Naravni park Furlanski Dolomiti

Naravni park Furlanski Dolomiti je zavarovano naravno območje v Furlaniji - Julijski krajini (zahodna Furlanija). Dokončno je bil ustanovljen leta 1996 kot regionalni park in obsega 36.950 hektarjev na območju Karnijskih Predalp, znanih kot Furlanski Dolomiti, večinoma v nekdanji pokrajini Pordenone in majhen del v nekdanji pokrajini Videm/Udine (spodnja zahodna Karnija). Je največji dolomitski naravni park v Italiji in tisti z najnižjo stopnjo poselitve. Zgodovina Zamisel o ustanovitvi naravnega parka v zahodnem delu regije Furlanija - Julijska krajina sega v leto 1973. Vendar pa je bil šele v triletnem obdobju 1986–1989 pripravljen načrt za ohranjanje in razvoj, ki ga je naročila regija in se je posvetovala z zainteresiranimi občinami. Naslednje leto so občine Andreis, Cimolais, Claut, Erto e Casso in Forni di Sopra sprejele načrt, park pa je bil ustanovljen pod imenom Parco delle Prealpi Carniche (Park Karnijskih Predalp). Nato je bil leta 1991, ko se je parku pridružila tudi občina Forni di Sotto, ustanovljen koordinacijski odbor za nadzor upravljanja zavarovanega območja. Pobudo za ustanovitev zavarovanega območja so zato sprva dale zainteresirane lokalne oblasti. Končno je dežela Furlanija - Julijska krajina leta 1996 sprejela regionalni zakon št. 42 z dne 30. septembra, ki je v skladu z nacionalno zakonodajo (Zakon 394/1991) dokončno ustanovil regionalni naravni park Furlanski Dolomiti. Park ne vključuje stanovanjskih območij: celotno območje je bilo vedno zelo redko poseljeno, kar je bil ključni dejavnik za ohranitev nedotaknjene pokrajine do danes. Geografija Furlanski Dolomiti, znani tudi kot Dolomiti Oltre Piave, sestavljajo zahodni del Karnijskih Predalp, ki ležijo med rekami Piava, Tagliamento, Meduna in Cellina. Na seznam svetovne dediščine UNESCO so bili vpisani 26. junija 2009 kot del Dolomitov. Ta regija predstavlja obsežno gorovje velikega pomena in ima tipičen dolomitski videz, z zelo visokimi vrhovi in ​​stenami. Pokrajina je neenakomerna, z grbinami, pobočji in okrnjenimi dolinami brez iztoka. Najvišji vrhovi iz dolomitnega apnenca so Cima dei Preti (2706 m), najvišji v parku, gora Duranno (2652 m), gora Cridola (2580 m) in gora Pramaggiore (2478 m). Topografija območja je zelo razgibana in je veliko dolin, velikih in majhnih. Med njimi so najpomembnejše doline rek: Torrente Zemola, Torrente Cimoliana, Torrente Settimana, Torrente Cellina, Torrente Meduna Jezera so: Lago del Vajont, Lago di Cà Selva, Lago di Cà Zul, Lago dei Tramonti, Lago di Barcis Rastlinstvo Tudi rastlinstvo je zelo bogata: poleg množice vrst, značilnih za zmerni pas, kot je planika, preživijo številne endemične vrste, kot so huterjeva peščenak (Arenaria huteri), Froelichov svišč, blagajev volčin in kukavičevka Cypripedium calceolus, splošno znana kot lepi čeveljc. Živalstvo Favna v parku je precej bogata, predvsem zaradi redke človeške prisotnosti na tem območju in okoljske spremenljivosti tega alpsko-gorskega območja. Pogosto je srečati gamsa, srnjad, jelena, svizca, divjega petelina, ruševca in celo planinskega orla. Pred nekaj leti so vanj vnesli nekaj kozorogov, danes pa se kolonija nenehno širi. Sklici Zunanje povezave PARCO NATURALE DOLOMITI FRIULANE Parco Naturale Regionale delle Dolomiti Friulane Parco naturale delle Dolomiti Friulane, European Environment Agency