Palača Coronini Cronberg

Palača Coronini Cronberg je zgodovinska rezidenca v Gorici, Furlanija - Julijska krajina, v Italiji, na naslovu Viale XX Septembre 14. Od leta 1990 je sedež fundacije Palazzo Coronini Cronberg, neprofitne organizacije, ustanovljene z oporoko zadnjega grofa Guglielma Coroninija Cronberga, z namenom, da bi bila njegova neizmerna dediščina dostopna vsem, začenši s samo družinsko palačo, ki je bila preurejena v muzej, odprt za javnost. Zgodovina Izvor Kljub pomanjkanju dokumentarnih dokazov, ki bi kazali natančen datum gradnje, lahko gradnjo postavimo v zadnje desetletje 16. stoletja, med letoma 1593 in 1598. Naročnik projekta je bil Karl Zengraf, tajnik deželnih dežel v imenu Avstrijske hiše. Rezidenca, ki jo je zgradil v bližini Gorice, je dobro predstavljala njegovo vlogo posestnika z javnimi pooblastili. Takrat je morala biti palača jasno vidna z vseh strani. Kvadratni blok je bil opremljen z dvema izbočenjima na obeh straneh fasade, ki sta se odpirali na pobočje, prekrito s travniki in vinogradi. Stavba, obdana z visokim obzidjem, je odražala strog slog utrjene hiše, z malo odvečnimi popuščanji. Restavratorska dela, končana leta 2006, so pokazala, da je bila palača verjetno zgrajena na vrhu že obstoječega stolpa, ki je bil tam zgrajen za nadzor severnega dela mesta. Zasnovo lahko zasledimo pri Giuliu Baldigari, ki je bil konec 16. stoletja v Gorici, kjer je služil kot nadvojvodski arhitekt. Smrt Carla Zengrafa in finančne težave družine so njegove dediče prisilile, da so palačo prodali. Kupci, furlanski grofje Strassoldo, so strukturo utrjene hiše spremenili in izpopolnili v slogu graščine. Leta 1643 so postavili družinsko kapelo, posvečeno sveti Ani, ki je bila s palačo povezana z dvojno ložo. Grofje Strassoldo so zgradili tudi hleve, ki so bili zgrajeni med 17. in 18. stoletjem in v katerih so danes konferenčne sobe in začasne razstave. Zgradili so tudi dve stavbi za kmetijsko rabo in stanovanja za kmete ter pisarno ob kapeli, v kateri so danes pisarne fundacije. Zaradi finančnih stisk in škode, ki so jo povzročile napoleonske vojne, je bila družina Strassoldo prisiljena prodati rezidenco na dražbi. 7. oktobra 1820 je grof Michele Coronini Cronberg (1793–1876) kupil vse nepremičnine in jurisdikcijske pravice, povezane z imenom Grafenberg. Coroninijevi v palači Leta 1833 je grof Michele Coronini Cronberg začel obsežno prenovo stavbe. Za razširitev prostora so ob enem od rizalitov zgradili približno dvajset metrov visoko krilo: prvi dve etaži sta bili namenjeni rezidenci, tretje pa je večinoma zasedala obsežna družinska knjižnica. Dela so bila komaj končana, ko se je oktobra 1836 zadnji francoski kralj, Karel X. Francoski, ki je bil takrat v izgnanstvu v majhnem mestu blizu Prage, odločil, da se s svojim dvorom preseli v Gorico in se nastanil v palači Coronini, del njegovega spremstva pa se je naselil v palači Strassoldo na trgu Piazza Sant'Antonio (danes Grand Hotel Entourage). Vladarjevo bivanje je bilo kratko in nesrečno, saj je približno mesec dni po prihodu Karel X. zbolel za kolero in umrl. Njegovo truplo so pokopali v cerkvi Marijinega oznanjenja v frančiškanskem samostanu Kostanjevica, danes v Novi Gorici v Sloveniji. Na začetku 20. stoletja je upravljanje posestva postopoma prešlo z grofa Alfreda (1846–1920), Michelejevega vnuka, na njegovega sina Carla (1870–1944), ki je moral po letu 1918 prevzeti celotno breme obnove posesti, ki je bila med prvo svetovno vojno močno poškodovana. Leta 1915 so se Carlo Coronini, njegova žena Olga Westphalen von Fürstenberg (1868–1958) in njihovi trije otroci Nicoletta (1896–1984), Franc Jožef (1899–1964) in Wilhelm (1905–1990) zatekli pred opustošenjem v grad Wöllan (danes Velenje, Slovenija), ki je bil v lasti družine Adamovič; njegov oče Alfredo in mati Carolina Ritter de Zàhony (1850–1928) pa sta pobegnila v Salzburg. Ob koncu spopadov je bila palača večkrat zadeta z artilerijskimi granatami. Restavratorska dela so se začela takoj po koncu vojne, najprej so zajela glavni kompleks, nato pa še ostale objekte. Obnova palače, kapele in lože, ki se je začela 27. maja 1919, je bila končana konec leta 1923. V tem obdobju je bil priznan tudi zgodovinski pomen palače, saj jo je takratno ministrstvo za šolstvo 6. novembra 1922 postavilo pod neposredno zaščito. V medvojnih letih je bila palača oddana v najem in postala sedež italijanskega vojaškega poveljstva. Po 8. septembru 1943 so poveljstvo prevzele nemške čete, ki so okupirale Gorico. Iz tega obdobja izvirajo nekateri pomembni posegi v park: gradnja bazena za palačo in postavitev kamnitega portala iz uničene vile Attems v Piedimonte del Calvario na vhodu v park. Palača, ki je kasneje postala sedež jugoslovanskega partizanskega poveljstva in nato zavezniških čet, je bila šele v začetku 1950-ih vrnjena družini Coronini, ki se je tam stalno naselila. Od tega trenutka je grof Guglielmo s podporo svoje sestre Nicolette začel načrtovati preureditev družinske rezidence v muzej. Ta je po njegovih željah dobil obliko po njegovi smrti na Dunaju 13. septembra 1990. Sklici Viri Maddalena Malni Pascoletti, Le collezioni Coronini Cronberg di Gorizia: l'arte, il fetticcio, la nostalgia, Gorizia 1998. Lucia Pillon e Beatrice Di Colloredo Toppani, Villa Coronini Cronberg, Gorizia, Istituto Poligrafico e Zecca di Stato, Roma 1997, ISBN 88-240-3788-7. Cristina Bragaglia Venuti, Serenella Ferrari,Palazzo Coronini Cronberg a Gorizia, Skira Editore, Milano 2007. Zunanje povezave Uradna spletna stran Villa Zengraf, Strassoldo-Graffemberg, Coronini Cronberg