NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chiesa di San Pietro Apostolo (Cavenago d'Adda)

La chiesa di San Pietro Apostolo è la parrocchiale di Cavenago d'Adda, in provincia e diocesi di Lodi; fa parte del vicariato di Casalpusterlengo. Storia La prima citazione della pieve di Cavenago risale al XII secolo e da un documento del 1261 s'apprende che aveva alle sue dipendenze le cappelle di Bertonico, Turano Lodigiano, Melegnanello, Castiglione, Mairago, Cassino e Caviaga, alle quali s'aggiungono alcuni oratori ubicati in località sconosciute oppure scomparse col tempo. Grazie alla Descriptio del 1619 s'apprende che a servizio della cura d'anime v'erano il parroco e tre canonici, che la pieve, che era a capo di un vicariato, aveva come filiali gli oratori della Beata Vergine Annunciata, di San Giovanni Battista, di Sant'Antonio e di Santa Chiara e che il numero dei fedeli era pari a 1322. L'11 luglio 1684 il parroco don Camillo Dossena inoltrò al vescovo Bartolomeo Menatti la richiesta di poter sopraelevare il tetto dell'edificio di cinque braccia. All'inizio del XIX secolo la parrocchiale versava in cattive condizioni a causa soprattutto dell'umidità che comprometteva le strutture murarie; nel 1834 l'ingegnere Paolo Destefani, inviato dalla delegazione provinciale, riscontrò che nessun restauro avrebbe potuto sanare tali danni. Così, l'antica chiesa fu demolita sotto la supervisione dell'architetto Vittore Vittori nell'arco di nove mesi a partire dal giugno del 1845; la prima pietra della nuova parrocchiale venne posta il 2 marzo 1846 e i lavori terminarono nel 1847, mentre poi la consacrazione fu impartita il 29 giugno di quello stesso anno. Nel 1911 si provvide a posare il nuovo pavimento e ad eseguire le decorazioni dell'interno; nella seconda metà del Novecento furono eseguiti ulteriori interventi di rimaneggiamento e di restauro. Descrizione Facciata La facciata a salienti della chiesa, rivolta a nordovest, è suddivisa verticalmente in tre parti: quella centrale, coronato dal frontone, presenta il portale maggiore e una lunetta contenente un dipinto che ritrae una scena sacra, mentre quelle laterali sono precedute da un portico e caratterizzate dagli ingressi secondari. Sulla facciata si innesta il campanile a pianta quadrata, la cui cella presenta su ogni lato una bifora ed è coronata dalla guglia a base circolare. Interno L'interno dell'edificio è suddiviso da pilastri, sorreggenti archi a tutto sesto, in tre navate, voltate a crociera, sulle laterali delle quali si affacciano due cappelle; al termine dell'aula si sviluppa il presbiterio, rialzato di due gradini e chiuso dall'abside di forma semicircolare. Note Voci correlate Parrocchie della diocesi di Lodi Diocesi di Lodi Cavenago d'Adda Regione ecclesiastica Lombardia Altri progetti Wikibooks contiene testi o manuali sulla disposizione fonica dell'organo a canne Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di San Pietro Apostolo Collegamenti esterni Parrocchia di SAN PIETRO APOSTOLO, su parrocchiemap.it. URL consultato il 4 marzo 2022.
Vallone di Piano della Corte

Vallone di Piano della Corte este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 450 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Vallone di Piano della Corte este situat la coordonatele 37.645039°N 14.504203°E﻿ ()37.645039; 14.504203. Înființare Situl Vallone di Piano della Corte a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 14 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în decembrie 2015. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 9 habitate naturale: Râuri mediteraneene cu debit permanent cu specii de Paspalo-Agrostidion și galerii riverane de Salix și de Populus alba, Tufărișuri halo-nitrofile (Pegano-Salsoletea), Păduri de stejar alb estice, Tufărișuri termo-mediteraneene și de pre-deșert, Galerii de Salix alba și de Populus alba, Galerii și tufărișuri riverane sudice (Nerio-Tamaricetea și Securinegion tinctoriae), Iazuri temporare mediteraneene, Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea, Râuri mediteraneene cu debit intermitent, cu specii de Paspalo-Agrostidion. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (13): pasărea ogorului (Burhinus oedicnemus), erete de stuf (Circus aeruginosus), Falco biarmicus, Falco naumanni, șoim călător (Falco peregrinus), muscar-gulerat (Ficedula albicollis), acvilă pitică (Hieraaetus pennatus), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), privighetoare (Luscinia megarhynchos), gaia neagră (Milvus migrans), viespar (Pernis apivorus), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), sturz-cântător (Turdus philomelos) reptile (1): Emys trinacris Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 12 specii de plante, 2 specii de păsări, 1 specie de amfibieni, 2 specii de mamifere, 4 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Chiesa di San Giovanni Battista (Borgo Virgilio)

La chiesa di San Giovanni Battista è la parrocchiale a Borgoforte, frazione di Borgo Virgilio nella provincia di Mantova in Lombardia. Risale al XVIII secolo. Storia La chiesa con dedicazione a San Giovanni Battista venne edificata a Borgoforte a partire dal 1723, progettata da Giovan Maria Borsotto. L'edificio, in stile tardo barocco, venne completato nel 1729. Il terremoto dell'Emilia del 2012 colpì anche il territorio di Borgoforte, la chiesa ne ha subito danni rilevanti ed è stato necessario procedere con restauri per ripristinare le condizioni di agibilità e si sicurezza. Il consolidamento statico strutturale ha comportato anche interventi sulle volte e sulla facciata. Durante i lavori si è provveduto anche a rivedere con cura le parti affrescate e decorate, restaurando altari laterali e pareti presbiteriali. Descrizione La facciata tipicamente barocca e in laterizio è divisa verticalmente in due ordini. Nell'ordine inferiore il portale è sormontato dalla statua di San Giovanni Battista. L'interno è a navata unica. Conserva i dipinti Battesimo di Gesù, Stigmate di San Francesco e San Luigi, la Madonna ed altri santi attribuiti a Giuseppe Bazzani. Note Voci correlate Borgoforte Borgo Virgilio Parrocchie della diocesi di Mantova Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di San Giovanni Battista Collegamenti esterni Chiesa di San Giovanni Battista - Borgoforte, su BeWeB - Beni Ecclesiastici in web. URL consultato il 1º febbraio 2020.
Bosco della Farneta

Bosco della Farneta este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 298 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Bosco della Farneta este situat la coordonatele 40.069722°N 16.309722°E﻿ ()40.069722; 16.309722. Înființare Situl Bosco della Farneta a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 62 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în ianuarie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 3 habitate naturale: Păduri panonice-balcanice de stejar turcesc - stejar sesil, Păduri de Quercus ilex și Quercus rotundifolia, Păduri pe pante, grohotișuri și ravene de Tilio-Acerion. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate de păsări (62): uliu păsărar (Accipiter nisus), pițigoi codat (Aegithalos caudatus), ciuf-de-pădure (Asio otus), cucuvea (Athene noctua), buha (Bubo bubo), șorecarul comun (Buteo buteo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sticlete (Carduelis carduelis), Certhia brachydactyla, Cettia cetti, florinte (Chloris chloris), șerpar (Circaetus gallicus), Cisticola juncidis, porumbel gulerat (Columba palumbus), corb (Corvus corax), cioară grivă (Corvus cornix), prepeliță (Coturnix coturnix), cuc (Cuculus canorus), pițigoi albastru (Cyanistes caeruleus), lăstun de casă (Delichon urbicum), ciocănitoare pestriță mare (Dendrocopos major), presură sură (Emberiza calandra), presură de munte (Emberiza cia), presură bărboasă (Emberiza cirlus), măcăleandru (Erithacus rubecula), Falco biarmicus, șoim călător (Falco peregrinus), vânturel roșu (Falco tinnunculus), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), vulturul pleșuv sur (Gyps fulvus), rândunică (Hirundo rustica), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), sfrâncioc cu cap roșu (Lanius senator), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), prigoare (Merops apiaster), gaia neagră (Milvus migrans), gaia roșie (Milvus milvus), mierlă de piatră (Monticola saxatilis), mierlă albastră (Monticola solitarius), pietrar sur (Oenanthe oenanthe), grangur (Oriolus oriolus), ciuf-pitic (Otus scops), pițigoi mare (Parus major), vrabie italiană (Passer italiae), vrabie de câmp (Passer montanus), viespar (Pernis apivorus), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), codroșul de pădure (Phoenicurus phoenicurus), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), coțofană (Pica pica), ciocănitoarea verde (Picus viridis), Ptyonoprogne rupestris, sitar de pădure (Scolopax rusticola), cănăraș (Serinus serinus), țiclete (Sitta europaea), huhurez mic (Strix aluco), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), silvie mediteraneană (Sylvia melanocephala), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus). Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 20 de specii de plante, 4 specii de mamifere, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Grotticelle di Monticchio

Grotticelle di Monticchio este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 342 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Grotticelle di Monticchio este situat la coordonatele 40.9233°N 15.5486°E﻿ ()40.9233; 15.5486. Înființare Situl Grotticelle di Monticchio a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 58 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în septembrie 2013. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 3 habitate naturale: Păduri panonice-balcanice de stejar turcesc - stejar sesil, Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea, Păduri termofile cu Fraxinus angustifolia. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (54): uliu păsărar (Accipiter nisus), lăcar-de-lac (Acrocephalus scirpaceus), pițigoi codat (Aegithalos caudatus), pescăruș albastru (Alcedo atthis), lăstunul mare (Apus apus), ciuf-de-pădure (Asio otus), cucuvea (Athene noctua), buha (Bubo bubo), șorecarul comun (Buteo buteo), sticlete (Carduelis carduelis), Certhia brachydactyla, Cettia cetti, florinte (Chloris chloris), mierla de apă (Cinclus cinclus), erete de stuf (Circus aeruginosus), porumbel gulerat (Columba palumbus), cioară neagră (Corvus corone), pițigoi albastru (Cyanistes caeruleus), ciocănitoare pestriță mare (Dendrocopos major), Dryobates minor, presură sură (Emberiza calandra), măcăleandru (Erithacus rubecula), vânturel roșu (Falco tinnunculus), cinteză (Fringilla coelebs), găinușă de baltă (Gallinula chloropus), rândunică (Hirundo rustica), capîntortură (Jynx torquilla), Leiopicus medius, gaia neagră (Milvus migrans), gaia roșie (Milvus milvus), codobatură galbenă (Motacilla alba), grangur (Oriolus oriolus), ciuf-pitic (Otus scops), pițigoi mare (Parus major), vrabie (Passer domesticus), pițigoi de brădet (Periparus ater), viespar (Pernis apivorus), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), codroșul de pădure (Phoenicurus phoenicurus), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), coțofană (Pica pica), ciocănitoarea verde (Picus viridis), sitar de pădure (Scolopax rusticola), cănăraș (Serinus serinus), țiclete (Sitta europaea), turturică (Streptopelia turtur), huhurez mic (Strix aluco), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), silvie mediteraneană (Sylvia melanocephala), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus), strigă (Tyto alba) amfibieni (3): Bombina pachypus, Salamandrina terdigitata, Triturus carnifex nevertebrate (1): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 16 specii de plante, 3 specii de amfibieni, 2 specii de mamifere, 3 specii de nevertebrate, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Madonna del Pollino Località Vacuarro

Madonna del Pollino Località Vacquarro este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Italia întinsă pe o suprafață de 982 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Madonna del Pollino Località Vacquarro este situat la coordonatele 39.951667°N 16.174722°E﻿ ()39.951667; 16.174722. Înființare Situl Madonna del Pollino Località Vacquarro a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 47 de specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în ianuarie 2017. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 6 habitate naturale: Grohotișuri termofile și vest-mediteraneene, Pante stâncoase calcaroase cu vegetație casmofită, Păduri pe pante, grohotișuri și ravene de Tilio-Acerion, Păduri de fag din Apenini cu Abies alba și păduri de fag cu Abies nebrodensis, Pajiști uscate seminaturale și facies de acoperire cu tufișuri pe substraturi calcaroase (Festuco-Brometalia) (* situri importante pentru orhidee), Formațiuni de Juniperus communis pe lande sau pajiști calcaroase. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (40): uliu porumbar (Accipiter gentilis), uliu păsărar (Accipiter nisus), potârnichea de stâncă (Alectoris graeca), fâsă de pădure (Anthus trivialis), lăstunul mare (Apus apus), acvilă de munte (Aquila chrysaetos), ciuf-de-pădure (Asio otus), cucuvea (Athene noctua), buha (Bubo bubo), șorecarul comun (Buteo buteo), porumbel gulerat (Columba palumbus), corb (Corvus corax), cioară grivă (Corvus cornix), cuc (Cuculus canorus), ciocănitoare pestriță mare (Dendrocopos major), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), presură de munte (Emberiza cia), presură bărboasă (Emberiza cirlus), șoim călător (Falco peregrinus), vânturel roșu (Falco tinnunculus), cinteză (Fringilla coelebs), gaiță (Garrulus glandarius), vulturul pleșuv sur (Gyps fulvus), Leiopicus medius, ciocârlie de pădure (Lullula arborea), gaia neagră (Milvus migrans), gaia roșie (Milvus milvus), pietrar sur (Oenanthe oenanthe), ciuf-pitic (Otus scops), pițigoi mare (Parus major), pitulice de munte (Phylloscopus collybita), ciocănitoarea verde (Picus viridis), sitar de pădure (Scolopax rusticola), țiclete (Sitta europaea), huhurez mic (Strix aluco), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), mierlă (Turdus merula), sturz-cântător (Turdus philomelos), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus), pupăză (Upupa epops) amfibieni (2): Bombina pachypus, Triturus carnifex mamifere (1): lupul (Canis lupus) nevertebrate (3): Buprestis splendens, croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Rosalia alpina reptile (1): șarpele cu patru dungi (Elaphe quatuorlineata) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 41 de specii de plante, 3 specii de amfibieni, 6 specii de mamifere, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Lago Pantano di Pignola

Lago Pantano di Pignola este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI, arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 165 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Lago Pantano di Pignola este situat la coordonatele 40.5883°N 15.7461°E﻿ ()40.5883; 15.7461. Înființare Situl Lago Pantano di Pignola a fost declarat sit de importanță comunitară în septembrie 1995 pentru a proteja 50 de specii de animale. Alte tipuri de protecție: arie de protecție specială avifaunistică (în august 1999) arie specială de conservare (în septembrie 2013) Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 4 habitate naturale: Pajiști umede mediteraneene cu ierburi înalte de Molinio-Holoschoenion, Râuri mediteraneene cu debit intermitent, cu specii de Paspalo-Agrostidion, Râuri mediteraneene cu debit permanent cu specii de Paspalo-Agrostidion și galerii riverane de Salix și de Populus alba, Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (41): privighetoare-de-baltă (Acrocephalus melanopogon), ciocârlie-de-câmp (Alauda arvensis), pescăruș albastru (Alcedo atthis), rață mare (Anas platyrhynchos), egretă mare (Ardea alba), stârc galben (Ardeola ralloides), rață-cu-cap-castaniu (Aythya ferina), buhai de baltă (Botaurus stellaris), bătăuș (Calidris pugnax), erete de stuf (Circus aeruginosus), porumbel (Columba livia), porumbel gulerat (Columba palumbus), corb (Corvus corax), prepeliță (Coturnix coturnix), lebădă de vară (Cygnus olor), egretă mică (Egretta garzetta), șoim călător (Falco peregrinus), lișiță (Fulica atra), cocor (Grus grus), piciorong (Himantopus himantopus), stârc pitic (Ixobrychus minutus), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), rață fluierătoare (Mareca penelope), rață pestriță (Mareca strepera), cormoran mic (Microcarbo pygmaeus), gaia neagră (Milvus migrans), gaia roșie (Milvus milvus), stârc de noapte (Nycticorax nycticorax), vrabie (Passer domesticus), viespar (Pernis apivorus), Phalacrocorax carbo sinensis, lopătar (Platalea leucorodia), țigănuș (Plegadis falcinellus), cristei de baltă (Rallus aquaticus), Spatula clypeata, turturică (Streptopelia turtur), fluierar de mlaștină (Tringa glareola), fluierar cu picioare verzi (Tringa nebularia), fluierarul cu picioare roșii (Tringa totanus), mierlă (Turdus merula), nagâț (Vanellus vanellus) amfibieni (2): Bombina pachypus, Triturus carnifex nevertebrate (3): Austropotamobius pallipes, croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), Melanargia arge pești (2): Alburnus albidus, Rutilus rubilio reptile (2): șarpele cu patru dungi (Elaphe quatuorlineata), țestoasa de baltă (Emys orbicularis) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 36 de specii de plante, 2 specii de amfibieni, 1 specie de mamifere, 1 specie de nevertebrate, 2 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia
Valle del Tuorno - Bosco Luceto

Valle del Tuorno - Bosco Luceto este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI, arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Italia întinsă pe o suprafață de 75 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Valle del Tuorno - Bosco Luceto este situat la coordonatele 40.586252°N 15.545947°E﻿ ()40.586252; 15.545947. Înființare Situl Valle del Tuorno - Bosco Luceto a fost declarat sit de importanță comunitară în octombrie 2010 pentru a proteja 53 de specii de animale. Alte tipuri de protecție: arie de protecție specială avifaunistică (în octombrie 2010) arie specială de conservare (în ianuarie 2017) Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 6 habitate naturale: Ape puternic oligomezotrofe cu vegetație bentonică cu Chara spp., Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Peșteri inaccesibile publicului, Păduri pe pante, grohotișuri și ravene de Tilio-Acerion, Păduri panonice-balcanice de stejar turcesc - stejar sesil. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (52): lăstunul mare (Apus apus), cucuvea (Athene noctua), buha (Bubo bubo), șorecarul comun (Buteo buteo), caprimulg (Caprimulgus europaeus), sticlete (Carduelis carduelis), Cettia cetti, florinte (Chloris chloris), șerpar (Circaetus gallicus), porumbel (Columba livia), porumbel gulerat (Columba palumbus), corb (Corvus corax), cioară neagră (Corvus corone), Corvus monedula, cuc (Cuculus canorus), pițigoi albastru (Cyanistes caeruleus), lăstun de casă (Delichon urbicum), ciocănitoare pestriță mare (Dendrocopos major), Dryobates minor, presură sură (Emberiza calandra), măcăleandru (Erithacus rubecula), șoim călător (Falco peregrinus), vânturel roșu (Falco tinnunculus), cinteză (Fringilla coelebs), cocor (Grus grus), rândunică (Hirundo rustica), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), privighetoare (Luscinia megarhynchos), gaia neagră (Milvus migrans), gaia roșie (Milvus milvus), codobatură galbenă (Motacilla alba), codobatură de munte (Motacilla cinerea), grangur (Oriolus oriolus), ciuf-pitic (Otus scops), pițigoi mare (Parus major), vrabie (Passer domesticus), vrabie de câmp (Passer montanus), viespar (Pernis apivorus), codroș de munte (Phoenicurus ochruros), coțofană (Pica pica), ciocănitoarea verde (Picus viridis), mărăcinar negru (Saxicola torquatus), sitar de pădure (Scolopax rusticola), cănăraș (Serinus serinus), turturică (Streptopelia turtur), silvie cu cap negru (Sylvia atricapilla), silvie mediteraneană (Sylvia melanocephala), pănțărușul (Troglodytes troglodytes), mierlă (Turdus merula), sturzul de vâsc (Turdus viscivorus), pupăză (Upupa epops) amfibieni (1): Salamandrina terdigitata Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 18 specii de plante, 3 specii de amfibieni, 6 specii de mamifere, 3 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Italia