NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chiesa di Santa Maria degli Angeli alle Croci

La chiesa di Santa Maria degli Angeli alle Croci è una delle più belle chiese barocche di Napoli; si erge in via Veterinaria, nei pressi dell'Orto Botanico. Storia La chiesa ha assunto questo nome per la presenza della via crucis che veniva fatta sulla salita di via Michele Tenore dai Francescani Osservanti. La struttura religiosa è stata costruita assieme al Convento dei Francescani Osservanti, nel 1581. Dopo che venne attuata la riforma dell'ordine, il convento venne trasformato in un collegio e la riqualificazione della struttura venne affidata a Cosimo Fanzago; in seguito, questi provvide anche all'ammodernamento della chiesa. Descrizione L'impianto della chiesa è tipicamente controriformistico, con una navata centrale e cappelle laterali. Sono da annoverare principalmente le pregevoli colonne in granito nell'atrio (provenienti dalla vicina basilica di San Giorgio Maggiore) e le varie opere scultoree del Fanzago. La facciata è caratterizzata da pregevoli marmi intagliati, bianchi e grigi e dai due angeli, molto probabilmente, anch'essi opera del Fanzago. L'intera struttura è stata restaurata dopo il terremoto del 1980, così come le opere pittoriche e scultoree collocate al suo interno. Voci correlate Chiese di Napoli Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Santa Maria degli Angeli alle Croci Collegamenti esterni Chiesa di Santa Maria degli Angeli alle Croci, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Kerk Santa Maria degli Angeli alle Croci

De kerk Santa Maria degli Angeli alle Croci (16e eeuw) is een kerk in de Zuid-Italiaanse stad Napels, hoofdstad van de regio Campanië. Ze staat aan de Via Veterinaria in de wijk San Carlo all’Arena. De kerk behoort tot het franciscanenklooster ernaast. Het was een kerk die de Contrareformatie der Roomse Kerk moest bijbrengen aan de Napolitanen. Naam Santa Maria degli Angeli of heilige Maria der Engelen. Dit is een titel voor Maria die in kringen van franciscanen gebruikelijk is. Alle Croci of aan de kruisen. Tot ver in de 19e eeuw moest de gelovige door een kruisweg stappen alvorens de kerk binnen te gaan. Vandaar: de kerk aan de kruisen. Historiek In de jaren 1580, in de periode van de Contrareformatie, bouwden de franciscanen hun klooster met kloosterkerk. Een halve eeuw later, in de jaren 1640, verfraaide Cosimo Fanzago, befaamd architect en ingenieur in Napels, de Santa Maria degli Angeli alle Croci. De stijl werd barok en er kwam een monumentaal voorportaal. Fanzago toonde tot in de details een barokke stijl. Het hoogaltaar werd in barokstijl herbouwd, met een engel in bas-reliëf aan elke zijde; Fanzago’s zoon, Carlo Fanzogo, werkte het hoofdaltaar onderaan af met een beeld in bas-reliëf van een dode Christus. Er kwam een monumentale preekstoel. De voorgevel werd volledig symmetrisch gebouwd: boven de ingangspoort staat een beeld van Franciscus van Assisi, stichter van de franciscanen. Aan elke zijde staat een marmeren engel in een ronde nis. De rechter engel werd later gestolen en is een kopie gemaakt op basis van de plannen van Fanzago. Later verwierf de kerk Santa Maria degli Angeli alle Croci vele houten beelden, gebeeldhouwd door Giovanni da Napoli en frater Diego da Careri. De meeste beelden uit deze collectie zijn verdwenen over de eeuwen.
Santa Maria dei Miracoli, Ragusa

Santa Maria dei Miracoli (i.e. "St. Mary of the Miracles") is a Baroque church located in Ragusa, Sicily. It was built in the mid-seventeenth century, following the discovery of an image of the Madonna with her Child Jesus. The discovery of the sacred image was considered a miraculous event and gave impetus to the construction of a temple in honor of the Madonna. References External links Media related to Santa Maria dei Miracoli, Ragusa at Wikimedia Commons
Santa Maria dei Miracoli (Ragusa)

A Santa Maria dei Miracoli egy ragusai templom. A 17. században épült, amikor a városba került egy bizánci eredetű festmény, amely a Madonnát ábrázolja a kis Jézussal. A festmény erős szláv jelleget mutat, eredetére még nem derült fényt, a legendák szerint Komnenosz Izsák révén került a vidékre. Az egykori városfalakon kívül épült templom nyolcszögletű alaprajza egyedülálló a térségben, építészeti stílusában erősen hasonlít Bernini római munkáira. A templom befejezetlen, ideiglenes faboltozattal borították. A templomot 1951-ben romos állapotára hivatkozva bezárták, belső dekorációit, így a festményt is áthelyezték a San Giorgio-katedrálisba. A templom másik érdekessége szintén egy festmény, amely egy ismeretlen püspököt és egy ismeretlen szerzetest ábrázol. Valószínűsítik, hogy ezek Szent Cirill és Szent Metód. Források Grady, Ellen. Sicily (2006 ed.). London: W.W. Norton. ISBN 0393328899.
Chiesa di Santa Maria dei Miracoli (Ragusa)

La chiesa di Santa Maria dei miracoli è un luogo di culto di Ragusa Ibla. Storia Il tempio secondo la tradizione, fu edificato intorno alla metà del XVII secolo, in seguito alla scoperta di una immagine della Madonna col Bambino. Il rinvenimento dell'icona fu considerato un avvenimento miracoloso e diede impulso all'iniziativa per la costruzione di un tempio in onore della Madonna. Stile La chiesa rimase tuttavia incompleta, manca, infatti, di un'adatta copertura probabilmente immaginata con una volta a padiglione e i prospetti mancano del secondo ordine. Ciò nonostante la chiesa rappresenta un illustre esempio di un barocco atipico rispetto allo standard ibleo, ciò fa ipotizzare che il progettista fosse venuto probabilmente in contatto con gli ambienti del barocco romano. Molto particolare è difatti la pianta ad ottagono allungato e raffinati ed originali gli intagli delle tre porte d'ingresso. La chiesa fu chiusa al culto nel 1951 e gli arredi furono trasferiti nel duomo di San Giorgio, tra essi un dipinto che riproduce la Madonna col Bambino ritratta con un santo vescovo ed un santo monaco. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Santa Maria dei Miracoli Collegamenti esterni VisitRagusa, su visitragusa.com.
Santa Maria dei Miracoli (Ragusa)

De Chiesa di Santa Maria dei Miracoli was een rooms-katholiek kerkgebouw in de stad Ragusa op Sicilië, Italië. De ontwijde kerk staat in de wijk Ibla of Ragusa Inferiore in de Via Avvocato Giovanni Ottaviano. Het gaat om een barokke kerk. Namen De naam Santa Maria dei Miracoli verwijst naar een stadslegende in Ragusa: op deze plek werd een icoon aangetroffen met Maria en Kind op de arm. Aan de icoon schreven de inwoners van Ragusa mirakels toe. Andere namen zijn Chiesa di Santa Maria del Bambino of korter Chiesa della Bammina. Historiek De bouw moet plaats gevonden hebben in de eerste helft van de 17e eeuw. Een leerling van Bernini zou de plannen getekend hebben. Bronnen zijn er niet. Wel is bekend dat een notariële akte uit 1651 de kerk voor het eerst vermeldde. Het grondplan is een achthoek waarvan een zijde overloopt in een rechthoekige uitloper. De kerk geraakte nooit af. Het dak ontbrak lange tijd. Er zijn drie ingangspoorten, aan drie zijden van de achthoek, die met ingesneden ornamenten zijn versierd. Ondanks de slecht afgewerkte constructie kende de kerk succes als bedevaartsplek. De toeloop was het grootst rond 8 september, feestdag van Maria-Geboorte. In de 18e eeuw gaf de hertog van Modica de toestemming voor een taksvrije markt rond de kerk elk jaar van 7 september tot en met 9 september. Dit type van jaarmarkt met fiscaal gunstregime heette ‘fiera franca’. In 1951 gaf de bisschop van Ragusa de toestemming om de Santa Maria dei Miracolikerk te ontwijden. Alle kunstwerken werden verplaatst naar kerken in Ragusa. Het gebouw werd eerst als mortuarium gebruikt en nadien als schuur. In 2017 kocht de stad het pand. Over een nieuwe bestemming kan het stadsbestuur pas beslissen na een eventuele grondige restauratie. Een restauratie is onderworpen aan vereisten door UNESCO, want het geheel van laatbarokke gebouwen in Val di Noto of Zuidoost-Sicilië is werelderfgoed.
Santa Maria del Gesù (Ragusa)

A Santa Maria del Gesù egy templom- és kolostoregyüttes Ragusában. Építését a minoriták kezdték el 1636-ban a városi nemesség támogatásával. Az építkezés lassan haladt, mivel a kiválasztott telek nehezen volt megközelíthető. A régi város déli részén épült fel, közel az egyik városkapuhoz, ami egyben mutatja, hogy a minoriták a szegények megsegítésével foglalkoztak. Az építkezéshez felhasználták az 1693-as földrengés során leomlott vár romjait is. A négyszintes épület az egyik legmagasabb az óvárosban. Hozzátartozott egy nagyobb kert is. Az épület a minoritákra jellemző visszafogott stílusban épült meg, kevés díszítőelemmel. A bejáratát népies motívumokkal díszített pilaszterek tartják, timpanonját egy pajzs díszíti amit két angyal szobra tart. Az épület érdekessége a kis kápolnája, amelyet 18. századi festmények díszítenek. Források Grady, Ellen. Sicily (2006 ed.). London: W.W. Norton. ISBN 0393328899.
Santa Maria del Faro

Santa Maria del Faro is a church in the quartiere of Posillipo of Naples, Italy. A church was founded here in the 13th century, and restored in the 18th century using designs by Ferdinando Sanfelice and under the patronage of the Mazza family. The Baroque church incorporates small fragments of Roman sarcophagi. It contains fragments of the Roman Villa of Pausylipon, which was the site of a Roman lighthouse; hence the name Santa Maria del Faro, "Saint Mary of the lighthouse". Bibliography Napoli e dintorni, Touring club Italia, Touring Editore, 2001. Exterior of Church References
Iglesia de Santa Maria del Faro

La Iglesia de Santa Maria del Faro (en italiano, Chiesa di Santa Maria del Faro) es un edificio destinado al culto católico de la ciudad de Nápoles, Italia, localizado en el barrio de Posillipo, concretamente en el burgo de Marechiaro. Historia y descripción La iglesia, ya mencionada en el siglo XIII, fue restaurada en el siglo XVIII con proyecto del arquitecto y pintor napolitano Ferdinando Sanfelice, comisionado por la familia de origen salernitano Mazza. El edificio, en estilo barroco, es de nave única con capillas laterales decoradas con pequeñas piezas de época romana, como demuestran los dos sarcófagos con el blasón de la familia Mazza posteriormente grabado en ellos. También alberga algunos restos de la Villa Imperial de Pausylipon, que según la tradición estaba ubicada en el sitio del antiguo faro romano.​​​​ La semana siguiente a Pascua se celebra una procesión en el mar: unos botes llevan la estatua de la Virgen desde la reserva marina de Gaiola hasta el pequeño puerto de Marechiaro, y de ahí los fieles más ancianos de la comunidad la llevan a hombros de vuelta a la iglesia.​ Bibliografía Touring Club Italia (2001). Napoli e dintorni. Touring Editore. della Ragione, Achille (2018). Marechiaro e la chiesa di S. Maria del Faro. Napoli. Referencias
Église Santa Maria del Faro

L'église Santa Maria del Faro (Sainte-Marie-du-Phare) est une église baroque de Naples, située dans le quartier du Pausilippe et le petit port de Marechiaro. Histoire et description L'église est déjà documentée au XIIIe siècle. Elle est remaniée au XVIIIe siècle par Ferdinando Sanfelice, à la commande de la famille Mazza à Naples. L'édifice baroque possède une nef unique et des chapelles qui conservent des petits éléments de décor de l'époque romaine, comme par exemple deux sarcophages romains portant les armes de la famille Mazza, ainsi que des restes du Pausylipon, villa romaine que la tradition situe à l'emplacement de l'antique phare de Neapolis. Bibliographie (it) Touring Club Italia, Napoli e dintorni, Touring editore, 2001 Source de la traduction (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Chiesa di Santa Maria del Faro » (voir la liste des auteurs). Portail de Naples Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Santa Maria del Faro

Crkva Santa Maria del Faro osnovana je u 13. stoljeću, a obnovljena u 18. stoljeću prema nacrtima Ferdinanda Sanfelicea i pod pokroviteljstvom obitelji Mazza. Barokna crkva uključuje male fragmente rimskih sarkofaga. Sadrži fragmente rimske vile Pausylipon, koja je bila mjesto rimskog svjetionika; otuda naziv Santa Maria del Faro, "Sveta Marija od svjetionika". Bibliografija Napoli e dintorni, Touring club Italia, Touring Editore, 2001. Vanjski izgled crkve Arhivirana inačica izvorne stranice od 29. listopada 2008. (Wayback Machine) Izvori Vanjske poveznice
Santa Maria del Faro (Nápoly)

A San Gioacchino a Pontenuovo templom Nápolyban, a posillipói tengerparton. Története A 13. században épült meg. A 18. században jelentősen átépítették Ferdinando Sanfelice tervei alapján, a Mazza család megbízásából. Ekkor nyerte el mai barokkos formáját. A templom egyhajós, oldalkápolnákkal. A templomban a közeli ásatások során feltárt római kori szarkofágokat őriznek, valamint az ókori római villa, a Villa Pausylipon részeit. A hagyományok szerint az ókori római világítótorony helyén épült fel, innen származik neve is. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Santa Maria del Faro témájú kategóriát.
Chiesa di Santa Maria del Faro

La chiesa di Santa Maria del Faro è un luogo di culto cattolico di Napoli; si erge nel quartiere Posillipo, sul porticciolo di Marechiaro. Storia e descrizione La chiesa, ricordata già nel XIII secolo, fu restaurata nel XVIII secolo su disegno di Ferdinando Sanfelice per commissione della famiglia Mazza. L'edificio è un'opera barocca a navata unica e cappelle con piccoli pezzi di arredo proveniente da scavi romani, come attestano due sarcofagi romani sui quali vi è lo stemma della famiglia Mazza. Il tempio contiene anche alcuni resti della villa romana di Pausylipon, che la tradizione vuole sorgesse sul luogo dell'antico faro romano. Bibliografia Napoli e dintorni, Touring club italia, Touring Editore, 2001. Achille della Ragione, Marechiaro e la chiesa di S. Maria del Faro, Napoli 2018. Voci correlate Napoli Chiese di Napoli Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di Santa Maria del Faro Collegamenti esterni L'esterno della chiesa, su italiadiscovery.it. URL consultato il 25 dicembre 2008 (archiviato dall'url originale il 29 ottobre 2008).
Santa Maria del Parto a Mergellina (Nápoly)

A Santa Maria del Parto templom Nápoly Mergellina negyedében. Nevét Jacopo Sannazaro nápolyi költő latin nyelvű verse után kapta: De partus Virginis (magyarul: A Szűzanya távozása). 1497-ben építették Aragóniai Frigyes király parancsára. A templobelsőt Bartolomeo Ammannati, Giovanni Angelo Montorsoli és Francesco Ferrucci szobrai díszítik. A templomban található Sannazaro síremléke is. Látnivalók A templom legfőbb látnivalója Sannazaro síremléke, amelyet saját maga tervezett. Központi helyen áll mellszobra, melyet Apollón és Minerva szobrai fognak közre. A síremlék közepén egy dombormű Neptunus, Pán, Marszüasz és a Nimfa ábrázolásával a költő tenger iránti vonzódását mutatja be. A síremlék előtt van Caraffa nápolyi püspök sírlapja is. A templom első jobb oldali oltárán látható a híres Mergellina ördöge, amelynek témája Szent Mihály földre sújtja a démont (a 16. században festette Leonardo da Pistoia). A képhez egy legenda is fűződik: mivel a démon-kígyónak női teste van és a festő egyik keblére női arcot festett a helybéliek úgy gondolták, hogy ez tulajdonképpen Caraffa püspök megkísértőjének arcképe. A kísértés legyőzését egy latin nyelvű felirat örökíti meg: Fecit victoriam alleluja. A templomban őrzik a nagy reneszánsz nápolyi szobrász, Giovanni da Nola hatalmas bethlemes figuráit: Máriát, Józsefet és öt pásztort. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Santa Maria del Parto a Mergellina témájú kategóriát.
Église Santa Maria del Rifugio

L'église Santa Maria del Rifugio (Sainte-Marie-du-Refuge) est une église du centre historique de Naples située via dei Tribunali dans le quartier San Lorenzo, à peu de distance de l'église Santa Maria della Pace et de l'église San Tommaso a Capuana. Histoire C'est d'abord en 1480 qu'est érigé le palais des Orsini, comtes de Nole. Le Père Alessandro Boria l'achète en 1585 et transforme la demeure nobiliaire en maison d'éducation pour jeunes filles nécessiteuses, appelée dès lors le « Refuge ». Le portail d'honneur est d'origine, mais tout l'intérieur est reconstruit au XVIe siècle, avec des ajouts dans les siècles qui suivent. Il en est ainsi de la fenêtre baroque au-dessus du portail, polylobée et écrasée. Le portail de la fin du XVe siècle présente un arc triomphal flanqué de semi-colonnes composites et surmonté d'une frise. À l'intérieur, on remarque des tableaux d'anges et des tableaux de Francesco de Mura, Domenico Viola, Bernardino Fera (it), des sculptures de Pietro (it) et Bartolomeo Ghetti (it), Lorenzo Vaccaro et Giacomo Colombo (it). Les riches autels de marbres polychromes sont signés Pietro Cimafonte, Biase Zizza et Niccolò Tagliacozzi Canale. L'église était également appelée l'église des Magistrats qui venaient y prier. On remarque des bustes d'illustres magistrats. Après de longues années de restauration, l'église a rouvert ses portes en septembre 2010. Notes et références Bibliographie (it) Gennaro Aspreno Galante, Le chiese di Napoli. Guida sacra della città di Napoli, Naples, réédition en 2007 Voir aussi Liste des églises de Naples Liens externes Ressource relative à la religion : Chiese delle diocesi italiane Portail de Naples Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
Santa Maria del Rifugio (Nápoly)

A Santa Maria del Rifugio templom Nápoly történelmi központjában. Története A templomot 1480-ban építették a Palazzo degli Orsini részeként a nolai grófok. 1585-ben a palotát Alessandro Boria atya vásárolta meg, aki leányiskolává alakíttatta át. Az eredeti építményből mindössze a bejárat maradt fenn, az 1500-as években jelentősen átépítették, majd a következő századok során barokkosították. A templombelső jelentősebb műkincsei az angyalokat ábrázoló festmények. Hosszú ideig elhanyagolt állapotban volt. A felújított templomot 2010-ben nyitották meg újra. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Santa Maria del Rifugio témájú kategóriát.
Chiesa di Santa Maria del Rifugio

La chiesa di Santa Maria del Rifugio è un edifizio adibito al culto cattolico ubicato nel quartiere San Lorenzo in via Tribunali, a Napoli; dista pochi metri dalle chiese di Santa Maria della Pace e di San Tommaso a Capuana. Storia Il complesso venne eretto nel 1480 come Palazzo degli Orsini, conti di Nola. Nel 1585 il palazzo venne acquistato da Padre Alessandro Boria che decise di trasformare l'edificio civile in sacro con annesso conservatorio per fanciulle. Dell'originale fabbrica è il portale, mentre il tutto venne rifatto dal Cinquecento in poi con aggiunte risalenti ai secoli successivi, come la finestra barocca schiacciata e polilobata che sormonta il portale. La chiesa presenta un notevole portale rinascimentale del Quattrocento, impostato su un arco trionfale affiancato da semicolonne composite e da eleganti fregi; nell'interno vi sono dipinti che raffigurano angeli. Lo storico luogo di culto era detto anche chiesa dei magistrati napoletani. La chiesa è stata riaperta nel settembre 2010. Bibliografia Gennaro Aspreno Galante, Le Chiese di Napoli. Guida Sacra della Città di Napoli, Napoli, XIX secolo. Voci correlate Chiese di Napoli Rinascimento napoletano Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini su chiesa di Santa Maria del Rifugio Collegamenti esterni La chiesa di Santa Maria del Rifugio su Napoligrafia, su napoligrafia.it. URL consultato il 5 luglio 2009 (archiviato dall'url originale il 18 agosto 2010).
Santa Maria del Popolo (Bitonto)

A Santa Maria del Popolo egy bitontói templom. Története A templomot 1601-ben építették meg a Porta Pendile városkapu szomszédságában Bartolomeo Amendolara tervei szerint. 1612-ben épült meg a templom melletti városi víztartály, amelyben az esővizet gyűjtötték szárazság esetére. 1702-ben a karmeliták szerezték meg, s átnevezték Santa Teresának, Ávilai Szent Teréz után. A templom mellett iskolát és rendházat is építettek Leírása A templom barokk stílusban épült ugyan, de külsején kevés díszítőelem található. A homlokzatot mindössze a bejárat és egy emeleti ablak díszíti. A belső teret stukkózás, márványdomborművek és fesztonok díszítik. A kegytárgyak nagy része az egyházi gyűjteményben van kiállítva. A szomszédos kolostor feltűnő építészeti eleme a magasított bejárat faragott ajtókerettel. Források Rotter, Ekkehart (2007). Apulien. Dumont Reiseverlag, Ostfildern. ISBN 978-3-7701-4314-6.
Chiesa di Santa Maria del Popolo (Bitonto)

La chiesa di Santa Maria del Popolo di Bitonto, detta pure di Santa Teresa in quanto concessa nel 1702 ai teresiani che costruirono un convento oggi adibito a liceo, si trova a poche decine di metri dal luogo dove sorgeva un tempo porta Pendile. La costruzione ebbe inizio nel 1601 su progetto dell'architetto Bartolomeo Amendolara. Al 1612 risale la cisterna pubblica situata alla destra della chiesa, costruita per affrontare la siccità. Descrizione La facciata è tipicamente medievale, povera di decori. Il portale mostra le sue linee classiche mentre la finestra, più in alto del portale, ha il timpano curvilineo. L'interno si distingue per la grande quantità di stucchi, marmi, cornici e festoni. Le tele originarie ora collocate nel museo diocesano. Ne rimangono però alcune che insieme ad un Cristo ligneo arricchiscono seppur di poco l'interno dell'edificio. Il monastero adiacente si presenta severo nelle linee architettoniche ed è preceduto da una imponente scalinata. Il ricco portale d'ingresso del monastero costituisce insieme al portale del vestibolo un contrasto con la struttura molto severa nelle sue linee architettoniche. Voci correlate Bitonto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di Santa Maria del Popolo
Santa Maria del Soccorso a Capodimonte

Santa Maria del Soccorso a Capodimonte is a Neoclassic-style Roman Catholic church in the Capodimonte Neighborhood of Naples, Italy. The interior is centralized and has a cupola frescos with a starry sky. On the lateral apse are frescos depicting the Death of St Joseph and the Agony of Christ in the Garden of Gesthemane. In the apse ceiling is a fresco of the Trinity by Vincenzo Galloppi. The main altarpiece depicting the Virgin of Succor (1879) was painted by Giuseppe Mancinelli. There is a second church dedicated to Santa Maria del Soccorso, called Maria del Soccorso all’Arenalle. References