NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Capo Mele

Capo Mele este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 104 ha, din care 1 % marine. Localizare Centrul sitului Capo Mele este situat la coordonatele 43.958889°N 8.168889°E﻿ ()43.958889; 8.168889. Înființare Situl Capo Mele a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 32 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 9 habitate naturale: Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Formațiuni scunde de Euphorbia în apropierea falezelor, Păduri de pin mediteraneene cu pini mezogeni endemici, Tufărișuri termo-mediteraneene și de pre-deșert, Recifuri, Faleze cu vegetație de Limonium spp. endemic de pe coastele mediteraneene, Pajiști carstice calcaroase sau bazofile, de Alysso-Sedion albi, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (30): ciocârlie-de-câmp (Alauda arvensis), lăstunul mare (Apus apus), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sticlete (Carduelis carduelis), florinte (Chloris chloris), pițigoi albastru (Cyanistes caeruleus), presură de munte (Emberiza cia), presură bărboasă (Emberiza cirlus), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), capîntortură (Jynx torquilla), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), Larus argentatus, mierlă albastră (Monticola solitarius), pițigoi mare (Parus major), pițigoi de brădet (Periparus ater), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), brumăriță de pădure (Prunella modularis), aușel sprâncenat (Regulus ignicapilla), mărăcinar (Saxicola rubetra), mărăcinar negru (Saxicola torquatus), cănăraș (Serinus serinus), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), silvie mediteraneană (Sylvia melanocephala), silvie de tufiș (Sylvia undata), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), pupăză (Upupa epops) nevertebrate (2): fluturele auriu (Euphydryas aurinia), Euplagia quadripunctaria Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 14 specii de plante, 1 specie de păsări, 34 de specii de nevertebrate, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Fondali Capo Mele - Alassio

Fondali Capo Mele - Alassio este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 206 ha, integral marine. Localizare Centrul sitului Fondali Capo Mele - Alassio este situat la coordonatele 43.978611°N 8.163611°E﻿ ()43.978611; 8.163611. Înființare Situl Fondali Capo Mele - Alassio a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 1 specie de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în octombrie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 2 habitate naturale: Bancuri de nisip acoperite în permanență slab de apă marină, Straturi cu Posidonia (Posidonion oceanicae). La baza desemnării sitului se află o specie protejată de reptile: Caretta caretta Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 1 specie de nevertebrate, 8 specii de pești. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Torre dei Templari

Der Torre dei Templari (auch Torre Templare) ist ein Turm aus dem 13. Jahrhundert im Ortszentrum von San Felice Circeo in der italienischen Region Latium. Er liegt an der Piazza Lanzuisi, 1. Geschichte Der Turm, das einzige Gebäude in der Gegend, das mit Sicherheit auf die Templer zurückzuführen ist, wurde zwischen 1240 und 1259 auf den Grundmauern eines früheren Monuments aus altrömischer Zeit errichtet. In den ersten Jahren des 19. Jahrhunderts ließ der Fürst Stanislaus Poniatowski die charakteristische Uhr installieren, in deren Quadranten nur die Nummern angezeigt werden und deren einziger Zeiger sich viermal in 24 Stunden dreht. Die Stunden werden durch einen Hammer angezeigt, der auf eine kleine Glocke schlägt. Beschreibung Der Turm zeigt einen soliden, quadratischen Grundriss und hatte ursprünglich zwei Stockwerke, wie aus den Zinnen ersieht, die heute in die spätere Aufstockung integriert, aber noch sichtbar, sind. Auf etwa halber Höhe entsteht eine leichte Volumenverringerung, gekennzeichnet durch einen Rahmen mit 45°-Profilierung. Es scheint, dass der untere Raum mit Spitzbogentonnengewölbedecke und ohne jegliche Öffnung die Funktion einer Zisterne zur Sammlung von Wasser hatte, was dafür sorgt, dass der obere Raum, der durch eine heute noch genützte Seitentür erreichbar ist, sowie das Dachgeschoss des Turmes, spezifische Verteidigungszwecke erfüllten. Die typologischen Eigenarten dieses Gebäudes passen nicht zum Stil der Wohntürme hochherrschaftlicher Familien, die in Rom und im Latium im Mittelalter verbreitet waren, sondern sind leichter mit der Sprache der Militärarchitektur in Verbindung zu bringen, die in Kreuzfahrerstaaten im Laufe des 12. Jahrhunderts ausgearbeitet wurde. Bildergalerie Einzelnachweise Weblinks und Quellen Torre dei Templari. In: Visit Italy. Abgerufen am 25. März 2026. Torre dei Templari. Mindtrip, abgerufen am 25. März 2026 (englisch).
Tour des Templiers

La Tour des Templiers (en italien : Torre dei Templari) est une ancienne tour du bourg historique de San Felice Circeo au Latium en Italie. Histoire La tour, le seul bâtiment sûrement lié aux chevaliers du Temple à San Felice Circeo, est erigée entre 1240 et 1259 par les moines templiers pendant la période d'occupation du promontoire là où très probablement il y avait un préexistent monument d’époque romaine. Au principe du XIXe siècle le prince Stanislas Poniatowski fait installer sur la tour la caractéristique horloge ayant seulement six heures sur son cadrant. Notes et références Portail du Latium Portail de l'ordre du Temple
Torre dei Templari

La Torre dei Templari (anche nota come Torre Templare) è un antico edificio situato nel centro storico di San Felice Circeo in Lazio. Storia La torre, l'unico edificio riconducibile con certezza ai Cavalieri del Tempio, venne eretta tra il 1240 e il 1259 dai monaci templari durante la loro permanenza sul promontorio laddove probabilmente già sorgeva un preesistente monumento di età romana. Ai primi dell'Ottocento il principe Stanislao Poniatowski vi fece installare il caratteristico orologio sul cui quadrante sono segnati solo sei numeri e la cui unica lancetta gira quattro volte nelle ventiquattro ore. Le ore quindi sono scandite da un martello che batte su una campanella. Descrizione La torre presenta un solido impianto quadrato che in origine sviluppava un alzato di due livelli, come si evince dalla merlatura, ora inglobata nella successiva sopraelevazione ma che può essere ancora intravista. A circa metà dell’alzato prende corpo un leggero restringimento volumetrico, segnato da una cornice lavorata con una profilatura a 45°. Sembra che il vano inferiore, coperto da una volta a botte acuta e del tutto privo di aperture, svolgesse la funzione di cisterna per la raccolta dell’acqua, così da destinare al vano sopraelevato, accessibile dalla porta laterale ancora oggi in uso, e all’attico del mastio le funzioni più specificamente difensive. Le caratteristiche tipologiche della struttora non rientrano nei canoni delle case-torri delle famiglie di alto lignaggio, diffuse a Roma e nel Lazio durante il Medioevo, ma sono più facilmente accostabili al linguaggio dell’architettura militare elaborata nell’Oriente Crociato nel corso del XII secolo. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torre dei Templari
Piazza Grande (Montepulciano)

Piazza Grande è la principale piazza di Montepulciano, di cui costituisce il punto più elevato. Storia Originariamente si presentava di dimensioni più ridotte ed era circondata da edifici medievali. Gli statuti del 1337 ne stabilivano i confini e l'uso: i delitti commessi nella piazza erano puniti con una pena più severa, costituiva il centro della vita pubblica, ospitava un mercato e vi era una colonna in cui venivano esposti i condannati alla gogna e i sodomiti. Successivamente, col trasferimento del mercato nella piazza delle Erbe, piazza Grande assunse prevalentemente quella funzione di rappresentanza che, sotto l'influenza culturale del Rinascimento fiorentino e romano, le conferì l'aspetto attuale. Descrizione La piazza presenta una pianta grossomodo quadrangolare ed è delimitata dai volumi compatti del duomo, del Palazzo Comunale, del palazzo Contucci, del palazzo Nobili-Tarugi ed del palazzo del Capitano. Nello slargo adiacente al palazzo Nobili-Tarugi si innalza un pozzo progettato da Antonio da Sangallo il Vecchio all'epoca della sua permanenza in città. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su piazza Grande
Torre Vittoria

Der Torre Vittoria ist ein Sarazenenturm aus dem 16. Jahrhundert an den Hängen des Monte Circeo in der Gemeinde San Felice Circeo in der italienischen Region Latium. Er liegt in der Via Cicerone, 6C. Geschichte Der Turm wurde 1631 errichtet. Man erzählt sich, dass der Name des Turms auf eine Episode aus dem Jahre 1808 zurückgehe, einer Zeit, in der der Kirchenstaat unter dem Kommando Napoleons stand: Der Garnison des Turms gelang es, einer Tartane aus Livorno zu Hilfe zu eilen, die von einem englischen Schiff bedroht wurde. Tatsächlich aber trug der Turm bereits vorher diesen Namen. Beschreibung Der Turm liegt in der Ebene zu Füßen der Siedlung San Felice Circeo und hat einen quadratischen Grundriss mit einer Ecke Richtung Meer, sodass er Feuer aus dieser Richtung bestmöglich widerstehen konnte. Einzelnachweise Weblinks
Torre Vittoria

Torre Vittoria è una torre costiera situata nel comune di San Felice Circeo in Lazio. Storia La torre venne eretta nel 1631. La volgata vuole che il nome della torre sia un riferimento a un episodio avvenuto nel 1808, periodo in cui lo Stato Pontificio era sottoposto al blocco napoleonico, quando la guarnigione della torre riuscì a soccorrere una tartana livornese minacciata da una nave inglese. In realtà la torre portava quel nome già in precedenza. Descrizione La torre sorge nella piana ai piedi del borgo di San Felice Circeo e presenta una pianta quadrata con lo spigolo rivolto verso il mare in modo tale da meglio resistere al fuoco proveniente da quella direzione. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torre Vittoria
Torre Truglia

Der Torre Truglia ist ein Sarazenenturm aus dem 16. Jahrhundert in der Gemeinde Sperlonga in der italienischen Region Latium. Er liegt in der Via Riva dei Pescatori. Geschichte Der Turm wurde 1532 auf den Überresten eines vorhergehenden Wachturms aus altrömischer Zeit an der Spitze des Kaps errichtet, auf dem die Siedlung Sperlonga steht. Nach seiner Zerstörung durch die Piraten des Korsaren Barbarossa wurde er 1611 wieder aufgebaut, aber 1623 erneut durch die Türken zerstört. Zwischen 1870 und 1969 diente der Turm als Sitz der Guardia di Finanza; danach wurde er zum Zentrum für die maritime Umwelterziehung des Parco naturale regionale Riviera di Ulisse. Beschreibung Der Turm hat eine Bastion mit rechteckigem Grundriss, die an den Ecken mit vier Strebepfeilern verstärkt ist. Diese hatten auch eine Verteidigungsfunktion: Da sie keine vertikale, sondern eine angeschrägte Mauer hatten, wäre der Turm durch Feinde nur schwer mit Leitern anzugreifen gewesen. Einzelnachweise Weblinks und Quellen Torre Truglia. In: Italia.it. Abgerufen am 26. März 2026. Torre Truglia – Sperlonga. In: Italy for Movies. Abgerufen am 26. März 2026 (englisch).
Truglia Tower

The Truglia Tower (Italian: Torre Truglia) is a historic coastal tower in Sperlonga, Italy. History The tower was built in 1532 on the remains of a previous Roman watchtower. After being destroyed by the corsair Barbarossa, it was rebuilt in 1611 but destroyed again by the Turks in 1623. Description The building is located on the tip of the headland where the village of Sperlonga stands, overlooking the Gulf of Gaeta. The tower has a quadrilateral plan with four corner buttresses. References External links Media related to Torre Truglia at Wikimedia Commons
Torre Truglia

Torre Truglia è una torre costiera situata nel comune di Sperlonga in Lazio. Storia La torre venne eretta nel 1532 sui resti di una precedente torre d'avvistamento di età romana sulla punta del promontorio su cui sorge il borgo di Sperlonga. Dopo la distruzione compiuta per mano dei pirati del corsaro Barbarossa venne ricostruita nel 1611 ma di nuovo distrutta dai turchi nel 1623. Tra il 1870 e il 1969 fu utilizzata come sede per la Guardia di Finanza, mentre successivamente divenne sede del Centro educazione dell'ambiente marino del Parco naturale regionale Riviera d'Ulisse. Descrizione La torre si presenta come un bastione di pianta rettangolare rinforzato negli spigoli da quattro contrafforti. Questi svolgevano anche una funzione difensiva: non offrendo una parete verticale ma inclinata, la torre sarebbe stata difficilmente insidiata dai nemici con delle scale. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torre Truglia
Rio di Vallenzona

Rio di Vallenzona este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 118 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Rio di Vallenzona este situat la coordonatele 44.613889°N 9.094444°E﻿ ()44.613889; 9.094444. Înființare Situl Rio di Vallenzona a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 23 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în octombrie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 7 habitate naturale: Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri de stejar alb estice, Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Izvoare petrifiante cu formare de travertin (Cratoneurion). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (19): pițigoi codat (Aegithalos caudatus), lăstunul mare (Apus apus), caprimulg (Caprimulgus europaeus), florinte (Chloris chloris), cuc (Cuculus canorus), ciocănitoare pestriță mare (Dendrocopos major), presură bărboasă (Emberiza cirlus), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), pițigoi mare (Parus major), codroșul de pădure (Phoenicurus phoenicurus), pitulice de munte (Phylloscopus bonelli), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos) amfibieni (2): Salamandrina terdigitata, Speleomantes strinatii mamifere (1): lupul (Canis lupus) nevertebrate (1): Euplagia quadripunctaria Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 8 specii de plante, 2 specii de păsări, 3 specii de amfibieni, 3 specii de nevertebrate, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Rio Ciaè

Rio Ciaè este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 1.104 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Rio Ciaè este situat la coordonatele 44.513611°N 8.9625°E﻿ ()44.513611; 8.9625. Înființare Situl Rio Ciaè a fost declarat sit de importanță comunitară în iulie 2006 pentru a proteja 7 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 6 habitate naturale: Păduri de stejar alb estice, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Pajiști uscate europene, Păduri de Castanea sativa, Fânețe de joasă altitudine (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis), Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (3): caprimulg (Caprimulgus europaeus), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), Sylvia hortensis amfibieni (1): Salamandrina terdigitata nevertebrate (2): Euplagia quadripunctaria, rădașcă (Lucanus cervus) pești (1): Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 6 specii de plante, 2 specii de amfibieni, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Rio Pentemina

Rio Pentemina este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 294 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Rio Pentemina este situat la coordonatele 44.534°N 9.102°E﻿ ()44.534; 9.102. Înființare Situl Rio Pentemina a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 25 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în octombrie 2016. Biodiversitate Situată în ecoregiunea continentală, aria protejată conține 4 habitate naturale: Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri de Castanea sativa, Pajiști uscate europene, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (17): Certhia brachydactyla, mierla de apă (Cinclus cinclus), cuc (Cuculus canorus), presură bărboasă (Emberiza cirlus), măcăleandru (Erithacus rubecula), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), codobatură de munte (Motacilla cinerea), pițigoi mare (Parus major), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), ciocănitoarea verde (Picus viridis), mugurarul (Pyrrhula pyrrhula), țiclete (Sitta europaea), scatiu (Spinus spinus), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos) amfibieni (2): Salamandrina terdigitata, Speleomantes strinatii mamifere (1): lupul (Canis lupus) nevertebrate (2): Austropotamobius pallipes, Euplagia quadripunctaria pești (3): Barbus caninus, Barbus plebejus, Telestes muticellus Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 10 specii de plante, 2 specii de păsări, 4 specii de amfibieni, 3 specii de mamifere, 1 specie de pești, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Beigua - Monte Dente - Gargassa - Pavaglione

Beigua - Monte Dente - Gargassa - Pavaglione è un sito di interesse comunitario della Regione Liguria, designato come Zona Speciale di Conservazione con Decreto Ministeriale 7 aprile 2017 nell'ambito della Direttiva 92/43/CEE (Direttiva Habitat). Comprende un'area di 16922 ha; prende il nome da tre montagne, Beigua, Dente e Pavaglione, e dalla valle del Rio Gargassa, un affluente della Stura di Ovada. Territorio Il sito comprende un'area montuosa ampia e articolata posta a ridosso del mar Ligure e che comprende, oltre alle zone di crinale, anche alcune arre di fondovalle. Geologicamente le rocce presenti sono ascrivibili al Gruppo di Voltri e sono in gran parte di natura ofiolitica. A livello climatico la zona si presenta fortemente differenziata tra le aree esposte verso il mare e quelle collocate più all'interno, dove si possono anche trovare condizioni di microclima freddo. L'area protetta comprende al suo interno buona parte del territorio del Parco naturale regionale del Beigua. Flora e vegetazione I suoli derivati dai substrati ofiolitici presenti in varie località dell'area protetta supportano inoltre la presenza di specie e formazioni vegetali serpentinofite di notevole interesse botanico. Sono inoltre state censite alcune specie in pericolo di estinzione oppure endemiche e caratterizzate da areali ristretti, tra le quali Viola bertolonii, Cerastium utriense e Anagallis tenella Fauna Come nel caso della flora, la diversità di microlicmi e la particolare topografia dell'area sostengono una notevole biodiversità faunistica. Tra gli insetti sono di particolare interesse varie specie di coleotteri tra le quali Carabus vagans, la sottospecie liguranus di Carabus solieri, Haptoderus apenninus e Nebria tibialis. Tra i vertebrati sono interessanti la presenza di due specie di rettili, Chalcides chalcides (la luscengola ) e Coronella girondica (il colubro di Riccioli). Molte anche le specie di uccelli protette, varie delle quali migratrici. Per Circaetus gallicus (il biancone) il SIC/ZSC rappresenta uno dei principali siti di passo nel continente europeo. Abbastanza inusuale è anche la presenza di Martes martes (la martora). Escursionismo Nell'area protetta sono presenti numerosi sentieri, compreso un tratto dell'Alta Via dei Monti Liguri.. Note Voci correlate Siti di interesse comunitario della Liguria Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Beigua - Monte Dente - Gargassa - Pavaglione Collegamenti esterni (EN) Beigua - Monte Dente - Gargassa - Pavaglione, su Sistema informativo europeo della natura - Common Database on Designated Areas, EEA.
Torre Quezzi

Torre Quezzi este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 8,9 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Torre Quezzi este situat la coordonatele 44.428889°N 8.971389°E﻿ ()44.428889; 8.971389. Înființare Situl Torre Quezzi a fost declarat sit de importanță comunitară în iunie 1995 pentru a proteja 7 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 3 habitate naturale: Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Păduri de Castanea sativa, Păduri de stejar alb estice. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (6): lăstunul mare (Apus apus), sticlete (Carduelis carduelis), măcăleandru (Erithacus rubecula), vrabie (Passer domesticus), brumăriță de pădure (Prunella modularis), pănțărușul (Troglodytes troglodytes) nevertebrate (1): Euplagia quadripunctaria Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 1 specie de plante, 5 specii de păsări, 5 specii de nevertebrate, 4 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia