NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Basilique Sainte-Thérèse-d'Avila de Rome

La basilique Sainte-Thérèse-d'Avila (en italien : basilique Santa Teresa d'Avila) est une basilique mineure de Rome, située dans le quartier Pinciano, sur le Corso d'Italia. Histoire Dédiée à la Thérèse d'Avila, fondatrice de l'Ordre des Carmes déchaux, à qui appartient l'église, elle a été construite entre 1901 et 1902. L'église a été inaugurée le 20 avril 1902, comme le rappelle une plaque à gauche de l'entrée principale. L'église est siège paroissial, créé le 6 janvier 1906 par Pie X avec la bulle Romanas aequabilis. Le 29 octobre 1951, elle a été élevée par Pie XII à la dignité de basilique mineure. Depuis 1962, elle est le siège du titre cardinalice de Santa Teresa al Corso d'italia. Architecture et ornements L'église est de style néo-roman, flanquée d'un campanile de 40 mètres, décoré de petits arcs suspendus et d'une horloge. La façade est divisée en deux ordres; dans la partie inférieure, se trouve un portail sous la forme d'un porche avec des colonnes et un tympan, au-dessus duquel il y a une petite loggia avec des arcs et des colonnes; la partie supérieure, comprise entre deux pilastres, comporte une rosace, avec les figures de Jésus et des apôtres, surmontée d'une fenêtre en croix. Le portail d'entrée est particulièrement riche en symbolisme; dans la lunette, il y a un bas-relief de Jésus bénissant et Sainte Thérèse; en outre, sont insérés des panneaux de bronze représentant des Épisodes de la vie de Sainte Thérèse. L'intérieur a trois nefs, divisées par des piliers avec des arcs en ogive. De nombreux autels latéraux abritent des bas-reliefs; notamment, la Statue de Sainte Thérèse et la Statue de Saint Joseph avec le jeune Jésus, près de l'autel principal. L'église possède une chaire en marbre, sculptée de scènes de la vie de Jésus, et un chœur en bois qui remonte au début du XVIIIe siècle. En entrant dans l'église, à gauche, près des fonts baptismaux, est conservée la soutane papale de Pie X. Sépultures Dans la basilique se trouvent les tombes des deux cardinaux de l'Ordre des Carmes Déchaux: Le serviteur de Dieu Raffaele Carlo Rossi - évêque de Volterra, archevêque titulaire de Thessalonique (de), secrétaire de la Sacrée congrégation consistoriale, supérieur général des Scalabriniens Adeodato Piazza Giovanni - archevêque métropolitain de Bénévent, patriarche de Venise, secrétaire de la Congrégation pour les évêques, président de la Conférence épiscopale italienne, supérieur général des Scalabriniens Notes et références Annexes Bibliographie (it) A. Manodori, « District III. Pinciano, AA.VV », dans Les quartiers de Rome, Rome, Newton & Compton Editori, 2006, C. Rendina, Les Églises de Rome, Rome, Newton & Compton Editori, 2000, 383 p. (ISBN 978-88-541-1833-1), p. 357 Articles connexes Liste des basiliques de Rome Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Rome
Santa Teresa al Corso d’Italia

De Santa Teresa al Corso d'Italia (ook: Santa Teresa d'Avila) is een basiliek in Rome, gelegen aan de Corso d'Italia en gewijd aan de Heilige Theresia van Ávila. De bediening van de kerk is in handen van de Ongeschoeide Karmelieten. De kerk werd tussen 1901 en 1902 gebouwd en verkreeg in 1906 van paus Pius X de status van parochiekerk. In 1951 verhief paus Pius XII de kerk tot basilica minor. De kerk is opgetrokken in neoromaanse stijl. In de kerk zijn bas-reliëfs te zien gewijd aan het leven van de H. Theresia. Meteen na binnenkomst ziet men links een vitrine, waarin de pauselijke gewaden van paus Pius X zijn uitgestald. Titelkerk De basiliek is sinds 1962 een titelkerk. Houders van de titel San Teresa al Corso d'Italia waren: Giovanni Panico (1962) Joseph-Marie-Eugène Martin (1965-1976) László Lékai (1976-1986) László Paskai, O.F.M. (1988-2015) Maurice Piat (2016-heden)
Bazylika św. Teresy z Ávili w Rzymie

Bazylika św. Teresy z Ávili w Rzymie (wł. Basilica di Santa Teresa d'Avila) – rzymskokatolicki kościół tytularny w Rzymie. Świątynia ta jest kościołem parafialnym oraz kościołem tytularnym, mającym również rangę bazyliki mniejszej. Lokalizacja Bazylika znajduje się w III dzielnicy Rzymu – Pinciano (Q III) przy Corso d’Italia 37. Patronka Patronką świątyni jest św. Teresa z Ávili – hiszpańska karmelitanka, mistyczka, reformatorka zakonu karmelitów, Doktor Kościoła, żyjąca w latach 1515–1582. Historia Projekt kościoła w stylu neoromańskim z wpływami północnoeuropejskimi jest dziełem Tullio Passarelli. Kamień węgielny pod budowę kościoła został położony w 1901 roku. Budynek był gotowy już w 1902 roku. W 1906 roku świątynia stała się kościołem parafialnym i jednocześnie nową parafię powierzono karmelitom bosym. W dniu 29 października 1951 roku kościół otrzymał godność bazyliki mniejszej od papieża Piusa XII. Architektura i sztuka Kościół wzniesiono z czerwonej cegły, z detalami architektonicznymi z wapienia. Został zbudowany na planie krzyża łacińskiego, ma trzy nawy, transept i półkolistą apsydę. Fasada ma dwie kondygnacje. Na pierwszej kondygnacji znajduje się wejście, do którego prowadzi sześć stopni. Ma ono dwuspadowy ganek wsparty na dwóch szarych marmurowych kolumnach o rzeźbionych kapitelach. W tympanonie nad drzwiami umieszczono płaskorzeźbą przedstawiającą Chrystusa błogosławionego św. Teresę. Drzwi z brązu zostały zamontowane w 1983 roku. Ich autorem jest Serafino Melchiore, zdobiące je płaskorzeźby przedstawiają sceny z życia św. Teresy. Górna część pierwszej kondygnacji została ozdobiona niewysoką arkadą, nad którą wystaje gzyms, na obu jego końcach umieszczono rzeźbione marmurowe lwy autorstwa Armando Brasiniego. Druga kondygnacja jest dwuspadowa z dużym centralnym oknem w szerokiej ramie i trzema małymi prostokątnymi kamiennymi tablicami ułożonymi wokół niego w trójkącie. Nad oknem znajduje się otwór w kształcie greckiego krzyża obramowany kamieniem. Nawa główna ma sklepienie krzyżowe. Kardynałowie prezbiterzy Bazylika św. Teresy z Ávili jest jednym z kościołów tytularnych nadawanych kardynałom-prezbiterom (Titulus Sanctae Theresiae Virginiss). Tytuł ten został ustanowiony 5 maja 1962 roku przez papieża Jana XXIII. Giovanni Panico (1962) Joseph-Marie-Eugène Martin (1965–1976) László Lékai (1976–1986) László Paskai OFM (1988–2015) Maurice Piat CSSp (2016 – nadal) Przypisy
Basílica de Santa Teresa de Ávila (Roma)

Santa Teresa al Corso d'Italia ou Basílica de Santa Teresa no Corso d’Italia é uma igreja titular e basílica menor localizada no quartiere Pinciano de Roma e dedicada a Santa Teresa de Ávila. O cardeal-presbítero protetor do título de Santa Teresa no Corso d’Italia é László Paskai, arcebispo de Esztergom-Budapeste. História A igreja, patrocinada pelo cardeal Girolamo Gotti, começou a ser construída em 1901 num estilo híbrido românico–gótico projetado por Tullio Passarelli. Em 1906, o papa Pio X transformou-a numa igreja paroquial e, ao mesmo tempo, entregou-a aos cuidados dos Carmelitas Descalços. O papa Pio XII em seguida elevou-a à dignidade de basílica menor em 1951 e, onze anos depois, o papa João XXIII fez dela uma igreja titular, nomeando Giovanni Panico como primeiro cardeal titular. Santa Teresa aparece na fachada da igreja sendo abençoada por Cristo e, novamente, na peça-de-altar do altar-mor. Todo o interior é decorado por obras de artistas do século XX. Ligações externas
Santa Teresa d'Avila

Santa Teresa d'Avila, även benämnd Santa Teresa al Corso d'Italia, är en titelkyrka och mindre basilika i Rom, helgad åt den heliga Teresa av Ávila, karmelitnunna och kyrkolärare. Kyrkan är belägen vid Corso d'Italia i quartiere Pinciano och tillhör församlingen Santa Teresa d'Avila. Historia Kyrkan uppfördes åren 1901–1902 i nyromansk stil efter ritningar av arkitekten Tullio Passarelli. Den första stenen lades den 1 januari 1901 av kardinal Girolamo Maria Gotti och kyrkan konsekrerades den 20 april året därpå. Kyrkan är belägen i närheten av den plats där Cyriacus, Largus och Smaragdus led martyrdöden under kejsar Diocletianus kristendomsförföljelser i början av 300-talet. Fasaden har en portalbyggnad med kolonner; denna har en lynett med en högrelief vilken framställer Jesus Kristus välsignande Teresa av Ávila. Ovanför portalen ses en loggia och därovan ett rosettfönster. Fasaden kröns av en huvudgesims med rundbågar, vilka vilar på kragstenar. Kyrkans kampanil är 40 meter hög. Interiören är treskeppig med rund absid. Högaltaret har en skulptur föreställande den heliga Teresa. Det polykroma antependiet i marmor härstammar från den år 1932 rivna kyrkan Santa Maria in Macello Martyrum. Titelkyrka Santa Teresa al Corso d'Italia stiftades som titelkyrka av påve Johannes XXIII år 1962. Kardinalpräster Giovanni Panico: 1962 Joseph-Marie Martin: 1965–1976 László Lékai: 1976–1986 László Paskai: 1988–2015 Maurice Piat: 2016– Bilder Se även Santa Teresa alle Quattro Fontane Referenser Noter Webbkällor ”Santa Teresa d'Avila”. info.roma.it. https://www.info.roma.it/monumenti_dettaglio.asp?ID_schede=4141. Läst 3 september 2019. Tryckta källor Ausenda, Marco (2002) (på italienska). Roma (9). Milano: Touring Club Italiano. sid. 766. ISBN 88-365-2541-5 Lombardi, Ferruccio (1993) (på italienska). Roma: chiese, conventi, chiostri: progetto per un inventario 313—1925. Roma: Edilstampa. sid. 397. OCLC 30727273 Rendina, Claudio (2000) (på italienska). Guida insolita ai misteri, ai segreti, alle leggende e alle curiosità delle Chiese di Roma. Roma: Newton & Compton. sid. 357–358. ISBN 88-8289-419-3 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Santa Teresa d'Avila.
Bolzaneto

Bolzaneto (Im Ligurischen: Borsanæo o Bösanæo ['bo:sa:neo]) ist ein Stadtviertel der norditalienischen Hafenstadt Genua. Das im Val Polcevera angesiedelte Viertel wird im Norden vom Stadtteil Pontedecimo und im Süden von dem Stadtteil Rivarolo begrenzt. Benachbarte autonome Gemeinden sind im Norden Ceranesi, im Nordwesten Serra Riccò und im Nordosten Sant’Olcese. Das Gemeindegebiet grenzt im Westen, entlang eines Bergkamms, an das Stadtviertel Sestri Ponente. Es bestehen jedoch keine direkten Verbindungswege zwischen den beiden Stadtteilen. Zusammen mit Rivarolo und Pontedecimo bildet Bolzaneto das Munizip V Valpolcevera. Das Viertel selbst besteht aus den Einheiten Bolzaneto und Morego und hat zusammengenommen 15.334 Einwohner. Einzelnachweise Siehe auch Liste der Stadtteile Genuas Weblinks
Bolzaneto

Bolzaneto (Borsanæo ou Bösanæo ([bɔːsaˈnɛːu] en ligure) est un quartier génois du Val Polcevera, compris entre les quartiers de Rivarolo au sud et Pontedecimo au nord et limitrophe des communes de Ceranesi au nord-ouest et Serra Riccò et Sant'Olcese au nord-est. Le territoire de l'ancienne circonscription est également limitrophe, à l'ouest, le long des crêtes, de Sestri Ponente mais il n'existe pas de voie de communication directe avec ce quartier. Il fait partie avec les quartiers de Rivarolo et Pontedecimo du Municipe V Valpolcevera (it) et comprend les unités urbaines Bolzaneto et Morego, qui ensemble ont une population de 15 334 habitants au 31 décembre 2010. Toponymie Le nom de Bolzaneto dérive de l'ancien terme génois bossonea, qui désignait un lieu dans lequel poussaient des ronces ou des plantes épineuses de ce genre. Géographie Le territoire de l'ancienne circonscription de Bolzaneto s'étend sur les deux versants de la vallée du Polcevera. Le centre principal se trouve sur la rive gauche du torrent, le long de l'ancienne Route nationale 35 « des Giovi » (it). Sur la digue qui protège la ville du torrent, construite au milieu du XIXe siècle, court la ligne ferroviaire de Turin à Gênes. À l'intérieur des deux unités urbaines qui forment la circonscription sont compris les hameaux de Brasile, Cremeno et Geminiano, sur les collines du versant gauche de la vallée du Polcevera, Murta (it), elle-même sur la colline mais sur le versant droit, Morego et Morigallo à la confluence du Secca (it) et du Polcevera. Le paysage du val Polcevera, à la hauteur de Bolzaneto, sur le versant gauche, est caractérisé par la présence des forts Diamant et Frère mineur (it), qui constituent une partie des anciennes fortifications génoises (it). Sur le versant droit, sur le mont Figogna (804 mètres), se trouve le sanctuaire Notre-Dame-de-la-Garde, depuis lequel on peut jouir d'une vue dégagée sur toute la vallée. Le sanctuaire, situé dans la commune de Ceranesi, est accessible par la route provinciale SP52 qui part de Bolzaneto. Notes et références (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Bolzaneto » (voir la liste des auteurs). Portail de Gênes
Volné sdružení obcí Trapani

Volné sdružení obcí Trapani (Libero consorzio comunale di Trapani) je italský správní celek druhé úrovně v autonomní oblasti Sicílie. Vznikla ze stejnojmenné provincie 4. srpna 2015. Na západě, severu a jihu ho omývá Středozemním mořem. Sousedí na východě s metropolitním městem Palermo a volným sdružením obcí Agrigento. Geografie Součástí volného sdružení obcí jsou i ostrovy Egadi a Pantelleria a jezera Lago Rubino a Lago di Madonna Buona. Památky Ve volném sdružení obcí se nachází architektonické památky, například Segesta či Erice. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Volné sdružení obcí Trapani na Wikimedia Commons (italsky) - oficiální web volného sdružení obcí Trapani
Freies Gemeindekonsortium Trapani

Das Freie Gemeindekonsortium Trapani (italienisch Libero consorzio comunale di Trapani) ist eine Verwaltungseinheit der Autonomen Region Sizilien in Italien. Hauptstadt ist Trapani. Es entstand durch Umwandlung der Provinz Trapani (italienisch Provincia di Trapani) mit dem Regionalgesetz Nr. 8 vom 24. März 2014 und den Regelungen des Regionalgesetzes Nr. 15 vom 4. August 2015. Das Freie Gemeindekonsortium liegt an der Westspitze Siziliens. Es besteht aus der zur Ebene zwischen Trapani und Marsala hinabsinkenden Abdachung Siziliens und hat nur im Nordosten höhere Berge (Monte Sparagio 1109 m, Monte Bonifato 825 m). Der Belice, der San Bartolomeo zum Golf von Castellammare del Golfo, der Mazaro und der Birgi sind die wichtigsten Wasserläufe. Das Freie Gemeindekonsortium grenzt im Nordosten an die Metropolitanstadt Palermo, im Südosten an das Freie Gemeindekonsortium Agrigent. Das Freie Gemeindekonsortium ist in 25 Gemeinden gegliedert. Dazu gehören die Ägadischen Inseln mit der Gemeinde Favignana und die Insel Pantelleria. Auf einer Fläche von 2460 km² leben rund 411.396 Einwohner (Stand 31. Dezember 2024). Haupterwerbszweige sind die Landwirtschaft mit dem Anbau von Gemüse und Obst, die Produktion von Olivenöl und der Thunfischfang. Größte Stadt ist Marsala. Touristische Zentren sind San Vito lo Capo und die Insel Pantelleria sowie die archäologischen Fundstätten von Mozia, Segesta und Selinunt. Größte Gemeinden (Stand: 31. Dezember 2024) → Alle Gemeinden Galerie Einzelnachweise
Libre consortium municipal de Trapani

Le libre consortium municipal de Trapani (en italien : libero consorzio comunale di Trapani) est une division administrative équivalente à une province italienne, en Sicile. Son chef-lieu est Trapani. Géographie La province se trouve majoritairement sur l'ile de Sicile en Italie. Nature Économie La province de Trapani est la principale aire de production de l'huile extra vierge d'olive appelée Valle del Belice. Culture Tourisme Sites touristiques : Sélinonte et Cave di Cusa Ségeste Îles Égades Pantelleria (île) Erice San Vito Lo Capo Marais salants de Trapani et Paceco Motyé Musée archéologique de Marsala Musée Whitaker (Motyé) Administration Commissaire extraordinaire Le libre consortium est dirigé par un commissaire extraordinaire, nommé par le président de la région sicilienne. Raimondo Cerami. Divers Notes et références Voir aussi Communes de la province de Trapani Portail de la Sicile
Volné sdružení obcí Ragusa

Volné sdružení obcí Ragusa (Libero consorzio comunale di ragusa) je italský správní celek druhé úrovně v autonomní oblasti Sicílie. Vznikla ze stejnojmenné provincie 4. srpna 2015. Na jihu její břehy omývá Středozemní moře. Sousedí na severu s metropolitním městem Catania, na severozápadě s volným sdružením obcí Caltanissetta a na východě s volným sdružením obcí Siracusa. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Volné sdružení obcí Ragusa na Wikimedia Commons
Freies Gemeindekonsortium Ragusa

Das Freie Gemeindekonsortium Ragusa (italienisch Libero consorzio comunale di Ragusa) ist eine Verwaltungseinheit der Autonomen Region Sizilien in Italien. Hauptstadt ist Ragusa. Es entstand durch Umwandlung der Provinz Ragusa (italienisch Provincia di Ragusa) mit dem Regionalgesetz Nr. 8 vom 24. März 2014 und den Regelungen des Regionalgesetzes Nr. 15 vom 4. August 2015. Geografie Das Freie Gemeindekonsortium liegt an der Südspitze Siziliens. Im Norden grenzt es an das Freie Gemeindekonsortium Caltanissetta und die Metropolitanstadt Catania, im Osten an das Freie Gemeindekonsortium Syrakus. Auf einer Fläche von 1.614 km² leben rund 320.976 Einwohner (Stand 31. Dezember 2024). Im Gebiet liegt das Schutzgebiet Pantani della Sicilia sud orientale. Das Freie Gemeindekonsortium ist in zwölf Gemeinden gegliedert. Größte Gemeinden (Stand: 31. Dezember 2024): → Alle Gemeinden Sehenswürdigkeiten Die Städte Ragusa, Modica und Scicli zählen zu den spätbarocken Städten des Val di Noto, die zum UNESCO-Welterbe erklärt wurden. Siehe auch Liste der Wappen im Freien Gemeindekonsortium Ragusa Ragusano, ein Käseprodukt, das ausschließlich in der Provinz Ragusa hergestellt wird. Weblinks Infoseite Provinz Ragusa (deutsch) Einzelnachweise
Ragusa (wolne konsorcjum miejskie)

Ragusa (wł. Ragusa, ofic. Libero consorzio comunale di Ragusa) – wolne konsorcjum miejskie, jednostka podziału administracyjnego Sycylii (drugi szczebel podziału administracyjnego Włoch, odpowiednik prowincji w innych częściach kraju). Siedziba znajduje się w Ragusie. Do 2015 roku jednostka stanowiła prowincję – z dniem 4 sierpnia 2015 prowincja Ragusa została zniesiona i zastąpiona przez wolne konsorcjum miejskie Ragusa. Ragusa dzieli się na 12 gmin. Przypisy
Svobodni občinski konzorcij Ragusa

Svobodni občinski konzorcij Ragusa (v italijanskem izvirniku Libero consorzio comunale di Ragusa [ragùza]) je ena od devetih upravno-ozemeljskih enot italijanske dežele Sicilije. Nadomestil je pokrajino Ragusa (provincia di Ragusa) po ukinitvi sicilskih pokrajin leta 2015. Zavzema tudi otok Isola dei Porri. Meji na severu z metropolitanskim mestom Catania in občinskim konzorcijem Caltanissetta, na vzhodu z občinskim konzorcijem Sirakuze ter na jugu in zahodu s Sredozemskim morjem (Sicilska ožina). Večje občine Glavno mesto je Ragusa, ostale večje občine so (podatki 31.12.2006): Naravne zanimivosti V vsej pokrajini se od davnih časov uporablja kot gradbeni material posebna vrsta kamnine, ki ji domačini pravijo pietra pece, kar pomeni smolnati kamen. Gre za naplavinski apnenec, ki je prepojen z bitumnom (4-10%) in zato zelo trden in primeren za rabo v vlažnih prostorih. Glede na količino bitumna, ki ga vsebuje, je kamnina rjave do skoraj črne barve. Uporabljala se je v okrasne namene ali za tlakovanje bivalnih prostorov. Še danes se uporablja tudi za nagrobne spomenike, kar je pa zelo stara navada, saj so arheologi izkopali tudi sarkofage iz osmega stoletja pr. n. št. Pred prvo svetovno vojno so nekateri francoski in angleški podjetniki začeli pridobivati iz te kamnine ogljikovodike, največ bencin in plinsko olje, kar so po vojni nadaljevali domačini. Po drugi svetovni vojni se je začel izrabljati tudi stranski proizvod tega procesa, to je cement iz prečiščenega apnenca. Seznam zaščitenih področij v pokrajini: Naravni rezervat Pino d'Aleppo (Riserva naturale Pino d'Aleppo) Naravni rezervat Macchia Foresta del Fiume Irminio (Riserva naturale Macchia Foresta del Fiume Irminio) Zgodovinske zanimivosti Letališče v kraju Comiso [kòmizo] je bilo dograjeno med letoma 1937 in 1939, a v drugi svetovni vojni so ga zavezniški vojaki uničili (Zavezniška invazija na Sicilijo, 1943). Zaradi tega so se domačini uprli pozivu na nabor iz leta 1944, saj je bilo napovedano, da bodo naborniki poslani na Daljni Vzhod kot pomožne čete britansko-ameriške vojske. Prišlo je do prave ljudske vstaje in oblasti so poklicale na pomoč vojsko. Upor je bil zadušen, a pobitih in ranjenih je bilo več civilistov. Po koncu vojne je bilo letališče obnovljeno in povečano, a lokalno prebivalstvo ni pozabilo, da je vojno razdejanje prihajalo s strani ameriških čet. Vendar ljudsko mnenje ni preprečilo, da je prav to letališče že leta 1981 postalo eno od glavnih oporišč NATO v južni Evropi. Od leta 1983 do leta 1991, ko je bilo oporišče ukinjeno, je bilo stalna baza za 112 raket Cruise. Še danes so na letališču vidni bunkerji, kjer je bilo skladiščeno ameriško jedrsko orožje. Viri Istituto Nazionale di Statistica Parchi e aree protette in Italia, Touring Club Italiano, 2003 Lessico Universale Italiano Treccani 1968-1986
Volné sdružení obcí Agrigento

Volné sdružení obcí Agrigento (Libero consorzio comunale di Agrigento) je italský správní celek druhé úrovně v autonomní oblasti Sicílie. Vznikla ze stejnojmenné provincie 4. srpna 2015. Na jihu ho omývá Středozemním mořem. Na severozápadě sousedí s volným sdružením obcí Trapani, na severu s metropolitním městem Palermem a na východě s volným sdružením obcí Caltanissettou. Geografie Na jeho území se nacházejí jezera Lagi di Megazzolo a Lago Arancio, poblíž Sambuca di Sicilia se tyčí hory Arancio (403 m n. m.) a Cirami (516 m n. m.). Jeho součástí jsou i Pelagické ostrovy (Lampedusa, Linosa a Lampione). Mezi Sambuca di Sicilia a Caltabellotta se nachází enkláva metropolitního města Palerma. Okolí Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Volné sdružení obcí Agrigento na Wikimedia Commons (italsky) - oficiální web volného sdružení obcí Agrigento
Freies Gemeindekonsortium Agrigent

Das Freie Gemeindekonsortium Agrigent (ital. Libero consorzio comunale di Agrigento) ist eine Verwaltungseinheit der Autonomen Region Sizilien in Italien. Hauptstadt ist Agrigent. Es entstand durch Umwandlung der Provinz Agrigent (italienisch Provincia di Agrigento) mit dem Regionalgesetz Nr. 8 vom 24. März 2014 und den Regelungen des Regionalgesetzes Nr. 15 vom 4. August 2015. Das Freie Gemeindekonsortium liegt an der Südküste Siziliens. Im Westen grenzt sie an das Freie Gemeindekonsortium Trapani, im Norden an die Metropolitanstadt Palermo, im Osten an das Freie Gemeindekonsortium Caltanissetta. Es ist in 43 Gemeinden gegliedert. Dazu gehört auch die Gemeinde Lampedusa e Linosa, die auf den Pelagischen Inseln liegt. Auf einer Fläche von 3.042 km² leben 408.059 Einwohner (Stand 31. Dezember 2024). Haupterwerbszweige sind die Landwirtschaft und der Tourismus. Hauptanziehungspunkt sind die Archäologischen Stätten von Agrigent mit Tempelanlagen aus griechischer Zeit, die von der UNESCO zum Weltkulturerbe erklärt wurden. Weiter gibt es auch verschiedene natürliche Anziehungsorte in der Provinz, darunter die Scala dei Turchi in der Gemeinde Realmonte und den Regionalpark Riserva Naturale Orientata Monte Cammarata. Galerie Größte Gemeinden (Stand: 31. Dezember 2024) → Alle Gemeinden Einzelnachweise
Agrigento (wolne konsorcjum miejskie)

Agrigento (wł. Agrigento, ofic. Libero consorzio comunale di Agrigento) - wolne konsorcjum miejskie, jednostka podziału administracyjnego Sycylii (drugi szczebel podziału administracyjnego Włoch, odpowiednik prowincji w innych częściach kraju). Siedziba znajduje się w Agrigento. Do 2015 roku jednostka stanowiła prowincję – z dniem 4 sierpnia 2015 prowincja Agrigento została zniesiona i zastąpiona przez wolne konsorcjum miejskie Agrigento. Agrigento dzieli się na 43 gminy. Przypisy
Volné sdružení obcí Enna

Volné sdružení obcí Enna (Libero consorzio comunale di Enna) je italský správní celek druhé úrovně v autonomní oblasti Sicílie. Vznikla ze stejnojmenné provincie 4. srpna 2015. Sousedí na severu s Metropolitním městem Messina, na západě s Metropolitním městem Palermo, na jihozápadě s volným sdružením obcí Caltanissetta a na východě a na jihu s Metropolitním městem Catania. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Volné sdružení obcí Enna na Wikimedia Commons