NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Аеродром Венеција

Аеродром Марко Поло Венеција (итал. Aeroporto di Venezia Marco Polo) је ваздушна лука великог туристичког светског одредишта, града Венеције, смештен 8 km северно од града, код села Тесера, па је аеродром је међу Италијанима познат као Тесера.. То је четврта по промету ваздушна лука у Италији - 2018. године промет путника је био преко 11 милиона. Аеродром је авио-чвориште за нискотарифне авио-компаније „Изиџет” и „Волотеу”. Историја Са стране улице Виа Орланда (где се данас налази паркинг) налазио се аеродром Бацера, где је 23. маја 1915. стигла 4. извиђачко-борбена ескадрила до 8. септембра, а у августу 1915. француска ескадрила N 92 i - N 392 - N 561, названа „Escadrille de protection de Venise”, која се састојала од 3 Nieuport 10 до следећег децембра и аеродрома Cà Tessera где је 3. новембра 1917. стигла 38. ескадрила до 28. маја 1918, 11. новембра 1917. 39. ескадрила до 14. маја 1918. и 5. септембра 1918. ту је формирана Gruppo speciale Aviazione I до 21. новембра 1918. Камен темељац за садашњи аеродром је положен 29. марта 1958., а отворен 31. јула 1961. Брзо је постао референтни аеродром у Венету, заменивши претходни аеродром Венеција-Лидо. Терминал Аеродромски терминал има три спрата: приземље за доласке и други спрат за одласке. Зона за одласке има 70 шалтера за чекирање и два салона на страни аеродрома. „Тинторето салон“ је за путнике Скајтима, а „Марко Поло соба“ је за све остале путнике. Трећи спрат терминала садржи канцеларије за оперативну компанију и авио-компаније. Спрат за одласке има одвојене просторије за шенгенске и нешенгенске летове. Авио-компаније и дестинације Следеће авио-компаније које обављају редовне и чартер летове до и из Венеције: Статистика Референце Спољашње везе Званична страница аеродрома (енг.)
Venedig Marco Polos flygplats

Venedig Marco Polos flygplats (IATA: VCE, ICAO: LIPZ) (även: Venedig-Tesseras flygplats) (italienska: Aeroporto di Venezia Marco Polo, Aeroporto di Venezia-Tessera) är en internationell flygplats utanför Venedig i Italien. Den ligger på fastlandet, 8 km norr om Tessera, en frazione i kommunen Venedig som gränsar till Mestre. På grund av att Venedig är en viktig semesterdestination, inkommer det flygplan från Europas storflygplatser samt långdistansflygningar i säsong från USA, Kanada och Mellanöstern. Med 9 624 748 passagerare som trafikerade flygplatsen 2016 och över 90 000 landningar är det Italiens femte största flygplats. Flygplatsen är uppkallad efter den venetianska upptäcktsresanden Marco Polo. Det existerar även en till flygplats i Venedigs storstadsområde, Trevisos flygplats. Den kallas ofta inofficiellt Venedig-Trevisos flygplats och trafikeras i princip uteslutande av lågprisflygbolagen Ryanair och Wizz Air. Se även Trevisos flygplats Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Venice Marco Polo Airport, 26 maj 2017. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Venedig Marco Polos flygplats.
Венеція-Тессера

Аеропорт Венеція-Марко Поло (італ. Aeroporto di Venezia Marco Polo та італ. Aeroporto di Venezia-Tessera (IATA: VCE, ICAO: LIPZ) — міжнародний аеропорт Венеції, Італія. Розташований за 8 км на північ від центру Венеції у місті Тессера. Є хабом для авіаліній: Volotea easyJet Ryanair WizzAir Термінал Сучасний термінал відкрито в 2002 році Аеропорт управляється компанією SAVE SpA. Аеропорт названо на честь венеційського мандрівника Марко Поло. Термінал аеропорту має три поверхи: перший поверх для прибуття і другий поверх для відльоту. Термінал має 70 стійок реєстрації та два VIP-лаунжі: «Lounge Tintoretto» для клієнтів SkyTeam і «Marco Polo Room» для клієнтів усіх інших компаній. На третьому поверсі терміналу розташовані офіси обслуговуючих компанії та авіакомпаній. Зона відльоту розокремлена для Шенгенських та не-Шенгенських рейсів. Авіалінії та напрямки, травень 2022 Пасажирські Статистика Див. також Венеція-Тревізо Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Венеція-Тессера Офіційний сайт [Архівовано 9 квітня 2014 у Wayback Machine.]
Aeroport de Nàpols-Capodichino

L'Aeroport de Nàpols-Capodichino "Ugo Niutta" (codi IATA: NAP, codi OACI: LIRN) (en italià: Aeroporto di Napoli-Capodichino "Ugo Niutta") és un aeroport que dona servei a Nàpols. Està localitzat a 5,9 km al nord-est de la ciutat, dins el districte de Capodichino. La seva infraestructura consta de dos edificis terminals: la Terminal 1, utilitzada per als vols comercials programats, i la Terminal 2, utilitzada per als vols xàrter. L'Aeroport de Nàpols-Capodichino és utilitzat, encara avui en dia, com a base aèria militar per a la Força Aèria Italiana i per la Marina dels Estats Units. L'any 2010, va gestionar 5.584.114 passatgers, i esdevingué el segon aeroport més important del sud de la península Itàlica (després de l'Aeroport de Catània-Fontanarossa) i el setè aeroport més transitat d'Itàlia. Aerolínies i destinacions Referències Enllaços externs Pàgina web oficial de l'Aeroport de Nàpols-Capodichino Arxivat 2011-03-01 a Wayback Machine. Informació de l'aeroport del World Aero Data
Aéroport de Naples-Capodichino

L'aéroport international de Naples-Capodichino (code IATA : NAP • code OACI : LIRN) est situé à 6 km au nord de la ville de Naples et à Casoria. Créé en 1910, ce fut d'abord un aérodrome militaire. En 2019, l'aéroport a accueilli 10,8 millions de passagers et il est classé 5e aéroport le plus fréquenté d’Italie. Il porte le nom d'un aviateur de la Première Guerre mondiale, Ugo Niutta. Situation Aérogares L'aéroport possède deux terminaux : le premier, le plus important, et le deuxième, réservé aux vols charters. Statistiques Graphique Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Zoom sur l'impact du covid de 2019-2020 Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Tableau Compagnies aériennes et destinations Références Portail des transports Portail de l’aéronautique Portail de Naples
Nápolyi nemzetközi repülőtér

A Nápolyi nemzetközi repülőtér (IATA: NAP, ICAO: LIRN) Dél-Olaszország legnagyobb nemzetközi repülőtere. Nápoly Capodichino körzetében fekszik. Elérhető autópályán (A1) illetve tömegközlekedéssel (autóbusz). Tervezik, hogy 2011-re az 1-es metróvonalat meghosszabbítják a repülőtérig. Két terminálja van: az 1-es terminált használják a menetrend szerinti járatok, míg a 2-es terminál a charterjáratok számára van fenntartva. Üzemeltetője a Gesac S.p.a., mely a BAA Group tagja (a Liszt Ferenc nemzetközi repülőteret is üzemeltető cég). A nápolyi, Olaszország ötödik legforgalmasabb repülőtere, Dél-Olaszországon belül pedig a legforgalmasabb. Emellett az Easyjet, Ryanair és Volotea légitársaságok egyik bázisaként funkcionál. Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Nápolyi nemzetközi repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-11-19): Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk A repülőtér honlapja World Aero Data A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto di Napoli

Luchthaven Napels (Italiaans: Aeroporto di Napoli, officiële naam: Ugo Niutta) (IATA: NAP, ICAO: LIRN) is de luchthaven van Napels. Het is gelegen op 5,9 km ten noordoosten van het centrum van de stad Napels, net nog binnen het grondgebied van de stad in de wijk San Pietro a Patierno. De luchthaven heeft twee terminals: Terminal 1 is voor de lijnvluchten en Terminal 2 wordt gebruikt voor chartervluchten. De luchthaven wordt geëxploiteerd door GE.SAC, een bedrijf dat gedeeltelijk in handen is van het Britse luchthavenbedrijf BAA. Met meer dan 8,5 miljoen reizigers in 2017, was het dat jaar de op zes na drukste luchthaven van Italië. Ook wordt de luchthaven gebruikt door de Italiaanse en Amerikaanse luchtmacht. Passagiers De passagiersaantallen tussen 2000 en 2019: 2000: 4.136.508 passagiers (+13%) 2001: 4.003.001 passagiers (−3,2%) 2002: 4.132.874 passagiers (+3,2%) 2003: 4.587.163 passagiers (+11%) 2004: 4.632.388 passagiers (+1%) 2005: 4.588.695 passagiers (−0,9%) 2006: 5.095.969 passagiers (+11,1%) 2007: 5.775.838 passagiers (+13,3%) 2008: 5.642.267 passagiers (−2,3%) 2009: 5.322.161 passagiers (−5,7%) 2010: 5.584.114 passagiers (+4,9%) 2011: 5.768.873 passagiers (+3,3%) 2012: 5.801.836 passagiers (+0,6%) 2013: 5.444.422 passagiers (−6,2%) 2014: 5.960.035 passagiers (+9,5%) 2015: 6.163.188 passagiers (+3,4%) 2016: 6.775.988 passagiers (+9,9%) 2017: 8.577.507 passagiers (+26,6%) 2018: 9.932.029 passagiers (+15,8%) 2019: 10.860.068 passagiers (+9,3%) Externe links Officiële website Luchthaven Napels Overzicht van bestemmingen vanuit Luchthaven Napels
Port lotniczy Neapol

Port lotniczy Neapol – międzynarodowy port lotniczy położony 7 km od centrum Neapolu. Jest największym portem lotniczym w Kampanii i jednym z największych we Włoszech. W 2023 obsłużył blisko 12,4 milionów pasażerów, co uplasowało go na 4 miejscu w kraju. Linie lotnicze i połączenia Przypisy
Aeroporto Internacional de Nápoles

Aeroporto Internacional de Nápoles-Capodichino (IATA: NAP, ICAO: LIRN) (italiano: Aeroporto internazionale di Napoli-Capodichino "Ugo Niutta") é o aeroporto internacional que serve Nápoles, a sua cidade metropolitana e a região da Campânia. Localizado a 3,2 NM (5,9 km; 3,7 milhas) norte-nordeste da cidade de Nápoles, na área de Capodichino do distrito de San Pietro a Patierno, o aeroporto é oficialmente denominado Aeroporto di Napoli-Capodichino Ugo Niutta, em homenagem ao piloto condecorado da Primeira Guerra Mundial Ugo Niutta. Principais companhias aéreas easyJet Ryanair Wizz Air Referências
Aeroportul Internațional Napoli

Aeroportul Internațional Napoli (IATA: NAP, ICAO: LIRN) este un aeroport din San Pietro a Patierno⁠(d), Municipality 7 of Naples⁠(d), Napoli, città metropolitana di Napoli⁠(d), Campania, Italia ce deservește zona Napoli. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 13.271.522 de pasageri. A fost deschis în 1925 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 83 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de BAA. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 06/24 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.641 m × . Terminale Linii aeriene și destinații Următoarele companii aeriene operează pe acest aeroport: Wizz Air asigura următoarele legături către România: Brașov, București Otopeni, București-Băneasa, Cluj, Craiova, Timișoara Note Vezi și Legături externe Legături de pe aeroportul Napoli (prezentare grafică actuală)
Аеродром Напуљ

Аеродром „Уго Нијута” Напуљ-Каподићино (итал. Aeroporto di Napoli-Capodichino „Ugo Niutta”) је ваздушна лука великог италијанског града Напуља, главног града покрајине Кампаније. Аеродром је смештен 6 km северно од града, код предграђа Каподићино. Напуљска ваздушна лука је последњих година једна од најпрометнијих у Италији. 2022. године промет путника је био близу 11 милиона. Аеродром је авио-чвориште за нискотарифне авиопревознике: „Изиџет”, „Рајанер”, „Визер” и „Волотеу”. Референце Спољашње везе Званична страница аеродрома
Chiesa di Santa Maria (Castelnuovo del Garda)

La chiesa di Santa Maria, anche chiamata chiesa di Santa Maria Nascente, è la parrocchiale di Castelnuovo del Garda, in provincia di Verona, vicino al lago di Garda. Risale al XIX secolo. Storia Sin dal XIII secolo la comunità di Castelnuovo fece riferimento alla chiesa romanica di Santa Maria, che sorge a breve distanza, e che fu sede parrocchiale dal 1448. In seguito tale edificio, con l'erezione della nuova parrocchiale, divenne oratorio. Nel primo decennio del XIX secolo venne decisa l'erezione di un luogo di culto di maggiori dimensioni e più adatto a soddisfare le necessità dei fedeli; il progetto venne affidato a Luigi Trezza. Ancor prima che i lavori strutturali venissero ultimati il catino absidale fu decorato a tempera con l'immagine dello Sposalizio di Maria dal veronese Paolo Giovanni Pellesina. Durante la prima guerra d'indipendenza italiana, l'11 aprile del 1848, la torre campanaria e la facciata della chiesa vennero gravemente danneggiati da colpi di artiglieria austriaci e in seguito fu necessario restaurare l'edificio. Questo fu reso possibile non solo grazie al contributo dei fedeli e della diocesi veronese, ma anche alla solidarietà della diocesi di Milano. La solenne consacrazione venne celebrata nel 1888 dal futuro vescovo di Verona Bartolomeo Bacilieri. Gli ultimi interventi conservativi si sono avuti nel 1998 e poi tra il 2004 e il 2006, quando si sono restaurate le coperture del tetto, gli affreschi e le decorazioni murali. Descrizione La facciata dell'edificio, in stile neoclassico, è orientata a sud. Come torre campanaria viene utilizzata quella romanica del vicino oratorio di Santa Maria, parrocchiale sino all'inizio del XIX secolo. L'interno è a sala unica ed il presbiterio è rialzato e raccolto nell'abside a semicerchio. All'altar maggiore si affiancano gli altari laterali e la copertura è una grande volta a cupola a base ottagonale. La sala è pavimentata con calcare di tonalità bianche e rosa. La pala raffigurante Madonna in Gloria con Sant'Antonio, Santa Caterina e Santa Lucia, sull'altare del Rosario, è attribuita a Felice Brusasorzi. L'organo è stato costruito nel 1884 da William George Trice. Note Voci correlate Oratorio di Santa Maria (Castelnuovo del Garda) Castelnuovo del Garda Parrocchie della diocesi di Verona Diocesi di Verona Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Santa Maria Collegamenti esterni Chiesa di Santa Maria - Castelnuovo del Garda, su BeWeB - Beni Ecclesiastici in web. URL consultato il 12 febbraio 2020.
Лаго Албано

Лаго Албано (на италиански: Lago Albano или Lago di Castel Gandolfo) е езеро в планините Албани в регион Лацио в Средна Италия, югоизточно от Рим. На брега му е разположен град Кастел Гандолфо. То се е образувало преди 69 000 години в калдерата на угаснал вулкан. Езерото е с обиколка 10 км, с повърхност от 6 км² и дълбоко до 170 м. През времето на Римската империя се казва Albanus Lacus. На западния бряг на езерото, на скалистия хълм на планината Албани, където е днешния Кастел Гандолфо, лятната резиденция на папите, се намира Алба Лонга.
Albanské jezero

Albanské jezero (italsky Lago Albano, také Lago di Castelgandolfo) se nachází v Albanských horách v centrální italské oblasti Latium, jihovýchodně od Říma. Je to složitě vytvořený maar, který vznikl v kaldeře starého vulkánu. Často je mylně označováno jako kráter sopečného komplexu Vulcano Laziale. Popis a vznik S obvodem asi 10 km má rozlohu 6 km². Je hluboké až 170 m. Hladina vody v jezeře je regulována starodávným odvodňovacím tunelem, který byl údajně postaven v roce 398 před Kristem (podle věštírny v Delfách). Od sousedního jezera Nemi ho odděluje hora Monte Cavo. Takzvaná Artemisio-Tuscolana-Caldera, ve které se později formovalo jezero Albano, vznikla během období erupce se 6 velkými explozivními erupcemi před 560 000 a 350 000 lety. Objem vyvržených sopečných materiálů činil nejméně 280 kubických kilometrů. V sopečném kráteru se později v důsledku freatomagmatických erupcí vytvořily nové vulkanické objekty a explosivní krátery (maary) a asi před 69 000 lety tak výbuchem maaru vzniklo dnešní jezero Albano. Historické zprávy o erupcích v římských dobách jsou nejisté, ale seismické roje s dobou trvání až 2 roky byly potvrzeny. Poslední významné (k lednu 2017) nastaly v letech 1989 a 1990. Od poloviny 90. let 20. století hladina jezera významně poklesla. Důvodem je velké množství vody využívané okolními komunitami a papežskými zahradami. Jezero je pojmenováno podle města Albano Laziale, ale jezero samotné patří do katastru obce Castel Gandolfo. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Albaner See na německé Wikipedii. Literatura Renato Funiciello, Guido Giordano, Donatella De Rita, Maria Luisa Carapezza, Franco Barberi: L’attività recente del cratere del Lago Albano di Castelgandolfo. Ve: Rendiconti Lincei. Scienze Fisiche e Naturali. Svazek 13, č. 3, 2002, S. 113–143. Dmitri Rouwet, Giovanni Chiodini, Cecilia Ciuccarelli, Alberto Comastri, Antonio Costa: Lago Albano, the “anti-Nyos-type” lake: The past as a key to the future. Ve: Journal of African Earth Sciences. Svazek 150, únor 2019, S. 425–440, Externí odkazy Galerie Albanské jezero na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Albanské jezero na Wikimedia Commons Albanské jezero na mapy,cz
Albanosøen

Albanosøen eller Albanersøen er en lille kratersø i Albanerbjergene i Lazio i Italien, omkring 25 km sydøst for Rom. På en høj over indsøen ligger Castel Gandolfo, hvor paven har en villa. I Romerriget var den kaldt Albanus Lacus og i nærheden stod Alba Longa. Med en dybde på op til 170 meter er det den dybeste sø i Lazio. Den er cirka 3,5 km lang og 2,3 km bred og er dannet af to vulkankratere. Ryggen mellem de to kratere ligger midt i indsøen på 70 meters dybde. Under Sommer-OL 1960 i Rom var disciplinerne i roning afholdt her. Eksterne henvisninger
Albaner See

Der Albaner See (italienisch Lago Albano, auch Lago di Castelgandolfo) ist ein See in den Albaner Bergen der mittelitalienischen Region Latium südöstlich von Rom. Er wird oft fälschlich als Krater eines Vulkans, des Komplexes des Vulcano Laziale, bezeichnet, ist jedoch ein kompliziert gebautes Maar, das sich in der Caldera eines alten Vulkans gebildet hat. Der See hat bei einem Umfang von etwa 10 km eine Fläche von 6 km² und ist bis zu 170 m tief. Der Wasserstand des Albaner Sees wird durch einen antiken Abflusstunnel geregelt, der (angeblich nach einem Spruch des Orakels von Delphi) 398 v. Chr. angelegt wurde. Durch den Monte Cavo wird der Albaner See vom benachbarten Nemisee getrennt. Die sogenannte Artemisio-Tuscolana-Caldera, in der sich später der Albaner See bildete, wurde während einer Ausbruchsperiode mit sechs großen, explosiven Eruptionen vor 560.000 sowie 350.000 Jahren gebildet. Das Ausbruchsvolumen betrug mindestens 280 Kubikkilometer. In dem Kraterkessel bildeten sich später neue Vulkangebäude und Krater durch phreatomagmatische Explosionen, und vor etwa 69.000 Jahren entstand der heutige Albaner See durch eine Maar-Explosion. Historische Meldungen über Ausbrüche in römischer Zeit sind unsicher, jedoch sind seismische Schwärme mit einer jeweiligen Dauer von bis zu zwei Jahren gesichert. Der (Stand Januar 2017) letzte bedeutsame ereignete sich in den Jahren 1989 und 1990. Seit Mitte der 1990er Jahre ist der Wasserspiegel des Sees deutlich gesunken. Der Grund dafür ist der große Wasserverbrauch der umliegenden Kommunen und der päpstlichen Gärten. Namensgebend für den See ist die Stadt Albano Laziale, der See selbst gehört allerdings zum Gemeindegebiet von Castel Gandolfo. Im Rahmen der Olympischen Sommerspiele 1960 in Rom wurden auf dem See die Ruder- und Kanuregatten ausgetragen. Bildergalerie Literatur Renato Funiciello, Guido Giordano, Donatella De Rita, Maria Luisa Carapezza, Franco Barberi: L’attività recente del cratere del Lago Albano di Castelgandolfo. In: Rendiconti Lincei. Scienze Fisiche e Naturali. Band 13, Nr. 3, 2002, S. 113–143, doi:10.1007/BF02904490 (italienisch, Volltext [PDF; 2,5 MB; abgerufen am 13. April 2019] Engl. Abstract: “The recent activity of the lake Albano (Castelgandolfo, Italy) maar”; mutmaßliche vulkanische Aktivität im Holozän, Lahar, Ausgasen). Dmitri Rouwet, Giovanni Chiodini, Cecilia Ciuccarelli, Alberto Comastri, Antonio Costa: Lago Albano, the “anti-Nyos-type” lake: The past as a key to the future. In: Journal of African Earth Sciences. Band 150, Februar 2019, S. 425–440, doi:10.1016/j.jafrearsci.2018.09.019 (englisch, Volltext [abgerufen am 13. April 2019] Beurteilung der Gefahr des Ausgasens von Kohlendioxid wie bei der Nyos-Katastrophe). Einzelnachweise Weblinks Karte von 1925
Lago Albano

El lago Albano (en latín Albanus lacus, italiano Lago Albano) también llamado Lago de Castelgandolfo o (equivocadamente para algunos) Lago de Albano, es un pequeño lago volcánico de Italia situado a unos 20 km al sureste de Roma, que pertenece a la localidad de Castel Gandolfo. Tiene una longitud de 3,5 km, una anchura de 2,5 km, una circunferencia de 10 km y 170 m de profundidad. Su forma es casi perfectamente ovalada. Se trata de un maar del sistema volcánico del monte Albano. En sus orillas hay varios monumentos: el Castel Gandolfo, residencia de verano del Papa, y un magnífico canal subterráneo atravesado por la escorrentía de las aguas del lago. La antigua ciudad latina de Alba Longa estaba emplazada en sus orillas. Enlaces externos
Lac Albano

Le lac Albano ou lac Albain (en latin : Albanus lacus, en italien : lago Albano) est un petit lac d'Italie situé à 24 km environ au sud-est de Rome (distance à vol d'oiseau), dans les collines des monts Albains dans la région des Castelli Romani. Géographie Il est de forme oblongue, orientée sud-est nord-ouest, long de 3,5 km, large de 2,5 km, avec 10 km de circonférence, et 170 m de profondeur. Il s'agit d'un maar du système volcanique des monts Albains. Le lac est dominé sur sa rive est par le mont Cavo et les pentes des Castelli Romani. Sur ses rives, plusieurs localités, comme Marino Laziale sur sa rive nord, Albano Laziale sur sa rive sud, et Castel Gandolfo sur sa rive ouest, cette dernière commune occupant le site de l'antique Albe-la-Longue. À Castel Gandolfo, dominant le lac Albano, se trouve le Palais apostolique du même nom, résidence de villégiature d'été des papes depuis le pontificat du pape Urbain VIII (1623-1644), ainsi que les splendides jardins dépendant du palais (Villa Barberini, Villa Cybo), d'une superficie de 55 hectares appartenant au Saint-Siège et par conséquent en extraterritorialité par rapport à l'Italie. Depuis le palais pontifical de Castel Gandolfo s'étend un magnifique panorama sur l'ensemble du lac d'Albano, le mont Cavo et les Castelli Romani. Depuis l'arrivée du pape François, le Palais apostolique et ses jardins sont mis à la disposition des visiteurs. Un canal souterrain permet l'écoulement des eaux du lac. Histoire Dans l'Antiquité se trouvait autour de ses rives une confédération de villages dont le plus important était le bourg d'Albe la Longue appelée la Ligue latine. La région fut prise par Rome dans le deuxième quart du VIIe siècle av. J.-C.. Il a accueilli les épreuves d'aviron et de canoë pendant les Jeux olympiques de Rome en 1960. Dans la culture Ce lac est un des lieux principaux de la série La Fille Dragon de Licia Troisi. Annexes Bibliographie Marie-Nicolas Bouillet et Alexis Chassang, « Albano (lac d') », dans Dictionnaire universel d’histoire et de géographie Bouillet Chassang, t. 1, Librairie Hachette, 1878 (lire sur Wikisource), p. 34. Liens externes Portail des lacs et cours d'eau Portail du volcanisme Portail du Latium Portail de la Rome antique
Meer van Albano

Het Meer van Albano of Albanomeer (Italiaans: Lago Albano of Lago Di Castel Gandolfo) is een klein vulkanisch kratermeer in Natuurpark Castelli Romani in de Albaanse Heuvels van Lazio. Het ligt nabij Castel Gandolfo. Het meer is 170 m diep, 3,5 km lang en 2,3 km breed. Het is gevormd door twee overlappende vulkanische kraters. Plutarchus vermeldt dat in 406 v.Chr. het water van het meer over de omliggende heuvels stroomde, hoewel er geen regen was gevallen en het meer ook geen voedende rivieren heeft. De daaruit voortvloeiende overstroming verwoestte velden en wijngaarden; het water stroomde uiteindelijk de zee in. Rond het jaar 400 v.Chr. legden de Romeinen/Etrusken een 1400 meter lange tunnel aan om bij een stijging van het waterpeil het water af te leiden via een afwateringskanaal. Zie ook Meer van Nemi
Albano (jezioro)

Jezioro Albano (znane również jako jezioro Castel Gandolfo) – jezioro wulkaniczne położone w regionie Lacjum, w prowincji Rzym, w Górach Albańskich. W starożytności nazywane było Albanus Lacus. Maksymalna głębokość – 170 m. Na jego brzegach znajdują się ważne prehistoryczne i rzymskie pozostałości archeologiczne. Na tym jeziorze odbywały się wyścigi wioślarskie w 1960 roku rozgrywane w programie Igrzysk Olimpijskich w Rzymie. Zygmunt Krasiński upamiętnił jezioro w wierszu Listku dziś suchy, przypomnij mi strony (1840).