NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Łuk Tytusa

Łuk Tytusa (wł. Arco di Tito) – łuk triumfalny znajdujący się w Rzymie, zbudowany przez Domicjana dla uczczenia zwycięstwa Wespazjana i Tytusa w wojnie z Żydami i zdobycia Jerozolimy. Data rozpoczęcia i ukończenia budowy podawana często w przybliżeniu, w niektórych źródłach: po 81 roku, aż do roku 96. Opis Jest to łuk o wysokości 15,4 m, szerokości 8,30 m i głębokości 3,35 m, z jedną bramą przejazdową. Zbudowany z białego marmuru. Na każdej fasadzie umieszczone są cztery kolumny w porządku kompozytowym. Kolumny skrajne mają trzony gładkie a środkowe zdobione kanelurami. Łuk ozdobiony jest płaskorzeźbami. Reliefy wewnętrzne ukazują triumf Tytusa i zdobyte łupy, umieszczone po stronie wschodniej architrawu pokazują procesję podczas triumfu. Na ścianie północnej – są gloryfikacją jego dokonań. Strona wschodnia to relief jednoplanowy, pozostałe wykorzystują ujęcie wieloplanowe. Łuk Tytusa obrazuje ewolucję rzeźby rzymskiej w I wieku. Łuk był zwieńczony posągiem Cesarza. Inskrypcja Na attyce umieszczona jest inskrypcja łacińska: „Senat i lud rzymski (poświęca ten łuk) boskiemu Tytusowi, synowi boskiego Wespazjana i Wespazjanowi Augustowi”. Zobacz też Architektura starożytnego Rzymu Herb Izraela Przypisy Bibliografia Janusz A. Ostrowski: Starożytny Rzym: Polityka i sztuka. Warszawa - Kraków: Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1999, s. 282–285.
Arcul lui Titus

Arcul lui Titus este cel mai vechi dintre cele două arcuri de triumf rămase în picioare în Forumul Roman. Arcul triumfal a fost construit între anii 81-85 d.Hr pentru a comemora cucerirea Ierusalimului și luptele împotriva zeloților, o grupare de evrei care s-a împotrivit Romei mai multe decenii la rând. În anul 66 d.Hr zeloții au început o revoltă împotriva ocupației romane iar Vespasian a fost trimis de la Roma să reprime această răscoală. După ce Vespasian a devenit împărat, fiul său Titus a preluat comanda trupelor care îi asediau pe zeloți. Titus a cucerit Ierusalimul în anul 70 d.Hr, cu patru legiuni, iar revolta zeloților a fost complet reprimată după ce a fost cucerită și fortăreața Masada, în anul 72 d.Hr. La sfârșitul asediului, toți evreii zeloți rămași în fortăreață s-au sinucis, pentru a nu a ajunge sclavi în mâinile cuceritorilor romani. Note
Titusbågen

Titusbågen är en romersk triumfbåge belägen på Via Sacra på Forum Romanum i Rom. Titusbågen uppfördes år 81 till triumfen av den samma år avlidne kejsaren Titus erövring av Jerusalem år 70. Två reliefer på bågens insida skildrar den seger Titus firade i Rom tillsammans med sin far Vespasianus. Här avbildas triumftåget och bytet från Jerusalems tempel, bland annat den sjuarmade ljusstaken. Dessa skatter ställdes sedan upp på det närbelägna Forum Pacis ("Fredens forum"). Titusbågen inkorporerades under medeltiden i ett försvarssystem och frilades av arkitekten Giuseppe Valadier 1819–1821. Man kan se skillnaden mellan de ursprungliga delarna i marmor och de förlorade partierna, som Valadier ersatte med travertin. Titusbågen utgjorde inspirationskälla för andra bågar som uppfördes efter den, bland annat Triumfbågen i Paris. Inskription Inskriptionen på den sidan av bågen som bilden till höger visar är: SENATVS POPVLVSQVE·ROMANVS DIVO·TITO·DIVI·VESPASIANI·F VESPASIANO·AVGVSTO Förenklat: Senatus populusque romanus divo Tito divi Vespasiani filio Vespasiano Augusto. Översättning: Senaten och det romerska folket (tillägnar detta) till den gudomliga Titus Vespasianus Augustus, son av den gudomliga Vespasianus Augustus. Ordagrann översättning: Senaten och det romerska folket, till den gudomliga Titus av den gudomliga Vespasianus, för sonen Vespasianus Augustus. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Arch of Titus, tidigare version. Tryckta källor Claridge, Amanda (1998) (på engelska). Rome: An Oxford Archaeological Guide. Oxford Archaeological Guides, 99-2662277-1. Oxford: Oxford University Press. sid. 116–118. ISBN 0-19-288003-9 Coarelli, Filippo (1980) (på italienska). Guida archeologica di Roma (3). Milano: Arnoldo Mondadori. sid. 96–99. OCLC 7187657 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Titusbågen.
Арка Тита

Тріумфальна арка Тита (італ. Arco di Tito, лат. Arcus Titi) — однопрогонова арка, розташована на давній Священній дорозі на південний схід від Римського форуму. Історія Побудована Доміціаном незабаром після смерті Тита в 81 році в пам'ять про взяття Єрусалима в 70 році. Послугувала моделлю для багатьох тріумфальних арок Нового часу. Існувала також інша арка Тита з трьома проходами, споруджена Сенатом у 81 році на сході іподрому Циркус Максимус. Опис Висота монумента становить 15,4 м, ширина 13,5 м, глибина прольоту 4,75 м, ширина прольоту — 5,33 м вибудований з пентельского мармуру, що видобувається в Аттиці. Напівколони, якими декорована арка, є першим відомим прикладом композитного ордера. У кутах біля прольоту арки висічені чотири крилатих Вікторії. Всередині прольоту знаходяться два барельєфа: хода з трофеями, захопленими в Єрусалимі (особливо виділяється менора), і імператор Тит, що керує квадригою. Статуя Тита на квадризі також знаходилася на вершині арки, проте до наших днів не збереглася. На софіті знаходиться барельєф із зображенням апофеозу (набуття божественної сутності) імператора. Присвята Посвячувальний напис на аттику говорить: SENATVS POPVLVSQVE · ROMANVS DIVO · TITO · DIVI · VESPASIANI · F (ILIO) VESPASIANO · AVGVSTO «Сенат і люди Риму (присвячують або спорудили цю арку) божественному Титу Веспасіану Авґусту, синові божественного Веспасіана» В Середньовіччі арка Тита була включена в фортечну споруду, пізніше її частина виявилася знищеною. У 1821 за папи Пія VII Джузеппе Валадьє провів реставрацію монумента. Щоб відзначити відтворені їм елементи, Валадье виконав їх з травертину, а не мармуру, а також спростив їх форму. На іншій стороні від стародавньої присвяти Пій VII накреслив нове: INSIGNE · RELIGIONIS · ATQVE · ARTIS · MONVMENTVM VETVSTATE · FATISCENS PIVS · SEPTIMVS · PONTIFEX · MAX (IMVS) NOVIS · OPERIBVS · PRISCVM · EXEMPLAR · IMITANTIBVS FVLCIRI · SERVARIQVE · IVSSIT ANNO · SACRI · PRINCIPATVS · EIVS · XXIIII «Цей монумент, чудовий з позицій як віри, так і мистецтва, занепав з часом. Пій VII, великий понтифік, новими роботами за стародавніми зразками наказав зміцнити і зберегти його. У рік 24-й Священного правління » Галерея Примітки Посилання Арка Тита на LacusCurtius
Chiesa del Buon Pastore (Brescia)

La chiesa del Buon Pastore è una chiesa neogotica dei padri comboniani situata sul viale Venezia a Brescia. Storia La prima pietra della chiesa progettata da Carlo Melchiotti, architetto non laureato, venne posta il 21 dicembre 1906. La pergamena inaugurale fu posta insieme ad alcune monete dell'epoca in un astuccio di zinco in un apposito vano sotto il futuro pilastro che avrebbe retto il presbiterio. Il 13 giugno 1909 fu aperta ai fedeli dopo essere stata dedicata al Sacro Cuore di Gesù. Nel 1966 la chiesa divenne chiesa parrocchiale della Parrocchia del Sacro Cuore. Nel 1988 il nome della parrocchia e della chiesa vennero cambiati in "Parrocchia del Buon Pastore" per distinguerla da una parrocchia del "Sacro Cuore" già esistente in Via Milano a Brescia. Descrizione La chiesa in stile neogotico consiste in una navata principale con quattro cappelle laterali arricchite di quattro altari realizzati con grande varietà di marmi. L'altare maggiore è sovrastato da una grande pala di L.A. Tormene del 1927 raffigurante il Sacro Cuore tra gli angeli ed i Santi patroni delle Missioni Pietro Claver e Francesco Saverio. Gli angeli che decorano la volta furono eseguiti dal pittore Annibale Giuseppe Scaroni nel 1913. Bibliografia Luisella Giorda Lanzani, La Chiesa di Viale Venezia. Il passato e il presente della Parrocchia del Buon Pastore, Ciliverghe (BS), Nadir 2.0, 2015. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa del Buon Pastore Collegamenti esterni Chiesa del Buon Pastore, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
Помиляно д'Арко

Помиля̀но д'А̀рко (на италиански: Pomigliano d'Arco) е град и община в Южна Италия, провинция Неапол, регион Кампания. Разположен е на 33 m надморска височина. Населението на общината е 39 915 души (към 2010 г.). Градът е много важен промишлен център. Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Pomigliano d’Arco

Pomigliano d’Arco ist eine Stadt mit 39.751 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in Italien in der Metropolitanstadt Neapel und in der Region Kampanien. Die Stadt liegt nordöstlich von Neapel unweit des Vesuvs. Die Stadt ist Standort für mehrere Werke der Automobil- und Flugzeugindustrie. Wirtschaft In Pomigliano d’Arco unterhält der Fiat-Konzern sein Forschungszentrum Elasis, außerdem befindet sich am Rande der Stadt das 1972 ursprünglich von Alfa Romeo gebaute Werk, in dem zunächst der Alfasud sowie später der Alfa GT, 147 und 159 gefertigt wurden. Aktuell wird dort der Fiat Panda produziert. Des Weiteren gibt es am Ort Werke der Luft- und Raumfahrtunternehmen Leonardo und Avio Aero. Söhne und Töchter der Stadt Ludovico Romano (1853–1933), Stadtarchitekt in Neapel Giovanni Leone (1908–2001), Präsident der Republik Italien von 1971 bis 1978 Felice Pirozzi (1908–1975), Erzbischof und Diplomat des Heiligen Stuhls Salvatore Piscicelli (1948–2024), Filmkritiker und Regisseur sowie Buch- und Drehbuchautor Vincenzo Montella (* 1974), Fußballspieler Felice Piccolo (* 1983), Fußballspieler Städtepartnerschaften Pomigliano d’Arco unterhält mit folgenden Städten Partnerschaften: Frankreich Blagnac, Frankreich Vereinigte Staaten Birmingham (Alabama), USA Weblinks Commune de Pomigliano d’Arco Offizielle Website der Stadt Pomigliano d’Arco (italienisch) Einzelnachweise
Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco is a municipality in the Metropolitan City of Naples in Italy, located north of Mount Vesuvius. It is known for its industrial pole among the largest and most influential in southern Italy. In the industrial area there is, among others, the Gian Battista Vico factory of Fiat Chrysler Automobiles, the center Elasis (also Fiat), the Alenia Aermacchi and Avio plants, as well as having hosted the first airport of Campania in the 1960s. History During World War II, Pomigliano was the location of a large military airfield and base, and was attacked on several occasions by the United States Army Air Forces. The airfield was later used by the RAF and the USAAF Twelfth Air Force during the Italian campaign and known as RAF Pomigliano and Pomigliano Airfield. References General references Maurer, Maurer. Air Force Combat Units of World War II. Maxwell AFB, Alabama: Office of Air Force History, 1983. ISBN 0-89201-092-4. Inline citations This article incorporates public domain material from the Air Force Historical Research Agency External links Official website (in Italian) Official site of the International Jazz Festival of Pomigliano d'Arco Visit Figli Di Pomigliano D'Arco, a non-profit organization that was established in 2007.
Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco es un municipio italiano localizado en la ciudad metropolitana de Nápoles, región de Campania. Cuenta con 39.794 habitantes​ en 11,71 km². El territorio municipal contiene las frazioni (subdivisiones) de Castello, Ciccarelli, Cutinelli, Feudo, Fornaro, Guadagni, Masseria Guadagni, Papaccio, Pratola y Tavolone. Limita con los municipios de Acerra, Casalnuovo di Napoli, Castello di Cisterna, Sant'Anastasia y Somma Vesuviana. Es un importante polo industrial, siendo sede, entre otros, de Fiat Pomigliano d'Arco, del centro ELASIS y de Alenia Aermacchi. Pomigliano d'Arco es el lugar de nacimiento de personajes famosos como, por ejemplo, el exfutbolista y entrenador Vincenzo Montella, el exfutbolista Felice Piccolo y la mezzosoprano Serena Malfi. Galería Demografía Ciudades hermanadas Birmingham, Alabama, Estados Unidos Blagnac, Francia Referencias Enlaces externos Web del municipio (en italiano)
Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco est une ville italienne de la ville métropolitaine de Naples, dans la région de Campanie. Administration Hameaux Pacciano. Communes limitrophes Acerra, Casalnuovo di Napoli, Castello di Cisterna, Sant'Anastasia, Somma Vesuviana. Économie Usine Alfa Romeo-Pomigliano d'Arco (Stellantis). Personnalités Vincenzo Montella (1974-), joueur de l'AS Roma et de l'équipe d'Italie de football, y est né. Crescenzo D'Amore (1979-2024), coureur cycliste italien, y est né et mort dans un accident de la route. Luigi Di Maio (1986-), chef de file du Mouvement 5 étoiles, y a vécu. Jumelages Blagnac (France). Voir aussi Liste des villes italiennes de plus de 25 000 habitants Notes et références Liens externes (it) Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la Campanie
Pomigliano d’Arco

Pomigliano d’Arco város (comune) Olaszország Campania régiójában, Nápoly megyében. Fekvése Nápolytól északkeletre fekszik. Határai: Acerra, Casalnuovo di Napoli, Castello di Cisterna, Sant’Anastasia és Somma Vesuviana. Története Pomigliano d’Arco a második pun háború után jött létre római katonai bázisként. A Pomigliano nevét az alapító gens Pomelia nemzetség után kapta. A római időkben Pomelianum név alatt volt ismert. Az ad Arco megnevezést a 18. században kapta, az akkor még látható római vízvezetéknek köszönhetően. A Nyugatrómai Birodalom bukása után előbb a bizánciak, majd a longobárdok foglalták el, később a Nápolyi Királyság részévé vált. A középkor során lakói teljes szegénységben éltek kiszolgáltatva a helyi nemesség és klérus segítségeinek. 1887-ben nyerte el függetlenségét és ekkor indult meg az ipar betelepedése. A fasiszta uralom alatt egy repülőteret is építettek, aminek következtében a második világháború bombázásainak elsődleges célpontjává vált. Noha a második világháborút követő gazdasági válság során számos ipari létesítményt bezártak, mégis Nápoly környékének egyik legfejlettebb ipari települése maradt. Itt van a Fiat és Alfa Romeo gépkocsigyártó nagyvállalatoknak, valamint az Alenia Aeronautica e Avio repüléstechnikával foglalkozó cégnek a szerelőüzeme. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói San Pietro-templom Santa Maria del Carmine-templom San Felice in Pincis-templom Madonna delle Grazie-templom Imbriani Poerio-kápolna Torre dell’Orologio Közlekedés A település vasútállomásai: Stazione di Parco Piemonte Stazione di Pomigliano d’Arco Stazione di Pratola Ponte A városban született Ludovico Romano (1853–1933), építész Giovanni Leone (1908–2001), az Olaszország Köztársaság elnöke 1971 és 1978 között Felice Pirozzi (1908–1975), érsek és szent szék diplomatája Salvatore Piscicelli (1948–2024), filmkritikus, rendező, író és forgatókönyvíró Vincenzo Montella (* 1974), labdarúgó Felice Piccolo (* 1983), labdarúgó Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Pomigliano d’Arco témájú kategóriát.
Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco is een Italiaanse gemeente, onderdeel van de metropolitane stad Napels, wat voor 2015 nog de provincie Napels was (regio Campanië) en telt 40.279 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 11,4 km², de bevolkingsdichtheid is 3599 inwoners per km². De gemeente is de thuisbasis van een van de vijf Fiat-fabrieken in Italië. De fabriek werd gesticht als werkgelegenheidsproject voor landbouwers in de jaren zeventig en was de thuisbasis van de Alfasud. Demografie Pomigliano d'Arco telt ongeveer 12718 huishoudens. Het aantal inwoners daalde in de periode 1991-2001 met 6,0% volgens cijfers uit de tienjaarlijkse volkstellingen van ISTAT. Geografie De gemeente ligt op ongeveer 36 m boven zeeniveau. Pomigliano d'Arco grenst aan de volgende gemeenten: Acerra, Casalnuovo di Napoli, Castello di Cisterna, Sant'Anastasia, Somma Vesuviana. Geboren Vincenzo Montella (18 juni 1974), voetballer Externe link http://www.comune.pomiglianodarco.na.it/
Pomigliano d’Arco

Pomigliano d’Arco – miejscowość i gmina we Włoszech, w regionie Kampania, w prowincji Neapol. Według danych na rok 2004 gminę zamieszkiwało 39 588 osób, 3598,9 os./km². Bibliografia Źródło danych: Istituto Nazionale di Statistica
Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco é uma comuna italiana da região da Campania, província de Nápoles, com cerca de 39588 habitantes. Estende-se por uma área de 11 km², tendo uma densidade populacional de 3599 hab/km². Faz fronteira com Acerra, Casalnuovo di Napoli, Castello di Cisterna, Sant'Anastasia, Somma Vesuviana. Demografia Referências
Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco este un oraș în regiunea Campania, în provincia Napoli (Italia). Personalități legate de Pomigliano Vincenzo Montella, fost-fotbalist, antrenorul echipei Catania Antonio Di Natale, fotbalist echipei Udinese Felice Piccolo, fotbalist echipei CFR Cluj Demografie Pomigliano d'Arco - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Note
Помильяно-д’Арко

Помилья́но-д’А́рко (итал. Pomigliano d'Arco) — город и коммуна в Италии, располагается в области Кампания, в провинции Неаполь. Население коммуны, на 01.01.2024 года, составляет 39 788 человек, плотность населения ─ 3383,13 чел./км². Коммуна занимает площадь 11,76 км². Почтовый индекс — 80038. Телефонный код — 081. Покровителем коммуны почитается святой Феликс Ноланский, празднование 14 января. Климат Согласно климатической классификации итальянских муниципалитетов, коммуна Помильяно-д’Арко входит в климатическую зону C, количество градусо-дней составляет 1127. Демография Динамика населения: Города-побратимы Бланьяк (Франция) Бирмингем (США) Известные жители Серена Мальфи (род. 1985) — итальянская оперная певица (меццо-сопрано). Администрация коммуны Официальный сайт: http://www.comune.pomiglianodarco.na.it/ Примечания Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.) Национальный институт статистики (итал.)
Помиљано д'Арко

Помиљано д'Арко (итал. Pomigliano d'Arco) је насеље у Италији у округу Напуљ, региону Кампанија. Према процени из 2011. у насељу је живело 38921 становника. Насеље се налази на надморској висини од 34 м. Становништво Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Медији везани за Помиљано д'Арко на Викимедијиној остави Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Pomigliano d'Arco

Pomigliano d'Arco är en ort och kommun i storstadsregionen Neapel, innan 2015 provinsen Neapel, i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade 39 819 invånare (2017). Orten är känd för sin fordonstillverkning på Alfa Romeo Pomigliano d'Arco-fabriken. Under andra världskriget tillverkade Alfa Romeo flygmotorer här. Referenser
Помільяно-д'Арко

Помільяно-д'Арко (італ. Pomigliano d'Arco, сиц. Pumigghianu d'Arcu) — муніципалітет в Італії, у регіоні Кампанія, метрополійне місто Неаполь. Помільяно-д'Арко розташоване на відстані близько 195 км на південний схід від Рима, 16 км на північний схід від Неаполя. Населення — 39 977 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 14 січня. Покровитель — San Felice. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 967 іноземців з 64 країн, серед них 215 громадян країн Євросоюзу та 227 громадян України. Сусідні муніципалітети Ачерра Казальнуово-ді-Наполі Кастелло-ді-Чистерна Сант'Анастазія Сомма-Везув'яна Див. також Список муніципалітетів метрополійного міста Неаполь Примітки
Pumpspeicherkraftwerk Domenico Cimarosa

Das Pumpspeicherkraftwerk „Domenico Cimarosa“ des Energieversorgers Enel, auch Pumpspeicherkraftwerk Presenzano genannt, nahe der italienischen Gemeinde Presenzano in der Provinz Caserta in der Region Kampanien, liegt am Fluss Volturno. Es wurde nach dem italienischen Komponisten Domenico Cimarosa (1749–1801) benannt. Die vier reversiblen Pumpturbinen des Kraftwerks haben im Turbinenbetrieb eine Leistung von 1000 MW und im Pumpbetrieb eine Leistung von 1029 MW. Das Oberbecken (bacino di Cesima) und das Unterbecken (bacino di Presenzano) haben jeweils ein Volumen von ungefähr sechs Millionen Kubikmetern. Der nominelle Wasserstand des Oberbeckens liegt bei 643 m s.l.m., der des Unterbeckens bei 156,05 m s.l.m. Das Unterbecken hat dabei eine Fläche von 750.000 m² und eine Tiefe von bis zu 23 m. Zwischen Ober- und Unterbecken besteht eine Fallhöhe von 495,5 m, Das Wasser strömt zwischen diesen beiden Becken zunächst durch einen etwa 2,3 km langen Druckstollen und anschließend über eine geneigte Druckrohrleitung mit einem Durchfluss von 250,56 m³/s. In der Nähe des Übergangs von Druckstollen zur Druckrohrleitung befindet sich ein Wasserschloss. Um Wasserverluste durch Lecks und Verdunstung auszugleichen, wird dem Kraftwerk zusätzlich Wasser des Rio S. Bartolomeo zugeführt, einem Nebenfluss des Volturno. Der Bau begann 1979, die Inbetriebnahme war 1991. Das Pumpspeicherkraftwerk kostete eine Billion Lire, was etwa einer halben Milliarde Euro entspricht. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Italien Einzelnachweise
Presenzano Hydroelectric Plant

The Presenzano Hydroelectric Plant, officially known as the Domenico Cimarosa Hydroelectric Plant, is located along the Volturno River in Presenzano, Province of Caserta, Italy. Using the pumped-storage hydroelectric method, it has an installed capacity of 1,000 megawatts (1,300,000 hp). Construction began in 1979, it was finished in 1990 and the generators commissioned in 1991. In 2004, the plant was renamed after Domenico Cimarosa. Power is generated by releasing water from the upper Cesima reservoir down to the power plant which contains four reversible 250 MW Francis pump-turbine-generators. After power production, the water is sent to the lower reservoir. During periods of low energy demand, the same pump-generators pump water from the lower reservoir back to the upper where it becomes stored energy. Power generation occurs when energy demand is high. The upper reservoir, formed by an embankment dam, is located at an elevation of 643 metres (2,110 ft) in the municipality of Sesto Campano in the Province of Isernia. Both the upper and lower reservoirs have an active (or usable) storage capacity of 6,000,000 cubic metres (4,900 acre⋅ft). The difference in elevation between both the upper and lower affords a hydraulic head of 495 metres (1,624 ft). See also Hydroelectricity in Italy List of pumped-storage hydroelectric power stations References
ГАЕС Презенцано

ГАЕС Презенцано («Доменіко-Чімароза») (італ. Centrale idroelettrica di Presenzano) — гідроелектростанція на півдні центральної частини Італії, в провінції Казерта (історичний регіон Кампанія). Один з найпотужніших об'єктів італійської гідроенергетики, який поступається лише [[ГЕС-ГАЕС Луїджі-Еїнауді (Ентраккуе)|ГАЕС Ентраккуе] та знаходиться на одному рівні з Ронкавалгранде. Нижній резервуар станції об'ємом 5,3 млн м3 штучно споруджений на правобережжі долини Вольтурно (впадає в Тірренське море північніше Неаполя), за декілька сотень метрів від річки. Його оточує дамба з вапняку, видобутого у місцевому кар'єрі. Верхній резервуар об'ємом 2,9 млн м3 створений на північний захід від нижнього на горі Чезіма, в долині струмка зі сточища Ріо-Рава (права притока Вольтурно). Для цього звели кам'яно-накидну греблю заввишки 45 метрів та довжиною 285 метрів. Від верхнього резервуару прокладено два тунелі, які переходять у чотири напірні водогони до турбін. Останні розміщені неподалік нижнього резервуару в окремих шахтах діаметром 21 метр та глибиною 72 метри. Потужність кожного оборотного гідроагрегату становить 250 МВт. Станція працює при напорі у 495 метрів. Примітки