Dantejeva grobnica

Dantejeva grobnica (italijansko Sepolcro di Dante) je italijanski neoklasicistični nacionalni spomenik, zgrajen nad grobnico pesnika Danteja Alighierija (1265–1321) leta 1781. Stoji poleg bazilike sv. Frančiška v središču Ravene. Spomenik je obdan z »zono dantesca«, v kateri morajo obiskovalci ostati tiho in spoštljivi. Majhen vrt na desni strani spomenika je bil prvotno samostanski križni hodnik, vendar ima zdaj stebrišče le na eni strani. Vrt je tradicionalno poimenovan po Quadrarco di Braccioforte, kjer sta dve osebi zaprosili za »močno roko« Kristusa, da bi zagotovili svojo pogodbo, in zato so na oboku naslikali podobo te roke. Zgodovina Pokop Dante je svoja zadnja leta preživel v izgnanstvu v Raveni in tam umrl leta 1321. Dan po njegovi smrti je bil njegov pogreb v križnem hodniku bazilike, takrat frančiškanskega samostana, cerkve San Pier Maggiore, kasneje imenovane bazilika di San Francesco. Nato so ga pokopali zunaj križnega hodnika ob cesti v starodavnem rimskem sarkofagu, v katerem še vedno počiva. Bernardo Canaccio je leta 1366 napisal pesniški latinski epitaf, ki je bil napisan na njegovem pokrovu: "Iura monarchiae superos Phlegetonta lacusque lustrando cecini volverunt fata quousque sed quia pars cessit melioribus hospita castris actoremque suum petiit felicior astris hic claudor Dantes patriis extorris ab oris quem genuit parvi Florentia mater amoris" Sarkofag je konec 15. stoletja na zahodno stran križnega hodnika prestavil Bernardo Bembo, beneški guverner Ravene. Nekaj ​​let pozneje je Dantejev rojstni kraj Firence začel zahtevati vrnitev njegovih posmrtnih ostankov. To je imelo podporo dveh papežev Medičejcev, papeža Leona X. in papeža Klemena VII. Prvo prošnjo je podprl Michelangelo in leta 1519 je Leon Firencam dovolil, da tja prenesejo sarkofag, vendar so imeli frančiškani dovolj časa, da so v steno naredili luknjo in tja na skrivaj prenesli Dantejeve kosti. Toskanska delegacija je sicer prispela, a je sarkofag našla prazen. Prenesli so ga v križni hodnik in ga stražili. 17. do 19. stoletje Medtem je Antonio Sarti, prior samostana, leta 1677 kosti položil v novo skrinjico. Sarkofag je bil leta 1692 pod oboroženo stražo restavriran. Kosti so bile leta 1781, istega leta, ko je bil spomenik dokončan, spet postavljene v prvotni sarkofag, potem ko ga je pri lokalnem arhitektu Camillu Morigii naročil Luigi Valenti Gonzaga, kardinalski legat v Romanji. Sarkofag je kvadratnega tlorisa z majhno kupolo. Njegova notranjost je prekrita z marmorjem in štukaturami. Morigia je načrtoval, da bi v pendantivih notranjega oboka kupole imeli podobe Vergilija, Brunetta Latinija, Cangrandeja della Scala in Guida Novella da Polenta, vendar je bil ta načrt opuščen. Za sarkofagom je bas relief Pietra Lombarda iz leta 1483, ki je na tem mestu stal tudi večji del 15. stoletja in prikazuje Danteja, ki bere za govorniškim pultom. S stropa visi votivna svetilka iz 18. stoletja, v kateri nenehno gori olivno olje s toskanskih gričev, ki ga Firence darujejo vsak 14. september, obletnico Dantejeve smrti. Fasada spomenika proti ulici je zelo preprosta, z vrati, na katerih je nadškofijski grb kardinala Gonzage in preprost napis DANTIS POETAE SEPULCRUM ('Grobnica Danteja pesnika'). Menihi so kosti v skrinjico iz leta 1677 ponovno skrili leta 1810 med francosko okupacijo, da bi preprečili njihovo zaplembo. Preden so zapustili mesto, so skrinjico skrili pod starim vhodom med baziliko San Francesco in kapelo Braccioforte. Vendar Firence niso opustile upanja, da bi posmrtne ostanke odstranili iz Ravene, zato je mesto leta 1829 v baziliki Santa Croce postavilo kenotaf, ki prikazuje pesnika, ki sedi zamišljeno in poosebitev poezije, ki joka nad sarkofagom. Lokacija skrinjice je bila pozabljena do 27. maja 1865, ko jo je našel delavec, ki je izvajal restavratorska dela ob 600. obletnici Dantejevega rojstva. Mladi študent in kasneje spoštovani notar Matteucci Anastasio je na skrinjici opazil napis OSSA DANTIS (Dantejeve kosti) in jo rešil pred tem, da bi jo vrgli v skupni grob. (Celoten napis je glasil: Pater Antonio Santi se je rodil leta 1677, 18. oktobra, napisal ga je pater Santi.) Skoraj popolno okostje kosti je bilo ponovno sestavljeno in za nekaj mesecev razstavljeno javnosti v kristalni krsti, preden so ga ponovno pokopali pod spomenikom v orehovi skrinji, zaščiteni s svinčenim pokrovom. Ostaja na svojem mestu in je nikoli niso vrnili v Firence. 1900–danes Leta 1921 je bil na vznožje sarkofaga dodan bronast venec v spomin na padle v prvi svetovni vojni, na desni pa marmorna plošča, ki opisuje različne obnove grobnice in železna vrata do sosednjega vrta, ki jih je zasnoval beneški umetnik Umberto Bellotto. Kosti so bile med drugo svetovno vojno ponovno skrite, da bi preprečile njihovo uničenje zaradi bombardiranja. Na vrtu so bile pokopane od marca 1944 do 19. decembra 1945, dokler jih niso vrnili k spomeniku, ki je zdaj označen s ploščo. Spomenik je bil obnovljen v letih 2006–2007, vključno s popolnim prepleskanjem fasad. Sklici Zunanje povezave Tomba di Dante Alighieri