Basilica Palladiana

A Basilica Palladiana Vicenza egyik híres reneszánsz épülete a város központjában, a Piazza dei Signorin. Az építmény legfigyelemreméltóbb sajátossága a boltíves folyosó, loggia, mint az első példák egyike a Palladio-stílusú ablakra, amelyet az ifjú Andrea Palladio tervezett, kinek a munkái nagy hatással voltak az építészet fejlődésére a reneszánsz korában és későbbi időszakokban is. Az eredeti épület a 15. században épült, és Palazzo della Ragione néven ismerték. A város vezetősége üléseinek színhelye volt, s alsó szintjén üzletek sorakoztak. Amikor az épület egy része 1546-ban összedőlt, a Százak Tanácsa megbízta az építészeket, készítsenek terveket az épület helyrehozatalára. Végül a benyújtott tervek közül 1549 áprilisában Palladióét választották. Ez rendkívül nagy hatással volt az építész további pályafutására, akinek ez volt az első középület-tervezői megbízatása. Az antik és a korszerű építészetet ötvözte, és ezzel nagy sikert aratott. Az eredetileg gótikus épület köré márványból kétszintes loggiasort épített, egy új külső homlokzatot klasszikus alakzatokból, egy boltíves folyosó és egy oszlopcsarnok segítségével. A Basilica Palladiana tervezéséért Palladio hosszú éveken keresztül kapta a fizetést. Az épület teljesen csak halála után több mint harminc évvel, 1617-ben készült el. Ma kiállításoknak és rendezvényeknek ad otthont. Az épület Vicenza városa és Veneto tartomány Palladio által tervezett villái között került fel az UNESCO világörökség listájára. Építészeti jellemzői Palladio eredeti tervrajzai egészen az 1546-os eredeti tervtől a végleges kivitelezési formáig fennmaradtak. Megoldása, amely magában foglalja a már meglévő épülethez való hozzácsatolást, az úgynevezett serlianán alapul: ez egy ismétlődő szerkezet, amelyben a köríves boltíveket téglalap alakú nyílások veszik körül; utóbbiak különböző méretűek voltak, hogy illeszkedjenek a belső tér változó méretéhez. A szögletes árkádokban az architráv nyílásai nagyon keskenyek. A serlianát már néhány évvel korábban Jacopo Sansovino alkalmazta a Biblioteca Marciana (1537) épületénél, valamint Giulio Romano a polironei apátság rekonstrukciójánál (1540). Az alsó emeleten található loggiák dór oszloprendűek, a hozzájuk tartozó párkány frízén metopék (tálakkal és bucraniákkal díszítve) és triglifek váltakoznak. Az emeleti loggiák ezzel szemben jón rendűek, folytonos frízes párkányzattal. A loggiák tetejét téglából kirakott római keresztboltozat fedi. A balusztrádot Giovanni Battista Albanese, Grazioli és Lorenzo Rubini szobrai díszíti. Az óratorony öt haranggal rendelkezik, amelyek E-dúr összhangzatban szólalnak meg. Az 52 x 22 méter alapterületű és 24 méter magas szalonban a külső, kővel burkolt íves ablakok biztosítják a megvilágítást, amelyek ma a palladói loggák második sorából láthatók. A tetőrészt két színű burkolat borítja, sárgás és rózsaszínű veronai márványból. Galéria Jegyzetek cisapalladio.org Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Basilica Palladiana című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.