NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Altavilla Milicia

Altavilla Milicia ist eine Stadt der Metropolitanstadt Palermo in der Region Sizilien in Italien mit 8927 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024). Lage und Daten Altavilla Milicia liegt 27 km östlich von Palermo. Die Einwohner arbeiten hauptsächlich in der Landwirtschaft und im Tourismus. Die Nachbargemeinden sind Casteldaccia und Trabia. Geschichte Am 15. September 1621 kaufte Francesco Maria Beccadelli di Bologna das Lehen „Mìlicha“, in dessen Zentrum ein baufälliges Gut stand. Ein Jahr später erhielt er das Recht, einen Ort zu gründen und ihm einen Namen zu geben. Er wählte Alta Villa, da sich der Ort auf einem Hügel befand. 1623 wurde Altavilla Milicia eine Pfarrei. Die weitere Entwicklung des Ortes wurde schachbrettartig geplant. Diese Struktur weist Altavilla Milicia noch heute auf. Sehenswürdigkeiten Der zentrale Treffpunkt von Altavilla Milicia ist der Belvedere. Er bietet einen weiten Blick auf das Mittelmeer und war ursprünglich der Familie des Ortsgründers, Beccadelli di Bologna gewidmet. Heute erstreckt sich die Widmung außerdem auf Aldo Moro und Rosario Livatino. Der Belvedere ist gleichzeitig der Vorplatz der Wallfahrtskirche der Madonna della Milicia, der Schutzpatronin des Ortes. Im Museum dieser Wallfahrtskirche befindet sich eine Sammlung mit 400 Votivbildern. Auf einem Hügel im Osten von Altavilla Milicia befinden sich die Ruine der Kirche Santa Maria di Campogrosso. Sie wurde zwischen 1066 und 1072 durch Robert Guiskard den normannischen Herzog von Apulien als Benediktinerabtei gegründet und diente als Weghospiz. Etwas weiter östlich haben die Normannen zu dieser Zeit einen Wehrturm errichtet. Er ist im Vergleich zur Kirche Santa Maria di Campogrosso sehr gut erhalten. In der Nähe der Ruine von Santa Maria di Campogrosso findet man den Ponte Saraceno oder Ponte Normanno, eine Brücke, die ebenfalls in der Normannenzeit errichtet wurde. Sie folgt der Bauart des Ponte dell’Ammiraglio von Palermo und wird noch heute genutzt. Die Brücke verband die Küstenstraße mit der Kirche und dem Hospiz Santa Maria di Campogrosso. Feste Jedes Jahr findet am 8. September ein Fest zu Ehren der Schutzpatronin, der Madonna della Milicia statt. Der Höhepunkte des Festes ist eine Prozession während der zwei, an Seilen gesicherte, Engel darstellende Kinder über den Köpfen der Prozessionsteilnehmer die Madonna lobpreisen. Literatur Guida Storico Culturale dei Comuni di Santa Flavia e Altavilla Milicia. Aurelio Coppola Editore, Milano. G. Brancato, S. Brancato, V. Scammacca: Uomini, lavoro e fede – Storia della Mìlicia Sottana (1398–1715). Edizione Comune di Altavilla Milicia, Altavilla Milicia 2004. Ernesto Oliva: Santa Maria di Campogrosso – Storia di una chiesa normanna nel territorio di Altavilla Milicia. E. M. Falcone, Bagheria 2008. Gioacchino Ventimiglia: Altavilla Milicia – I cari luoghi della identità e della memoria. Publisicula, Palermo 2009. Weblinks Informationen zu Altavilla Milicia (italienisch) Informationen zu Altavilla Milicia (italienisch) Bilder vom Fest zu Ehren der Schutzpatronin 2010 (italienisch) Einzelnachweise
Altavilla Milicia

Altavilla Milicia is a comune (municipality) in the Metropolitan City of Palermo in the Italian region Sicily, located about 20 kilometres (12 mi) southeast of Palermo. The Commune is named after the Hauteville family, Norman Settlers who conquered Sicily in the 11th century and later became the ruling dynasty of the island. The name Altavilla is an Italian translation of the French Hauteville. The feudal Barony and the Duchy of Altavilla later passed into the hands of the Adragna family. One of the sights is the Sanctuary of the "Madonna della Milicia". Altavilla Milicia borders the municipalities of Casteldaccia and Trabia. References External links Media related to Altavilla Milicia at Wikimedia Commons Official website (in Italian) Portal of Altavilla Milicia Portal of Sanctuary of Madonna della Milicia
Altavilla Milicia

Altavilla Milicia est une commune de la province de Palerme dans la région Sicile, en Italie. Histoire Le bourg prend son nom d'Altavilla en honneur de la plus importante famille normande qui avait comme chefs Roger et son frère Roberto D'Altavilla - il Guiscardo. Culture Sanctuaire Madonna della Milicia : le premier acte officiel qui mentionne le Sanctuaire d'Altavilla remonte au 18 octobre 1623, date à laquelle fut signée une convention entre le marquis de Hauteville et l'archevêque de Palerme. Administration Hameaux Torre Colonna Communes limitrophes Casteldaccia, Trabia Notes et références Portail de la Sicile
Altavilla Milicia

Altavilla Milicia (szicíliaiul: Autavidda Milicia vagy 'A Milicia) település Olaszországban, Szicília régióban, Palermo megyében. Lakosainak száma 8668 fő (2023. január 1.). Altavilla Milicia Trabia és Casteldaccia községekkel határos. Népesség A település népességének változása: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (olasz)
Altavilla Milicia

Altavilla Milicia is een gemeente in de Italiaanse provincie Palermo (regio Sicilië) en telt 5790 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 23,8 km², de bevolkingsdichtheid is 243 inwoners per km². Demografie Altavilla Milicia telt ongeveer 2223 huishoudens. Het aantal inwoners steeg in de periode 1991-2001 met 9,7% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 73 m boven zeeniveau. Altavilla Milicia grenst aan de volgende gemeenten: Casteldaccia, Trabia.
Altavilla Milicia

Altavilla Milicia – miejscowość i gmina we Włoszech, w regionie Sycylia, w prowincji Palermo. Według danych na rok 2004 gminę zamieszkiwało 5257 osób, 228,6 os./km². Bibliografia Źródło danych: Istituto Nazionale di Statistica Linki zewnętrzne Strona oficjalna. amilicia.it. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-03-12)]. (wł.).
Altavilla Milicia

Altavilla Milicia é uma comuna italiana da região da Sicília, província de Palermo, com cerca de 5.257 habitantes. Estende-se por uma área de 23 km², tendo uma densidade populacional de 229 hab/km². Faz fronteira com Casteldaccia, Trabia. Demografia Referências Links Portale su Altavilla Milicia Portale sul Santuario della Madonna della Milicia
Альтавилла-Милича

Альтави́лла-Мили́ча (итал. Altavilla Milicia; сиц. 'A Mìlicia) — коммуна в провинции Палермо, в регионе Сицилия, Италия. Территория — 23,78 км2. Население — 8 146 чел. (2015). 1 фракция — Торре-Колонна–Спероне. Мэр коммуны — Антонино Паризи (с 2014 года). Святая покровительница коммуны — Богоматерь Милицейская (Madonna di Loreto), праздник 8 сентября. География Коммуна расположена на севере провинции Палермо, примерно в 27 км от столицы. Граничит с коммунами Кастельдачча, Трабия и Тирренским морем. Климат умеренный. В Альтавилла-Миличе развито сельское хозяйство. Другой развитой отраслью местной экономики является туризм. По территории коммуны проходит железнодорожная ветка связывающая Палермо с городами Мессина, Агридженто и Катания, с железнодорожной станцией Альтавилла-Милича. История Территория будущей коммуны представляла собой феод Милича, который с XVII века стал частью владений рода Беккаделли-ди-Болонья. В 1620 году Франческо Мария Беккаделли-ди-Болонья обратился к властям Сицилийского королевства за разрешением на основание здесь поселения. 15 сентября 1621 года король Филипп III пожаловал ему это право, предоставив лицензию на основание населённого пункта под названием Альта Вилла, то есть «верхняя деревня». Первый план поселения был создан архитектором и скульптором Мариано Смирильо, автором урны святой Розалии и скульптур на зданиях Кватро Канти в Палермо. До плановой застройки на этом месте находилась укрепленная ферма, которая была прикреплена к мельнице. Указом президента Итальянской Республики № 12 000 от 17 ноября 1992 года, зарегистрированным 19 января 1993 года, Альтавилла-Милича получила свой герб и флаг, став коммуной. Примечания
Алтавила Милича

Алтавила Милича (итал. Altavilla Milicia) је насеље у Италији у округу Палермо, региону Сицилија. Према процени из 2011. у насељу је живело 5151 становника. Насеље се налази на надморској висини од 93 м. Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 7.429 становника. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Альтавілла-Мілічія

Альтавілла-Мілічія (італ. Altavilla Milicia, сиц. Altavilla Milicia) — муніципалітет в Італії, у регіоні Сицилія, метрополійне місто Палермо. Альтавілла-Мілічія розташована на відстані близько 440 км на південь від Рима, 18 км на південний схід від Палермо. Населення — 8142 особи (2014). Щорічний фестиваль відбувається 6, 7, 8 вересня. Покровитель — Madonna della Milicia. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживали 153 іноземці з 37 країн, серед них 69 громадян країн Євросоюзу. Сусідні муніципалітети Кастельдачча Трабія Див. також Список муніципалітетів метрополійного міста Палермо Примітки
Матей (евангелист)

Матей (на арамейски: ܡܰܬ݁ܰܝ‎, на старогръцки: Μαθθαῖος) е еврейски религиозен деец, един от 12-те апостоли на християнството и автор на първото от четирите канонични Евангелия (Евангелие от Матей). Като светец се празнува от Православната църква на 16 ноември, а от Римокатолическата църква на 21 септември. Биография Матей е роден в гр. Капернаум, Галилея, където е работил като събирач на данъци (митар) за властника на Галилея – Ирод Антипа. Според Евангелието от Матей (Мат. 9:9) на брега на Тивериадското езеро, там, където се събирали данъците, Иисус Христос се спрял, призовал Матей да върви след него и той го последвал, като станал един от неговите дванадесет ученици. Осем години след Възнесението по молба на йерусалимските християни Матей написал своето евангелие, в което разказва за живота и делото на Иисус Христос. По преданието проповядва на евреите в Йерусалим, след това в Персия и Етиопия. Умира като мъченик. Иконография Изобразява се от 4 век символично в тетраморфа като човек (по блаж. Йероним) или ангел (по Григорий Турски). Външни препратки Св. апостол и евангелист Матей – кратко животоописание
Matouš (evangelista)

Svatý Matouš Evangelista (hebrejsky מתי, tj. „dar Boží“, řecky Ματθαίος) byl apoštol a údajný autor Evangelia podle Matouše. Jeho otec se údajně jmenoval Alfeus, což by mohlo znamenat, že byl bratrem apoštola Jakuba, jehož otec se jmenoval stejně. Život O jeho životě je známo velmi málo. V bibli je zmiňován jako celník či výběrčí daní v Kafarnaum, v Lukášově a Markově evangeliu je nazýván Levi, vzhledem k tomu, že zbytek textu, který se k těmto osobám váže, je ve všech evangeliích prakticky identický, všechno nasvědčuje tomu, že jde o tutéž osobu. Je možné, že se zprvu skutečně jmenoval Levi a jméno Matouš přijal až v pozdějším věku. Poté, co byl přijat mezi Kristovy učedníky, uspořádal pro ně velkou hostinu. Poslední zmínka o něm je ve Skutcích apoštolů. Je také zmiňován v apokryfních textech, jako je Tomášovo evangelium, což svědčí o jeho velkém významu pro prvotní církev. Evangelium podle Matouše dle legendy nadiktoval dlouhou dobu po Kristově smrti, a to v Etiopii, kam odešel, a kde byl zabit. Úcta Detaily ohledně jeho umučení jsou sporné, datum zcela neznámé (svátek svatého Matouše se slaví 21. září v západních církvích a 16. listopadu ve východních církvích). Ani informace, že zemřel v Etiopii, není zcela jistá. Učenec a církevní otec Epifanus klade umučení evangelisty Matouše do Hierapolis. Mimoto dokument ze čtrnáctého století uvádí jako místo hrobu evangelisty Matouše jakési „místo, zvané Issyk-Kul“ (ztotožnění s jezerem Issyk-Kul v Kyrgyzstánu je s největší pravděpodobností nesprávné). Jeho ostatky byly přeneseny do Kampánie, poté do Salerna, kde jsou v kryptě tamní katedrály dodnes. Ve výtvarném umění je svatý Matouš zobrazován většinou s andělem, který mu podle legendy diktoval slova jeho evangelia. Z jeho zobrazení je nejslavnější obraz Povolání svatého Matouše od Caravaggia, umístěný v římském kostele San Luigi dei Francesi. Svatý Matouš je patronem účetních, celníků a výběrčích daní, města Salerna a dalších. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Matthew the Evangelist na anglické Wikipedii. Literatura SCHAUBER, Vera; SCHINDLER, Hanns Michael. Rok se svatými. 2. vyd. Kostelní Vydří: Karmelitánské nakladatelství, 1997. 702 s. ISBN 80-7192-304-4. Související články Seznam světců a mučedníků katolické církve Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Matouš na Wikimedia Commons
Matthæus

Matthæus (fra græsk Matthaios) levede i det 1. århundrede. Matthæus, der var tolder, omtales i Matthæusevangeliets kapitel 9, hvor det ganske kort fortælles, at han sad ved toldboden, da Jesus kom forbi og sagde "Følg mig!", hvilket Matthæus gjorde. I de andre evangelier er denne person dog ikke Matthæus men Levi, og Markus tilføjer, at han er søn af Alfeus. Ellers omtales Matthæus i Det Nye Testamente kun i forbindelse med apostel-listerne i de fire evangelier og Apostlenes Gerninger. Papias, der var biskop i Hierapolis i Lilleasien i det 2. århundrede, tillagde Matthæus forfatterskabet til Matthæusevangeliet med ordene "Matthæus sammenstillede ordene på hebraisk, og enhver oversatte dem, som han kunne det". Det er dog usandsynligt, at det nye testamentes Matthæus skulle være forfatteren til Matthæusevangeliet. Matthæusevangeliet bærer desuden tydeligt præg af at have haft bl.a. Markusevangeliet som forlæg, og man kan næppe forestille sig, at en apostel og øjenvidne til Jesus skulle basere sit evangelium på andenhåndskilder. I lighed med de øvrige evangelier må forfatteren til Matthæusevengeliet derfor anses for anonym. Matthæus' evangelistsymbol er et bevinget menneske. Se også Markus Lukas Johannes Kildehenvisning Politikens Bibelleksikon, 1992 Gads Danske Bibelleksikon, 1982 Det Nye Testamente, 1992 Det nye testamente og de første kristne årtier, Bent Noack, 1994
Sveti Matej

Sveti Matej, apostol i evanđelist, kršćanski svetac, pisac Evanđelja po Mateju i propovjednik. Životopis U Novom zavjetu Evanđeoski tekstovi i Djela apostolska navode Mateja na svim popisima dvanaestorice Isusovih učenika. Prema evanđeljima, bio je carinik, sakupljač poreza na putu koji je, kod Kafarnauma prelazio iz Galileje u Siriju, te je pripadao skupini ljudi, koji su bili neomiljeni i često korumpirani, te od ostalih Židova smatrani i obredno nečistima. Obratio se nakon što ga je osobno Isus posjetio i blagovao u njegovoj kući. Spremno se odazvao pozivu slijediti Isusa, a prije nego što je to učinio, priredio je svečanu gozbu za rođake i prijatelje. Kasnije je taj događaj opisao u svojem Evanđelju po Mateju. U kasnijoj predaji Kasnija predaja o Mateju donosi mnogo više pojedinosti o njegovu životu. Kao Isusov apostol i propovijednik, obraćao se najprije Židovima te im je prije nego što ih ostavi, napisao Evanđelje na njihovu jeziku. Bio je to aramejski jezik, kojim su tada govorili Židovi u rimskoj Judeji. O tome svjedoče neki stari crkveni oci, no u današnjem tekstu Matejeva evanđelja pisanog grčkim jezikom nema jasnih tragova njegova prijevoda s aramejskog. Prema nekim predajama, propovijedao je Židovima oko 15 godina, uključujući i židovske enklave u Etiopiji i na Istoku. Evanđelje po Mateju Matej u svojem evanđelju želi pokazati da je Isus Bogom obećani Mesija te da se u njemu ostvaruju i obistinjuju sva starozavjetna proročanstva i obećanja. Ta je značajka očita za Matejevo evanđelje od početka do kraja. Rodoslovljem na početku dokazuje, da je Isus Davidov potomak po tijelu. Djevičansko Isusovo začeće obistinjuje Izaijino proročanstvo, a rođenje u Betlehemu Mihejevo. Štovanje Od 954. godine njegove se relikvije nalaze u Salernu, u Italiji, a oko 1080. g. položene su u crkvu podignutoj njemu u čast, koju je osobno posvetio papa sv. Grgur VII. Uz njega na slikama, često je anđeo koji drži pero. Zaštitnik je grada Salerna, carinika, poreznika, bankara, zaštitara, brokera, računovođa i knjižničara. Blagdan mu je u Katoličkoj Crkvi 21. rujna, a u pravoslavnim crkvama 16. studenoga (ako se koristi julijanski kalendar onda je to po gregorijanskom 29. studenoga). Vanjske poveznice
Máté apostol

Máté apostol, Szent Máté, Máté evangélista (? – kb. 60), vagy másik nevén Lévi ben Halfai egyike lehetett Jézus első követőinek és apostolainak. Az ókeresztény hagyomány szerint a négy evangélium íróinak egyike. Személye, élete Neve a héber Matthai (a Mattitjahu rövidebb alakja) szóból származik, jelentése: Jahve ajándéka. Eredetileg vámszedő volt, amely foglalkozást (és annak zsidó űzőit) az izraeliták megvetették, mivel a Római Birodalom számára (is) dolgoztak, s többnyire a saját zsebükre is. A zsinagógákban sem imádkozhattak. Máté Kafarnaumban (szülőhelyén) működött, ahol – találkozván Jézussal – felhagyott addigi munkájával és követte Jézust (Máté 9,9 Márk 2,14 Lukács 5,27-32). Jézus halála után ő is elhagyta Palesztinát, és Etiópiában hirdette az örömhírt. Később hitének megtagadását követelték tőle, de ő ezt nem tette meg, és ezért halálra kínozták. Emléknapja: szeptember 21. A Máté evangélium kérdése Máté neve alatt maradt fenn egy evangélium, mely Jézus életét foglalja össze születésétől egészen feltámadásáig (megírt időtartam i. e. 2 – i. sz. 33). A hagyományos álláspont szerint ez az evangélium eredetileg héber nyelven íródott i. sz. 50 környékén. Erre utal Szent Jeromos De viris illustribus című munkája, amelynek 3. fejezetében ezt mondja; „Máté, akit Lévinek is hívtak, s aki adószedőből lett apostol, először héber nyelven és héber betűkkel írta meg a Krisztusról szóló evangéliumot Júdeában”. Jeromos hivatkozik ennek az evangéliumnak a létezésére; héber szöveggel még az i. sz. negyedik században is megvolt Pamphilusnak, Eusebius mesterének könyvtárában Caesareában. Órigenész az evangéliumokról szóló fejtegetéseiben Euszebioszt idézte: „Az első írás… Mátétól való… s héber nyelven íródott azoknak, akik a judaizmusból jöttek, hogy higgyenek.”. Tekintve, hogy a hivatkozások a héber nyelvre utalnak, így az első példány nagy valószínűséggel egyenesen Mátétól héber nyelven íródott. (Elképzelhető az, hogy egy Máté tanítványi köréhez tartozott személy később átírta görög nyelvre, mivel akkortájt a római birodalomban az volt az általánosan használt nyelv. De nem zárható ki, hogy maga Máté írta át később.) Mai biblikusok kétségbe vonják mind a keletkezés időpontját, mind az eredeti nyelvére vonatkozó hagyományt (arám Máté-elmélet), mind pedig Máté apostol szerzőségét, és a szöveg keletkezését Máté halálának hagyomány szerinti időpontjánál is későbbre, Kr. u. 80-90 közöttre teszik görög nyelven. Neve alatt fennmaradt iratok Máté evangéliuma Pszeudo-Máté evangéliuma (Máté gyermekség evangéliuma) Jegyzetek Források katolikus.hu További információk Josef Ernst: Máté. Egy teológus portréja; ford. Kocsi György, Friesz Enikő, Imre Szabina; Kairosz, Budapest, 2012 (Kairosz bibliai tanulmányok) Pausch Alfons: Máté, a vámszedőből lett apostol. A pénzügyi dolgozók védőszentje; ford. Rátki Emőke; NAV, Budapest, 2021
Matteüs (apostel)

Matteüs, Matthias of Mattheüs (Koinè: Ματθαίος, Matthaíos, een hellenisering van het Hebreeuwse מתי/מתתיהו, Mattay of Mattithyahu, "geschenk van JHWH") was een van de twaalf apostelen van Jezus. Matteüs wordt traditioneel gezien als de schrijver van het Evangelie volgens Matteüs. Sinds het vroege christendom wordt hij vereenzelvigd met de Levi uit Marcus 2:14 vanwege de parallel met Matteüs 9:9-13, maar het is niet zeker of het om dezelfde persoon gaat. In een tetramorf van de evangelisten wordt Matteüs sinds de 4e eeuw afgebeeld als mens, meestal met vleugels zoals een engel. Leven Nieuwe Testament Volgens Matteüs 9:9 "zag [Jezus] bij het tolhuis een man zitten die Matteüs heette, en hij zei tegen hem: 'Volg mij'. Hij stond op en volgde hem." Jezus was daarna bij Matteüs thuis om een maaltijd te nuttigen, waarbij een groot aantal tollenaars en zondaars deelnamen. Dit speelde zich af in Kafarnaüm, waar zowel Matteüs als Jezus woonden (Matteüs 9:1 i.c.m. 4:13). In Marcus 2:14 en Lucas 5:27–28 staat hetzelfde verhaal, waarbij de man bij het tolhuis Levi heette in plaats van Matteüs. Volgens Marcus was deze Levi de zoon van Alfeüs. Door de overeenkomsten tussen deze verhalen worden Matteüs en Levi al sinds het vroege christendom als dezelfde persoon beschouwd, vooral nadat Hiëronymus deze identificatie ondersteunde. Als Matteüs inderdaad een tollenaar was, was hij zeer waarschijnlijk belezen en kon hij uitstekend Koinè-Grieks schrijven. De Joden in zijn omgeving hebben hem mogelijk veracht als collaborateur met de Romeinen. Verder wordt Matteüs uitsluitend genoemd in de opsommingen van de twaalf apostelen in Matteüs 10:3, Marcus 3:18, Lucas 6:15 en Handelingen 1:13. Latere tradities Kerkvaders als Ireneüs en Clemens van Alexandrië beweerden dat Matteüs het evangelie aan de Joodse gemeenschap in Judea predikte en daarna naar andere landen ging. Schrijvers in die periode spreken elkaar tegen als het gaat om welke landen Matteüs zou hebben bezocht. Sommige bronnen zeggen dat hij rond het jaar 42 Palestina verliet om als missionaris in Ethiopië, Mesopotamië of Perzië te gaan werken. De Rooms-Katholieke Kerk en Oosters-orthodoxe kerken geloven dat Matteüs als martelaar stierf. De Babylonische Talmoed suggereert dat hij werd terechtgesteld (Sanhedrin 43a), maar dit werd ontkend door Heracleon, een gnostisch christen die al in de 2e eeuw als een ketter werd beschouwd. Andere bronnen spreken van een natuurlijke dood, andere van een dood door onthoofding, neergestoken worden met een dolk bij het altaar of verbranding in Syrië of Arabië. Verering Matteüs' feestdag wordt gevierd op 21 september (in de Orthodoxe Kerk op 16 november) en op 30 juni met de andere twaalf apostelen. Hij is de patroon van de boekhouders, bankiers, douanebeambten, geldwisselaars, veiligheidsbeambten en beursmakelaars en van de stad Salerno. Hij wordt ook aangeroepen tegen drankzucht.
Matei Evanghelistul

Apostolul Matei, cunoscut și ca Matei Evanghelistul, (n. secolul I d.Hr., Galileea, Herodian tetrarchy⁠(d) – d. 74 d.Hr., Aethiopia⁠(d)) este în tradiția creștină autorul Evangheliei după Matei, una din scrierile Noului Testament. Un apostol a fost numit „Matei” în „Evanghelia după Matei” (Matei 9:9) și „Levi” în Evangheliile după Marcu (Marcu 2:14) și după Luca (Luca 5:27). „Evanghelia după Ioan” nu-l amintește. Simbolul lui este un înger. Vameș din Galileea, în slujba tetrarhului Herodes Antipas. Se spune că ar fi întreprins călătorii misionare în Persia și Etiopia. Tradiția susține că apostolul Matei ar fi fost asasinat (străpuns cu o spadă, prin spate, în timp ce se afla lângă un altar) din ordinul regelui etiopian Eggipus, în urma unor intrigi de curte. Evanghelia după Matei a fost scrisă în limba greacă (nu este o traducere). Bibliștii sunt de multă vreme în mod covârșitor de acord cu această teză. Nu există niciun izvor istoric de încredere care să arate că autorul Evangheliei după Matei s-ar fi numit în realitate Matei, evanghelia sa fiind publicată în mod anonim: Autorul acestei scrieri nu a fost martor la viața lui Isus și nici măcar nu susține că descrie în evanghelie evenimente la care ar fi fost martor: Vezi și Apostolii San Mateo Note Bibliografie Porter, Stanley E. (2006). „Language and Translation of the New Testament”. În Rogerson, J.W.; Lieu, Judith M. The Oxford Handbook of Biblical Studies. Oxford University Press. ISBN 978-0199254255. Legături externe Despre Apostolul Matei la enciclopedia OrthodoxWiki Autorul primei Sfinte Evanghelii[nefuncțională], 16 noiembrie 2009, Adrian Agachi, Ziarul Lumina