NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ТЕС Равенна

ТЕС Равенна – теплова електростанція у центральній частині Італії у регіоні Емілія-Романья, провінція Равенна. Наразі модернізована з використанням технології комбінованого парогазового циклу. У 1956 – 1958 роках на майданчику станції ввели в експлуатацію три конденсаційні енергоблоки з паровими турбінами потужністю по 38 МВт, які в 1973-му доповнили четвертим із показником у 52 МВт. У 1999-му під час першого етапу модернізації на станції створили схему комбінованого парогазового циклу, для чого встановили газову турбіну потужністю 123 МВт. Відпрацьовані нею гази потрапляли до котла-утилізатора, котрий разом зі звичайними котлами блоків 2, 3 та 4 виробляв пару. Остання споживалась старими паровими турбінами енергоблоків №1, 2 та 4, а також змонтованою у блоці №3 новою паровою турбіною потужністю 65 МВт. Разом ця схема отримала назву секція 1. Через кілька років, із завершенням другого етапу модернізації, у секції 1 вивели з експлуатації парові турбіни блоків №1 та 4, а також демонтували звичайні котли блоків №2 та 3 (парову турбіну блоку №2 та котел блоку №4 залишили в резерві). А в 2004-му на майданчику запустили два парогазові блоки потужністю по 390 МВт (секція 2), у кожному з яких встановлена одна газова турбіна потужністю 260 МВт, яка через котел-утилізатор живить одну парову турбіну із показником у 130 МВт. Окрім виробництва електроенергії станція постачає пару для потреб сусіднього нафтопереробного заводу, котрий належить тій же компанії Eni. Якщо конденсаційні блоки споживали мазут, то після завершення модернізації ТЕС вона перейшла на спалювання природного газу, що постачається по відводу довжиною 1,4 км. Джерелом блакитного палива в районі Равенни можуть бути поставки по трубопроводах Мінербіо – Равенна та Местре – Равенна, видобуток на місцевих офшорних родовища (останні наразі вже сильно виснажені), а з 2025 року також термінал ЗПГ Равенна. видобуток на Для охолодження використовується морська вода, відібрана із каналу Кандіано. Зв’язок із енергосистемою відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 380 кВ. Примітки
ТЕС Серміде

ТЕС Серміде – теплова електростанція на півночі Італії у регіоні Ломбардія, провінція Мантуя. Модернізована з використанням технології комбінованого парогазового циклу. У 1981 – 1985 роках на майданчику станції ввели в експлуатацію чотири однотипні конденсаційні енергоблоки з паровими турбінами потужністю по 320 МВт, розрахований на споживання мазуту. В 2004-му станцію докорінно модернізували, створивши два парогазові блоки. Один з них має номінальну потужність у 380 МВт та включає одну газову турбіну з показником 250 МВт, яку через котел-утилізатор під’єднали до парової турбіни старого блоку №3, котру частково демобілізували зі зменшенням потужності до 130 МВт. Другий парогазовий блок номінальною потужністю 770 МВт включає дві газові турбіни з показниками по 250 МВт, які через котли-утилізатори живлять одну парову турбіну старого блоку №4, переноміновану до показника у 260 МВт. При цьому блоки 1 та 2 були виведені з експлуатації. Після модернізації загальна паливна ефективність станції зросла з 39% до 55%, а ТЕС перейшла на споживання природного газу, що надходить до регіону по газотранспортному коридору Зімелла – Мінербіо. Видалення продуктів згоряння із котлів-утилізаторів відбувається через три димарі висотою по 130 метрів. Для охолодження використовується вода із річки По. Зв’язок із енергомережею відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу із напругою 380 кВ. Примітки
ТЕС Таваццано

ТЕС Таваццано – теплова електростанція на півночі Італії у регіоні Ломбардія, провінція Лоді. У 2000-х роках частково модернізована з використанням технології комбінованого парогазового циклу. У 1952 році на майданчику станції стали до ладу два перші енергоблоки потужністю по 65 МВт. За цим у 1963-му та 1964-му до них приєднались ще два з показниками по 140 МВт. Через два десятки років ТЕС значно розширили, запустивши у 1982-му та 1983-му два наступні об’єкти по 330 МВт. Нарешті, в 1992-му стали до ладу сьомий та восьмий енергоблоки, котрі мали потужність по 320 МВт. На початку 21 століття станція пройшла через серйозну модернізацію. До того вона відносилась до класичних конденсаційних ТЕС і була обладнана лише паровими турбінами. В 2005-му запустили в роботу два модернізовані блоки, котрі були перетворені на значно парогазові комбінованого циклу. У п’ятому енергоблоці парова турбіна, котра тепер номінувалась з показником 290 МВт, отримує через котли-утилізатори живлення від двох додатково встановлених газових турбін потужністю по 255 МВт (номінальну потужність об’єкту визначили як 760 МВт). У шостому блоці встановили одну газову турбіну такої ж потужності, а існуючий турбінний компонент частково демобілізували зі зменшенням потужності до 145 МВт (при номінальному показнику блоку у 380 МВт). Також у 2000-х були знесені перші чотири блока, а блок №7 поставлений на консервацію. В 2013-му законсервували і енергоблок №8 (при цьому сьомий вже не мав ліцензії на виробництво електроенергії та перестав враховуватись при визначенні загальної потужності ТЕС). Як паливо станція Таваццано традиційно використовувала мазут, хоча вже четвертий блок міг також споживати природний газ. Після перетворення на парогазові блоки № 5 та 6 були переведені на виключне спалення газу, а у 2010-му те саме зробили і з блоком №8. Можливо відзначити, що неподалік від району розташування станції проходять такі газопроводи як Мінербіо – Кортемаджоре – Мортара, Кортемаджоре – Турин та Серньяно – Мортара. У 2019 році оголосили про намір спорудити новий парогазовий енергоблок потужністю 850 МВт, що дозволить остаточно відмовитись від законсервованого блоку №8. Для охолодження використовується вода із каналів Muzza та Belgiardino (останній спорудили у 1980-х роках в зв’язку із зростаючими потребами станції, на якій тоді реалізовували проект розширення). Їх живлення відбувається із річки Адда. Видалення продуктів згоряння перших двох блоків відбувалось за допомогою димарів висотою по 55 метрів, для наступних двох висота подібного об’єкту незначно зросла до 65 метрів. Зате блоки з п’ятого по восьмий вже мали димарі заввишки 250 метрів. Встановлені у середині 2000-х газові турбіни використовують димарі по 130 метрів. Зв’язок із енергомережею відбувається по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 380 кВ, 220 кВ та 130 кВ. У 1950-х роках спорудження станції розпочала компанія STEI, в подальшому вона належала Enel та німецькій E.ON, а наразі є власністю EP Produzione (дочірня структура чеської групи EPH). Примітки
Аугуста

Аугу̀ста (на италиански: Augusta, на сицилиански Aùsta, Ауста) е пристанищен град и община в южна Италия, провинция Сиракуза, автономен регион Сицилия. Разположен е на източния бряг на острова, на Йонийско море. Населението на града е 34 174 души (към 2008 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на града
Augusta (Sicília)

Augusta (en sicilià Austa; en català antic Agosta) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la província de Siracusa. L'any 2008 tenia 34.174 habitants. Limita amb els municipis de Carlentini i Melilli. El nom li ve del títol d'August que va rebre el seu fundador el 1232, l'emperador Frederic II del Sacre Imperi Romanogermànic. Evolució demogràfica Història Augusta va ser fundada en el segle xiii per l'emperador Frederic II prop de l'antiga colònia grega de Mègara Hiblea. A causa de la seva posició estatègica, fou escenari de combats en la Guerra de Sicília i fou un important port militar dels catalans contra els turcs i el centre militar siracusà més important de la II Guerra Mundial. Amb la incorporació de Sicília al Casal de Barcelona el 1282, Agosta fou poblada de catalans (igual que Catània) i, per aquest motiu, la llengua catalana hi fou una llengua normal fins a finals, com a mínim, del XV. Va ser envaïda el 13 de juliol de 1943 per la Vuitena Armada de les Forces Aliades dirigides pel general britànic Montgomery. La ciutat va sofrir importants danys en el terratrèmol de 1693 i pels bombardejos de 1943, així com pel moviment sísmic de 1990. Administració Personatges il·lustres Emmanuele d'Astorga, compositor Referències Galeria d'imatges Vegeu també Comtat d'Agosta Viccionari
Augusta (Italia)

Augusta (en siciliano Austa) es un municipio italiano situado en la costa oriental de Sicilia de 34.174 habitantes (2001), en la provincia de Siracusa.​ La ciudad es uno de los principales puertos de Italia, debido a sus refinerías de petróleo (Exxon Mobil). El nombre de la ciudad proviene del título imperial de «Augusto» de Federico II Hohenstaufen, cuando en el año 1232 la fundó. Historia Augusta fue fundada en el siglo XIII por el emperador y rey de Sicilia Federico II de Hohenstaufen, cerca de la antigua colonia griega de Megara Hiblea. Debido a su posición estatégica, fue un importante puerto militar de la Corona de Aragón contra los turcos, y el centro militar siciliano más importante durante la Segunda Guerra Mundial. Fue tomada el 13 de julio de 1943 por el Octavo Ejército inglés comandado por el general británico Montgomery. La ciudad sufrió importantes daños en el terremoto de 1693 y por los bombardeos de 1943, así como últimamente por el movimiento sísmico de 1990. Está muy cerca de Siracusa. Evolución demográfica Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Augusta.
Augusta (Olaszország)

Augusta (szicíliaiul Austa, vagy Usta) város Szicíliában, Olaszországban, Siracusa megyében. Fontos kikötőváros, leginkább a közeli olajfinomítók miatt. Fekvése Szicília keleti partján fekszik. A vele szomszédos községek: Carlentini és Melilli. Népesség A település népessége az elmúlt években az alábbi módon változott: Történelme A várost II. Frigyes császár alapította. Fontos látnivalója a Castello Svevo („sváb vár”), a császár építménye. Itt található a fontos ókori görög lelőhely, a Megara Hyblaea. 1693-ban földrengés pusztított Augustában. Partjai előtt zajlott 1676. április 22-én az augustai tengeri csata a francia és az egyesült holland–spanyol flotta között, ennek során esett el de Ruyter tengernagy, Hollandia nemzeti hőse. A második világháború alatt a Montgomery tábornok vezette 8. szövetséges hadsereg szállta meg, 1943. július 13-án. Források
Augusta (Italië)

Augusta is een stad in de provincie Syracuse op Sicilië. De stad ligt aan de oostkust van het eiland, ongeveer 32 kilometer ten noorden van Syracuse, en 41 kilometer ten zuiden van Catania. In 2001 had de stad 33.466 inwoners. De stad heeft veel industrie, waaronder textielindustrie. In Augusta bevinden zich belangrijke olieraffinaderijen (ExxonMobil). Beknopte geschiedenis van Augusta In de klassieke oudheid hadden Griekse kolonisten al een kolonie op deze plaats gesticht, die eeuwen later deel ging uitmaken van het Romeinse Rijk. In 1232 stichtte keizer Frederik II de stad Augusta hier, om de oostkust van het eiland te kunnen verdedigen. Hij bouwde om deze reden een kasteel, genaamd Castello Svevo, en een haven in de stad. Onder meer tijdens latere kruistochten werd het als havenstad gebruikt. In de 14e eeuw n.Chr. veroverden Spanjaarden de stad. In de 16e eeuw n.Chr. probeerden de Ottomanen de stad te veroveren. Als reactie hierop werden de forten Garcia, Vittoria en Avalos gebouwd. Geografie Een plaats in de gemeente Augusta is onder andere Brucoli. Op het grondgebied van Augusta, ten zuiden van de oude stad, bevindt zich de archeologische site Megara Hyblaea. Dit was ooit een Oud-Griekse havenstad. Geboren Simone Cuccia (1841-1894), advocaat, universitair docent rechtsgeleerdheid en parlementslid Gaetano Arangio-Ruiz, rechtsgeleerde en later rector van de universiteit van Macerata Salvatore La Ferla (1863-1931), comandante generale van de Guardia di Finanza Orso Mario Corbino (1876-1937), natuurkundige en politicus Giovanni Lavaggi (1958), Formule 1-coureur Foto's Externe link Gemeente Augusta
Augusta (Włochy)

Augusta – miasto i gmina we Włoszech, w regionie Sycylia, w prowincji Syrakuzy. Według danych na rok 2004 gminę zamieszkiwało 33 466 osób, 307 os./km². Zdjęcia miasta Linki zewnętrzne Źródło danych: Istituto Nazionale di Statistica
Аугуста (Сицилия)

Аугуста (итал. Augusta) — город в Италии, расположен в регионе Сицилия, подчинён административному центру Сиракузы. Население составляет 33 466 человек, плотность населения составляет 307 чел./км². Занимает площадь 109,33 км². Почтовый индекс — 96011. Телефонный код — 00931. Крупный морской порт. Через порт Аугуста ввозится сырая нефть, вывозится парафин, соль, апельсины, нефтепродукты. Рядом с городом расположен крупнейший нефтеперерабатывающий комплекс Аугуста-Приоло. Покровителем города считается Святой Доминик. Праздник города ежегодно празднуется 24 мая. Осенью 1908 года в Аугусте проводила учение флотилия русских военных кораблей под командой адмирала В. И. Литвинова — два броненосца «Цесаревич» и «Слава» и два крейсера «Адмирал Макаров» и «Богатырь». 27 декабря 1908 года корабли отработали совместные стрельбы, а ночью произошло Мессинское землетрясение. После этого русская флотилия отправилась из Аугусты в Мессину со спасательной миссией. Примечания Ссылки Официальный сайт города (итал.). Архивировано из оригинала 22 декабря 2008 года. Агоста // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Аугуста (Сиракуза)

Аугуста (итал. Augusta) град је у јужној Италији. Град је други по величини град округа Сиракуза у оквиру италијанске покрајине Сицилије. Природне одлике Град Аугуста налази на источној, јонској обали Сицилије, 30 км северно од Сиракузе. Град се се сместио у приобалном брежуљкастом појасу изнад које се ка западу издижу Иблејске планине. Аугуста има веома занимљив положај, јер се велики део града налази на некадашњем острву, које је у 16. веку спојено мостом са оближњим копном. У позадини града налази се пространа лука, која је дугим лукобранима одвојена од остатка залива. Историја Становништво Према резултатима пописа становништва 2011. у општини је живело 36.169 становника. Аугуста данас има око 34.000 становника (бројчано други град у округу), махом Италијана. То је 2,5 пута више него пре једног века. Последњих гоидна број становника у граду стагнира. Привреда Најважније привредне делатности у Аугусти су туризам, рибарство и лучке делатности. Партнерски градови Мегара Галерија Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Augusta, Italien

Augusta är en italiensk stad belägen i kommunala konsortiet Siracusa, innan 2015 provinsen Siracusa, på östra Sicilien, grundad 1232. Kommunen hade 35 852 invånare (2017). Augusta gränsar till kommunerna Carlentini och Melilli. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Augusta, Italien. Augustas officiella webbplats
Аугуста (муніципалітет)

Аугуста, Ауґуста (італ. Augusta, сиц. Austa) — муніципалітет в Італії, у регіоні Сицилія, провінція Сиракуза. Давня назва міста — Мегари Гіблейські. Аугуста розташована на відстані близько 570 км на південний схід від Рима, 190 км на південний схід від Палермо, 20 км на північ від Сиракузи. Населення — 36 490 осіб (2014). Щорічний фестиваль відбувається 24 травня. Покровитель — San Domenico di Guzmán. Демографія Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 1018 іноземців з 74 країн, серед них 425 громадян країн Євросоюзу та 23 громадяни України. Сусідні муніципалітети Карлентіні Меліллі Галерея зображень Див. також Список муніципалітетів провінції Сиракуза Примітки
Сестри Леванте

Сѐстри Лева̀нте (на италиански: Sestri Levante; на лигурски: Sèstri, Сестри) е пристанищен град и община в Северна Италия, провинция Генуа, регион Лигурия. Разположен е на брега на Лигурско море, на лигурското Източно крайбрежие. Населението на общината е 18 177 души (към 2011 г.). Източници Външни препратки Уебсайт на общината
Sestri Levante

Sestri Levante je menší italské město v regionu Ligurie, v provincii Genova. Leží v severozápadní části Itálie, v Janovském zálivu, na pobřeží Ligurského moře. Je součástí Italské riviéry, respektive její východní části Riviery di Levante. Sestri Levante leží 34 km od Janova, hlavního města Ligurie . Město je známé zajímavou polohou mezi dvěma zátokami Baia delle Favolle a Baia del Silenzio. Rovněž leží "na půl cesty" mezi oblíbenými turistickými destinacemi Portofinem a Cinque Terre. Historie Obec byla založená ve starověku, ještě před vznikem Římské říše. Byla přístavem a obchodním centrem. V období Říma byla známá pod jménem Segesta Tigulliorum. Stejně jako ve starověku byla důležitým přístavním a obchodním centrem. Poprvé je Sestri Levante zmiňovaná v listině krále Berengaria v roce 909, dále ve středověku se obec rozšiřuje z poloostrova směrem na pevninu. V průběhu 11. století probíhá v oblasti soupeření mezi Janovem a Pisou. Ve 12. století, také z obavy z vlivu vládnoucích Fieschů v sousední obci Lavagna, se Sestri Levante stává součástí Janovské republiky. V roce 1145 je opatství San Colombano přestavěno na opevnění. V roce 1427 bylo město neúspěšně obléháno Luccou, v roce 1432 Benátskou republikou, rovněž neúspěšně. V pol. 16. století a na počátku 17. století bylo napadeno saracény. V roce 1815 se Sestri Levante stalo součástí Sardinského království, v roce 1861 Italského království. Město a památky Střed města leží na náměstí Piazza Giacomo Matteotti, zde se nachází barokní chrám Santa Maria di Nazareth. Západním směrem pak leží výběžek poloostrova s parkem na návrší a Grandhotelem dei Castelli, historizující stavbou z roku 1925 – 28 (původní hrad z pol 12. století byl na počátku 20. století zbourán). Severně od Piazza Matteotti vede pobřežní ulice s promenádou Via Vittorio Veneto, severovýchodně hlavní ulice s restauracemi a obchody Via XXV Aprile, jižně leží zátoka Baia del Silenzio. Kostel Santa Maria di Nazareth, v klasicistním stylu, z let 1604 – 16 Kostel San Nicolò dell'Isola, románská stavba založená roku 1151 Kostel Santo Stefano del Ponte, barokní stavba z 18. století Palác Durazzo-Pallavicini, radnice, stavba z druhé pol. 17. století, na hlavním nám. Piazza Giacomo Matteotti Palác Fascie Rossi, sídlo městské knihovny a archeologického muzea Palác Durazzo-Cattaneo Della Volta, postavený v 15. století, současná podoba z 18. století s přistavěnou kaplí Galleria Rizzi, galerie s italským a vlámským malířstvím z 16. až 18. století Fotogalerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sestri Levante na Wikimedia Commons
Sestri Levante

Sestri Levante er en by godt 56 kilometer syd for Genova i den italienske region Ligurien. Byen har 19.356 indbyggere (pr. 2001) og er venskabsby til Santa Cruz i Californien. Byen var meget populær hos H.C. Andersen, som blandt andet har skrevet om den i sine rejseerindringer. Eksterne kilder/henvisninger Officiel hjemmeside for Sestri Levante
Sestri Levante

Sestri Levante est une commune de la ville métropolitaine de Gênes dans la région Ligurie en Italie. Géographie Histoire De 1805 à 1814, Sestri Levante fit partie de l'arrondissement de Chiavari, dans le département des Apennins, créé le 6 juin 1805, dans le cadre de la nouvelle organisation administrative mise en place par Napoléon Ier en Italie et supprimé le 11 avril 1814, après la chute de l'Empire. Économie Secteur primaire La pêche à l'anchois de la mer Ligure, traditionnellement importante, ne joue désormais plus qu'un rôle mineur dans l'économie de Sestri Levante. Secteur secondaire Par le passé, l'économie de la ville était marquée par une forte présence du secteur secondaire. À la fin du XIXe siècle, le chantier naval de Riva vit le jour et devint rapidement l'un des plus importants de toute la péninsule italienne. Sestri Levante était alors pleinement intégré au triangle industriel Turin-Milan-Gênes. Son industrie ne se limitait cependant pas à la construction navale et le hameau de Trigoso abrita l'immense aciérie de la Fabbrica Italiana Tubi (it) qui ferma en 1982 lors de la crise du secteur sidérurgique. Les bâtiments de l'aciérie furent récupérés à des fins commerciales et désormais les investissements se concentrent surtout dans la construction résidentielle. Le groupe Fincantieri, basée à Riva, poursuivit quant à lui ses activités importantes parmi lesquels la production de navires de guerre pour le compte de la Marina Militare. Le secteur nautique traversa cependant des crises en 1992 et 2008, se traduisant par des licenciements et un recul (voire un arrêt temporaire) des activités. Secteur tertiaire Du fait de sa beauté naturelle, Sestri Levante attire de nombreux touristes qu'ils soient italiens ou étrangers. Le secteur balnéaire de la commune est particulièrement prisé en raison de ses falaises typiques de la Ligurie et de ses deux plages : l'une longue de 1 400 mètres donnant sur la baie des Fables et l'autre longue de 320 mètres donnant sur la baie du Silence. Culture Sport l'Unione Sportiva Sestri Levante est le club de football fondé en 1919 et qui évolue en Serie C. Administration Hameaux Riva Trigoso, Trigoso, San Bartolomeo, Santa Margherita di Fosso Lupara, Pila sul Gromolo, Santa Vittoria, San Bernardo, Villa Cascine, Villa Costarossa, Santa Vittoria, Villa Libiola, Villa Rovereto, Villa Tassani, Villa Loto, Villa Azaro, Villa Montedomenico. Communes limitrophes Casarza Ligure, Lavagna, Moneglia, Ne. Galerie photographique Voir aussi Articles connexes x Notes et références Liens externes Site officiel de la commune Portail de la Ligurie
Sestri Levante

Sestri Levante település Olaszországban, Liguria régióban, Genova megyében. Lakosainak száma 17 349 fő (2023. január 1.). Sestri Levante Casarza Ligure, Lavagna, Moneglia és Ne községekkel határos. Népszerű üdülőváros, még ha a közeli Cinque Terre vagy Portofino nála nagyobb ismertséggel és presztízzsel rendelkeznek. Történet A település magját képező, mára félszigetté vált sziget az ókortól kezdve fontos tengeri kereskedelmi csomópont volt. A római korban Segesta Tigullorum néven volt ismert. A középkor alatt a Genovai Köztársaság egy erődöt épített a könnyen védhető szigetre, amelyen ellenállt a rivális városállamok és a szaracénok támadásainak is. A szigeten több templom is épült. Mivel a környék szárazföldön egészen a 19. századig nehezen volt megközelíthető, lakói elsősorban halászattal és hajózással foglalkoztak. Ennek ellenére a La Spezia és Genova között elhelyezkedő Sestri vagy Sestri Levante növekedésnek indult és több híres személy is útba ejtette. Az ifjú II. Rákóczi Ferenc 1693-ban járt itt itáliai körutazása során. Hans Christian Andersen 1833-ban egy estét töltött Sestri Levantén, aminek a tiszteletére a város egyik öblét Baia delle Favole-nek (Tündérmesék öble) nevezték el. Sestri Levante fejlődése a Genovát Pisával összekötő ligúriai vasút 1874-es átadásával gyorsult fel. Egyre több tehetős személy épített nyaralót a tengerparton, üdülőhellyé formálva át a korábbi halászvároskát. A második világháború alatt a várost több bombatámadás érte. Napjainkban Sestri Levante népszerű turistacélpont, amely több fesztiválnak is otthont ad. Népesség Sestri Levante népessége 1861-ben 7636 fő, 2011-ben 18 172 fő volt. Látnivalók La chiesa di San Nicolò dell'Isola Galleria Rizzi Baia del Silenzio Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (olasz)
Sestri Levante

Sestri Levante is een plaats in de Italiaanse regio Ligurië, in de provincie Genua. De plaats ligt aan de Golf van Tigullio op de plaats waar het riviertje de Gromolo in zee uitstroomt. Een deel van Sestri Levante ligt op het schiereiland Isola dat tot de 11e eeuw een eiland was. Hierdoor zijn twee baaien ontstaan, de Baia delle Favole (fabels) en Baia del Silenzio (stilte). Jaarlijks weten vele toeristen Sestri Levante te vinden vanwege de aantrekkelijke ligging en zandstranden. In het centrum van de plaats staan vele statige paleizen zoals het Palazzo Fasce. De oudste kerk van Sestri, de San Nicolò dateert uit 1151 en staat op Isola. In de Galleria Rizzi zijn 113 schilderwerken te bezichtigen van Italiaanse en Vlaamse meesters. Het overgrote deel van de schilderijen dateert van de periode tussen 1400 tot 1800. Trivia De Nederlandse schrijver Arthur van Schendel woonde van 1920-1945 in Sestri Levante. Externe links Gemeente Sestri Levante Gammarò Editori - booksellers and publishers - Sestri Levante Afbeeldingen