NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
San Domenico Soriano (Nápoly)

A San Domenico Soriano templom Nápoly történelmi központjában, a Piazza Dantén. Története A manierista stílusú kolostorépületet 1606-ban kezdte építtetni Tommaso Vesti a Domonkos-rend szerzetesei számára egy korábbi kis templom (Santa Maria della Salute) helyén, amelyet Sara Ruffo di Mesurica nemesasszony ajándékozott a rendnek, köszönetképpen, hogy megmenekült a török kalózok fogságából. A kolostort 1673 és 1685 között bővítették ki Bonaventura Presti tervei alapján. Az épületen dolgozott még Giuseppe Caracciolo és Francesco Antonio Picchiatti is. A 18. században Nicola Tagliacozzi Canale tervei alapján bővítették ki. Az egykori kolostor épületében ma a nápolyi jegyzői hivatal működik. Leírása A templom háromhajós, oldalkápolnákkal. Barokk díszítéseinek nagy része Cosimo Fanzago nevéhez fűződik. Értékes műkincse Luca Giordano Rózsfüzéres Madonnát ábrázoló festménye. A bal oldali első kápolnában áll Alessio Falcone síremléke, Giuseppe Sanmartino alkotása. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz San Domenico Soriano témájú kategóriát.
San Ferdinando (church), Naples

The Church of San Ferdinando is a historic church located on the Piazza Triesti e Trento, near the Royal Palace of Naples, in central Naples, Italy. History The original church at the site was dedicated by the Jesuits to Saint Francis Xavier, and was built in 1636. Reconstruction in mid 1650s was entrusted to Cosimo Fanzago. In 1767, with the expulsion of the Jesuits from the realm, the church was granted to the Sacred Military Constantinian Order of Saint George who dedicated the church to Saint Ferdinand III of Castile, the patron saint of the reigning king of Naples Ferdinand IV. The vault has a fresco with the story of Saint Francis Xavier and other Jesuits by Paolo De Matteis. The church contains statues by Domenico Antonio Vaccaro and Giuseppe Sanmartino. The main altarpiece is a canvas depicting San Ferdinando by Federico Maldarelli. See also List of Jesuit sites References External links
San Ferdinando (Nápoly)

A San Ferdinando templom Nápoly történelmi központjában, a Piazza Trieste e Trentón. Története Az eredetileg igen díszes külsejű, ma igen egyszerű homlokzatú templomot 1665-ben építették a jezsuiták számára. Xavéri Szent Ferenc tiszteletére épült (olaszul San Francesco Saverio), aki Loyolai Szent Ignác mellett a jezsuiták rendjének egyik alapítója volt. Miután a jezsuitákat 1767-ben kiűzték Nápolyból, a templom az egyik lovagrend tulajdonába került és hálából a királyról nevezték el. A 19. század elején egy egyházi társaság tulajdonába került át. Itt komponálta Pergolesi a világhírű Stabat Materét. A templom belsejét Assisi Szent Ferenc életét bemutató freskók díszítik. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz San Ferdinando témájú kategóriát.
San Francesco all’Immacolata (Ragusa)

A San Francesco all’Immacolata egy ragusai templom. Leírása A templom védőszentje Assisi Szent Ferenc, de ismert még a Szeplőtelen fogantatás templomaként is. Valószínűleg a 13. század második felében építették a Ragusában megtelepedő ferences szerzetesek. A hagyományok szerint a Chiaramonte grófok építették saját használatra, s ennek bizonyítéka a harangtorony lenne, amely alatt palotájuk bejárata található. Valóban, a grófi palota a templom szomszédságában áll. A régi templom fennmaradt romjai azonban mindenképpen 1299, azaz a Chiaramonték uralkodásának kezdete előtti időből származik. A templomot a 16. század végén és 17. század elején átépítették, valószínűleg kései manierista stílusban. A régi templomból mindössze a harangtornyot őrizték meg. Az 1693-as földrengésben a templom elpusztult. Az újjáépítési munkálatokat 1711-ben kezdték el barokk stílusban. A régi templomból mindössze a bejárat és a harangtorony alapja maradt fenn. A háromhajós templombelsőt robusztus pilaszterek tartják. A kórusban található egy faemelvény amit a Szeplőtlen Szűz szobrának megóvására emeltek 1906-ban. A San Leonardo–völgyre néző oldalhajó alatt pincehelyiségek találhatók, ezekben működött egykoron a ferencesek konyhája valamint itt volt a refektórium is. Források Grady, Ellen. Sicily (2006 ed.). London: W.W. Norton. ISBN 0393328899.
San Filippo Neri, Ragusa

San Filippo Neri is a Baroque-style, Roman Catholic church located in the city of Ragusa, in southern Sicily, Italy. History A church was erected here in 1636 (1636) and dedicated to Phillip Neri, the newly canonized founder of the Oratorian order, and patronized by the Schininà family. It survived the 1693 earthquake, and was enlarged between 1738 and 1740, and again remodeled in 1761. The interiors were refurbished in the 19th century. The lateral chapel has a canvas depicting Mary at the Temple from the 17th century in an altar with scagliola. References
San Filippo Neri (Ragusa)

A San Filippo Neri (azaz Néri Szent Fülöp) egy ragusai templom. Története A templomot 1636-ban építtette nem sokkal Néri Szent Fülöp szentté avatása (1622) után, a róla elnevezett szerzetesrend. Megépítéséhez jelentős támogatást nyújtott Ragusa egyik legelőkelőbb nemesi családja, a Schininà. Az 1693-as pusztító erejű földrengést átvészelte. 1738-1740 között kibővítették. Ekkor kerültek a helyükre a templomot jellemző hatalmas ablakok, valamint ekkor épült meg az eredetileg fából készült helyett a kőboltozat. A barokk stílusban átépített főhomlokzatot korinthoszi oszlopok díszítik, az ajtókeretet pedig virágmotívumokat ábrázoló dombormű díszíti. Az egyhajós templomhoz egyetlen kápolna csatlakozik, amelynek fő látnivalója egy 17. századi Szűz Mária-festmény. A templom főoltára festett márvány-utánzat. Források Grady, Ellen. Sicily (2006 ed.). London: W.W. Norton. ISBN 0393328899.
Chiesa di San Filippo Neri (Ragusa)

La chiesa di San Filippo Neri venne edificata nel 1636 su commissione dell'omonima confraternita. Storia Questa non riportò danni dal terribile terremoto del 1693 e venne probabilmente ampliata tra il 1738 e il 1740. Alcuni anni dopo, nel 1761, subì un ulteriore intervento di ristrutturazione con l'elevazione dei prospetti laterali, l'apertura delle grandi finestre e la costruzione della volta. Descrizione Il prospetto si affaccia su un piccolo sagrato recintato ed è impreziosito dal portone d'ingresso, incorniciato da due colonne lisce con capitello corinzio che reggono la trabeazione col fregio decorato a motivi vegetali. Sopra il portone si apre una finestra affiancata da due belle volute in pietra e sormontata da una cornice aggettante su cui poggiano altre due volute. La chiesa comprende un'unica navata con quattro altari e una sola cappella. L'organo di questa chiesa ha 25 canne di facciata, a cuspide, 54 tasti e 12 pedali. Inoltre ha 6 registri. Opere ?, Presentazione di Maria al Tempio, dipinto di ignoto autore. ?, San Michele Arcangelo, dipinto di ignoto autore. ?, San Michele Arcangelo di moderna fattura, dipinto di ignoto autore. ?, Sacra Famiglia raffigurata con Sant'Anna e San Gioacchino, dipinto di ignoto autore. ?, San Filippo Neri raffigurato in atto di venerazione, dipinto opera del ragusano Franzo Nicastro. ?, Crocifisso. ?, Altare con inserti vitrei. Congregazione Congregazione di San Filippo Neri, sodalizio attestato presso il tempio. Galleria d'immagini Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di San Filippo Neri Collegamenti esterni VisitRagusa, su visitragusa.com.
San Francesco degli Scarioni, Naples

San Francesco degli Scarioni is a Roman Catholic church located on a narrow street, Via Arco Mirelli #19, in central Naples, Italy. It was founded and still property of the Franciscan order. History Construction of the present church began in 1704 using designs by Giovanni Battista Nauclerio, and was completed in 1721. The patron had been Leonardo Scarioni, merchant from Tuscany who had died 1701 without heirs, and endowed a convent of Franciscans from his native lands. The facade has a wooden statue of St Francis. The main altar (1755) has a canvas depicting Christ and the Virgin granting indulgences to St Francis (1773) by Francesco De Mura. The sacristy has a canvas depicting Conversation with the Crucifix by St Thomas (1580) by Marcus Laurus, held in lunette frescoed with the Virgin with St John the Baptist and St Michael Archangel. The musical organ dates to 1721. References
Église San Francesco degli Scarioni

L'église San Francesco degli Scarioni est une église conventuelle de Naples, située via Arco Mirelli. Elle est dédiée à saint François d'Assise. Histoire L'église est fondée par un riche marchand de Prato, un certain Leonardo Scarioni, qui n'ayant pas d'héritiers, légua tous ses biens pour la construction d'un couvent de franciscaines pouvant accueillir soixante religieuses. Les travaux commencent en 1704 selon les plans de Giovan Battista Nauclerio et sont achevés en 1721. L'église et son couvent sont toujours la propriété de l'ordre franciscain. Description Le couvent et son église sont des exemples notables du baroque napolitain tardif, marquant la transition vers le néo-classique. L'église est surmontée d'une coupole. Une statue de bois de saint François, datant de 1763, se dresse au-dessus du portail. Le maître-autel est surmonté d'un tableau de Francesco de Mura figurant Le Christ et la Sainte Vierge concédant l'indulgence à saint François (1773). La sacristie accueille un panneau de Marcus Laurus figurant Le Crucifix s'adressant à saint Thomas, datant de 1580. L'orgue baroque date de 1721. Bibliographie (it) Touring Club Italia, Napoli e dintorni, Touring editore, 2001 Voir aussi Liste des églises de Naples Baroque napolitain Liens externes Portail de Naples Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
San Francesco degli Scarioni

San Francesco degli Scarioni je rimokatolička crkva smještena u uskoj ulici, Via Arco Mirelli #19, u središnjem Napulju, Italija. Osnovano je i još uvijek u vlasništvu franjevačkog reda. Izgradnja današnje crkve započela je 1704. prema nacrtima Giovannija Battiste Naucleria, a dovršena je 1721. Pokrovitelj je bio Leonardo Scarioni, toskanski trgovac koji je 1701. umro bez nasljednika, a obdario je samostan franjevaca iz svojih domovina. Na pročelju je drveni kip sv. Franje. Na glavnom oltaru (1755.) nalazi se platno s prikazom Krista i Bogorodice kako daju oprost sv. Franji (1773.) Francesca De Mure . U sakristiji je platno s prikazom Razgovora s raspelom svetog Tome (1580.) Marka Laura, koje se drži u luneti s freskama Bogorodice sa svetim Ivanom Krstiteljem i svetim Mihaelom arkanđelom. Glazbene orgulje datiraju iz 1721. Izvori
San Francesco degli Scarioni (Nápoly)

A San Francesco degli Scarioni egy nápolyi barokk templom (Via Arco Mirelli). 1704-ben építette Giovanni Battista Nauclerio Leonardo Scarioni nápolyi nemes adományaiból. A főoltár 1755-ben készült, Francesco de Mura alkotása. Források http://www.inaples.it http://www.danpiz.net/napoli/monumenti/Monumenti.htm További információ A Wikimédia Commons tartalmaz San Francesco degli Scarioni témájú kategóriát.
Complesso di San Francesco degli Scarioni

Il complesso di San Francesco degli Scarioni è uno storico luogo di culto di Napoli; si erge in via Arco Mirelli. Storia La chiesa venne fondata da Leonardo Scarioni (un mercante pratese) che, trasferitosi a Napoli e non avendo eredi a cui lasciare i suoi averi, stabilì che tutta la sua ricchezza dovesse essere investita nella costruzione di un complesso conventuale francescano, destinato ad accogliere sessanta monache, alcune provenienti dalla sua città di origine. I lavori incominciarono nel 1704 e vennero affidati all'architetto Giovan Battista Nauclerio; l'edificio religioso fu inaugurato nel 1721. Descrizione Il complesso è un buon esempio di architettura tardo barocca. Sulla facciata della chiesa si osserva una pregevole statua lignea di san Francesco (1763). L'interno è impostato attorno a una pianta a croce greca e si caratterizza per l'apparato decorativo molto sobrio. Sopra l'altare maggiore (affrescato sul retro) vi è un dipinto del 1773 di Francesco De Mura rappresentante Cristo e la Vergine che consegnano l'indulgenza a san Francesco. L'altare laterale a sinistra è sormontato da una tela del 1773 di Antonio Sarnelli con l'Adorazione dei Pastori, mentre su quello a destra si ammira un' Immacolata degli anni tardi di Paolo De Matteis. Nella sagrestia si trovano alle pareti due tele di un ignoto seguace di Francesco Solimena (forse Andrea d'Aste) e sull'altarino ligneo una tavola di Marco Lauro raffigurante il Crocifisso che parla a san Tommaso (1580). Un ulteriore vanto della chiesa è l'organo, di pregevole fattura, risalente al 1721 (artista ignoto). Nel convento sono degni di menzione: la Cappella del Presepe, con affreschi eseguiti dalla suora Maria Eleonora Zarrini, e la Madonna Addolorata, ceroplastica di Giovanni Francesco Pieri. Galleria d'immagini Bibliografia Napoli e dintorni, Touring club italia, Touring Editore, 2001. Voci correlate Napoli Chiese di Napoli Chiaia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su complesso di San Francesco degli Scarioni Collegamenti esterni L'interno della chiesa sul sito del Ministero dell'Interno, su interno.it. URL consultato l'11 giugno 2009 (archiviato dall'url originale il 3 giugno 2008).
Église San Francesco dei Cocchieri

L'église San Francesco dei Cocchieri (Saint-François-des-Cochers) est une église baroque de Naples, située via Maria Longo, en face du côté intérieur de la porte San Gennaro. Elle est consacrée à saint François et dépend de l'archidiocèse de Naples. Histoire et description L'église est bâtie à l'initiative de la confrérie des cochers, au XVIIe siècle. Elle possède une façade simple, mais intéressante grâce à son portail de piperno du XVIIe siècle surmonté d'un fronton triangulaire brisé par l'édicule comprenant deux petites cloches et coiffé d'un petit fronton semi-circulaire. En outre, la façade présente à gauche du portail une chapelle votive abritant une statue de saint François à l'Enfant Jésus, toujours fleurie par les habitants du quartier. L'église est insérée dans un immeuble d'habitation. L'intérieur, qui ne se visite que rarement, ayant été maintes fois cambriolé, est constitué d'une petite salle unique voûtée en berceau avec le fond de la salle servant de chœur. Les murs sont décorés de pilastres ioniques de stuc blanc. Le maître-autel de marbre polychrome est surmonté d'un fronton à la grecque triangulaire soutenu par des consoles, au-dessus d'un tableau de saint François. L'autel de droite possède un tableau représentant la Crucifixion. Une plaque de marbre rappelle le nom des fondateurs avec la date 1628. Après une récente restauration en 2011, l'église a rouvert au culte. Notes et références (it) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en italien intitulé « Chiesa di San Francesco dei Cocchieri » (voir la liste des auteurs). Bibliographie (it) Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli. Viaggio indimenticabile attraverso la storia artistica, architettonica, letteraria, civile e spirituale della Napoli sacra, Newton Compton, coll. « Tradizioni italiane », 2015 (EAN 9788854188259) Voir aussi Liste des églises de Naples Porta San Gennaro Portail de Naples Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme
San Francesco dei Cocchieri (Nápoly)

A San Francesco dei Cocchieri templom Nápoly történelmi központjában. Története A templomot a kocsisok kongregációja alapította a 17. században. A barokk stílusban épült templom érdekessége a háromszögű timpanon, amelybe beleépítették a harangtartót. Mindezt egy második, félköríves timpanon koronázza meg. A bejárat bal oldalán egy kis utcai oltár áll Szent Ferenc és a Gyermek Jézus szobrával. A templombelső egyterű. Mivel évtizedek óta elhanyagolt állapotban van, egykori műkincseinek nagy részét ellopták. Jelenleg nem látogatható, restaurálásra vár. Források Blanchard, Paul (2007). Southern Italy (angol nyelven). London: Somerset Books Company. ISBN 9781905131181. Dombi József: Nápoly. (hely nélkül): Panoráma Kiadó. 1978. ISBN 963-243-120-0 New Guide to Naples and Surrounding Area, ISBN 88-8180-084-5 http://www.inaples.it További információk A Wikimédia Commons tartalmaz San Francesco dei Cocchieri témájú kategóriát.
Chiesa di San Francesco dei Cocchieri

La chiesa di San Francesco dei Cocchieri è una chiesa storica di Napoli ubicata in via Maria Longo, di fronte al lato interno di porta San Gennaro. Storia e descrizione L'edificio venne eretto su commissione della Congrega dei cocchieri nel XVII secolo. Di notevole interesse è la facciata, che mostra un pregevole portale in piperno del Seicento (con timpano triangolare spezzato che racchiude l'edicola contenente le campane) ed è sormontata da un timpano semicircolare. Inoltre sempre sulla facciata è presente un capitello votivo dedicato a san Francesco con bambin Gesù, dove la pietà popolare degli abitanti non fa mai mancare un fiore. L'interno, restaurato di recente, si presenta con un'unica aula dotata di tre altari (il maggiore e i due laterali). Voci correlate Chiese di Napoli Barocco napoletano Cocchiere Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di San Francesco dei Cocchieri Collegamenti esterni https://tinodamico.wordpress.com/2018/02/03/la-chiesetta-napoletana-di-san-francesco-de-cocchieri-e-lex-voto-dipinto-sulla-facciata/
San Francesco di Paola (Altamura)

A San Francesco di Paola egy templom Altamura történelmi városközpontjában. Története A templom az egykori klarissza kolostor a Santa Maria del Soccorso részeként épült meg 1582-ben valószínűleg egy korábbi, román stílusú templom helyén, a materai kapu szomszédságában. A kolostor épülete másfél évtizeddel később készült el. Itt székelt az altamurai universitas a 18. század második felében. A klarisszák az 1799-es harcok során menekültek el, helyüket a Ruffo kardinális csapatai ellen védekező városlakók foglalták el. A romos épületet 1817-ben szerezték vissza a klarisszák, akik a szerzetesrendek felszámolásáig birtokolták. Később városi hivatalok költöztek be. Leírása A templom és a kolostor közvetlenül a falakon kívül épült és sokáig a legnagyobb falon kívüli építménynek számított. Egyszerű homlokzata leginkább egy erődítményre hasonlít. Fő látnivalói az eredeti állapotában fennmaradt kerengő és kert, valamint az 1600-as évek végén épült cellák. Források Monastero del Soccorso (olaszul)
Chiesa di San Francesco da Paola (Altamura)

La chiesa di San Francesco da Paola è una chiesa cattolica situata su corso Federico II di Svevia ad Altamura. Inizialmente chiamata chiesa di Santa Maria del Soccorso, è annessa all'antico monastero di Santa Maria del Soccorso ed è stata realizzata agli inizi del XVIII secolo per volontà dell'arciprete Baldassare de Lerna. Descrizione La chiesa non è altro che un ampliamento di un antico complesso religioso risalente al XVI secolo, la chiesa del monastero della Clarisse, caratterizzata da una semplice facciata. Si affaccia sul corso principale della città. L'edificio precedente fatto realizzare dalle suore contestualmente all'erezione dell'attiguo convento. Successivamente la chiesa assunse l'intitolazione a san Francesco da Paola. La chiesa è sormontata da una cupola e riceve luce dalle finestre polilobate poste sui muri perimetrali. Facciata Il prospetto principale è, del tutto, disadorno e definita da quattro paraste con dei capitelli ionici; si sviluppa in altezza attraverso i due campanili della chiesa che sono paralleli a quelli della Cattedrale vicina. Al centro si apre una finestra polilobata e in basso il portale d'ingresso con una cornice modanata. Interno L'interno della chiesa è a pianta esagonale con una navata centrale e delle cappelle laterali. Si differenzia dalle tipologie architettoniche dell'Ordine francescano e sembra allinearsi con lo studio di iconografie centriche e che gli architetti napoletani stavano studiando sin dalla fine del XVI secolo. Gli antichi matronei hanno delle finestre a graticci esagonali in legno. L'altare principale è intagliato in marmo e contiene il dipinto della Vestizione di Santa Chiara di Andrea Miglionico. Sul presbiterio si trovano inoltre l'altare e l'ambone, aggiunti nel 2000, per l'adeguamento liturgico. A destra e a sinistra vi sono due altari lignei, provenienti dalla distrutta chiesa di san Francesco d'Assisi, contenenti le statue lignee di san Francesco da Paola e di sant'Anna con la Vergine bambina. La pavimentazione è composta di mattoni in marmo. Restauri Nella seconda metà del XIX secolo la chiesa ha subito molti interventi che ne hanno cambiato l'aspetto: gli antichi altari delle cappelle laterali sono stati sostituiti da altari lignei con statue del santo titolare e Sant'Anna, dello scultore di Altamura Nicola Altieri, provenienti dalla distrutta chiesa di San Francesco dei Frati Minori. Nei lavori di restauro dell'inizio del 2012 è stata rinvenuta una fontana-cisterna medioevale attualmente in fase di approfondimenti. Nel 2022 viene invece realizzato l'ultimo restauro, dedicato al rifacimento della facciata. Note Collegamenti esterni Chiesa di San Francesco da Paola, su BeWeB, Ufficio nazionale per i beni culturali ecclesiastici della Conferenza Episcopale Italiana.
San Francesco delle Monache

San Francesco delle Monache is a Baroque-style church located in via Santa Chiara, in Naples, Italy. History A church at the site was first constructed for the nuns of an Order of St Clare in the 14th century by Robert of Anjou and his wife. His wife, once widowed, entered this monastery. The Blessed Costanza Starace also once resided here. The initial layout was attributed to Masuccio II, but further reconstructions and decorations proceeded in 1646 and 1750. The architects Bartolomeo Vecchione and Crescenzo Torchese were involved in the latter reconstructions, including the facade. Much of the artwork has been moved or lost. The ceiling canvases in the nave were attributed to Balducci and his disciples. Other works made for the church or chapels were attributed to Andrea Malinconico; Giovanni Battista Caracciolo; a Virgin with St Anthony of Padua and Elizabeth of Hungary by Antonio Stabile, pupil of Silvestro Bruno; and a Virgin of the Rosary with St Domenic, Rose, Gennaro, and Barbara by Giacinto Popoli, pupil of Massimo Stanzione. Suppressed in 1805, the Complex has recently become a school. Torchese completed the interior polychrome marble decorations of the church. The church now hosts the "Domus Ars" Cultural center. References Bibliography Vincenzo Regina, Le chiese di Napoli. Viaggio indimenticabile attraverso la storia artistica, architettonica, letteraria, civile e spirituale della Napoli sacra, Newton e Compton editore, Napoli 2004.