NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iglesia de San Pietro a Majella

San Pietro a Maiella es una iglesia en Nápoles, Italia. El término puede referirse también al conservatorio de música (vecino de la Iglesia), que ocupa los locales del monasterio que se utiliza para formar un único complejo con la iglesia. La iglesia se encuentra en el extremo oeste de la Via dei Tribunali, una de las tres calles paralelas que definen la red del centro histórico de Nápoles; la iglesia es considerada uno de los ejemplos más significativos de la arquitectura angevina en Nápoles y fue construida por orden de Giovanni Pipino da Barletta, uno de los caballeros de Carlos II de Anjou y el responsable de la destrucción de la última colonia de sarracenos en el sur de la península, en Lucera. San Pietro a Maiella fue construida a principios de siglo XIV y fue dedicada a Pietro Angelerio, un monje ermitaño de la Majella (en los Abruzos), que se convirtió en el papa Celestino V en 1294. Fue el fundador de la Orden Monástica Celestina, que ocuparon la iglesia hasta 1799, cuando los monasterios fueron suprimidos por la República Napolitana. Después de la restauración de la monarquía, el monasterio fue reabierto, pero en 1826 se convirtió en la casa conservatorio de música, función que ha servido desde entonces. La iglesia fue objeto de restauración en la década de 1930, y sigue funcionando como lugar de culto. Como era el caso de muchas construcciones con la arquitectura angevina en Nápoles, San Pietro a Maiella sufrió un cambio al barroco del siglo XVII, mas en el siglo XX se trató de "deshacer" para que el edificio recobrase su aspecto original gótico. Gran parte de la obra de arte dentro de la iglesia, está dedicada a distintas fases en la vida del monje Pietro que después se convirtió en el papa Celestino V. Galería de imágenes Bibliografía De Lellis, De Minieri Riccio, Brevi notizie dell'archivio angioino, Napoli 1872. A. Venditti, Urbanistica e architettura angioina, in Storia di Napoli, Napoli 1969. O. Morisani, L'arte di Napoli nell'età angioina, in Storia di Napoli, Napoli 1969. Celano - Chiarini, Notizie del bello dell'antico e del curioso, Napoli 1972. Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Pietro a Majella.
San Pietro a Majella

A San Pietro a Majella vagy San Pietro a Maiella templom Nápoly történelmi központjában. A név ugyanakkor az egykori kolostorépületben megtelepedett zenekonzervatórium neve is egyben. Leírása A templom a Via dei Tribunali nyugati végében áll és az egyik legjelentősebb Anjou-kori építmény. Építtetője Giovanni Pippino da Barletta, II. Anjou Károly lovagja, akinek nevéhez a lucerai szaracén kolónia megsemmisítése fűződik. A templom a 14. században épült Pietro Angeleri da Morone remete tiszteletére, akiből 1294-ben V. Celesztin néven pápa lett. A kolostor 1799-ig létezett, míg a Parthenopéi Köztársaság vezetői fel nem számolták; a Bourbon-restauráció után újra megnyitották, majd 1826-ban zeneakadémiává alakították át. A templomot 1930 újították fel legutóbb. Akárcsak a többi Anjou-kori építményt, a Bourbon királyok idején ezt a templomot is barokkosították a 17. században. Az 1930-as felújítás során megpróbálták helyreállítani a gótikus formáját. A belső díszítéseket V. Celesztin pápa élete ihlette. Főoltárát Cosimo Fanzago és a Ghetti testvérek (Pietro és Bartolomeo) készítették. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz San Pietro a Majella témájú kategóriát.
Chiesa San Pietro a Majella

De kerk van San Pietro a Majella is een gotische kerk in Napels, gelegen aan de Via dei Tribunali, in het oude stadscentrum. Het Conservatorium van San Pietro a Majella in Napels, een van de meest prestigieuze muziekscholen in Italië, bevindt zich sinds 1826 in het naastgelegen, gelijknamige kloostercomplex. De kerk werd in de late dertiende eeuw gebouwd op de plaats van twee vrouwenkloosters, op aandringen van koning Karel II van Anjou. Kerk en klooster werden gewijd aan paus Celestinus V, geboren Pietro Angeleri da Morrone; de kerk werd algemeen de "San Pietro a Majella" genoemd ter herinnering aan het kluizenaarschap van de patroonheilige in het Majella-bergmassief in de Apennijnen. Van oorsprong gotisch, wat nog te zien is aan de veertiende-eeuwse, gelede klokkentoren, werd de kerk door de eeuwen heen regelmatig veranderd, zowel aan de buiten- als aan de binnenkant. De eerste aanpassingen vonden plaats tussen 1319 en 1341 op last van koning Robert van Anjou. Andere radicale verbouwingen vonden plaats gedurende de tweede helft van de veertiende en vijftiende eeuw; waaronder de voorwaartse verplaatsing van de gevel en de daaropvolgende toevoeging van zes kapellen. Tussen 1493 en 1508 volgde de uitbreiding van het klooster. Andere aanpassingen hebben plaatsgevonden in de eerste helft van de zeventiende eeuw, onder andere aan het entree en aan het interieur, dat een barok karakter kreeg en een verhoogd koor. Tijdens langdurige restauratiewerkzaamheden die plaatsvonden tussen 1888 en 1927 is getracht om het oorspronkelijke gotische uiterlijk van het gebouw te herstellen.
Villa Floridiana

Die Villa Floridiana ist eine klassizistische Villa umgeben von einem großen Park auf dem Vomero in Neapel, Italien. Geschichte Im Juni 1815 kaufte Ferdinand IV. von Neapel den Grund auf dem Hügel Vomero als Sommerresidenz für seine Frau Lucia Migliaccio, Herzogin von Floridia, zu deren Ehren die Anlage den Namen Floridiana trägt. Zwischen 1817 und 1819 wurde unter dem Architekten Antonio Niccolini das Gebäude neoklassizistisch umgebaut und die umliegenden Gärten im Stile der Romantik angelegt. Die Gärten wurden vom Direktor des Botanischen Gartens, Friedrich Dehnhardt, mit verschiedensten Bäumen wie Eichen, Pinien, Platanen, Palmen, Zypressen und einer umfangreichen Sammlung von Kamelien ausgestattet. Museo nazionale della ceramica Duca di Martina Seit 1927 beherbergt die Villa Floridiana das Museo nazionale della ceramica Duca di Martina, eine umfangreiche Sammlung von Majolika- und Porzellankunstwerken. Neben Porzellanen aus europäischen Manufakturen verfügt das Museum auch über eine eindrucksvolle Sammlung orientalischer Kunst mit chinesischen und japanischen Porzellanen, Kunstwerken aus Bronze, Jade und Email. Weblinks Webseite des Museums (italienisch/englisch)
Villa Floridiana

The Villa Floridiana is a monumental house located amid a large park in the Vomero quarter in Naples, southern Italy. It overlooks the western Neapolitan suburbs of Chiaia and Mergellina. History Construction of a villa at the site was begun by Cristoforo Saliceti and his heirs; Cristoforo had been minister of police for the government of Joachim Murat. In 1817, they were forced to sell to Ferdinand I, the Bourbon king of the Two Sicilies, who used it to house Lucia Migliaccio di Partanna, duchess of Floridia, whom Ferdinand had married morganatically in 1814. She resided here till her death in 1826. Between 1817 and 1819, the architect Antonio Niccolini reconstructed the building and the surrounding gardens, landscaping in a free, English-style. The director of the Botanical Gardens, Friedrich Dehnhardt, planted oaks, pines, palms, cypresses and a large selection of flowers in the gardens. The neoclassical residence and surrounding gardens were built between 1817 and 1819. The villa since 1931 has housed the National Museum of Ceramics, Naples, also called the Museo Duca di Martina. The Duke of Martina, second-born son of Riccardo and Maria Argentina Caracciolo, born in Naples in 1929, but moving to Paris where he began collecting decorative arts. His heirs donated the collection in 1911 to the city of Naples. Since at least 1953, the gardens have been home to a colony of predominantly black stray cats, which are cared for by volunteers. References External links Official website (in Italian)
Villa Floridiana

La villa Floridiana désigne une villa néoclassique et un grand parc situés dans le quartier du Vomero à Naples. Elle donne sur les faubourgs occidentaux de Chiaia et Mergellina. Historique et description La villa date de 1816, lorsque Ferdinand Ier, roi des Deux-Siciles, a acquis la propriété. Entre 1817 et 1819, l'architecte Antonio Niccolini reconstruisit le bâtiment et les jardins environnants. Le directeur du jardin botanique, Friedrich Dehnhardt, y planta des chênes, des pins, des palmiers, des cyprès et une grande sélection de fleurs dans les jardins. Le roi a ensuite fait don de la propriété comme résidence de vacances à son épouse morganatique, Lucia Migliaccio Partanna, duchesse de Floridia, dont la villa a pris le nom. La résidence de style néoclassique et les jardins environnants ont été construits entre 1817 et 1819. La villa abrite actuellement le musée national de la Céramique de Naples. Références Liens externes (it) Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du néo-classicisme Portail de Naples
Villa Floridiana

A Villa Floridiana egy kastély és közpark Nápoly Vomero negyedében. Eredete 1816-ra tehető, amikor I. Ferdinánd nápoly–szicíliai király megvásárolta a birtokot. A későbbiekben a birtokot a király morganatikus feleségének, Luisa Migliaccio Partannának, Floridia grófnőjének adományozta. A klasszicista épületet és a környező kerteket 1817-1819 között építették. Ma a Nemzeti Kerámia Múzeum székhelye. Források http://www.inaples.it http://www.danpiz.net/napoli/monumenti/Monumenti.htm
Баколи

Ба̀коли (на италиански: Bacoli) е град и община в Южна Италия, провинция Неапол на регион Кампания. Население 27 255 жители към 1 април 2009 г. История В Баколи се намира древното селище Baiae, което получило името си от съпътник на Одисей и е старото пристанище на древногръцкия колониален град Куме (Cumae). Външни препратки В Общомедия има медийни файлове относно Баколи Уебсайт на града
Bacoli

Bacoli ist eine italienische Gemeinde (comune) mit 24.960 Einwohnern (Stand 31. Dezember 2024) in der Metropolitanstadt Neapel, Region Kampanien. Die antiken römischen Badeorte Baiae (Ortsteil Baia) und Bauli befanden sich auf dem Gebiet des heutigen Bacoli. Die beiden Nachbargemeinden von Bacoli sind Monte di Procida und Pozzuoli. Bevölkerungsentwicklung Zwischen 1991 und 2001 stieg die Einwohnerzahl von 26.475 auf 26.507. Dies entspricht einem prozentualen Zuwachs von 0,1 %. Söhne und Töchter Mafalda Salvatini (1886–1971), Opernsängerin (Sopran) Gioacchino Illiano (1935–2020), römisch-katholischer Geistlicher, Bischof von Nocera Inferiore-Sarno Vincenzo D’Angelo (1951–2008), Wasserballspieler Weblinks Einzelnachweise
Bacoli

Bacoli (Italian: [ˈbaːkoli]; Neapolitan: Vacule; Latin: Bauli) is a comune (municipality) in the Metropolitan City of Naples in the Italian region of Campania, located about 15 kilometres (9.3 mi) west of Naples. Geography Bacoli borders the municipalities of Monte di Procida and Pozzuoli. Its territory, of volcanic origin, is part of the Phlegraean Fields. The volcano of Cape Miseno and the Miseno port date from c. 35,000-10,500 years ago. History Bacoli was founded by the ancient Romans in the 2nd or 1st century. BC, who called it Bauli. In Roman times it was a popular resort almost as famous as the nearby Baiae. Many luxurious villas were built on the coast there and the headland. Symmachus said of Bauli in the late 4th century. AD: I left that place because there was a danger that if I became too fond of Bauli, all the other places I have left to see would not have pleased me. Main sights Several major ancient Roman structures can be seen in Bacoli, including the Piscina Mirabilis, the Cento Camerelle, and the so-called Tomba Agrippina, a theatre belonging to an ancient villa. The frazione of Cuma - Fusaro includes the site of Cumae, the first settlement in Italy by the ancient Greeks. The archaeological remains of Baiae are also located in the commune The frazione of Miliscola (from the Latin militum schola) was, in the Roman Empire, the seat of a military school. Twin towns Kymi, Greece, since 1983 Marche region, Italy, since 2001 Kobani, Syria, since 2015 References External links Official website Official website of FAB
Bacoli

Bacoli es un municipio italiano localizado en la ciudad metropolitana de Nápoles, región de Campania. Cuenta con 26.404 habitantes​ en 13,47 km². El territorio municipal contiene las frazioni (subdivisiones) de Bayas (parte), Cabo Miseno, Cappella, Cumas (parte), Faro, Fusaro, Miliscola, Miseno (parte), Scalandrone y Torregaveta. Limita con los municipios de Monte di Procida y Pozzuoli. Bacoli se halla en la costa occidental del golfo de Pozzuoli. Bacoli (la antigua Bauli), algo al sur de Bayas fue sede de numerosa villas patricias. Algunos autores hacen derivar su nombre, sin ningún fundamento, de Boaúlia, y dicen que Hércules tuvo allí una fuerte relación. Historia Entre los personajes famosos que tuvieron una villa en Bacoli están: el orador Hortensio (del que pasó a Antonia, la mujer de Druso); Cicerón; Agripina y su hijo Nerón. En una colina próxima había un gran depósito subterráneo de agua probablemente para abastecer a la flota de Miseno, al que hoy se llama la Piscina mirabilis En tiempos de Teodosio aún era un lugar de ricas villas romanas, pero después ya no se menciona más y quedó unida a Bayas y siguió su suerte. Un pueblo moderno, Bacolo, podría haber conservado el nombre. Restos romanos Con el nombre de sepulcro de Agripina (que fue efectivamente sepultada, según Tácito, en una modesta tumba a lo largo del camino de Bayas a Miseno) son conocidos inmediatamente al norte de Bacoli, los restos de un edificio en hemiciclo decorado por columnas y estucos que formaba parte de una gran villa romana, hoy en gran parte desaparecida. El edificio parece surgir en época augustal como odeón, es decir, un pequeño teatro para espectáculos sobre todo musicales, pero que luego fue transformado en un ninfeo, o más bien en un teatro ninfeo, en el que las representaciones teatrales, musicales o de otro tipo podían unirse a espectáculos de agua. Sobre la altura de la actual población de Bacoli las construcciones denominadas Cien habitaciones (o también prisiones de Nerón) forman parte de una gran villa, generalmente reconocida como una célebre villa imperial (anteriormente en el siglo I a. C. propiedad el orador Hortensio), en la que Vespasiano se dedicaba con entusiasmo a la cría de peces, suscitando la ironía del poeta Marcial. Las Cien habitaciones constaban de dos edificios independientes de distinta época. El del nivel superior es una cisterna de agua cavada en la toba y subdividida en cuatro corredores paralelos cubiertos con bóveda y comunicados entre sí mediante arcadas. Sobre la cisterna hay una terraza pavimentada con polvo de ladrillo y argamasa (opus signinum), muy resistente a la humedad. En un nivel más bajo hay una serie de galerías que cruzan en ángulo recto. El revestimiento en polvo de ladrillo de las paredes también hace suponer para ellas la función de depósitos de agua, probablemente de la villa anterior a la época imperial. Galería Demografía Véase también Cabo Miseno Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Bacoli. Web oficial
Bacoli

Bacoli est une ville italienne d'environ 25 000 habitants située dans la ville métropolitaine de Naples, en région Campanie. Géographie Hameaux Baia, Cappella, Cuma - Fusaro, Miliscola, Miseno, Torregaveta. Communes limitrophes Monte di Procida, Pouzzoles. Histoire Bacoli fut fondée par les Romains, qui lui donnèrent le nom de Bauli. Durant cette époque elle fut un lieu de villégiature renommé, autant que la ville voisine de Baïes (aujourd'hui Baia) appréciée par nombre d'illustres personnages antiques. La cité connut un profond déclin avec la chute de l'Empire romain d'Occident, et ne renaîtra vraiment qu'à partir du XVIIe siècle. Sur son territoire se trouvait le port militaire romain de Misène, dont la population fuit les incursions des pirates musulmans vers 850, et s'installa à l'emplacement de l'actuel Frattamaggiore. Site archéologique Le complexe archéologique de Cento Camerelle Le Parc archéologique de Baïes La Piscina mirabilis Le Parc submergé de Baïes Administration Jumelages Kymi, Grèce, depuis 1983 Région des Marches, Italie, depuis 2001 Kobané, Syrie, depuis 2015 Notes et références Voir aussi Bibliographie (it) Maurizio Erto (a cura di), Bacoli 1919-2019 : Cento anni di storia, D'Amico Editore, coll. « Flegrea » (no 1), 2019, 270 p. (ISBN 978-88-99821-54-8). Articles connexes Liste des villes italiennes de plus de 25 000 habitants La Casina Vanvitelliana Musée archéologique des Champs Phlégréens Liens externes Site officiel Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la Campanie
Bacoli

Bacoli község (comune) Olaszország Campania régiójában, Nápoly megyében. Fekvése Nápolytól 15 km-re nyugatra, a Flegrei-félsziget területén fekszik. Határai: Monte di Procida és Pozzuoli. Több önálló településből jött létre, amelyek ma frazionéjait adják: Baia, Cappella, Cuma, Fusaro, Miliscola, Miseno és Torregaveta. Ezek egykori görög-római települések voltak a Pozzuoli-öböl partján. Története A mai Bacolit alkotó településeket görög tengerészek alapították. A legenda szerint a tengerészeket nappal egy fehér galamb, éjszaka pedig egy rejtélyes furulya hangja vezérelte erre vidékre. Egy másik legenda szerint Héraklész ide hozta Gérüón marháit (latinul boves) és így kapta a település a Bauli nevet. Az első jelentős város, amelyet a mai község területén megalapítottak, Cumae (görögül Kümé) volt, amely akropoliszának maradványai ma is láthatók. Miután a város Magna Graecia része lett, Cumae lett a vidék központi települése, leigázva a szomszédos népek településeit. A római időkben sikerült megőriznie görög hagyományait. Ekkor épültek meg Misenum hadikikötője, Baiae termái valamint hadiakadémiája. A birodalom bukása után a vidék gyors hanyatlásnak indult. Ehhez hozzájárultak a sorozatos természeti katasztrófák (elsősorban földrengések és a bradiszeizmikus mozgások miatt). A spanyol alkirályok uralkodása idején, a 17. században kezdték ismét benépesíteni a vidéket. 1919-ig Pozzuoli része volt, ezt követően vált önálló községgé. Népessége A népesség számának alakulása: Főbb látnivalói ókori régészeti emlékek: az ókori Baiae maradványai, mely az ókorban a rómaiai egyik kedvenc üdülőközpontja volt hévizeinek köszönhetően. az ókori Misenum romjai, mely a rómaiak egyik legjelentősebb hadikikötője volt. az ókori Cumae városának romjai (a jelentősebb romok Pozzuoli területén vannak) a Villa Servilio Vatia Torregaveta frazionéban Agrippina sírja - egy parti móló mellett található kis romépület, melyben a legendák szerint Nero anyja, Agrippina volt eltemetve. A régészeti kutatások során bebizonyosodott, hogy ez az épület egy ókori színház része volt. Nero anyját, a Lucrinói-tó melletti villájában ölette meg és a baiaei palotája mellett temette el, mely a későbbi építkezések során elpusztult Piscina Mirabilis - egy hatalmas földalatti víztartály Cento Camerelle - egy ókori villa maradványai középkori építmények: Baia vára (Castello Aragonese) - az 1500-as években épült egy Julius Caesar által építtetett villa romjaira, hogy a várost a tenger felől támadó kalózok ellen megvédjék Johanna királynő palotája Fusaro frazionéban természeti látnivalók: Misenói-fok Fusaro-tó Lucrinói-tó Jegyzetek Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Comuni-Italiani Italy World Club További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Bacoli témájú kategóriát.
Bacoli

Bacoli is een Italiaanse gemeente, onderdeel van de metropolitane stad Napels, wat voor 2015 nog de provincie Napels was (regio Campanië) en telt 27.402 inwoners (31-12-2004). De oppervlakte bedraagt 13,3 km², de bevolkingsdichtheid is 2027 inwoners per km². De volgende frazioni maken deel uit van de gemeente: Baia, Cappella, Cuma - Fusaro, Miliscola, Miseno, Torregaveta. Andere namen Bauli. Toen de Romeinen de stad stichtten, gaven ze de naam Bauli, in meervoudsvorm. Vàcule. De naam in het Napolitaans is Vàcule. Demografische ontwikkeling Geografie De gemeente ligt op ongeveer 30 m boven zeeniveau. Bacoli grenst aan de volgende gemeenten: Monte di Procida, Pozzuoli. Bezienswaardigheden Cento Camerelle: dit is een waterreservoir uit de Romeinse Tijd. Externe link https://www.comune.bacoli.na.it/
Bacoli

Bacoli – miasto i gmina we Włoszech, w regionie Kampania, w prowincji Neapol. Według danych na rok 2004 gminę zamieszkiwało 26 350 osób, 2026,9 os./km². Z Bacoli pochodzi Gioacchino Illiano, włoski duchowny katolicki, biskup Nocera Inferiore-Sarno (zm. 2020). Bibliografia Istituto Nazionale di Statistica
Bacoli

Bacoli este o comună metropolitană din provincia Napoli, regiunea Campania, Italia, cu o populație de 25.230 locuitori (1 ianuarie 2023) și o suprafață de 13,47 km². Demografie Bacoli - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Vestigii istorice Castello Aragonese Castel construit cu începere din anul 1495. Găzduiește un important muzeu istoric („Museo archeologico dei Campi Flegrei”). Museo archeologico dei Campi Flegrei Găzduit în “Castello Aragonese” din Baia. Parcul arheologic submarin de la Baia / Bacoli Tărmul golfului Pozzuoli se ridică și se scufundă periodic, din cauza activității vulcanice (mișcări epirogenetice). O parte din fosta stațiune balneară romană Baiae este din nou scufundată în mare. In „Parco Archaeologico Sommerso di Baia“ se pot vedea sub apă sculpturi, mozaicuri și un vechi drum pavat de pe vremea romanilor. „Pe urmele lui Orfeu“ Arheologii amatori Robert Ferrand Paget și Keith William Jones susțin că în anul 1962 au descoperit la Baia ținutul mitologic subpămȃntean al lui Hades și rȃul Styx. Tunelurile complexe se extind între Baia și vulcanul Averno. Referințe Legături externe Comunele Italiei
Баколи

Баколи (итал. Bacoli) — город в Италии, располагается в регионе Кампания, в провинции Неаполь. Население составляет 27 402 человека (на 2004 г.), плотность населения составляет 2027 чел./км². Занимает площадь 13 км². Почтовый индекс — 80070. Телефонный код — 081. Покровительницей коммуны почитается святая Анна. Праздник ежегодно празднуется 26 июля. Достопримечательности На территории коммуны Баколи находятся остатки древних греческих и римских городов Кумы, Байи, Мизен, а также часть вулканического парка Флегрейских полей. Домик Ванвителли Примечания Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.)
Баколи

Баколи (итал. Bacoli) је насеље у Италији у округу Напуљ, региону Кампанија. Према процени из 2011. у насељу је живело 25590 становника. Насеље се налази на надморској висини од 7 м. Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 26.648 становника. Види још Покрајине Италије Италијани Референце Литература Спољашње везе Званични веб-сајт „Italian Railways”. „Italian National and Regional Parks”.
Bacoli

Bacoli är en kommun i storstadsregionen Neapel, innan 2015 provinsen Neapel,, i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade 26 412 invånare (2017) och gränsar till kommunerna Monte di Procida och Pozzuoli. Två av kommunens frazioni var viktiga orter under antiken: Misenum (idag Miseno) och Cumae (idag Cuma). Referenser