Basílica de Santi Silvestro e Martino ai Monti

La Basílica de Santi Silvestro e Martino ai Monti, també coneguda com a San Martino ai Monti, és un lloc de culte catòlic al centre històric de Roma, situat al districte de Monti, i confiat durant segles als frares carmelites de l'antiga observança. Història La basílica va ser fundada pel papa Silvestre I en un terreny donat per un membre de la família Equitii (d'aquí el nom Titulus Equitii) al segle iv. Al principi era un oratori dedicat a tots els màrtirs. Se sap que aquí es va celebrar una reunió preparatòria del Primer Concili de Nicea l'any 324. L'església actual de San Martino ai Monti data de l'època carolíngia, però s'ha identificat una estructura amb columnes del segle iii sota i al costat d'una església posterior. Això ha portat alguns estudiosos a identificar aquesta estructura amb el Titulus Equitii, però segons Hugo Brandenburg, "no sembla possible que servís com a lloc de reunió per a una comunitat nombrosa i per a les seves necessitats litúrgiques: la finalitat original d'aquesta sala gairebé modesta... era probablement servir com a espai d'emmagatzematge per a usos comercials". L'any 500, l'església va ser reconstruïda i dedicada als sants Martí de Tours i al papa Silvestre I pel papa Símmac. En aquesta ocasió, l'església va ser aixecada i el primer oratori va passar a ser subterrani. Va ser reconstruïda de nou per Adrià I el 772 i per Sergi II el 845. L'estructura de l'església actual segueix l'antiga i moltes parts s'han reutilitzat. Filippo Gagliardi va dur a terme més transformacions al segle xvii. Descripció L'interior té tres naus amb columnes antigues. A la sagristia es conserva una làmpada votiva de plata: es creu que va ser feta amb la tiara de Sant Silvestre. Sota l'altar hi ha les relíquies dels sants Artemi, Paolina i Sisinni, portades aquí des de les catacumbes de Priscil·la. Un mosaic que representa la Mare de Déu amb Sant Silvestre data del segle vi. A la paret de la nau esquerra es representen els interiors de la Basílica de Sant Joan del Laterà (pintura mural atribuïda a Gaspard Dughet, 1635-1640) i de la Basílica de Sant Pere (fresc del {{segle|XVII de Filippo Gagliardi ), tal com apareixien en l'època en què van ser representats. Darrere de l'altar monumental hi ha l'orgue de tubs construït per Zenoni en una caixa del segle xviii. L'instrument, que funciona elèctricament, té dos teclats i un pedaler i substitueix un instrument preexistent de Vegezzi Bossi que ara es troba a l'església carmelita de Sàsser . A l'interior hi ha la tomba del beat Angelo Paoli (pare dels pobres). El títol cardenalici Sants Silvestre i Sants Martí a les Muntanyes (llatí: Titulus Sanctorum Silvestri et Martini in Montibus), anteriorment coneguts com a Equitii, és un títol cardenalici instituït al voltant de l'any 314 pel papa Silvestre I a les terres d'un dels seus sacerdots, un tal Equiti, prop del turó Esquilí. Posteriorment, el títol va ser conegut com a Sants Martí i Sants Silvestre i, per tant, pel seu nom actual. Segons el catàleg de Pietro Mallio, elaborat sota el pontificat del papa Alexandre III, aquest títol estava vinculat a la Basílica de Sant Pere i els seus sacerdots hi oficiaven per rotació. Cardenals titulars Felice, Adeodato e Sebastiano (esmentats el 499) Felice (vers 515 - 526) Lorenzo e Giovanni (esmentats el 595) Sergio, C.R.L. (797 - 25 de gener de 844 elegit papa) Stefano (?) (936 ? - 14 de juliol de 939 elegit papa) Giovanni (964 - ?) Benedetto (1037 - prima del 1044) Giovanni (1044 - vers 1059) Guido (vers 1060 - prima del 1073) Jean, O.S.B (1073 - vers 1088) Pietro (1088 - vers 1102 nomenat cardenal bisbe de Porto e Santa Rufina) Benedetto ? (1099 - vers 1102) Divizo (prima del 3 de juliol de 1103 - dopo il 14 de gener de 1121 nomenat cardenal bisbe del Tuscolo) Bonifazio (o Bonifacio) (?) (1105 ? - ?) Pietro Cariaceno (1122 o 1123 - vers 1138) Matteo (vers 1138 - de gener de 1139 mort) Egmondo (o Edmondo) (1139 - vers 1145 mort) Robert Pullen (1142 - 1146 mort) Giovanni Mercone (1150 - 1169 mort), pseudocardenal dels antipapes Víctor IV i Pasqual III János Struma (?) (1163 ? - 1165 ?) Stefano (1172 - 1173), pseudocardenal de l'antipapa Calixt III Rolando Paparoni (1184 - 1189) Alessandro (mai de 1189 - 1190 mort) Ugo Bobone (o Uguccione Thieneo) (setembre de 1190 - 9 de març de 1206 mort) Giacomo Guala Bicchieri (o Beccaria), C.R.S.A. (1211 - 1227 mort) François Cassard (1237 - 7 d'agost de 1237 mort) Simone Paltinieri (o Paltineri) (17 de desembre de 1261 - 1277 mort) Gervais Jeancolet de Clinchamp (12 d'abril de 1281 - 15 de setembre de 1287 mort) Benedetto Caetani seniore (22 de setembre de 1291 - 24 de desembre de 1294 eletto papa) Gentile Portino de Montefiore (o Partino), O.Min. (2 de març de 1300 - 27 d'octubre de 1312 mort) Vital du Four, O.Min. (23 de desembre de 1312 - de juny de 1321 nomenat cardenal bisbe d'Albano) Pierre des Chappes (18 de desembre de 1327 - 24 de març de 1336 mort) Aymeric de Chalus (20 de setembre de 1342 - 31 d'octubre de 1349 mort) Pierre de Cros (17 de desembre de 1350 - 23 de setembre de 1361 mort) Gilles Aycelin de Montaigut (17 de setembre de 1361 - 1368 nomenat cardenal bisbe de Frascati) Filippo Carafa della Serra (18 de setembre de 1378 - 22 de maig de 1389) Nicolas de Saint-Saturnin, O.P. (18 de desembre de 1378 - 23 de gener de 1382 mort), pseudocardenal dell'antipapa Climent VII Faydit d'Aigrefeuille, O.S.B.Clun. (23 de desembre de 1383 - 2 d'octubre de 1391 mort), pseudocardenal dell'antipapa Clemente VII Bartolomeo Mezzavacca (18 de desembre de 1389 - 20 de juliol de 1396 mort) Pedro Serra (22 de setembre de 1397 - 8 d'octubre de 1404 mort), pseudocardenal de l'antipapa Benet XIII Angelo Cybo, diaconia pro illa vice (27 de febrer de 1402 - 1404 ? mort) Giordano Orsini (12 de juny de 1405 - 25 de març de 1409 nomenat cardenal prevere de San Lorenzo in Damaso) Guillaume d'Estouteville (8 de gener de 1440 - 1459 nomenat cardenal prevere de Santa Pudenziana) Johannes Grünwalder (2 d'octubre de 1440 - 15 de gener de 1448 renuncià), pseudocardenal dell'antipapa Fèlix V (no acceptà la promoció) Jean Jouffroy, O.S.B.Clun. (1461 - 24 de novembre de 1473 mort) Carles II de Borbó (15 de gener de 1477 - 17 de setembre de 1488 mort) André d'Espinay (23 de març de 1489 - 10 de novembre de 1500 mort) Tamás Bakócz (5 d'octubre de 1500 - 11 de juny de 1521 mort) Louis de Bourbon-Vendôme (11 de juny de 1521 - 3 de març de 1533 nomenat cardenal prevere de Santa Sabina) Jean d'Orléans-Longueville (3 de març de 1533 - 24 de setembre de 1533 mort) Philippe de la Chambre, O.S.B.Clun. (10 de novembre de 1533 - 23 de març de 1541 nomenat cardenal prevere de Santa Prassede) Uberto Gambara (23 de març de 1541 - 15 de febrer de 1542 nomenat cardenal prevere de Sant'Apollinare) Giovanni Vincenzo Acquaviva d'Aragona (12 de juny de 1542 - 16 d'agost de 1546 mort) Girolamo Verallo (10 de maig de 1549 - 29 de novembre de 1553 nomenat cardenal prevere de San Marcello) Diomede Carafa (13 de gener de 1556 - 12 d'agost de 1560 mort) Carlo Borromeo, diaconia pro illa vice (4 de setembre de 1560 - 4 de juny de 1563); (4 de juny de 1563 - 17 de novembre de 1564 nomenat cardenal prevere de Santa Prassede) Philibert Babou de la Bourdaisière (17 de novembre de 1564 - 14 de maig de 1568 nomenat cardenal prevere de Sant'Anastasia) Girolamo da Correggio (14 de maig de 1568 - 9 de juny de 1570 nomenat cardenal prevere de Santa Prisca) Gaspar Cervantes de Gaete (16 de juny de 1570 - 23 de gener de 1572 nomenat cardenal prevere de Santa Balbina) Gabriele Paleotti (5 de juliol de 1572 - 11 de maig de 1587 nomenat cardenal prevere de San Lorenzo in Lucina) William Allen (31 d'agost de 1587 - 16 d'octubre de 1594 mort) Francesco Cornaro (21 de juny de 1596 - 23 d'abril de 1598 mort) Fernando Niño de Guevara (8 de gener de 1599 - 8 de gener de 1609 mort) Domenico Rivarola (12 de setembre de 1611 - 3 de gener de 1627 mort) Títol vacant (1627 - 1633) Alfonso de la Cueva-Benavides y Mendoza-Carrillo (18 de juliol de 1633 - 9 de juliol de 1635 nomenat cardenal prevere de Santa Balbina) Pier Luigi Carafa (10 de juliol de 1645 - 15 de febrer de 1655 mort) Federico Sforza (26 de juny de 1656 - 21 d'abril de 1659 nomenat cardenal prevere de Sant'Anastasia) Volumnio Bandinelli (19 d'abril de 1660 - 5 de juny de 1667 mort) Giulio Spinola (18 de juliol de 1667 - 13 de novembre de 1684 nomenat cardenal prevere de San Crisogono) Títol vacant (1684 - 1689) Opizio Pallavicini (14 de novembre de 1689 - 11 de febrer de 1700 mort) Marcello d'Aste (30 de març de 1700 - 11 de juny de 1709 mort) Giuseppe Maria Tomasi de Lampedusa, C.R. (11 de juliol de 1712 - 1º de gener de 1713 mort) Niccolò Caracciolo (5 de febrer de 1716 - 7 de febrer de 1728 mort) Giovanni Antonio Guadagni, O.C.D. (17 de desembre de 1731 - 23 de febrer de 1750 nomenat cardenal bisbe de Frascati) Títol vacant (1750 - 1754) Giovanni Francesco Stoppani (20 de maig de 1754 - 18 de juliol de 1763 nomenat cardenal bisbe de Palestrina) Títol vacant (1763 - 1773) Francesco Saverio de Zelada (26 d'abril de 1773 - 17 de juny de 1793); in commendam (17 de juny de 1793 - 19 de desembre de 1801 mort) Luigi Ruffo Scilla (9 d'agost de 1802 - 17 de novembre de 1832 mort) Ugo Pietro Spinola (17 de desembre de 1832 - 21 de gener de 1858 mort) Antonio Benedetto Antonucci (18 de març de 1858 - 29 de gener de 1879 mort) Pier Francesco Meglia (27 de febrer de 1880 - 31 de març de 1883 mort) Títol vacant (1883 - 1887) Luigi Giordani (17 de març de 1887 - 21 d'abril de 1893 mort) Kolos Ferenc Vaszary, O.S.B. (15 de juny de 1893 - 3 de setembre de 1915 mort) Giulio Tonti (9 de desembre de 1915 - 11 de desembre de 1918 mort) Achille Ratti, O.SS.C.A. (16 de juny de 1921 - 6 de febrer de 1922 elegit papa) Eugenio Tosi, O.SS.C.A. (14 de desembre de 1922 - 7 de gener de 1929 mort) Alfredo Ildefonso Schuster, O.S.B.Cas. (18 de juliol de 1929 - 30 d'agost de 1954 mort) Giovanni Battista Montini (18 de desembre de 1958 - 21 de juny de 1963 elegit papa) Giovanni Colombo (25 de febrer de 1965 - 20 de maig de 1992 mort) Armand Gaétan Razafindratandra (26 de novembre de 1994 - 9 de gener de 2010 mort) Kazimierz Nycz, des del 20 de novembre de 2010 Referències Bibliografia Emanuele Boaga, Il Titolo de Equizio e la Basilica de S. Martino ai Monti, Roma, 1988. Emanuele Boaga, Roma carmelitana, Roma, 2000, pp. 26–32. (anglès) Hugo Brandenburg,Ancient Churches of Rome from the Fourth to the Seventh Century: The Dawn of Christian Architecture in the West, Brepols, 2005. Federico Gizzi, Le chiese medievali de Roma, Newton Compton, Roma, 1994 A. Silvagni, Plantilla:Collegamento interrotto, in Archivio della Reale Società Romana de Storia Patria, 35 (1912), pp. 329-437 Emanuele Boaga, Il complesso titolare de S. Martino ai Monti in Roma, in AA.VV., Dalla Chiesa antica alla Chiesa moderna, Miscellanea per il Cinquantesimo della Facoltà de Storia Ecclesiastica della Pontificia Università Gregoriana, Roma 1983, pp. 1-17 Silvagni, A. La basilica de Martino, l'oratorio de San Silvestro e il titolo costantiniano de Equizio, 1912. Boaga, Emanuele. Il complesso titolare de S. Martino ai Monti in Roma. Miscellanea per il Cinquantesimo della Facoltà de Storia Ecclesiastica della Pontificia Università Gregoriana, 1983.