NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Flugplatz L’Aquila

Der Flugplatz L’Aquila-Preturo (it.: Aeroporto di L’Aquila-Preturo “Aeroporto dei Parchi”, (IATA-Code: QAQ, ICAO-Code: LIAP)) befindet sich in der italienischen Region Abruzzen, rund acht Kilometer westnordwestlich der Stadtmitte von L’Aquila, bei der Ortschaft Preturo. Der Flugplatz wird von der Allgemeinen Luftfahrt und von Regionalfluggesellschaften genutzt. Infrastruktur Der Flugplatz hat eine in Nord-Süd-Richtung verlaufende, rund 1400 Meter lange asphaltierte Start- und Landebahn (18/36). Östlich der Bahn befindet sich ein Vorfeld mit einem kleinen Empfangsgebäude, im Südosten ein Luftrettungsstützpunkt. Geschichte Der Flugplatz wurde ab 1968 angelegt und bis 2009 vom örtlichen Aeroclub betrieben. Ab April 2009 diente der Flugplatz nach einem schweren Erdbeben als Stützpunkt des italienischen Zivilschutzes. Für den im Juli 2009 in L’Aquila organisierten G8-Gipfel wurde der Flugplatz etwas ausgebaut. Danach übertrug die Stadt den Flugplatz einem neuen Flughafenbetreiber aus dem Aostatal (AVDA), in der Absicht, Charter- und Regionalfluggesellschaften nach L’Aquila zu holen. Air Vallée engagierte sich in der Folge in begrenztem Maß. Bilder Weblinks Offizielle Internetseiten (italienisch) Aeroclub L’Aqula (italienisch)
L'Aquila–Preturo Airport

L'Aquila–Preturo Airport (Italian: Aeroporto dei Parchi – L'Aquila) (IATA: QAQ, ICAO: LIAP), is an airport serving L'Aquila, a city and comune of the Abruzzo region in central Italy. The airport is also known as Parchi Airport, Preturo Airport (for the village at which it is located), and more complete combinations such as Aeroporto dei Parchi di I'Aquila Preturo. The airport is located 4 nautical miles (7.4 km; 4.6 mi) west-northwest of L'Aquila. Facilities The airport resides at an elevation of 2,211 feet (674 m) above mean sea level. It has one runway designated 18/36 with an asphalt surface measuring 1,410 by 26 metres (4,626 ft × 85 ft). G8 Following the earthquake that hit L'Aquila in 2009, the airport has played a key role in rescue operations. Hence, for example, helicopters evacuated more than 150 persons from San Salvatore Hospital. Before the G8 summit, the structure has been renewed and served by an adequate road system. The airport has been equipped with a parking lot and new buildings, including the Italian Civil Aviation Authority headquarters. PAPI and NDB systems have been installed and runway lighting was provided. During the G8, 146 aircraft, 2544 people and 37 delegations used the L'Aquila–Preturo Airport. Afterwards, the airport was declared fit to civil traffic. On 24 August 2011, the airport has been officially certified as Second Class according to International Civil Aviation Organization rules; it can operate with aircraft up to 12 m (39 ft) long, seating 20 to 42 persons. Recent developments In April 2015, the Italian authority for civil aviation (ENAC) declared the airport closed to commercial flights. The decision came out by the fact that the air traffic never concretized in a certain way. The airport remains open for private flights. See also Italy portal Aviation portal List of airports in Italy References External links (in Italian) Aeroporto dei Parchi - Preturo (in Italian) Aero Club L'Aquila, former airport operator
Aeroportul L'Aquila Preturo

Aeroportul L'Aquila Preturo (IATA: QAQ, ICAO: LIAP) este un aeroport din L'Aquila, Provincia L'Aquila, Abruzzo, Italia ce deservește zona L'Aquila. A fost deschis în 1968 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 674 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 18/36 are suprafața de asfalt și dimensiunile 1.409 m × 25 m. Terminale Note Vezi și
Letiště Cagliari

Letiště Maria Mameliho Cagliari-Elmas (IATA: CAG, ICAO: LIEE) (italsky Aeroporto Mario Mameli di Cagliari-Elmas) je hlavní a největší mezinárodní letiště na italském ostrově Sardinie. Leží 7 km severozápadně od hlavního města Cagliari v obci Elmas. Historie V roce 1937 byla na letišti postavena první budova pro cestující podle návrhů architekta Giorgia Gandiniho. Po dvaceti letech byl postaven nový terminál, který byl slavnostně otevřen 26. března 1958; v roce 1980 byl otevřen třetí terminál, navržený Johnem Marrsem. V roce 2003 byl prezidentem Itálie Carlem Ciampim slavnostně otevřen nový mezinárodní terminál se 6 výstupními branami, který má kapacitu 4 000 000 cestujících ročně. V roce 2008 zaznamenalo letiště nárůst přepravy o 9,7 % oproti předchozímu roku, v roce 2009 to bylo 19,77 % oproti roku 2008. Aerolinie a destinace (Aktualizováno 5. dubna 2024.) Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Cagliari-Elmas Airport na anglické Wikipedii a Aeroporto di Cagliari-Elmas na italské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Cagliari na Wikimedia Commons Oficiální stránky (anglicky)
Cagliari Elmas Airport

Cagliari Elmas Airport (IATA: CAG, ICAO: LIEE) is an international airport located in the territory of Elmas, near Cagliari, on the Italian island of Sardinia. History The airport opened on 3 May 1937. It was named in 1937 after Mario Mameli, a bomber pilot from the fascist-era Italian airforce shot down in the Second Italo-Ethiopian War. The airport was upgraded in 2003 and the terminal was expanded and provided with 6 jetbridges for passenger boarding, with a capacity of 4 million passengers per year. In 2018, the airport handled 4,370,014 passengers. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Cagliari Elmas Airport: Statistics Ground transportation The airport is about 7 kilometres (4.3 mi) from Cagliari city centre. A railway station serving the airport enables connections to most Sardinian towns. Accidents and incidents On September 14, 1979, Aero Trasporti Italiani Flight 12, a DC-9-32 crashed in the mountains near Cagliari, Italy while approaching Cagliari-Elmas Airport. All 27 passengers and 4 crew members died in the crash and ensuing fire. References External links Media related to Cagliari Elmas airport at Wikimedia Commons Official website Accident history for CAG at Aviation Safety Network
Aeropuerto de Cagliari-Elmas

El Aeropuerto de Cagliari-Elmas (IATA: CAG, OACI: LIEE) es un aeropuerto internacional próximo a Cagliari en la isla de Cerdeña, Italia. El aeropuerto fue recientemente mejorado y la terminal fue ampliada hasta contar con seis fingers para el embarque de pasajeros. En 2007 el aeropuerto vio pasar a 2.645.845 pasajeros. La terminal En 2003, se abrió una nueva terminal inaugurada por el presidente de la República Italiana, Carlo Azeglio Ciampi. La nueva terminal tiene capacidad para atender a cuatro millones de pasajeros al año. La terminal tiene tres plantas que son: Nivel 1: "Llegadas" Internacionales y Domésticas 4 mostradores de reclamación de equipajes de vuelos nacionales 2 mostradores de reclamación de equipajes de vuelos internacionales 1 Droguería 1 Cafetería/Restaurante 1 Banco con cajero automático Mostradores de alquiler de coches 1 oficina de correos Un puesto de primeros auxilios Nivel dos: Zona de facturación - "salidas" 42 mostradores de facturación 12 tiendas 1 Droguería 1 Cafetería/Restaurante Oficinas de venta de billetes Zona VIP Restaurantes Puestos de información Nivel dos: "Puertas" 6 fingers 2 cafeterías algunas tiendas Nivel tres: "Oficinas" Oficinas de So.G.Aer. Restaurante Centros de negocios con oficinas. Aerolíneas y destinos Estadísticas Ver fuente y consulta Wikidata. Véase también Anexo:Aeropuertos de Italia Referencias Enlaces externos Página web oficial Archivado el 6 de abril de 2009 en Wayback Machine.
Aéroport de Cagliari-Elmas

L'aéroport Mario Mameli de Cagliari (code IATA : CAG • code OACI : LIEE) est un aéroport d'Italie, situé en Sardaigne, à proximité de la ville de Cagliari. Créé en 1937, il porte le nom d'un pilote italien, Mario Mameli, tué pendant la Guerre d'Ethiopie. Cagliari est une destination prisée pour les vacances d'été mais aussi pour les courts séjours pendant toute l'année. L'aéroport possède un seul terminal. L'aéroport de Cagliari est utilisé principalement pour les vols internationaux par les compagnies aériennes à bas prix. Meridiana et Ryanair ont un bâtiment à l'aéroport Cagliari. Sont également présentes les compagnies aériennes ITA Airways, Easyjet, MyAir, Smart Wings et TUIfly. L'aéroport a accueilli plus de 3 400 000 passagers en 2010. Situation Statistiques Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Zoom sur l'impact du covid de 2019-2020 Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Compagnies et destinations Édité le 23/04/2019. Actualisé 19/01/2023. Notes et références Voir aussi Articles connexes Aéroports italiens classés par le nombre de passagers Liens externes Site officiel de l'aéroport Aéroport de Cagliari-Elmas Portail des transports Portail de l’aéronautique Portail de la Sardaigne
Cagliari Elmas repülőtér

A Cagliari Elmas repülőtér (IATA: CAG, ICAO: LIEE) Olaszország egyik nemzetközi repülőtere, amely Cagliari és Elmas közelében található Szardínia déli részén. Éves utasforgalma 5 254 433 (2025) fő. Megközelítése Vasúton a Cagliari–Golfo Aranci Marittima-vasútvonalon közelíthető meg. A repülőtérnek saját vasútállomása is van, a Stazione di Elmas Aeroporto állomás. Futópályák A repülőtér futópályái: 14/32 (2805 m, 45 m, aszfalt) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Cagliari Elmas repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-03-20): Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (angol) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto di Cagliari

De luchthaven Cagliari (Italiaans: Aeroporto di Cagliari) ligt in de gemeente Elmas, ongeveer 6 km ten noordwesten van het centrum van Cagliari, de hoofdstad van Sardinië. Het is de drukste van de drie internationale luchthavens op Sardinië (de andere twee zijn Olbia-Costa Smeralda en Alghero). In 2007 maakten 2,67 miljoen passagiers gebruik van de luchthaven. In 2007 werd de noordelijke taxibaan omgevormd tot een tweede start- en landingsbaan (14L/32R) terwijl de hoofdbaan (14R/32L) wordt heraangelegd. In de herfst van 2008 zou die opnieuw in bedrijf moeten komen. De beide banen liggen dicht bij elkaar, op ca. 200 m, en kunnen niet tegelijk gebruikt worden. Aan de zuidkant van de luchthaven bevindt zich het militaire deel, dat gebruikt wordt voor transport en logistiek. Externe link World Aero Data gegevens voor Cagliari-Elmas
Aeroportul Cagliari Elmas

Aeroportul Cagliari Elmas (IATA: CAG, ICAO: LIEE) este un aeroport din Elmas, Orașul metropolitan Cagliari, Sardinia, Italia ce deservește zona Cagliari. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 5.254.433 de pasageri. A fost deschis în 1937 și numit după Elmas. Situat la o altitudine de 3 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Q3963806⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 14/32 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.805 m × 45 m. Terminale Note Vezi și
Аеродром Елмас Каљари

Аеродром Елмас Каљари (IATA: CAG, ICAO: LIEE) је међународни аеродром који се налази на територији Елмаса, близу Каљарија. Историја Аеродром је отворен 3. маја 1937. Име је добио по Марију Мамелију, пилоту бомбардера из италијанског ратно-космичког ваздухопловства из фашистичке ере, обореном у Другом италијанско-етиопском рату. Аеродром је надограђен 2003., а терминал је проширен, са капацитетом од 4 милиона путника годишње. 2018. аеродром је опслужио 4.370.014 путника. Авио-компаније и дестинације Следеће авио-компаније обављају редовне и чартер летове на аеродрому Елмас Каљари: Копнени превоз Аеродром је удаљен око 7 км од центра Каљарија. Железничка станица која опслужује аеродром омогућава везе са већином градова на Сардинији. Референце Спољашње везе Медији везани за Аеродром Елмас Каљари на Викимедијиној остави Званични веб-сајт
Кальярі (аеропорт)

Аеропорт Кальярі-Ельмас (італ. Aeroporto di Cagliari-Elmas (IATA: CAG, ICAO: LIEE)) — міжнародний аеропорт, розташований на території Ельмас, за 7 км Кальярі, на італійському острові Сардинія. Аеропорт є хабом для: Ryanair Історія Аеропорт відкрився 3 травня 1937 року. Він був модернізований у 2003 році, а термінал був розширений і забезпечений 6 телетрапами, потужністю 4 млн. пасажирів на рік. У 2014 році аеропорт обслужив 3 639 627 пасажирів. Термінали Пасажирський термінал. Останній раз був реконструйований в 2003 році, що дозволило збільшити його пропускну здатність до 4 млн пасажирів на рік. General Aviation Terminal. Обслуговує приватні і бізнес-рейси. Авіалінії та напрямки Статистика Транспорт Потяг З аеропорту до багатьох міст Сардинії курсує потяги який з 5:00 до 21:00 приблизно що 20 хвилин. Час в дорозі до Кальярі - 5-7 хвилин, квиток коштує 1,50 EUR. Залізнична станція знаходиться за 5 хвилин ходьби від аеровокзалу. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Кальярі (аеропорт) Офіційний сайт
Fedaia Lake

Fedaia Lake (Italian: Lago di Fedaia) is a reservoir at an elevation of 2,054 m (6,739 ft) on the Fedaia Pass in the Dolomites, Italy. It lies on the border between Trentino and the Province of Belluno (Veneto), at the foot of the Marmolada, the highest peak in the Dolomites. The name of the pass derives from the Ladin word feida (sheep), as the area was formerly used for grazing. The reservoir was created by the construction of a dam 57 m (187 ft) high, 622 m (2,041 ft) long, and 42 m (138 ft) thick at the base. The resulting lake is approximately 2 km (1.2 mi) long. Since 1950 it has been used for hydroelectric power generation, with a capacity of 20 MW, drawing on meltwater from the Marmolada glacier. In 1950 the physicist Antonio Rostagni of the University of Padua established a cosmic ray laboratory at the foot of the dam, which operated until 1955. See also Fedaia Pass Marmolada References
Fedaia-tó

A Fedaia-tó (olaszul: Lago di Fedaia, ladinul: Lèch de Fedaa) a Dolomitokban, a Fedaia-hágó tetejétől nyugatra található mesterséges tó. Felszínének legnagyobb része a Fassa-völgyi Canazei városához tartozik (Trentino megyében, Trentino-Dél-Tirol régióban), kisebbik, keleti része az Agordino térségéhez tartozó Rocca Pietore község közigazgatási területén van, Belluno megyében, Veneto régióban. Fekvése Szigorúan véve két egybefüggő tóról van szó. A mai tó keleti részén, a Fedaia-hágó közelében egy kis természetes tó volt, amelynek medrét a kőtörmelék (moréna)) majdnem teljesen feltöltötte. A nagyobbik, nyugati rész úgy keletkezett, hogy a völgy nyugati (Fassa-völgy felé lejtő) végét 1956-ban egy mesterséges völgyzáró gáttal elrekesztették. Mintegy 2 km hosszú összefüggő mesterséges tó keletkezett, a Ciampié-völgytől a hágó tetejéig. A mesterséges tavat a természetes tó maradékától egy másik, kőből rakott gát választja el, a katlan keleti végén, a Fedaia-hágó közelében. A tó katlanját délen a Marmolada masszívum, északon a Padon-gerinc legmagasabb kiemelkedése, a 2727 m magas Bec de Mezdi (más neveken Bech da Mesdi vagy La Mesola, tömbje határolja. A tavat a Marmolada-gleccser olvadékvize táplálja. A tóból ered az Avisio patak, amely nyugat felé a Fassa-völgyben és a Fiemme-völgyben folytatja útját. A mesterséges tó nyugati végét elzáró gát legnagyobb magassága 63,9 m. A beépített vízerőmű mintegy 20 MW elektromos energiát termel. Fizikai kutatóhely 1950-ben, a padovai Antonio Rostagni javaslatára a Fedaia völgyzáró gát lábánál felépítettek egy fizikai laboratóriumot, a kozmikus sugárzás tanulmányozására. A laboratórium sok elektromos energiát igényelt. Nagy teljesítményű elektromágnest működtettek, amellyel leválaszthatták a kísérlet során keletkező antianyagot. A laboratóriumot az 1950-es évek végéig használták. A kutató fizikusok több egyetemről, több országból érkeztek. Az itt hosszabb-rövidebb dolgozó dolgozó fizikusok között későbbi Nobel-díjasokat is találunk, pl. olasz Enrico Fermit, a brit Patrick Maynard Stuart Blackettet és Cecil Frank Powellt. Játékfilmes helyszín 2002-ben a Fedaia-tó nyugati zárógátján forgatták Az olasz meló (The Italian Job) című 2003-ban bemutatott amerikai játékfilm egyik jelenetét (rendező F. Gary Gray, főszereplők Donald Sutherland, Mark Wahlberg, Edward Norton). Képgaléria Jegyzetek
Lago di Fedaia

Il lago di Fedaia (Lèch de Fedaa in ladino) è un lago alpino artificiale delle Dolomiti di Fassa, localizzato subito a ovest del passo Fedaia, sotto il gruppo montuoso della Marmolada, nel territorio del comune di Canazei, in provincia di Trento . Lo sbarramento è stato realizzato nel 1956 sulle acque del torrente Avisio. Caratteristiche tecniche Tipologia diga: a gravità a speroni alleggeriti Altezza dal punto più represso delle fondazioni: 60 m Sviluppo del coronamento: 324 m Sviluppo muri laterali a gravità; 280 m Sviluppo totale della diga: 604 m Volume della diga: 160.000 m³ Livello di massimo invaso: 2053 mslm Livello di massima piena: 2053,5 mslm Capacita d'invaso complessiva: 17 milioni di m³ Capacita d'invaso utile: 16 milioni di m³ Superficie del bacino imbrifero: 19,7 km² Corso d'acqua: Avisio Descrizione Esistono in realtà due laghi di Fedaia, separati fra loro da una diga artificiale chiamata Controdiga di Maria al Lago. Il più noto ed esteso è quello occidentale, originatosi dopo la costruzione di una diga nel 1956; l'altro, di origini naturali ha dimensioni decisamente più ridotte e si è formato a causa di uno sbarramento morenico glaciale. Si estendono tra il Passo Fedaia e la fine della val de Ciampié, stretti tra il massiccio della Marmolada (a sud) e il massiccio della Mesola (a nord). È raggiungibile dal Rifugio Villetta Maria. Il lago artificiale si allunga per circa 2 km in direzione est-ovest sino alla diga alta 57 m, lunga 622 m e spessa alla base 42 m. La centrale idroelettrica annessa permette la produzione di 20 MW di potenza. Studi fisici Nel 1950, per iniziativa di Antonio Rostagni dell'Università di Padova fu costruito ai piedi della diga del Fedaia un laboratorio per lo studio dei raggi cosmici, che poteva disporre di grandi quantità di energia elettrica. Fu quindi possibile sistemarvi un grande elettromagnete che consentiva di separare la materia dall'antimateria carica. Nel laboratorio, attivo fino al 1955, lavorarono fisici di varie università e nazioni, e anche i premi Nobel Fermi, Blackett e Powell vi passarono brevi periodi. Film Nel 1955, al cantiere della diga in costruzione furono girate alcune scene del film Il prigioniero della montagna. Nel 2002 il luogo è stato la location di alcune scene del film diretto da F. Gary Gray, The Italian Job. Galleria d'immagini Note Voci correlate Passo Fedaia Col dei Rossi Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lago di Fedaia Collegamenti esterni Fedaia, su progettodighe.it.
Sant'Alvise

Sant'Alvise is a church in the sestiere of Cannaregio in Venice, northern Italy. The brick exterior and facade do not reflect the rich interior. History According to tradition, the church was built, along with the adjoining monastery, by Antonia Venier in 1338 and dedicated to St. Louis of Toulouse, known in Venice as Saint Alvise. The church was built on the plan of a basilica. The simple facade is marked by a large doorway made of Istria stone. Above the door is a statue of Saint Alvise from 1400. The original wooden structures were rebuilt in 1430 due in part to the generosity of Pope Martin V. The church was restored in the XVII century, the interior almost completely remodeled. The Gothic bell tower dates from the XIII Century. Interior It has a single nave, the current appearance dating from the 17th century restoration. On the interior facade above the entrance porch you can see a "barco". A special piece on the counter-facade. Protected by wrought iron gates, behind which the enclosed nuns could attend the religious services. Art work The ceiling was entirely frescoed by Pietro Antonio Torri and Pietro Ricchi in 1674. To the right of the entrance are two canvases by Pietro della Vecchia depicting Theft of the body of St. Mark and The Saracens refuse to inspect the basket with the body of St. Mark, made as cartoons for mosaic decoration of St. Mark's Basilica. These are followed by a St. Louis consecrated bishop of Toulouse (Louis of Toulouse) attributed to Pietro Damini. Further along the right wall and in the presbytery are three large works by Giambattista Tiepolo, in order: Christ Reaching the Calvary, the Coronation of Thorns, and the Flagellation. To the left of the entrance are small 15th-century tempera panels by Lazzaro Bastiani, depicting stories of Old Testament. These were originally on the organ case of Santa Maria delle Vergini, which was suppressed in 1806. It also contains a Portrait of a priest (1420) by Jacobello del Fiore. The first altar to the left has three statues attributed to Gianmaria Morlaiter. The last altar to the left has an Annunciation and Saints Augustine and Alvise by followers of Bonifacio de' Pitati. On the left wall of the presbytery is a Christ in the Garden by Angelo Trevisani. The adjacent convent is occupied by the Canossian Daughters of Charity. References
San Canciano, Venice

The church of San Canciano or San Canziano is a small church in the sestiere (district) of Cannaregio in Venice. The church was supposedly founded in 864 when citizens from the mainland town of Aquileia fled to the lagoon islands of Venice to avoid the barbarian hordes. It was one of the churches under the jurisdiction of the patriarch of Grado who lived in Venice. It is dedicated to Canzio, Canziano, and Canzianilla, two brothers and a sister who were martyred for their faith at Aquileia. The church at the site was renovated in 1330, consecrated in 1351, and restored in 1550, and again finally reshaped in the early 18th century to a design by Antonio Gaspari. The facade was reconstructed in 1706 using a bequest from Michele Tommasi. The campanile dates from 1532. The nave ceiling was raised during the rebuilding in the mid-18th century using designs of Giorgio Massari. The four side altars dedicated to the Madonna have canvases by Giuseppe Angeli and Bartolomeo Letterini. The rich sculptural and stucco decoration was contributed by the Widmann family. Clemente Molli sculpted the statue of San Maximus, first bishop of Cittanova in Istria. The chancel altarpiece depicts The Glory of the martyred Saints Canzio, Canziano, and Canzianilla attributed to Paolo Zoppo.It is flanked by a painting of the Probatic Pond and Multiplication of the loaves by Domenico Zanchi. The chapel on the left dedicated to St Venerando contains an altarpiece of the Madonna and St Filippo Neri by Nicola Ranieri. The Altar of the Immaculate Virgin, second to left, was financed by Flaminio Corner in 1735. References External links Churches of Venice