Forumske terme u Pompejima

Forumske terme (tal. Terme del Forotakođer zvane tal. Terme della Fortuna),termalni su kompleks iz rimskog doba, zatrpan erupcijom Vezuva 79. godine i ponovno otkriven nakon arheoloških iskapanja drevnih Pompeja: ime su dobili po svojoj blizini foruma. Povijest Terme del Foro sagrađene su u 1. stoljeće pr. Kr., ubrzo nakon što dsu Rimljani osvojili grad, dakle oko 80. pr. Kr. To se može zaključiti kako iz tehnike gradnje, tj. u opus reticulatum, tako i iz otkrića epigrafa (iako nije sigurno da potječe iz termi) u kojima su imena graditelja od 'zgrade'; ploča glasi: Lucius Caesius figlio di Caius, duo viro con potere giurisdizionale, Caius Occius figlio di Marcus, Lucius Niraemius figlio di Aulus, duoviri, per volontà dei decurioni fecero costruire a spese pubbliche e le collaudarono L. Caesius C f. duno vir iure dicundo C. Occius M f.,L. Niraemius Af. II viri de decurionum sententia ex pequnia publica faciundum) curarunt probarunt que. Terme su obnovljene u julijsko-klaudijevsko doba i nakon potresa u Pompejima 62. godine, kada su ostale jedine aktivne u gradu, budući da su pretrpjele malu štetu; zatim su zatrpane pepelom i lapilom u erupciji Vezuva 79. godine, a ponovno su ugledale svjetlo dana zahvaljujući iskapanjima istraživača Burbona 1823. Opis Terme su podijeljene u dva dijela, ženski i muški, s odvojenim ulazima. Jedini element spajanja predstavlja praefurnij, gdje su bila smještena tri kotla za zagrijavanje vode i posljedično stvaranje pare iz koje se zatim prenosila na dva kaldarija, kroz sustav tegulae mammatae, dok su prozračivanje osiguravali dimnjaci otvoreni na krovu Ženski odjel ima pristup duž via delle Terme i vodi izravno u svlačionicu: ovdje nema niša u kojima se obično skladištila odjeća i stoga se može zaključiti o prisutnosti drvenih ormarića; zatim slijedi frigidarij, tepidarij i kaldarij s bazenom i labrumom, od kojih je pronađena samo baza. Sa stražnje strane ženskog kupatila nalazi se malo dvorište u kojem se nalaze ostaci sunčanog sata ugrađenog na stup u opus reticulatum i stubište koje je vodilo na krov kalidarija. Muški odjel ima tri ulaza: jedan duž via delle Terme, koji vodi izravno u svlačionicu, jedan duž via del Foro, u kojem je pronađeno preko pet stotina uljanica, sačuvanih u Nacionalnom arheološkom muzeju u Napulju, koje su se koristile za osvijetlite sobe, jer su se one uglavnom posjećivale u večernjim satima, i drugu, također duž via della Terme; posljednja dva ulaza vode u dvorište, koje nije služilo kao dvorana, a koje je u moderno doba nekoliko godina korišteno kao restoran za turiste, s trijemovima sa strane: duž sjeverne i zapadne strane stupovi su u dorskom stilu, dok se duž na istočnoj strani nalaze lukovi od sedre koji se oslanjaju na stupove od opeke; u hodniku duž sjeverne strane otvara se i oecus. Svlačionici se također može pristupiti iz dvorišta: ona ima redove sjedala duž tri od četiri zida, bačvasti svod, pod od mozaika s bijelim pločicama okružen crnim pojasom, podove tipične i za ostale sobe, te prozor. ispod koje se nalazi štukatura koja prikazuje boga Okeana; svlačionica vodi u prostoriju koja je služila kao depozit za pomasti, u frigidarij i tepidadij. Frigidarij, izvorno korišten kao lakonikum, kružnog je oblika, sa središnjim bazenom obloženim mramorom i četiri niše duž zidova, freskama s vrtnim prizorima na žutoj pozadini, ukrašenim crvenom štukaturom, na kojoj se utrkuju kupidi i kola; okolina je zatvorena kupolom, otvorenom u južnom dijelu, kako bi se omogućio ulazak svjetla. Tepidarij, grijan žeravnicom, a ne tehnikom concameratio, unatoč obnovi nakon potresa 62. godine, na južnoj strani čuva tri klupe poduprte životinjskim nogama s goveđim glavama i žeravnicu ukrašenu kravom, sve ponuđeno na dar bogati kapuanski trgovac, Marcus Nigidius Vaccula: arhitrav podupiru telamoni, ponekad goli ili prekriveni životinjskim kožama, u terakoti, dok bačvasti svod ima ukrase od štukature, reproducirajući Ganimeda kojeg je oteo orao, Apolon jaše na grifonu i putto s lukom. Tepidarij vodi do kaldarija: on ima mramorni bazen na sjevernoj strani, dok je labrum na južnoj strani, s apsidalnim zidom, na rubu kojeg su u bronci uklesana imena donatora i cijena: Cnaeus Melissaeus Aper figlio di Cnaeus e Marcus Staius Rufus figlio di Marcus, essendo duoviri con potere giurisdizionale per la seconda volta, fecero eseguire la vasca, per deliberazione decurionale, a pubbliche spese. Il costo fu di 5250 sesterzi. Prostorija također ima hipokaust i concameratio ; zidni ukrasi su u žutoj boji isprekidani stupovima i frizom u ljubičastoj boji, dok svod, još uvijek netaknut, ima utor za odvođenje vode iz para. Duž via delle Terme, uz suprotnu stranu ceste od ulaza u kupalište, nalazi se cisterna duga petnaest, široka pet metara i još devet, kapaciteta preko četiri stotine trideset tisuća litara, sagrađena u isto razdoblje kao kupke i koje su opskrbljivale kompleks tijekom sušnih razdoblja; štoviše, prije spajanja na akvadukt Serino, drugi način opskrbe bio je bunar, smješten unutar praefurniuma. Izvori Bibliografija Arnold De Vos; Mariette De Vos. 1982. Pompei, Ercolano, Stabia (talijanski). Editori Laterza. Roma. Vanjske poveznice