NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Demokratiska partiet (Italien)

Demokratiska partiet, Partito Democratico (PD), är ett politiskt parti i Italien, bildat den 14 oktober 2007. Partiet ingår i Europeiska socialdemokratiska partiet sedan mars 2014. Partiet beskrivs som socialdemokratiskt och proeuropeiskt och är ett av Italiens tre största partier. I september 2019 formade den obundne premiärministern Giuseppe Conte en regering mellan Femstjärnerörelsen (M5S) och Demokratiska partiet (PD). I januari 2021 avgick premiärminister Giuseppe Conte. Italiens nuvarande president Sergio Mattarella är medlem i Demokratiska partiet. Partiledning Partisekreterare Walter Veltroni (2007–2009) Dario Franceschini (2009) Pier Luigi Bersani (2009–2013) Guglielmo Epifani (2013) Matteo Renzi (2013–2017, 2017–2018) Maurizio Martina (2018) Nicola Zingaretti (2019–2021) Enrico Letta (2021–2023) Elly Schlein (2023–) Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Demokratiska partiet.﻿ Officiell webbplats (italienska)
Демократична партія (Італія)

Демократична партія (італ. Partito Democratico) — італійська політична партія лівоцентристської орієнтації. Лідер партії — Еллі Шлейн (з 12 березня 2023). Партія є наступником коаліції «Оливкова гілка» (італ. L'Ulivo, існувала в 1995—2007 роках), що втрачала підтримку виборців. Партії, що входили до коаліції, домовилися про створення нової політичної сили незабаром після парламентських виборів 2006 року. 14 жовтня 2007 року відбулись відкриті вибори глави майбутньої партії, на яких приблизно 75 % голосів здобув мер Рима Вальтер Вельтроні. 28 жовтня в Мілані відбувся установчий з'їзд партії, а 21 листопада затвердили символіку партії. 2008 року на дострокових парламентських виборах партія здобула 12 092 998 голосів (очолюваний нею альянс — 13686673 голоси) на виборах до нижньої палати. На виборах до сенату, що проходили одночасно, партія отримала загалом 11 042 325 голосів, а очолюваний нею альянс — 12 456 443 голоси. Усього лівоцентристський альянс на чолі з ДП здобув 246 з 630 місць у нижній палаті та 132 з 315 місць у сенаті. На виборах в основі програми партії були два напрямки: активізація соціальної політики та політична реформа, покликана стабілізувати політичне життя. У лютому 2009 року Вальтер Вельтроні подав у відставку з посади секретаря партії, а його посаду тимчасово обійняв Даріо Франческіні. На виборах до Європарламенту, що відбулись у червні 2009 року, ДП здобула 21 місце з 78, відведених для Італії. 25 жовтня 2009 року пройшли другі відкриті вибори секретаря партії, на яких переміг П'єр Луїджі Берсані. ДП здобула перемогу на парламентських виборах 24-25 лютого 2013 року, отримавши відносну більшість місць в обох палатах парламенту і сформувавши разом зі своїми союзниками уряд під головуванням Енріко Летта. З березня 2021 року лідером партії є Енріко Летта. У партії існує значна кількість течій, серед яких ліберальна, християнсько-демократична, соціал-демократична та «зелена». Посилання Офіційний сайт [Архівовано 28 серпня 2017 у Wayback Machine.]
Мадзарино

Мадзарѝно (на италиански: Mazzarino, на сицилиански: Mazzarinu, Мадзарину) е град и община в Южна Италия, провинция Калтанисета, автономен регион и остров Сицилия. Разположен е на 553 m надморска височина. Населението на общината е 12 231 души (към 2012 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Mazzarino

Mazzarino (sicilià Mazzarinu) és un municipi italià, dins de la província de Caltanissetta. L'any 2008 tenia 12.421 habitants. Limita amb els municipis de Barrafranca (EN), Butera, Caltagirone (CT), Caltanissetta, Gela, Niscemi, Piazza Armerina (EN), Pietraperzia (EN), Ravanusa (AG), Riesi, San Cono (CT), San Michele di Ganzaria (CT) i Sommatino. Al seu territori hi havia la casa pairal i el castell (U Cannuni) de la família del Cardenal Mazzarino. Evolució demogràfica Administració Galeria d'imatges
Mazzarino

Mazzarino ist eine Gemeinde im Freien Gemeindekonsortium Caltanissetta in der Region Sizilien in Italien mit 10.676 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024). Lage und Daten Mazzarino liegt 39 Kilometer südöstlich von Caltanissetta. Die Einwohner arbeiten hauptsächlich in der Landwirtschaft. Es werden Getreide, Oliven, Mandeln und Zitrusfrüchte angebaut. Die Nachbargemeinden sind Barrafranca (EN), Butera, Caltagirone (CT), Caltanissetta, Gela, Niscemi, Piazza Armerina (EN), Pietraperzia (EN), Ravanusa (AG), Riesi, San Cono (CT), San Michele di Ganzaria (CT) und Sommatino. Geschichte Der Ort entstand in der zweiten Hälfte des 13. Jahrhunderts um eine Burg, die im 17. Jahrhundert aufgegeben wurde und von der heute noch ein Rundturm und einige Mauern erhalten sind. 1507 erhielt der Lehnsherr den Titel Graf von Mazzarino. Bauwerke Bronzezeitliche Nekropole auf dem Monte Dessueri Kirche Santa Maria del Gesu, erbaut im 15. Jahrhundert Kirche dell’Immacolata Pfarrkirche Santa Maria della Neve, erbaut im 18. Jahrhundert, die Bauzeit betrug 100 Jahre Kirche Maria SS. di Mazzaro aus dem 18. Jahrhundert Rathaus, früher Konvikt der Karmeliter Palazzo Branciforte aus dem 16. Jahrhundert Ruinen der Burg Castelvecchio Personen Lauro Chiazzese (1903–1957), Jurist und Hochschullehrer Weblinks Seite von Mazzarino (italienisch) Einzelnachweise
Mazzarino, Sicily

Mazzarino (Sicilian: Mazzarinu) is a city and comune in the province of Caltanissetta in the region of Sicily, Italy. The city emerged in the second half of the 13th century. In 1507, the lords of the manor received the title Count of Mazzarini. It is home to two castles. In the 1950s, the local friary was the stage for the highly debated Mazzarino Friars case. Twin towns Cinisello Balsamo, Italy Sources
Mazzarino

Mazzarino es un municipio siciliano de 12.421 habitantes. Su superficie es de 293 km². Su densidad es de 42 hab/km². Forma parte de la región italiana de Sicilia. Esta ciudad está situada en la provincia de Caltanissetta. Limita con los siguientes municipios: Barrafranca (EN), Butera, Caltagirone (CT), Caltanissetta, Gela, Niscemi, Piazza Armerina (EN), Pietraperzia (EN), Ravanusa (AG), Riesi, San Cono (CT), San Michele di Ganzaria (CT), y Sommatino. Evolución demográfica
Mazzarino

Mazzarino est une commune italienne de la province de Caltanissetta dans la région Sicile en Italie. Géographie Histoire Le Monte Bubbonia est occupé dès le VIIIe siècle par les Sicules. Au VIe siècle av. J.-C., une enceinte de 5 km de long protège le sommet et la cité d'un sanctuaire décoré d’antéfixes à têtes de Gorgone. Il s'agirait de l'antique Omphacé, d’où les fondateurs de Gela, Antiphémos et Entimos rapportent une statue réalisée par Dédale ou l'antique Maktorion cité par Hérodote. Personnalité Giuseppe Artale (1628-1679), poète. Administration Hameaux Communes limitrophes Barrafranca, Butera, Caltagirone, Caltanissetta, Gela, Niscemi, Piazza Armerina, Pietraperzia, Ravanusa, Riesi, San Cono, San Michele di Ganzaria, Sommatino Notes et références Portail de la Sicile
Mazzarino (Szicília)

Mazzarino (szicíliaiul: Mazzarinu) település Olaszországban, Szicília régióban, Caltanissetta megyében. Lakosainak száma 10 932 fő (2023. január 1.). Mazzarino Barrafranca, Caltagirone, Caltanissetta, Gela, Niscemi, Pietraperzia, Ravanusa, Riesi, San Michele di Ganzaria, Butera, Piazza Armerina, San Cono és Sommatino községekkel határos. Népesség A település lakossága az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Mazzarino

Mazzarino is een gemeente in de Italiaanse provincie Caltanissetta (regio Sicilië) en telt 12.382 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 293,7 km2, de bevolkingsdichtheid is 42 inwoners per km2. Demografie Mazzarino telt ongeveer 4491 huishoudens. Het aantal inwoners daalde in de periode 1991-2001 met 5,6% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 553 m boven zeeniveau. Mazzarino grenst aan de volgende gemeenten: Barrafranca (EN), Butera, Caltagirone (CT), Caltanissetta, Gela, Niscemi, Piazza Armerina (EN), Pietraperzia (EN), Ravanusa (AG), Riesi, San Cono (CT), San Michele di Ganzaria (CT), Sommatino. Geboren in Mazzarino Calogero Palermo (1971), klarinettist Externe link https://www.comune.mazzarino.cl.it/
Mazzarino

Mazzarino é uma comuna italiana da região da Sicília, província de Caltanissetta, com cerca de 12.421 habitantes. Estende-se por uma área de 293 km², tendo uma densidade populacional de 42 hab/km². Faz fronteira com Barrafranca (EN), Butera, Caltagirone (CT), Caltanissetta, Gela, Niscemi, Piazza Armerina (EN), Pietraperzia (EN), Ravanusa (AG), Riesi, San Cono (CT), San Michele di Ganzaria (CT), Sommatino. Demografia Referências
Мадзарино

Мадзари́но, Маццарино (итал. Mazzarino, сиц. Mazzarinu) — коммуна в Италии, в регионе Сицилия, подчиняется административному центру Кальтаниссетта. Население составляет 12 382 человека (на 2004 г.), плотность населения — 42 чел./км². Занимает площадь 293 км². Почтовый индекс — 93013. Телефонный код — 0934. Покровительницей коммуны почитается Пресвятая Богородица (Maria SS. del Mazzaro), празднование в третье воскресение сентября. Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.) Мадзарино // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Мацарино

Мацарино (итал. Mazzarino) је насеље у Италији у округу Калтанисета, региону Сицилија. Према процени из 2011. у насељу је живело 11870 становника. Насеље се налази на надморској висини од 541 м. Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 12.333 становника. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Маццарино

Маццарино, Маццаріно (італ. Mazzarino, сиц. Mazzarinu) — муніципалітет в Італії, у регіоні Сицилія, провінція Кальтаніссетта. Маццарино розташоване на відстані близько 540 км на південь від Рима, 120 км на південний схід від Палермо, 24 км на південний схід від Кальтаніссетти. Населення — 12 169 осіб (2014). Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 247 іноземців з 25 країн, серед них 146 громадян країн Євросоюзу та 5 громадян України. Сусідні муніципалітети Баррафранка Бутера Кальтаджіроне Кальтаніссетта Джела Нішемі П'яцца-Армерина П'єтраперція Равануза Рієзі Сан-Коно Сан-Мікеле-ді-Ганцарія Сомматіно Галерея зображень Див. також Список муніципалітетів провінції Кальтаніссетта Примітки
Резутано

Резута̀но (на италиански: Resuttano, на сицилиански Resuttanu, Резутану) е село и община в Южна Италия, провинция Калтанисета, автономен регион и остров Сицилия. Разположено е на 600 m надморска височина. Населението на общината е 2150 души (към 2012 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Resuttano

Resuttano (sicilià Rastanu) és un municipi italià, dins de la província de Caltanissetta. L'any 2007 tenia 2.304 habitants. Limita amb els municipis d'Alimena (PA), Blufi (PA), Bompietro (PA), Petralia Sottana (PA) i Santa Caterina Villarmosa. Evolució demogràfica Administració
Resuttano

Resuttano ist eine Gemeinde im Freien Gemeindekonsortium Caltanissetta in der Region Sizilien in Italien mit 1704 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024). Lage und Daten Resuttano liegt 38 km nördlich von Caltanissetta als Enklave in der Metropolitanstadt Palermo. Die Einwohner arbeiten hauptsächlich in der Landwirtschaft. Es werden Getreide, Mandeln, Oliven und Gewürzsumach angebaut. Die Nachbargemeinden sind Alimena (PA), Blufi (PA), Bompietro (PA), Petralia Sottana (PA) und Santa Caterina Villarmosa. Geschichte In der Gegend befanden sich schon zu arabischer Zeit Siedlungen mit dem Namen Rahal Sultan. Der heutige Ort wurde 1625 gegründet. Sehenswürdigkeiten Pfarrkirche dell’Immacolata Concezione aus dem 17. Jahrhundert Palazzo Mazzarino aus dem 17. Jahrhundert Ruinen einer Burg aus dem Mittelalter (5 km außerhalb des Ortes), in dem Friedrich II. von Aragonien sein Testament diktierte Söhne und Töchter Giuseppe La Placa (* 1962), römisch-katholischer Bischof von Ragusa Weblinks Seite der Gemeinde Resuttano (italienisch) Einzelnachweise
Resuttano

Resuttano (Sicilian: Rastanu) is a comune (municipality) in the Province of Caltanissetta in the Italian region of Sicily, located about 80 kilometres (50 mi) southeast of Palermo and about 20 kilometres (12 mi) north of Caltanissetta. As of 1 January 2021, it had a population of 1,823 and an area of 38.27 square kilometres (14.78 mi2). Resuttano borders the following municipalities: Alimena, Blufi, Bompietro, Petralia Sottana, Santa Caterina Villarmosa. History In 1337 Federico II d'Aragona (1272–1337), king of Sicily, stopped at Resuttano Castle to dictate his will there and caused the War of the Four Vicars between the Chiaramonte faction and the Ventimiglia faction. Demographic evolution References External links Official website
Resuttano

Resuttano es una comuna siciliana de 2.467 habitantes de la provincia de Caltanissetta. Superficie Su superficie es de 38 km². Su densidad es de 65 hab/km². Ubicación Forma parte de la región italiana de Sicilia. Las comunas limítrofes son Alimena (PA), Blufi (PA), Bompietro (PA), Petralia Sottana (PA), Santa Caterina Villarmosa. Evolución demográfica Referencias
Resuttano

Resuttano est une commune italienne de la province de Caltanissetta dans la région Sicile en Italie. Le territoire communale est divisé en deux parties, dont l'une incluant le chef-lieu est entièrement enclavée dans la Ville métropolitaine de Palerme voisine. Administration Hameaux Communes limitrophes Alimena, Blufi, Bompietro, Petralia Sottana, Santa Caterina Villarmosa Notes et références Portail de la Sicile
Resuttano

Resuttano (szicíliaiul: Rastanu, Rasuttanu vagy Resuttanu) település Olaszországban, Szicília régióban, Caltanissetta megyében. Lakosainak száma 1752 fő (2023. január 1.). Resuttano Blufi, Petralia Sottana, Santa Caterina Villarmosa, Alimena és Bompietro községekkel határos. Népesség A település lakossága az elmúlt években az alábbi módon változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Resuttano

Resuttano is een gemeente in de Italiaanse provincie Caltanissetta (regio Sicilië) en telt 2370 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 38,2 km², de bevolkingsdichtheid is 62 inwoners per km². Demografie Resuttano telt ongeveer 962 huishoudens. Het aantal inwoners daalde in de periode 1991-2001 met 10,4% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 600 m boven zeeniveau. Resuttano grenst aan de volgende gemeenten: Alimena (PA), Blufi (PA), Bompietro (PA), Petralia Sottana (PA), Santa Caterina Villarmosa. Externe link Informatie over Resuttano
Resuttano

Resuttano é uma comuna italiana da região da Sicília, província de Caltanissetta, com cerca de 2.467 habitantes. Estende-se por uma área de 38 km², tendo uma densidade populacional de 65 hab/km². Faz fronteira com Alimena (PA), Blufi (PA), Bompietro (PA), Petralia Sottana (PA), Santa Caterina Villarmosa. Demografia Referências
Резуттано

Резуттано (итал. Resuttano) — коммуна в Италии, располагается в регионе Сицилия, подчиняется административному центру Кальтаниссетта. Население составляет 2467 человек, плотность населения составляет 65 чел./км². Занимает площадь 38 км². Почтовый индекс — 93010. Телефонный код — 0934. В коммуне особо почитается Крест Господень, празднование 4 мая. Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.)
Резутано

Резутано (итал. Resuttano) је насеље у Италији у округу Калтанисета, региону Сицилија. Према процени из 2011. у насељу је живело 1938 становника. Насеље се налази на надморској висини од 585 м. Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 2.139 становника. Партнерски градови Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Резуттано

Резуттано (італ. Resuttano, сиц. Rastanu) — муніципалітет в Італії, у регіоні Сицилія, провінція Кальтаніссетта. Резуттано розташоване на відстані близько 490 км на південь від Рима, 80 км на південний схід від Палермо, 23 км на північ від Кальтаніссетти. Населення — 2072 особи (2014). Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 17 іноземців з 4 країн, серед них 13 громадян країн Євросоюзу та 2 громадяни України. Сусідні муніципалітети Алімена Блуфі Бомп'єтро Петралія-Соттана Санта-Катерина-Віллармоза Див. також Список муніципалітетів провінції Кальтаніссетта Примітки
Santa Cristina

Santa Cristina est une île de la lagune de Venise, en Italie. L'île est la propriété de la famille Swarovski qui y exploite depuis 2016 un petit complexe touristique de luxe. L'île fait partie de l'ancienne agglomération d'Ammiana aujourd'hui disparue. Voir aussi Liste des îles de la lagune de Venise Références Portail des îles Portail de la mer Adriatique Portail de Venise
Santa Cristina

Santa Cristina je otok u Venecijanskoj laguni koji se nalazi sjeveroistočno od Torcella. Zemljopisne karakteristike Santa Cristina je otok dug 880 i širok 420 metara, ima 13 hektara, najveću visinu 2 metra. Prema popisu iz 2001. bio je nenaseljen. Otok administrativno pripada venecijanskom kvartu Burano-Mazzorbo-Torcello. Nekoć je otok bio znan kao San Marco jer su u njegovu benediktinskom samostanu - 1325. pohranjene relikvije sv. Marka nakon krađe u Istanbulu, tad je dobio ime San Marco. Obzirom na teške životne uvjeta, redovnicama bilo je dozvoljeno preseljenje na obližnji otok Murano. Samostan je ipak postojao sve do 1452., kad ga je napustila i posljednja redovnica Filippa Condulmer, koja je otišla u Torcello, s njom su prebačene i relikvije sv. Kristine. Nekoliko seljačkih obitelji obrađivale su svoja imanja na otoku sve do 1930-ih godina, kad je i posljednji stanovnik napustio otok. Izvori
Santa Cristina (isola)

Santa Cristina è un'isola della Laguna Veneta nord-orientale. Situata a nordest di Burano e a nordovest di Lio Piccolo, è lambita a nord dalla palude del Bombagio e a sud dalla palude della Centrega. Storia Santa Cristina è il resto più consistente dell'arcipelago di Ammiana, un centro lagunare fiorito fino al XII secolo, quando la zona cominciò a impaludarsi e a decadere. Sull'isola sorgeva un monastero di benedettine dedicato a san Marco. Secondo alcuni, il luogo sacro fu fondato dalla famiglia Falier nel VII secolo, anche se la prima citazione scritta si trova nella Cronaca Gradense del 1185, che ne ricorda la dipendenza dal vicino monastero di San Lorenzo. A tale proposito, si ricorda un documento del 1229 in cui il monastero di San Marco rispose in vece di San Lorenzo attorno a una questione di terreni situati a Lio Piccolo. Nel 1325 il cenobio accolse le reliquie di santa Cristina di Tiro, appena trafugate da Costantinopoli, allorché fu reintitolato alla martire. Questo avvenne quando l'isola era già in piena decadenza ambientale: nel 1332 è attestata la necessità di intervenire sugli edifici, mentre nel 1340 le monache tentarono di trasferirsi a Santa Maria degli Angeli di Murano, ma il Senato ordinò loro di tornare nel loro monastero. Negli anni successivi le condizioni della zona divennero proibitive e nel 1432 l'ultima monaca rimasta, Filippa Condulmer, ebbe il permesso di stabilirsi nel monastero di Sant'Antonio di Torcello. Con lei partirono anche le spoglie di Santa Cristina che, successivamente, furono traslate a San Francesco della Vigna dove si trovano tuttora. Dopo un periodo di abbandono, l'isola venne colonizzata per lo svolgimento delle attività agricole e la vallicoltura (almeno dalla seconda metà del Cinquecento, come dimostrano le mappe dell'epoca), situazione che, nonostante i vari passaggi di proprietà, perdurerà sino al Novecento. Una mappa di fine Settecento attesta che Santa Cristina è dei Donà e che è sfruttata grazie a una rete idrica interna; su di essa sorgono una casa domenicale, alcuni annessi, un faro, una casetta in muratura e un oratorio. Tra il 1930 e il 1970 Santa Cristina fu nuovamente abbandonata (sebbene sia documentata l'occasionale presenza di mezzadri). Solo dal 1972 l'allora proprietario ne iniziò il recupero. È stata acquistata dalla famiglia Swarovski nel 1986 la quale, attraverso la società S. Cristina s.r.l., ha dato vita a un'efficiente azienda vocata all'agricoltura biologica. Risulta quindi una delle poche isole minori a essere state validamente riportate alla loro vocazione originaria. Oggi è gestita dai coniugi Sandra e Rene Deutsch, quest'ultimo figliastro di Gernot Langes-Swarovski. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Santa Cristina Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Santa Cristina
Chiesa di San Martino Vescovo (Valmozzola)

La chiesa di San Martino Vescovo è un luogo di culto cattolico dalle forme barocche e neoclassiche situato a San Martino, frazione di Valmozzola in provincia di Parma e diocesi di Piacenza-Bobbio; è sede di una parrocchia compresa nel vicariato della Val Taro e Val Ceno. Storia Il luogo di culto originario fu edificato in epoca medievale; la più antica testimonianza della sua esistenza, quale cappella dipendente dalla pieve di Gusaliggio, risale al 1352. Nel XVII secolo fu edificato il campanile, sopraelevato nel corso del secolo successivo. Nel 1852 la facciata fu interessata da alcuni lavori, che riguardarono il portale e forse l'intero prospetto neoclassico. Descrizione La chiesa si sviluppa su una pianta a navata unica affiancata da tre cappelle per lato, con ingresso a est e presbiterio absidato a ovest. La simmetrica facciata a capanna, interamente intonacata, è scandita verticalmente in tre parti da quattro lesene d'ordine gigante; al centro è collocato l'ampio portale d'ingresso, delimitato da una cornice in pietra; più in alto si apre un rosone strombato; in sommità si staglia il frontone triangolare di coronamento. Dal fianco destro aggetta il più basso volume in pietra della sala parrocchiale, mentre sul lato opposto si erge il campanile, accessibile attraverso un portale coronato da una finestra fortemente strombata; la cella campanaria si affaccia sulle quattro fronti attraverso ampie monofore ad arco a tutto sesto, delimitate da lesene. Sul retro l'abside in pietra, illuminata da due alte e sottili monofore laterali e da un oculo centrale, si sviluppa su una pianta poligonale. All'interno la navata, coperta da tre volte a crociera decorate con affreschi a motivi floreali, è scandita da una serie di lesene coronate da capitelli dorici, a sostegno del cornicione perimetrale modanato; sui fianchi si aprono attraverso ampie arcate a tutto sesto le cappelle laterali, chiuse superiormente da volte a botte dipinte. Il presbiterio, lievemente sopraelevato, è preceduto dall'arco trionfale a tutto sesto, retto da pilastri; l'ambiente, coperto da una volta a botte lunettata dipinta, ospita l'altare maggiore a mensa in marmo bianco, retto da colonnine in marmo rosso di Verona; sul fondo l'abside a pianta poligonale è chiusa superiormente dal catino con spicchi a vela lunettati, decorati con affreschi rappresentanti varie figure di angeli e i Quattro evangelisti. Note Voci correlate Valmozzola Diocesi di Piacenza-Bobbio Parrocchie della diocesi di Piacenza-Bobbio Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di San Martino vescovo Collegamenti esterni Chiesa di San Martino Vescovo, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Серадифалко

Серадифа̀лко (на италиански: Serradifalco, на сицилиански Serradifarcu, Серадифарку) е градче и община в Южна Италия, провинция Калтанисета, автономен регион и остров Сицилия. Разположено е на 504 m надморска височина. Населението на общината е 6263 души (към 2012 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Serradifalco

Serradifalco (sicilià Serradifarcu) és un municipi italià, dins de la província de Caltanissetta. L'any 2007 tenia 6.353 habitants. Limita amb els municipis de Caltanissetta, Canicattì (AG), Montedoro, Mussomeli i San Cataldo. Evolució demogràfica Administració