NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Агрідженто

Агрідже́нто, Аґрідженто (італ. Agrigento, сиц. Girgenti) — місто та муніципалітет в Італії, у регіоні Сицилія, столиця провінції Агрідженто. Розташоване на відстані близько 520 км на південь від Рима, 95 км на південь від Палермо. Населення — 59 645 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 25 лютого. Покровитель — святий Джерландо. Назва Агріге́нт, або Агріге́нтум (лат. Agrigentum) — назва римської доби. Акрагант Історія Агрідженто було засноване на плато з видом на море, з двома прилеглими річками, Ггіпсас та Акрагас, а також хребтом на півночі, що забезпечували природну фортифікацію. Його заснування проходило приблизно 582-580 рр. До н.е. і приписується грецьким колоністам з Джела, які назвали його "Акрагос". Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 2579 іноземців з 83 країн, серед них 449 громадян країн Євросоюзу та 31 громадянин України. Цікавинки У великій археологічній зоні Агрідженто ще не проводилися систематичні розкопки. Ця територія знаходиться під охороною як пам'ятка Світової спадщини ЮНЕСКО. Давньогрецькі храми не мають собі рівних, принаймні за межами самої Греції. Зруйнований колосальний храм Зевса Олімпійського, розпочатий тираном Героном в ознаменування своєї перемоги над фінікійцями в битві при Гімері (480 до н. е.), але так ніколи і не добудований. На думку антикознавців, це на сьогодні найбільший з відомих доричних храмів (111 м в довжину, 56 м в ширину). У пізнішій забудові домінує бароко. Уродженці Луїджі Піранделло (1867—1936) — італійський письменник і драматург Алессандро Меллі (*1969) — відомий у минулому італійський футболіст, нападник, згодом — спортивний функціонер. Почесні громадяни міста Романова Марія Володимирівна — голова Російського імператорського дому (2009 рік). Сусідні муніципалітети Арагона Каттоліка-Ераклеа Фавара Йопполо-Джанкаксіо Монталлегро Наро Пальма-ді-Монтек'яро Порто-Емпедокле Раффадалі Реальмонте Сант'Анджело-Муксаро Сікуліана Див. також Список муніципалітетів провінції Агрідженто 15372 Агрідженто — астероїд, названий на честь міста. Храм Конкордія, Агрідженто Примітки Посилання Агрідженто [Архівовано 25 лютого 2022 у Wayback Machine.] // ВУЕ Аґрідженто // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Теза, 2006.
Palazzo Fasulo

Il Palazzo Fasulo è un edificio di valore storico e architettonico di Napoli, situato nell'omonima strada nel pieno del centro antico di Napoli. Storia L'edificio venne probabilmente eretto nel XVI secolo, per poi essere rifatto nel corso del XVIII secolo, come è testimoniato dalle cornici in stucco delle aperture delle finestre e soprattutto dalla fattura della scala aperta. Nulla si sa sulle famiglie che lo possedettero e lo abitarono fino al XVIII secolo, quando fu di per certo acquistato dalla famiglia Fasulo (arricchitasi di molto già nel XVII secolo tramite l'attività forense e magistratuale di molti suoi membri), la quale si occupò della sopramenzionata ristrutturazione attraverso la persona dell'ingegnere Filippo Fasulo (attivo tra il 1735 e il 1792). Successivamente fu la dimora del figlio Nicola (1754-1799), di professione avvocato e noto per esser stato membro del governo provvisorio della Repubblica Napoletana del 1799. Con la ripresa del trono da parte dei Borbone egli venne giustiziato e i beni immobili di famiglia confiscati. Descrizione Alto quattro piani, vi si accede tramite un portale in piperno (forse originario della struttura originaria cinquecentesca), il cui portone è sormontato da una rosta lignea di pregevole fattura ornata da una conchiglia. Superato un breve androne voltato a botte, vi è il cortile a pianta rettangolare, la cui parete di fondo è interamente occupata da una scenografica scala aperta settecentesca dall'unica arcata fortemente ribassata per piano. Allo stato attuale è adibito a condominio privato. Vi abita il noto pittore locale Giuseppe Zevola. Altre immagini Note Bibliografia Italo Ferraro, Centro antico, collana Napoli. Atlante della città storica, I, Napoli, CLEAN edizioni, 2002, ISBN 978-8890147852. Manfredi Fasulo, Nicola Fasulo, Ministro e Martire della Repubblica Napoletana, Napoli, Colonnese Editore, 1999 Voci correlate Palazzi di Napoli Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palazzo Fasulo
Ена (Италия)

Ена (на италиански: Enna) е град и община в Южна Италия. География Градът е административен център на едноименната провинция Ена в област (регион) Сицилия. Разположен в централната част на остров Сицилия на надморска височина 1196 m. На север от града се намира магистралата от Катания до Палермо. Градът има жп гара на линията Катания-Агридженто. Население 27 987 жители към 30 юни 2009 г. Фотогалерия Външни препратки Официален сайт на град Ена
Enna

Enna (lat. Henna) je město v provincii Enna na Sicílii. Je jedním z největších v provincii. Do roku 1926 neslo sicilský název Castrugiuvanni. K 31. březnu 2020 zde žilo 26 546 obyvatel. Poloha Enna se rozkládá v geografickém středu Sicílie v nadmořské výšce kolem 930 až 968 metrů, na úpatí pohoří Monti Erei, s výhledem na Monti Nebrodi a na severu Monti Madonie. Pouze severní a střední část města je obydlena. Leží zde jezero Lago di Pergusa, na kterém mělo dojít k mytickému únosu Persefony, a protéká několik řek a říček. Při dobré viditelnosti je vidět sopka Etna. Historie Místo bylo osídleno od neolitu, má početné archeologické sbírky z období řecké a římské antiky, kdy patřilo k nejvýznamnějším sídlům na Sicílii, nejen v období punských válek. Neblaze proslulý římský politik Gaius Verres (115–43 př. n. l.), přívrženec diktátora Suly, gambler, podporovatel prostituce a lupič uměleckých památek zde v letech 73–71 př. n. l. sídlil v úřadu místodržitele (propraetora) římské provincie Sicílie. Žili zde Titus Livius, politik a filolog Nicomachus Flavianus zde roku 408 vydal jeho 10 dějepisných knih. Cicero zde napsal svou úspěšnou soudní řeč proti Verrovi, jehož obvinil mimo jiné z krádež bronzové sochy ze zdejšího chrámu bohyně Ceres. Roku 859 dobyli město Arabové a zmasakrovali 8000 obyvatel. Většinu antických památek zbořili Saracéni. Ve městě je několik římskokatolických kostelů a živá tradice každoročních velikonočních procesí, v nichž chodí kostýmovaní příslušníci 15 farních a profesních bratrstev (konfraternit). Pamětihodnosti Rocca di Cerere (Skála bohyně Ceres), kultovní centrum antického města s fragmenty řeckého oltáře bohyně Demeter/Ceres, o němž psal Cicero; místo bájné . Dóm Navštívení Panny Marie, založen r. 1307 (portál), obnoven po požáru r. 1446, fasáda barokní; gotický krucifix, obraz vlámského malíře Guglielma Borremanse Kostel sv. Františka s bývalým klášterem františkánů (Chiesa di San Francesco) na Piazza Vittorio Emanuele, nyní knihovna Kostel sv. Kláry (Chiesa di Santa Chiara) Castello di Lombardia – největší sicilský hrad z 12. století, z 20 věží se dochovalo 6, nejvyšší je Torre Pisana Osmiboká obytná věž Fridricha II. Sicilského, (Torre di Federico II.), dříve spojená chodbou s hradem Univerzita založená roku 2002, výzkumné centrum klasické archeologie Dva sportovní stadiony sloužící hlavně fotbalu, autodrom ve čtvrti Pergusa Muzea Museo Alessi – dómský poklad, obsahuje mj. zlatou mariánskou korunu, středověké byzantské ikony, práce a sbírka mincí Palazzo Varisano – Archeologické muzeum, významné sbírky antické řecké a římské plastiky, keramiky a kovů Slavnosti Slaví se církevní svátek Navštívení Panny Marie 2. června (patrocinium dómu), velikonoční pašijové procesí. Na autodromu, vybudovaném roku 1961 s pětikilometrovým okruhem se jezdí závody Formule 1, Formule 3000 a slavnost Ferrari. Galerie Odkazy Reference Literatura Sicilia. Guide d'Italia. Touring Club Milano, ed. 2002, s. 248-252. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Enna na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Castrogiovanni v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Enna (Szicília)

Enna (szicíliaiul: Castrugiuvanni) város Olaszországban, Szicília régióban, Enna megyében. Lakosainak száma 25 512 fő (2023. január 1.). Enna Aidone, Calascibetta, Gangi, Piazza Armerina, Santa Caterina Villarmosa, Valguarnera Caropepe, Villarosa, Agira, Caltanissetta, Leonforte, Assoro, Pietraperzia és Caltanissetta megye községekkel határos. Lakossága 28 ezer fő volt 2015-ben. Fekvése A város Szicília belsejében egy fennsíkon, mintegy 930 méter magasságban fekszik. Története Enna és környéke már a prehisztorikus időktől lakott vidék. I. e. 135-ben akkori fővárosából indult ki az "Ennus" vezette rabszolgalázadás, mely később az egész szigetre kiterjedt, végül a rómaiak vérbe fojtották. I. e. 664-ben görög hódítók vették birtokukba, akik "Szicília köldöke"-ként említették. Enna többek közt kősó és kénkereskedelmi központ. 1926 előtt Castrogiovanni néven volt ismert. Nevezetességek A sziget egyik leglátványosabb erődítményével, a "Castello di Lombardia"-val büszkélkedhet, amely egy meredek sziklán épült. Galéria Népesség A település lakossága az elmúlt években az alábbi módon változott: Látnivalók Castello di Lombardìa (erőd) Duomo (katedrális) Palazzo Varisano (múzeum) Torre di Federico (ősi torony) San Tommaso-templom Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (olasz)
Enna (stad)

Enna is een stad op Sicilië, Italië en hoofdstad van de gelijknamige provincie; het inwoneraantal is bijna 31.000 (2005). Met haar ligging op 942 meter boven zeeniveau is de stad, in het hart van Sicilië, de hoogst gelegen provinciehoofdstad van Italië. Geschiedenis Enna werd mogelijk al rond 1000 voor Christus gesticht door de Siciliërs, en is sindsdien altijd bewoond geweest. Door haar hoge en centrale ligging is de stad altijd van strategisch belang geweest. In de oudheid heette de stad Henna of Castrum Hennae. In latere tijden, namelijk onder Byzantijnse dominantie heette de stad Castro Yannis, wat later in het Italiaans Castrogiovanni werd. Sinds 1927 heet de stad weer Enna. Enna was het middelpunt van de eerste grote slavenopstand uit de Romeinse geschiedenis, van 135 tot 132 v.Chr., onder leiding van de Syrische slaaf Eunus. Monumenten De belangrijkste monumenten van Enna zijn het Kasteel van Lombardije (uit de 13e eeuw) met zijn zes torens, en de Toren van Frederik, beide gebouwd door keizer Frederik II. Station Het station van Enna bevindt zich aan de voet van de rotsheuvel waarop de stad gelegen is. Afbeelding Externe link Gemeente Enna
Enna

Enna – miasto i gmina we Włoszech, w regionie Sycylia, w prowincji Enna. Położona jest prawie w samym środku wyspy na płaskowyżu i stanowi rozgraniczenie na część południową i północną Sycylii. Miasto nosi przydomek Belvedere della Sicilia. Według danych na rok 2004 gminę zamieszkiwały 29 072 osoby, 81,4 os./km². W miejscowości jest stacja kolejowa Enna. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona gminy Źródło danych: Istituto Nazionale di Statistica
Ena (comuna italiana)

Ena (em italiano: Enna) é uma comuna italiana da região da Sicília, província de Ena, com cerca de 29.072 habitantes. Estende-se por uma área de 357 km², tendo uma densidade populacional de 81 hab/km². Faz fronteira com Agira, Aidone, Assoro, Calascibetta, Caltanissetta (CL), Gangi (PA), Leonforte, Piazza Armerina, Pietraperzia, Santa Caterina Villarmosa (CL), Valguarnera Caropepe, Villarosa. Demografia Referências
Enna

Enna (până în 1926 Castrogiovanni) este un oraș în regiunea autonomă Sicilia, Italia, fiind reședința provinciei Enna. Demografie Enna - evoluția demografică Date: Recensăminte sau birourile de statistică - grafică realizată de Wikipedia Localități înfrățite Spania, Costa del Sol Țara Galilor, Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch Grecia, Kastoria Malta , Garbo (Gozo) Malta , Casal Zebbugi
Энна

Э́нна (итал. Enna, сиц. Castrugiuvanni, Enna) — коммуна в Италии, в регионе Сицилия, в провинции Энна. Население составляет 28 106 человек (2008 г.), плотность населения — 79 чел./км². Занимает площадь 357 км². Почтовый индекс — 94100. Телефонный код — 0935. До 1926 года носил название Кастроджиованни. В коммуне 2 июля особо празднуется встреча Пресвятой Богородицы и Праведной Елисаветы. Демография Динамика населения: Администрация коммуны Официальный сайт: http://www.comune.enna.it/ Известные уроженцы и жители Иероним де Анджелис — блаженный католической церкви, мученик, миссионер в Японии. Покровитель г. Энна. Пьетро Антонио Коппола — композитор. См.также Первое сицилийское восстание Ссылки Официальный сайт населённого пункта (итал.) Национальный институт статистики (итал.) Национальный институт статистики (англ.) Литература Обнорский Н. П. Энна, город // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907. Энна // Элоквенция — Яя. — М. : Советская энциклопедия, 1957. — С. 89. — (Большая советская энциклопедия : [в 51 т.] / гл. ред. Б. А. Введенский ; 1949—1958, т. 49).
Ена (град)

Ена (итал. Enna) град је у југозападној Италији. Град је највеће насеље и средиште истоименог округа Ена у оквиру италијанске покрајине Сицилија. Са својих 950 m надморске висине Ена је позната као највише окружно средиште у целој Италији. Природне одлике Град Ена налази се у југозападном делу Италије, на 140 км југоисточно од Палерма. Ена се налази готово у средишту острва Сицилија. Град се налази на знатној надморској висини од 920-980 m. посебна вредност града је положај изнад литице, па се из града пружају незаборавне понараме на околне планине Мадоније и Невроди. Историја Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 27.894 становника. Ена данас има око 28.000 становника, махом Италијана. Пре пола века град је имао исто становника као сада. Последњих деценија број становника у граду стагнира. Привреда Главна грана градске привреде су прехрамбена индустрија и туризам. Партнерски градови Костур Ланферпулгвингилгогерихверндробуландисилиогогогох Коста дел Сол Għarb Зебуг Галерија Спољашње везе Званични веб-сајт
Enna

Enna (latin: Henna eller Haenna, sicilianska: Castrugiuvanni) är en kommun och huvudort i kommunala konsortiet Enna, innan 2015 provinsen Enna, i regionen Sicilien i Italien. Enna gränsar till kommunerna Agira, Aidone, Assoro, Calascibetta, Caltanissetta, Gangi, Leonforte, Nissoria, Piazza Armerina, Pietraperzia, Santa Caterina Villarmosa, Valguarnera Caropepe och Villarosa. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Enna. Officiell webbplats
Енна

Енна (італ. Enna, сиц. Castrugiuvanni) — муніципалітет в Італії, у регіоні Сицилія, столиця провінції Енна. Енна розташована на відстані близько 510 км на південь від Рима, 105 км на південний схід від Палермо. Населення — 28 219 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 2 липня. Покровитель — Santa Maria della Visitazione. Історія Археологічні розкопки виявили артефакти, що датуються 14 століттям до нашої ери, що підтверджує присутність людей на цій території з часів неоліту. Під час Другої Пунічної війни, коли Марцелл брав участь в облозі Сіракуз (214 р. до н.е.), Енна стала ареною страшної різанини. Кілька сицилійських міст зрадили Рим, що стривожило Пінарія, губернатора Енни. Щоб запобігти будь-якій зраді, він використав римський гарнізон для вбивства громадян, яких зібрав у театрі. Солдатам було дозволено грабувати місто. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживав 731 іноземець з 51 країни, серед них 264 громадяни країн Євросоюзу та 3 громадяни України. Сусідні муніципалітети Аджира Айдоне Ассоро Калашибетта Кальтаніссетта Ганджі Леонфорте Ніссорія П'яцца-Армерина П'єтраперція Санта-Катерина-Віллармоза Вальгуарнера-Каропепе Віллароза Галерея зображень Див. також Список муніципалітетів провінції Енна Примітки
Nekropole von Montessu

Die Nekropole von Montessu, deren Name vom Berg Monte Essu abgeleitet ist, ist eine gut erschlossene Ansammlung von etwa 40 Domus de Janas in der Provinz Sulcis Iglesiente auf Sardinien. Sie erstreckt sich über einen Kilometer in einem weiten Talkessel im Hinterland von Villaperuccio im Südwesten der Provinz Sud Sardegna. Das Gelände ist als „Parco Archeologico di Montessu“ geschützt. Das Dorf der Träger der Ozieri-Kultur (4000–3200 v. Chr.), die für die Erbauer und Erstnutzer der kupferzeitlichen Felsengräber gehalten werden, wurde in der Ebene entdeckt. In der Folgezeit wurden die Anlagen, wie die Ausgrabungen zeigen, von den Kulturen von Abealzu-Filigosa, der Monte-Claro-Kultur, der Glockenbecherkultur und der Bonnanaro-Kultur in chronologischer Folge genutzt und ggf. ausgebaut. Die glatten Frontseiten der Nekropole sind aus dem Fels gehauen und gegenüber den kleinen Zugängen und einigen fensterartigen Öffnungen riesenhaft. Die fast immer mit Vorräumen oder Dromoi versehenen Anlagen sind ein- oder doppelzellig. Eckige Formen von Zugängen und Räumen wechseln mit ovalen und gekurvten Grundrissen, die auf das Sulki beschränkt sind. Einige der in dem weiten, vom Rio Palmas durchflossenen Talkessel liegenden Anlagen haben symbolisch-dekorative Bemalungen und die typischen eindrucksvollen Verzierungen aus geometrischen Motiven Scheintüren und konzentrischen Kreisen und Stiergehörnen. In manchen der heute oben offenen Kammern sammelt sich das Regenwasser. Abgrenzende Temenoi und kleinere Menhire sowie Baityloi sind vertreten und beim nahen Dörfchen Terrazzu steht die Luxia Arrabiosa, der über fünf Meter hohe, zweitgrößte Menhir der Insel Sardinien. Die Funde aus Montessu zeigt das Museum in Santadi. In der Nähe liegt die Tropfsteinhöhle Grotte Is Zuddas und die punische Nekropole Pani Loriga. Siehe auch Liste vor- und frühgeschichtlicher archäologischer Fundplätze auf Sardinien Literatur Alberto Moravetti, Carlo Tozzi u. a. (Hrsg.): Guide archeologiche. Preistoria e Protostoria in Italia. 2: Sardegna. A.B.A.C.O, Forlí 1995, ISBN 88-86712-01-4. Weblinks Informationen (italienisch)
Necropolis of Montessu

The necropolis of Montessu is an archaeological site located in the municipality of Villaperuccio, Sardinia. The necropolis is located on the southern flanks of the hill of Sa Pranedda, a few kilometers north of Villaperuccio. Set within a large natural amphitheater, it has about forty domus de janas and is considered one of the largest and most important archaeological site of Sardinia. Dating back to pre-Nuragic period (third millennium BC), this burial site was used for about a millennium during which alternated the cultures of Ozieri, Abealzu-Filigosa, Monte Claro, Bell Beaker and Bonnanaro. Some domus de janas feature engraved patterns in relief such as spirals, concentric symbols and bull horns. Notes Bibliography Enrico Atzeni, "Montessu (Santadi)", in Rivista di Scienze preistoriche, XXVII, 1972, p. 477 ss.; M. Frau-R. Monticolo, Sulcis: guida archeologica: Calasetta, Carbonia, Carloforte, Giba, Masainas, Narcao, Nuxis, Perdaxius, Piscinas, Portoscuso, S. Giovanni Suergiu, S. Anna Arresi, Santadi, S. Antioco, Teulada, Tratalias, Villaperuccio, Firenze, Arte e Natura,1990, pp. 34–36.
Necropoli di Montessu

La necropoli di Montessu è un sito archeologico prenuragico situato nel comune di Villaperuccio nella provincia del Sulcis Iglesiente. Assieme ad altre aree archeologiche prenuragiche, nel 2025 il sito è stato inserito nell'elenco dei patrimoni dell'umanità dell'UNESCO. Descrizione Il sito dove è ubicata la necropoli si trova sui fianchi meridionali del colle di Sa Pranedda, a pochi km a nord di Villaperuccio. Ricavata in un grande anfiteatro naturale, conta circa quaranta domus de janas ed è considerata una delle più vaste e importanti di tutta la Sardegna. Risalente al periodo preistorico sardo (IV millennio a.C.), questo sito funerario venne utilizzato per circa un millennio durante il quale si avvicendarono le culture di Ozieri, Abealzu-Filigosa, Monte Claro, del vaso campaniforme e di Bonnanaro. Di rilievo è la presenza, nella necropoli, di ceramiche tipiche della cultura di El Argar (Spagna sud-orientale), dell'età del bronzo antico. Alcune domus de janas sono caratterizzate da motivi incisi a rilievo tra i quali spiccano spirali, simboli concentrici e protomi taurine. Gli scavi e le indagini archeologiche, che continuano ancora oggi, iniziarono nel 1972 sotto la guida di Enrico Atzeni, professore dell'Università di Cagliari. Elementi decorativi-cultuali Tomba XIX Sul soffitto della cella principale della tomba XIX sono presenti delle decorazioni con motivi corniforme di stile curvilineo. Sono motivi di transizione e documentano la tappa figurativa in cui la protome ha perso orecchie e muso ed ha mantenuto solo le corna. Non sono numerosi gli esempi simili: il duplice motivo richiama gli schemi di su Murrone (Chiaramonti) e i dipinti di Enas de Cannuja (Bessude). Galleria d'immagini Note Bibliografia Enrico Atzeni, "Montessu (Santadi)", in Rivista di Scienze preistoriche, XXVII, 1972, p. 477 ss.; Giuseppa Tanda, Jngeborg Mangold, L'arte delle Domus de Janas, Chiarella, Sassari, 1985 pp. 135–137; M. Frau-R. Monticolo, Sulcis: guida archeologica: Calasetta, Carbonia, Carloforte, Giba, Masainas, Narcao, Nuxis, Perdaxius, Piscinas, Portoscuso, S. Giovanni Suergiu, S. Anna Arresi, Santadi, S. Antioco, Teulada, Tratalias, Villaperuccio, Firenze, Arte e Natura, 1990, pp. 34–36. Voci correlate Villaperuccio Necropoli di Is Loccis-Santus Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su necropoli di Montessu Wikivoyage contiene informazioni turistiche su necropoli di Montessu Collegamenti esterni Sito ufficiale, su montessu.it. Villaperuccio
Adige

L'Adige és un riu del nord-est d'Itàlia. El seu nom antic fou Athesis; en alemany s'anomena Etsch. És un riu de règim alpí, que ha tallat valls profundes en el seu curs alt, la primera de les quals és el Vinschgau (o vall Venosta), i al seu pas pel Trentino és flanquejat per planes estretes on s'engorja sovint. Nombroses centrals hidroelèctriques aprofiten l'energia del riu i els seus afluents. Passat Verona, i fins a la seva desembocadura al Sud de Chioggia, drena una plana fèrtil d'economia agrícola. Els principals afluents són: el Rom (Rambach, Ram), prop de Glurns (Glorenza), el Passer (Passirio), prop de Meran (Merano), l'Eisack (Isarco), prop de Bozen (Bolzano), el Noce, prop de Zambana, l'Avisio, prop de Lavis, el Fersina, prop de Trento, el Leno, prop de Rovereto. Referències