Day), the Italian president, Sergio Mattarella, visited the cemetery to pay tribute to the victims of the COVID-19 pandemic. Famous people buried Raimondo Pandini (1810–1889), politician, first mayor of Sant'Angelo Lodigiano after the proclamation of the Kingdom of Italy Giuseppe Novello, (1897-1988), painter Virgilio Muzzi, (1923-2010), comic book artist Pino Pagani, (1937-2023) freelance journalist and radio speaker Gallery See also Cemetery Bibliography Palazzina D., Cenni storici di Codogno, Milano 1964, pp. 234-235 References External links Cimitero Monumentale di Codogno on LombardiaBeniCulturali, Regione Lombardia
Cimetière monumental de Codogno

Le cimetière monumental de Codogno (en italien : Cimitero monumentale di Codogno) est l'unique cimetière de Codogno en Italie. Il est situé à l'extérieur immédiat du centre-ville, entre l'église de Caravaggio (it) et l'hôpital municipal (it). Organisation du cimetière Le cimetière est construit au XVIIIe siècle, entre 1723 et 1785, année où il est béni par le curé, père Giuseppe Forni, le 9 octobre. L'ensemble fait par la suite l'objet de deux agrandissements, chacun ajoutant une nouvelle cour : le premier est achevé en 1867, tandis que le second a lieu entre 1897 et 1927. Le pavillon d'entrée est construit vers 1932. Le cimetière, principalement destiné aux sépultures catholiques, comprend également un carré israélite (reparto israelitico), témoignant de la présence historique d'une communauté juive à Codogno. Histoire Construit à partir de 1723, le cimetière présente un plan rectangulaire composé de trois cours, résultat d'agrandissements réalisés après sa construction initiale. Les côtés bordant ces cours abritent des chapelles familiales. Hommages Le 2 juin 2020, à l'occasion de la fête de la République, le président italien, Sergio Mattarella, s'est rendu au cimetière pour rendre hommage aux victimes de la pandémie de Covid-19, Codogno ayant été l'une des premières villes italiennes touchées après l'identification du « patient zéro ». Description Une galerie voûtée à portiques longe le pourtour de chaque cour et donne accès aux columbariums et aux chapelles familiales. Ces dernières, de plan carré, sont dotées d'un sol surélevé accessible par quelques marches et fermées par des grilles en fer forgé. Leurs intérieurs présentent une grande variété de décors ainsi que différents types de voûtes. Les trois cours s'enchaînent selon leur ordre chronologique de construction. Une section de liaison, flanquée de columbariums supplémentaires, relie le noyau originel à la cour suivante. La séparation entre la cour centrale et la plus récente est assurée par un bâtiment à deux étages comprenant un passage central à colonnes jumelées et couvert de voûtes en pavillon. À proximité, un escalier à trois volées permet d'accéder à l'étage supérieur. Personnalités inhumées au cimetière Illustrations Bibliographie (it) Davide Palazzina, Cenni storici di Codogno, Milan, 1964, 288 p., p. 234-235 — Réimpression de l'édition originale de 1861 Notes et références Articles connexes Cimetière Codogno Liens externes (it) Cimitero di Codogno Ressource relative à l'architecture : LombardiaBeniCulturali Portail de la mort Portail de la Lombardie Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Cemitério Monumental de Codogno

Cemitério Monumental de Codogno (oficialmente denominado Cimitero Monumentale di Codogno, também Cimitero di Codogno), denomina o unico cemitério da cidade de Codogno, Italia; fica logo fora do centro da cidade, entre a igreja de Caravaggio e o hospital municipal. História Construído a partir de 1723, o cemitério apresenta um formato retangular composto por três pátios — resultado de expansões realizadas após sua construção inicial. Capelas familiares ladeiam os pátios. Em 2 de junho de 2020, para marcar o Dia da República, o presidente italiano Sergio Mattarella visitou o cemitério para prestar homenagem às vítimas da pandemia de COVID-19; Codogno foi uma das primeiras cidades italianas afetadas após a identificação do paciente zero. Personalidades sepultadas No Cemitério Monumental de Codogno encontram-se sepultadas as seguintes personalidades: Giuseppe Novello, (1897-1988), pintor Virgilio Muzzi, (1923-2010), desenhador de quadrinhos Pino Pagani (1937-2023), jornalista e radialista na Radio Codogno Raimondo Pandini, (1810-1889), politico, primeiro prefeito de Sant'Angelo Lodigiano depois da proclamação do Reino da Itália Gallery Bibliografia Palazzina D., Cenni storici di Codogno, Milano 1964, pp. 234-235 Ligações externas Cimitero di Codogno em lombardiabeniculturali.it
Позитано (град)

Позитано (на италиански: Positano) е град и община в Южна Италия. Климат Климатът в Позитано е от средиземноморски тип, което води до меки зими, когато температурите не падат под 6° C, и дълги, влажни лета. Поради благоприятния си климат и природа Позитано е ваканционно селище още от времето на Римската империя, което е установено от разкопки на ваканционна вила. Стълбите, свързващи горните и долните квартали, са изключително типични за града. География Позитано е живописен морски курортен град в област (регион) Кампания на провинция Салерно. Разположен е на северния бряг на Салернския залив. На около 55 км в източна посока се намира провинциалния център Салерно. На около 50 км на северозапад е град Неапол. След Позитано в източна посока (на около 10 км) е малкия живописен курортен град Праяно. Той е най-западния град от Амалфийското крайбрежие. Население 3968 жители към 1 април 2009 г. История В Средновековието Позитано е бил пристанище на република Амалфи. Икономика Днес туризмът е основната индустрия на градчето. Позитано е известен с напитката лимончело, която може да бъде намерена само на малък щанд на главното пристанище. Бързото разрастване от малко градче в международна дестинация се дължи на развитието на туризма. Освен плажовете, музеите и скалите, из Позитано са разпръснати ресторанти и магазини за дрехи, коиго привличат много туристи от цял свят. В дворовете на къщите растат лимонени и портокалови дървета, чиито плодове често се продават на пазарите из града. Фотогалерия Източници Външни препратки ((it)) ((en)) Туристически сайт за Амалфийското крайбрежие и Позитано Архив на оригинала от 2007-06-03 в Wayback Machine. Официален сайт на град Позитано Интерактивен 360o изглед Архив на оригинала от 2022-03-14 в Wayback Machine.
Positano

Positano (en napolità: Pusitano) és un poble i comune italià de la província de Salern, a la Campània. És, juntament amb Ravello i Amalfi, el desti turístic més important de la Costa Amalfitana (Costiera Amalfitana). Part integrant de l'antiga República d'Amalfi, una de les més puixants d'Itàlia durant l'Alta Edat Mitjana, el seu actiu port va entrar en decadència com a conseqüència de la desaparició de la república a causa de les incursions de Roger II de Sicília i els pisans. Durant part dels segles XIX i XX, una part significativa dels habitants de la vila van emigrar als Estats Units per fugir de la pobresa. La sort de el poble va començar a canviar en els anys 1950 gràcies al turisme: un suau clima unit a un entorn bellíssim va propiciar l'arribada de turistes adinerats de tot Europa i els Estats Units. Llocs d'interès Església parroquial de Santa Maria Assunta. La història de l'església està lligada a l'abadia benedictina de Santa Maria que, segons la tradició, es va erigir arran de l'arribada de la icona romana d'Orient de la Mare de Déu Negra, ara situada a l'altar major. L'aspecte actual es remunta a les obres dutes a terme entre el 1777 i el 1782 i a la restauració dels estucs i daurats realitzada el segle següent. Altres obres importants es remunten al 1982 per adaptar-se a les necessitats de la reforma litúrgica del Concili Vaticà II. El parvis limita al nord amb el campanar i a l'est amb la nova façana de l'església en marbre. El campanar va ser reconstruït el 1707 per un desconegut frare caputxí esmentat en un fragment de làpida (actualment tapiat al mur exterior de l'església, al llarg de la Via Rampa Teglia). A sobre de la porta hi ha un baix relleu medieval que representa un forner i al damunt una placa col·locada el 1902 en memòria de Flavio Gioia de Positano, llegendari inventor de la brúixola, que dona nom a la plaça. MAR Positano (Museu Arqueològic Romà) Santa Maria Assunta. El museu, inaugurat el 18 de juliol de 2018, és un jaciment arqueològic. El complex subterrani es divideix en dues criptes i una habitació d'una vil·la romana. Les parets de la sala amb frescs de l'època imperial són l'únic exemple de pintura mural a les vil·les romanes de la costa d'Amalfi. Els colors particularment brillants són una particularitat del lloc. Estan previstos altres treballs arqueològics destinats a la recuperació d'altres estances del complex. Referències Enllaços externs Pàgina web oficial (italià)
Positano

Positano es una comuna italiana de 3862 habitantes, localizada en la región de Campania, en el sur de Italia, situada a la orilla del golfo de Salerno, a unos 40 km de Nápoles. Es, junto con Ravello y Amalfi, el destino turístico más importante de la Costa Amalfitana (Costiera Amalfitana). Parte integrante de la antigua República Amalfitana, una de las más pujantes de Italia durante la Alta Edad Media, su activo puerto entró en decadencia como consecuencia de la desaparición de la república debido a las incursiones de Roger II de Sicilia y los pisanos. Durante parte de los siglos XIX y XX, una porción significativa de los habitantes del pueblo emigraron a Estados Unidos para huir de la pobreza. La suerte del pueblo comenzó a cambiar en los años 1950 gracias al turismo. Un suave clima unido a un bellísimo entorno propició la llegada de turistas adinerados de toda Europa y los Estados Unidos. Uno de los más ilustres visitantes del pueblo, el novelista estadounidense John Steinbeck contribuyó a dar a conocer el atractivo del pueblo con su artículo de mayo de 1953 en el Harper's Bazaar: "Positano bites deep, it is a dream place that isn’t quite real when you are there and becomes beckoningly real after you have gone". ("Positano te marca. Es un lugar de ensueño que no parece real mientras se está allí, pero que se hace real en la nostalgia cuando te has ido"). Entre los productos de Positano destacan la moda, la cerámica, el limoncello y "albertissimo". Como parte de la Costa Amalfitana, Positano ha sido declarada Patrimonio de la Humanidad por la Unesco.​ Evolución demográfica Referencias Ciudad Baigon Canción del Indio Solari Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Positano. Amalfi Coast And Positano Travel Guide Archivado el 3 de junio de 2007 en Wayback Machine. Il Foglio Costa d'Amalfi Touristic Guide Amalfi Coast Accommodation: Guía de Alojamientos en Positano
Positano

Positano est une commune de la province de Salerne dans la Campanie en Italie, station balnéaire réputée de la côte amalfitaine. Selon une légende, Neptune, le dieu de la mer, aurait fondé Positano, par amour pour une nymphe[réf. souhaitée]. La ville a lancé la mode des sandales ouvertes dans les années 1950 qui ont été vendues dans le monde entier et sont encore connues sous l'appellation sandales de Positano. Administration Hameaux frazioni : Montepertuso, Nocelle. îles : Gallo Lungo, La Rotonda, Dei Briganti au nord de la Rotonda. Communes limitrophes Agerola, Pimonte, Praiano, Vico Equense. Chapelle San Pietro La chapelle San Pietro est située à la sortie de Positano. Sur sa façade, s'entrelacent des bougainvilliers rouges et au-dessus de l'entrée Saint Pierre, « le prince des apôtres », semblent confier les clés du paradis. À l'intérieur, tout l'espace est tendu vers la fenêtre panoramique qui s'ouvre sur la mer Tyrrhénienne. Du belvédère situé derrière la vitre, la station balnéaire de Positano se donne à voir comme un tableau impressionniste, avec son harmonieuse juxtaposition de touches roses, jaunes et blanches. Église Santa Maria Assunta Repérable par son campanile édifié en 1707 en plein centre de Positano, l'église d'aujourd'hui résulte de travaux réalisés de 1777 à 1782. L'intérieur comprend trois nefs, cinq arcs et cinq chapelles le long des nefs. De nombreux tableaux et fresques datés des XVe et XVIe siècles rappellent l'origine mouvementée de cette église sur les ruines de l'abbaye existant des Xe et XVe siècles. Personnalité liées Vali Myers (1930-2003), plasticienne, y résidant plus de trente ans. Notes et références Portail de la Campanie
Positano

Positano község (comune) Olaszország Campania régiójában, Salerno megyében. Az Amalfi-part többi településével együtt 1997 óta része az UNESCO világörökségének. Fekvése Egy szurdokvölgyben fekszik, ahonnan a tengerpart könnyen megközelíthető. Határai: Agerola, Pimonte, Praiano és Vico Equense. Története A település eredetére vonatkozóan nincsenek pontos adatok. Neve valószínűleg a latin pausa szóból ered, aminek jelentése pihenőhely. A helyi hagyományok szerint a partok előtt egy szaracén hajó haladt lopott értékes egyházi kincsekkel többek között egy Madonna-szoborral. Amikor a mai Positano elé ért a hajó a szobor megszólalt és megpihenésre szólította fel a hajósokat. Egy másik monda szerint lakói bencés szerzetesek voltak, akik befogadták Paestum lakóit, amikor a szaracénok elől menekülve elhagyták városukat. Így lett a Pestanóból Positano. Egy harmadik legenda szerint római felszabadított rabszolgák alapították A mai település valószínűleg a 11. században alakult ki. Valószínűleg tényleg a szaracénok által elpusztított Paestum lakosai alapították. Hosszú ideig Amalfi riválisa volt a hajógyártásban, itt épültek meg többek közt a szicíliai vecsernye leverésére bevetett hadihajók. A 16-17. századtól kezdődően hanyatlásnak indult. A 19. század közepére lakosságának több mint felét elveszítette (főleg az Egyesült Államokba vándoroltak ki). A 20. század első felében még szegény halászfalunak számított. Az 1950-es évektől kezdte el nagy számban vonzani a turistákat, különösen azután, hogy John Steinbeck 1953 májusában esszét közölt Positanóról. „Positano mélyre hatol” – írta Steinbeck. „Álomhely, amely nem tűnik valóságosnak, amíg ott vagy, de hívogatóan valóságossá válik, ha elhagytad.” A magyar festők közül Aba-Novák Vilmos és Patkó Károly dolgozott itt. Ma Positano fő bevételi forrása a turizmus. Az Amalfi-part részeként 1997 óta az UNESCO világörökségének része. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói Santa Maria Assunta-templom egy ókori római villa romjai egy középkori tengerparti őrtorony A kultúrában Positano számos film helyszíne volt, mint például az 1994-ben készült Only You (főszereplők: Marisa Tomei és Robert Downey Jr.) vagy a 2003-ban készült Napsütötte Toszkána Diane Lane-nel. Positanóban évente animációs film fesztivált is rendeznek. 1967 júniusától és az 1970-es évek jó részében itt élt az énekes és dalszerző Shawn Phillips és itt írta legjobb műveinek nagy részét. Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Positano témájú kategóriát. A Complete Positano & Amalfi Coast Travel Guide Storia e informazioni su Positano Mapquest Cartoons on the Bay Festival Archiválva 2012. július 16-i dátummal a Wayback Machine-ben Positano live streaming webcam Pictures and story about Positano Positano Photos Positano online newspaper about Positano, the Amalfi Coast, Sorrento and Campania in general Positano hotels cited in Travel+Leisure ranking of best hotels in world
Positano

Positano is een gemeente aan de Amalfikust in de Italiaanse provincie Salerno (regio Campanië) en telt circa 3.950 inwoners. De oppervlakte bedraagt 8,4 km². Het ligt tussen Sorrento en Amalfi. Dichtbijzijnde grote steden zijn Salerno en Napels. In de 19de eeuw ontstond er een mode-industrie met het eigen merk Moda Positana met kleurige bloemenmotieven. Bezienswaardigheden Chiesa Santa Maria Assunta, kerk van Positano uit de 9de eeuw en in de 11de eeuw herbouwd in Romaanse stijl. Li Galli. Dit is de naam van de drie eilanden die behoren tot het grondgebied van de gemeente Positano. De drie eilanden van het archipel heten: Gallo Lungo, La Rotonda en Dei Briganti a Nord della Rotonda. De eilanden Li Galli waren in de Griekse Oudheid bekend als woonplaats voor Sirenes. Sirenes leidden de bootslui af met hun gezang. In twee Griekse sagen kon de held de sirenezang ontkomen: Odysseus liet zich vastbinden aan de mast van het schip en Orfeus speelde op zijn lier om de sirenenzang te overstemmen. het wandelpad der goden in het bergdorp Nocello Demografie Positano telt ongeveer 1437 huishoudens. Het aantal inwoners steeg in de periode 1991-2001 met 6,7% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie Positano grenst aan de volgende gemeenten: Agerola (NA), Pimonte (NA), Praiano, Vico Equense (NA). Verkeer en vervoer Positano is bereikbaar via de A3 en de SS 163. De dichtstbijzijnde luchthaven is de Luchthaven Napels of de luchthaven Salerno Costa d'Amalfi in Salerno. Er zijn excursies per boot naar Capri en een tocht langs de Amalfikust mogelijk. Wilhelm Kempff De pianist Wilhelm Kempff liet in 1954 een villa bouwen - Casa Orfeo - in Positano. Hier bracht hij niet alleen een deel van zijn tijd door, de villa was bovendien bedoeld voor het geven van masterclasses Beethoven, die hij vanaf 1957 jaarlijks gaf aan een selectie van jonge getalenteerde pianisten. Tot 1982 verzorgde Kempff zelf de masterclasses. Nadien werden de masterclasses gegeven door Kempffs leerlingen Gerhard Oppitz (tot 1995) en John O'Connor (sinds 1997). De villa, en de organisatie van de masterclasses in Positano, liet Kempff na aan de Wilhelm-Kempff-Kulturstiftung. Externe links Gemeente Positano Positano Positano
Positano

Positano – miejscowość i gmina we Włoszech, w regionie Kampania, w prowincji Salerno. Według danych na rok 2004 gminę zamieszkiwały 3862 osoby, 482,8 os./km². Główną atrakcją miasta jest Chiesa di Santa Maria Assunta. Bibliografia Źródło danych: Istituto Nazionale di Statistica
Positano

Positano é uma comuna da província de Salerno, na região da Campânia, na Itália. Possui cerca de 3 862 habitantes. Estende-se por uma área de 8 quilómetros quadrados, tendo uma densidade populacional de 483 habitantes por quilômetro quadrado. Faz fronteira com as comunas de Agerola (NA), Pimonte (NA), Praiano e Vico Equense (NA). Pertence à rede das Cidades Cittaslow. A cidade é famosa pela sua bebida típica, o limoncello. História Durante a Idade Média, Positano foi um porto pertencente à república de Amalfi. A cidade prosperou nos séculos XVI e XVII, porém entrou em decadência em meados do século XIX, quando mais da metade da população emigrou, principalmente para a América. Durante a primeira metade do século XIX, Positano foi uma pequena vila de pescadores. A partir dos anos 1950, porém, a cidade começou a atrair turistas, especialmente depois que o escritor estadunidense John Steinbeck publicou um ensaio sobre a cidade na revista Harper's Bazaar em maio de 1953. Os músicos Keith Richards e Mick Jagger compuseram a música Midnight Rambler (1969) durante uma estadia de férias na cidade. O diretor e produtor de cinema Franco Zeffirelli (1923) manteve, durante 35 anos, uma residência na cidade que se converteu em ponto de encontro de artistas, a Villa Treville, que, hoje, é um hotel. A cidade foi cenário de muitos filmes, como Only You (1994), Under the Tuscan Sun (2003) e Kath & Kinderella (2012). Demografia Ver também Costa Amalfitana Referências
Positano

Positano este o comună din provincia Salerno, regiunea Campania, Italia, cu o populație de 3.729 locuitori (1 ianuarie 2024) și o suprafață de 8,65 km². Insulele Sirenelor Li Galli Aparțin administrativ de comuna Positano. Numele celor 3 insule: Gallo Lungo, La Rotonda și Castelluccio. Aici ar fi avut loc cunoscuta scenă din „Odiseea“ de Homer, în care Odiseu (Ulise) rezistă ademenitoarelor, dar periculoaselor, chemări ale sirenelor, corabia lui scăpând nevătămată, el putând apoi să-și urmeze cursul maritim spre casă. Demografie Positano - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Referințe Legături externe Comunele Italiei Galerie de imagini
Позитано

Позитано (итал. Positano) — коммуна в Италии, располагается в регионе Кампания, в провинции Салерно. Население составляет 3983 человека (на 31 декабря 2010 г.), плотность населения составляет 500 чел./км². Занимает площадь 8 км². Почтовый индекс — 84017. Телефонный код — 089. Покровителем коммуны почитается святой Вит. Праздник ежегодно празднуется 15 июня. Также в коммуне 15 августа особо празднуется Успение Пресвятой Богородицы. Культурная жизнь В 1916 году писатель Михаил Семёнов (1873—1952) купил в Позитано полуразрушенную водяную мельницу и устроил из неё виллу «Мельница Арьенцо». Здесь у него в гостях бывали многие деятели русской культуры. В 1917 году по приглашению Семёнова в Позитано впервые приехал танцовщик Леонид Мясин (1896—1979). Память Мясина здесь чтится до сих пор: в Позитано проводится балетный фестиваль его имени, а также вручается награда «Приз Позитано — танцевальная премия Леонида Мясина». В 1924 году Мясин приобрёл Ли-Галли — небольшой архипелаг из трёх островков, находящийся близ Позитано. Поселившись на самом большом из них, Галло-Лунго, он построил здесь виллу и дом для гостей, а в руинах сарацинской башни устроил балетную школу с танцевальными залами и комнатами для учеников. Попытки Мясина построить на острове театр не увенчались успехом. В 1930-х годы архитектор Ле Корбюзье продолжил благоустройство острова — он соорудил для Мясина бассейн а также перестроил гостевой домик в виллу «Белый дом». После смерти Мясина в 1979 году его наследники продали острова Ли-Галли другому знаменитому танцовщику, Рудольфу Нурееву (1938—1993). Нуреев активно занимался дизайном вилл и благоустройством острова в целом, вложив сюда большие средства, так как здесь не было ни воды, ни электричества, а всё необходимое можно было доставить либо морем, либо вертолётом. В течение 35 лет в Позитано на вилле «Тревиле» жил кинорежиссёр Франко Дзефирелли, здесь у него бывали в гостях многие выдающие деятели культуры и искусства. В Позитано любил проводить лето пианист Вильгельм Кемпф (1895—1991), здесь он основал «Бетховенские курсы» исполнительского мастерства. Также здесь находится вилла, принадлежащая актрисе Софи Лорен. Особая популярность пришла к Позитано после публикации одноимённого эссе Джона Стейнбека в майском номере 1953 года журнала Harper’s Bazaar: «Позитано берёт за душу. Это настоящее место вашей мечты, в реальность которого сложно поверить находясь там, однако оно превращается в манящую действительность, стоит лишь вам его покинуть». Фотогалерея Примечания Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.)