Галерея Уффіці

Галере́я Уффі́ці (італ. Galleria degli Uffizi, досл. «галерея канцелярій», «галерея служб») — палац у Флоренції, споруджений в 1560—1581 роках. Один з найбільших і найзначніших музеїв європейського образотворчого мистецтва. Історія Історія Уффіці починається в липні 1559 р., коли правитель Флоренції Козімо I Медічі вирішив об'єднати всі адміністративні служби герцогства в одному палаці. Для реалізації проєкту він запросив архітектора Джорджо Вазарі, який розпочав роботу в 1560 р. Для будівництва палацу між П'яцца-делла-Сеньйорія і річкою Арно були викуплені і знесені усі розташовані там житлові будівлі До нового комплексу увійшла стародавня церква Сан-П'єро-Скераджо, від якої досі збереглись сліди зовні в абсиді зі сторони вулиці віа делла Нінна і в самій будівлі. 1565 року будівництво було майже завершене, включаючи довгий «коридор» Вазарі, який перетинаючи річку Арно по мосту Понте Веккіо, з'єднує Уффіці з Палаццо Пітті і пішохідну естакаду, що веде з віа Нінна в Палаццо Веккіо. Вписуючи побудований у стилі XVI ст. комплекс Уффіці у середньовічний історичний центр Флоренції, Вазарі намагався не порушити гармонії міської структури XIII сторіччя, спрямовуючись, перш за все, на створення сценічного ефекту масивного Палацу Веккіо. Наступник Козімо, Франческо I, оборонець науки і мистецтв, вирішив перебудувати лоджію, що вінчає будівлю, для створення приміщень під свої колекції предметів мистецтва, зброї, наукових знахідок, лабораторій. Роботи з перебудови комплексу були доручені наступнику Вазарі архітектору Бернардо Тіманте Буонталенті (1536—1608) в 1580 році (Вазарі помер в 1574 році). В 1586 році роботи з перебудови були завершені і з цього часу в нових приміщеннях комплексу Уффіці були зібрані всі твори, які раніше зберігались в Палаццо Веккіо і Палаццо Медічі, що належали Козімо старшому, Лоренцо Медічі і батьку Франческо, Козімо I. Протягом століть, завдяки послідовникам Франческо I, галерея поповнювалась шедеврами мистецтва. Один з них — Великий Герцог Пьєтро Леопольдо — зібрав в одне ціле всі твори власності Медічі, які ще були розпорошені по маєткам Риму і Флоренції. Саме йому належить заслуга в тому, що він почав упорядковувати галерею за сучасними музейними критеріями і відкрив її широкій публіці. Побутування галереї, історичні умови Анна Марія Луїза Медічі (11 серпня 1667 — 18 лютого 1743), сестра Жана Гастона, була останньою в згасаючому роду Медічі. Як спадкоємиця майна родини, склала заповіт, за яким надала гроші на утримання Галереї Уффіці, палаццо Пітті та вілли Медічі за умов, що жодну з частин цього майна не може бути вилучено зі столиці Великого герцогства Тосканського. Але обмежені реорганізації таки відбулися в межах міста Флоренція. Так, частка скульптур була передана з Уффіці в музей Барджелло. Це зроблено з необхідності розширити виставкові площі для показу речей зі сховищ. Палаццо Пітті отримав нові відділи, серед яких — Музей екіпажів і карет, Музей виробів з срібла, Музей порцеляни, Галерея костюмів (тобто музей історії моди), Музей натюрмортів (Вілла Поджо а Каяно). У трагічну повінь 3 листопада 1966 року Флоренція зазнала найбільших руйнувань від природного лиха за період з 1557 року. Рівень води в деяких містах перебільшував позначку в два метри. Найбільшого рівня вода досягла в районі Санта-Кроче — близько 6,7 метрів. Були загиблі серед мешканців міста (не менше 100 осіб). Серед пошкоджених виявились історичні помешкання, церкви, низка музеїв, серед яких і Галерея Уффіці, що розташована неподалік від бурхливої річки Арно. 1993 р. був висаджений у повітря автомобіль із вибухівкою на сусідній з галереєю вулиці дей-Георгофілі. Було вбито п'ятеро людей і значно пошкоджено залу Ніоби галереї. Скульптури та інтер'єр зали були реставровані, але назавжди втрачено історичні фрески. У серпні 2007 р. під час зливи затоплено частку залів галереї через пошкоджений дах. Музей припинив роботу, а відвідувачі були евакуйовані. Колекція Після того, як рід Медічі згас, колекція продовжувала поповнюватися. На початок XXI століття вона нараховує шедеври таких італійських майстрів, як Джотто, Боттічеллі, Леонардо да Вінчі, Рафаель, Джорджоне, Тіціан, Паоло Учелло, Джованні Батіста Сальві (Sassoferrato), фра Філіппо Ліппі, Чімабуе, П'єро делла Франческа тощо. Тут також колекція автопортретів художників різних країн, малюнки і гравюри старих італійських майстрів, окремі зразки античної скульптури. Зібрання автопортретів — найраніша колекція автопортретів і найзначніша загальновизнана колекція у світі — становить 1600 робіт, її почав збирати ще герцог Леопольдо де Медічі у 1664 році. У XX столітті керівництво галереї передивилося концепцію придбань і почало активно купувати картини неіталійських митців, адже Італія втраила художню ініціативу ще в XVIII столітті. Відтак Галерея Уффіці також почала купувати картини видатних майстрів інших країн. Ранній нідерландський живопис представляють роботи Рогіра ван дер Вейдена, Гуго ван дер Гуса, Ганса Мемлінга. Серед німецьких майстрів — Альбрехт Дюрер та Лукас Кранах Старший, Ганс Гольбейн молодший. Фламандці Рубенс та Ван Дейк представлені декількома картинами. Французька збірка навпаки — невелика, але і без неї тут є на що подивитися. Вибрані твори (галерея) Примітки Література Пешио Клаудио. Уффици. — Флоренция: Bonechi Edizioni «il Turismo», 2004. — 140 с. (рос.) Посилання Галерея Уффіці [Архівовано 3 грудня 2016 у Wayback Machine.] Галерея Уффіці — Інформація, біографії і історія (англ.) (італ.) Офіційний сайт проекта розширення музею — Новий Уффіці Експонати музею на googleartproject.com [Архівовано 17 грудня 2020 у Wayback Machine.] Прогулянка музеєм на googleartproject.com [Архівовано 15 березня 2012 у Wayback Machine.]