Національний автомобільний музей (Турин)

Націона́льний автомобі́льний музе́й (італ. Museo Nazionale dell'Automobile; акронім: MAUTO) — музей історії розвитку автомобіля, що розташований у Турині, та є однією з найстаріших та найзначиміших інституцій такого типу у світі. Наразі музей носить ім'я Джованні Аньєллі (раніше носив ім'я свого засновника Карло Біскаретті ді Руфія). Заклад виконує роль стратегічного центру, де перетинаються промисловий дизайн, інженерні інновації та соціальна історія, документуючи трансформацію автомобіля з механічного засобу пересування на об'єкт культурної спадщини. Історія створення та розвитку Музейний комплекс виступає своєрідним дзеркалом індустріальної еволюції Італії, відображаючи шлях від перших парових екіпажів до високотехнологічних прототипів майбутнього. Заснування та ранні роки (1932—1939) Ініціатива створення закладу виникла у 1932 році під час з'їзду Автомобільного клубу Турина за ідеєю піонерів італійської моторизації Чезаре Горіа Гатті та Роберто Біскаретті ді Руффіа. У 1933 році Карло Біскаретті ді Руфія, син Роберто, організував ретроспективну виставку в Мілані, де було представлено близько 30 позичених ретро-автомобілів. Успіх заходу переконав муніципалітет Турина у необхідності створення постійного музею. 19 липня 1933 року було ухвалено рішення про заснування інституції, а голова уряду Беніто Муссоліні особисто присвоїв їй статус «Національного». Основною проблемою організаторів став пошук відповідного приміщення: спочатку, нові придбання для колекції експонувалися на складі на вулиці Via Andorno — в будівлі колишньої фабрики «Aquila Italiana» (колекція потім ще чотири рази змінювала адресу, перш ніж потрапити до власної будівлі на проспекті Уніта д'Італія). У 1939 році колекцію розмістили під трибунами муніципального стадіону і вона стала доступною для широкого загалу. Проте ця локація виявилася технічно непридатною: значні перепади температури негативно впливали на стан експонатів, що вимагало пошуку нових рішень щодо розташування муєею. Під час Другої світової війни музейна колекція практично не постраждала ні від бомбардувань міста, ні від присутності союзних військ — але бібліотека і архів були частково втрачені. Будівництво та період Біскаретті ді Руффіа (1955—2011) У 1955 році Асоціація виробників автомобілів ініціювала будівництво спеціалізованої будівлі на проспекті Уніта д'Італія. Фінансування проєкту забезпечили родина Аньєллі, провідні автовиробники (Fiat, Alfa Romeo), виробники шин (Pirelli, CEAT), нафтові компанії та банки. Після смерті Карло Біскаретті ді Руффіа у 1959 році, який присвятив життя формуванню фондів, музею було присвоєно його ім'я. Офіційне відкриття будівлі відбулося 3 листопада 1960 року, незадовго до спеціалізованої виставки «Експо 1961» (Esposizione Internazionale del Lavoro — Torino 1961) Реконструкція та сучасний етап (з 2011 року) До 150-річчя об'єднання Італії (італ. 150° anniversario dell'Unità d'Italia) музей пройшов масштабне оновлення, що тривало з 2007 по 2011 рік. Проєкт відкрив президент Італії Джорджо Наполітано, проголосивши: «Мистецтво та індустрія — наша сила». Органічне зростання колекції та необхідність впровадження інтерактивних технологій зумовили перехід від традиційного зберігання до радикальної архітектурної трансформації. Архітектура та приміщення Будівля MAUTO є унікальним прикладом архітектури, спроєктованої спеціально для демонстрації великогабаритної техніки, поєднуючи модернізм середини XX століття з естетикою хай-теку. Проєкт Амедео Альбертіні (1960) Проєкт 1960 року архітектора Амедео Альбертіні базувався на концепції «великих просторів». Будівля розташована на штучному пагорбі, що зумовило специфічну логіку доступу. Характерною особливістю є опуклий кам'яний фасад завдовжки понад 100 метрів, що тримається на потужній 60-тонній залізній балці й чотирьох пілонах з неіржавної сталі та попередньо напруженого залізобетону. Це рішення дозволило створити скляний нижній ярус, що забезпечує відчуття відкритості та візуального зв'язку з берегом річки По. Проєкт модернізації Чіно Дзуккі (2011) У 2011 році музей було знову відкрито після масштабної реконструкції, яка охопила майже всі частини оригінальної будівлі, зберігаючи їх цілими, але часто переглянуті всередині. Ремонтні роботи коштували 33 мільйони євро (23 з яких профінансувало місто Турин, яке стало акціонером у листопаді 2011 року). Масштабну реконструкцію реалізував консорціум у складі Чіно Цуккі (Мілан), Recchi Engineering (Турин) та Proger SpA (Рим), що були обрані з 38 претендентів. Площа закладу зросла з 11 000 до 19 000 м². Головним нововведенням стало перекриття внутрішнього двору скляним дахом, що перетворило його на освітлений атріум. Оригінальні об'єми Альбертіні були доповнені новим корпусом та «загорнуті» у металеву стрічку фасаду, що надало будівлі сучасного вигляду у стилі хай-тек. Експозиція та тематичні зали Сучасна сценографія, розроблена Франсуа Конфіно, структурує простір як інтерактивну подорож, де автомобіль розглядається крізь призму соціології та дизайну. Концептуальні осі експозиції Експозиція розділена на три стратегічні соціологічні та хронологічні рівні: Автомобіль і XX століття (2-й поверх): Глобальна історія моторизації, від парових машин до впливу світових воєн та економічного буму. Людина та автомобіль (1-й поверх): Дослідження взаємодії суспільства та техніки, трансформація мобільності, моди та міського середовища. Автомобіль і дизайн (0-й поверх): Аналіз промислового дизайну, аеродинаміки та візіонерських концептів майбутнього. Спеціальні зони «Garage» (Відкритий фонд): Підвальне приміщення площею 2000 м², де зберігаються автомобілі, що не увійшли до основної експозиції. Ротація між «Гаражем» та залами забезпечує динаміку виставки. «Scuola di restauro» (Школа реставрації): Науково-технічний центр, де фахівці відновлюють історичні моделі та навчають молодих майстрів. Колекція Фонди музею налічують понад 200 оригінальних автомобілів 80 різних марок з 10 країн світу. Серед них є такі знакові експонати: Парова карета Бордіно (1854) — унікальний зразок транспортного засобу на паровій тязі з донафтової ери Fiat 3,5 HP (1899) — перший автомобіль марки Fiat La Jamais Contente (1899) — перший у світі електромобіль, що подолав бар'єр у 100 км/год Itala («Пекін – Париж»), 1907) — переможець рейду протяжністю 16 000 км Rolls-Royce Silver Ghost (1914) — еталон розкоші та технічної досконалості Ferrari F310 (1996) — болід Міхаеля Шумахера Fiat Turbina (1954) — експериментальний газотурбінний автомобіль Phoenix II (1987) — прототип авто на сонячних батареях Наукове дослідження цих об'єктів тісно пов'язане з документальною базою інституції та діяльністю розташованого неподалік на Корзо Данте (італ. Corso Dante) Центру історії Fiat, що доповнює музейну екосистему міста. Наукова діяльність та документація Центр документації MAUTO займає площу 800 м² і є одним із найпотужніших технічних архівів Європи. Бібліотека: Налічує близько 7000 текстових документів, розподілених за 7 розділами (історія марок, біографії, техніка, перегони та інше). Спадщина: Особливе місце посідає архів Канестріні (переданий у 1975 році), що містить рідкісні фотоматеріали та першоджерела з історії автомобілізму. Інклюзивність та сервіси Музей реалізує концепцію «Museo inclusivo», забезпечуючи доступність для всіх категорій відвідувачів. Доступність Реалізація принципів доступності передбачає такі особливості: Сенсорна підтримка: Тактильні мапи, рельєфні креслення та тексти шрифтом Брайля. Використання QR-кодів та NFC для аудіодескрипцій. Жестова мова: Відеогіди доступні італійською (LIS) та міжнародною (IS) жестовими мовами. Фізична доступність: Відсутність архітектурних бар'єрів, спеціальні рампи (Via Richelmy) та безкоштовні крісла колісні. Інфраструктура Комплекс включає конференц-зал на 150 місць, книжковий магазин з фаховою літературою та кафетерій. Логотип та визнання Візуальна ідентичність та високі показники відвідуваності підтверджують статус MAUTO як глобального бренду. Брендинг: Сучасний логотип створений студією Armando Testa (підрозділ компанії In Testa). Він містить акронім MAUTO зі стилізованим елементом колеса. Рейтинги: У 2013 році видання The Times включило заклад до топ-50 музеїв світу. Об'єкт також отримав архітектурну премію IN/ARCH-ANCE 2011. Статистика: 2024 рік став рекордним за всю історію закладу: музей відвідали 388 222 особи. Див. також Турин — автомобільна столиця Італії. Історія автомобіля — технічні етапи розвитку. Модернізм та Хай-тек в архітектурі. Примітки Джерела The Museo nazionale dell'automobile in Turin / Cino Zucchi. — Torino : U. Allemandi & C, 2011. — 92 с. — ISBN 9788842219934. Посилання Museo Nazionale dell’Automobile «Avv. Giovanni Agnelli». artfacts.net (англ.). Artfacts.net. Процитовано 15 жовтня 2019. Museo Nazionale dell'Automobile — офіційний сайт MAUTO Відеопрезентація MAUTO на YouTube (італ.) Віртуальний тур по MAUTO на Google Maps