NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Santa Maria sopra Minerva

A Santa Maria sopra Minerva domonkos-rendi olasz katolikus címtemplom Rómában. A templom elnevezése onnan ered, hogy a helyén található első keresztény templomépület közvetlenül az Ízisz egyiptomi istennőnek szentelt templom romjai vagy alapjai fölé épült, amelyet tévesen Minerva görög-római istennőnek tulajdonítottak. A templom és a szomszédos kolostor története során a különböző időszakokban a domonkos rend székhelyeként szolgált. A bíboros-protektorainak listája 1557–1566: Michele Ghisleri (később V. Piusz pápa) 1566–1589: Michele Bonelli 1589–1602: Girolamo Bernerio 1602–1608: François-Marie Thaurusi 1608–1616: Filippo Spinelli 1621–1639: Giulio Roma 1643–1654: Giambattista Altieri 1655–1679: Jean-François Paul de Gondi 1679–1694: Philip Howard of Norfolk 1694–1699: José Saenz d’Aguirre 1701–1729: Louis Antoine de Noailles 1729–1730: Agustín Pipia 1730–1747: Sinzendorf Fülöp Lajos 1747–1762: Daniele Delfino 1758–1770: Giuseppe Pozzobonelli 1770–1782: Scipione Borghese 1783–1787: Tommaso Maria Ghilini 1787–1800: Vincenzo Ranuzzi 1801–1814: Giulio Maria della Somaglia 1816–1822: Francesco Fontana 1823–1828: Francesco Bertazzoli 1829–1832: Benedetto Barberini 1832–1836: Giuseppe Maria Velzi 1838–1850: Antonio Francesco Orioli 1850–1854: Raffaele Fornari 1857–1860: Francesco Gaude 1861–1864: Gaetano Bedini 1868–1870: Matteo Eustachio Gonella 1875–1885: John McCloskey 1887–1894: Zeferino González y Díaz Tuñón 1895–1896: Egidio Mauri 1896–1909: Serafino Cretoni 1911–1918: John Murphy Farley 1919–1922: Teodoro Valfre di Bonzo 1922–1926: Stanislas Touchet 1926–1929: Giuseppe Gamba 1930–1938: Giulio Serafini 1939–1946: Eugène Tisserant 1946–1965: Clemente Micara 1967–1974: Antonio Samorè 1976–1977: Dino Staffa 1979–1998: Anastasio Ballestrero 2001–2017: Cormac Murphy-O’Connor 2018–hivatalban António Augusto dos Santos Marto Jegyzet Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Santa Maria sopra Minerva című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Света Марија над Минервом

Света Марија над Минервом (итал. Basilica di Santa Maria sopra Minerva; лат. Sancta Maria supra Minervam) је једна од већих базилика римокатоличког доминиканског реда у Риму. Базилика је добила име сопра Минерва, јер је грађане над (итал. sopra) темељима некадашњег паганског храма египатске богиње Исис, која је погрешно интерпретирана као грчко-римска богиња Минерва. Грађена је у препознатљивом готичком стилу али најпознатија је по свом чувеном плавом лучном своду са позлаћеним звездама, рестауриран током 19. века. Налази се на Минервином тргу, иза Пантеона у античкој римској четврти Кампус Маријус. Историја Детаљи остатак храма Минерве којег је изградио Помпеј Велики, око 50 година пре нове ере, нису познати. Могуће је да се и остаци Изидовог и Серапеумавог храма налазе под темељом данашњом базиликом где је 1665. године пронађен египатски обелиск у дворишту суседне доминиканске цркве. Остаци некадашнег храма највеовтније постојали су све до владавине папе Захарија који је завршио христонизацију града. Данашња базилика дело је доминиканских фратара који су били задужени и за изградњу базилике Санта Марија Новела. Отуда и препознатљиви готскси стил цркве. Кардинали 1861-1864 Gaetano Cardinal Bedini 1868-1870 Matteo Eustachio Cardinal Gonella 1875-1885 John Cardinal McCloskey 1887-1894 Zeferino Cardinal González y Díaz Tuñón, O.P. 1895-1896 Egidio Cardinal Mauri O.P. 1896-1909 Serafino Cardinal Cretoni 1911-1918 John Cardinal Farley 1919-1922 Teodoro Cardinal Valfre di Bonzo 1922-1926 Stanislas-Arthur-Xavier Cardinal Touchet 1926-1929 Giuseppe Cardinal Gamba 1930-1938 Giulio Cardinal Serafini 1939-1946 Eugène Cardinal Tisserant 1946-1965 Clemente Cardinal Micara 1967-1974 Antonio Cardinal Samoré 1976-1977 Dino Cardinal Staffa 1979-1998 Anastasio Cardinal Ballestrero 2001- Cormac Cardinal Murphy-O'Connor. Спољашње везе (језик: италијански) Света Марија над Минервом: званични сајт Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (22. фебруар 2020) June Hager, "Santa Maria sopra Minerva" Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (1. децембар 2019) M.P. Pollett, "Curious and unusual: Minerva's Chick": Bernini's elephant and its Roman nickname Google map showing the location of the church, on the east side of the Piazza Minerva (the square piazza just diagonally southeast and behind the large Pantheon dome). Assisi's Tempio di S. Maria sopra Minerva Woodcut elephant that inspired Bernini Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (17. јануар 2007)
Santa Maria sopra Minerva

Santa Maria sopra Minerva är en kyrka i centrala Rom, helgad åt Jungfru Maria. Kyrkan är belägen i närheten av Pantheon i Rione Pigna. Kyrkan är den enda i Rom med gotisk interiör. Den uppfördes av dominikanorden 1280–1320 efter mönster av ordens stora kyrkor i Florens och Bologna med välvt korparti och öppen takstol i långhuset. Mittskeppet välvdes omkring 1450 och de gotiska dragen i arkitekturen undertrycktes undan för undan. Vid en omfattande restaurering 1848–1855 återinfördes gotiken och alla valv målades. I kyrkan finns bland annat fresker av Filippino Lippi och skulpturen Den uppståndne Kristus av Michelangelo. På torget (piazzan) framför kyrkan står en elefant på ett postament. Elefanten bär på en egyptisk obelisk, som härstammar från 500-talet f.Kr. och som i slutet av 200-talet e.Kr. fördes från Egypten till en Isis-helgedom i Rom. Elefanten skulpterades 1667 av Ercole Ferrata efter en ritning av Giovanni Lorenzo Bernini. Gravsatta i kyrkan Framför högaltaret vilar helgonet Katarina av Siena. Även den saligförklarade målaren Fra Angelico har fått sitt sista vilorum i kyrkan, likaså Thomas Cajetanus. Bilder Källor Tylenda, Joseph N. (1993) (på engelska). The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches. Collegeville, Minnesota: Liturgical Press. ISBN 0-8146-5016-3 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Santa Maria sopra Minerva.
Санта-Марія-сопра-Мінерва

Санта-Марія-сопра-Мінерва («Свята Марія над Мінервою») — єдина готична церква Риму. Знаходиться поблизу Пантеону на місці античного храму Мінерви. За малопримітним фасадом ховається просторий і розкішний інтер'єр домініканського храму Риму — значною мірою результат поновлень зроблених в XIX столітті. Історія Руїни храму Мінерви, побудованого на Марсовому полі Помпеєм в I ст. до н. е. зберігалися до VIII століття, коли папа Захарій дав цю ділянку грецьким ченцям. У XIII столітті їх місце зайняли домініканці, які й звели існуючу церкву у 1280—1370 рр. І будівельники та парафіяни храму були флорентійцями. У 1380 тут померла і була похована Свята Катерина Сієнська. У цій церкві (або біля неї) збиралися комісії з питань зречення єретиків і проводилися самі ритуали зречення. Зокрема, саме тут зрікалися своїх «помилок» Галілей і граф Каліостро. Серед безлічі інших тосканців, які знайшли свій останній притулок у головній флорентійські церкві Риму, — папи Павло IV, Урбан VII, Лев X і Климент VII, а також художник Фра Анджеліко. Двічі тут проводилися конклави, в 1431 і 1447. У XVII столітті Карло Мадерно надав фасаду бароковий вигляд, а в XIX столітті була почата масштабна реставрація. Серед художніх скарбів церкви — капела Карафа з розписом Філіппіно Ліппі, барочна капела Альдобрандіні і статуя Христа Воскреслого (лат. Cristo Redentore) (1521, робота Мікеланджело). Відразу перед храмом стоїть мармуровий слон, на якого Берніні поставив у 1667 році невеликий єгипетський обеліск. На ідею обеліска із слоном надихнула Берніні гравюра із популярного роману часів Відродження (1499) — Гіпнеротомахія Поліфіла. Титулярна церква Церква Санта Марія сопра Мінерва є титулярною церквою з 1896 року, кардиналом-священиком з титулом церкви Санта Марія сопра Мінерва з 2018 року є португальський кардинал Антоніо дос Сантос Марто. Примітки Посилання Санта Марія сопра Мінерва: офіційна сторінка [Архівовано 22 лютого 2020 у Wayback Machine.] (італ.) June Hager, «Санта Марія сопра Мінерва» [Архівовано 1 грудня 2019 у Wayback Machine.] M.P. Pollett, «Curious and unusual: Minerva's Chick» [Архівовано 30 вересня 2020 у Wayback Machine.]: Слон Берніні та його римська назва Слон що надихнув Берніні [Архівовано 17 січня 2007 у Wayback Machine.] Санта Марія сопра Мінерва на romanchurches.wikia.com [Архівовано 20 листопада 2018 у Wayback Machine.]
Institutum Patristicum Augustinianum

L'Institutum Patristicum Augustinianum conegut també com l'Augustinianum o el Patristicum és una institució universitària amb seu a Roma la finalitat de la qual és l'estudi de la teologia patrística (la història i teologia dels Pares de l'Església) que pertany a l'Orde de Sant Agustí i està afiliada a la Universitat Pontifícia Lateranense. Història L'Institut va ser fundat per l'Orde de Sant Agustí i és el successor de l'Studium Generale de l'ordre que es remunta al segle XIV al costat de la Biblioteca Angelica. El 1873, després de la desamortització que va seguir a l'annexió dels Estats Pontificis per part del nou Regne d'Itàlia, la Biblioteca Angelica va passar a mans del nou estat i el Studium Generale es va traslladar a la seva actual ubicació propera a la Plaça de Sant Pere. El novembre de 1989 l'institut va passar a dependre formalment de la Congregació per a l'Educació Catòlica. El 2023, el papa Francesc va concedir a l'institut el títol de "Pontifici". El seu president actual és el reverend espanyol Juan Antonio Cabrera Montero. Publicacions Augustinianum és la revista revisada per experts de l'Institut. S'ha publicat des de 1961. Publica dos números a l'any que contenen investigacions i ressenyes originals relacionades amb l'estudi de la literatura cristiana antiga i els Pares de l'Església. El 2010, l'Institut va anunciar plans per fer que la revista estiguès disponible electrònicament, i tots els números ara estan disponibles en línia. Referències
Päpstliches Patristisches Institut Augustinianum

Das Päpstliche Patristische Institut Augustinianum (lateinisch: Institutum Patristicum Augustinianum, italienisch: Istituto Patristico Augustinianum) ist ein 1969 gegründetes Institut für Theologiegeschichte (und Literaturgeschichte) der Alten Kirche (Patristik) in Rom. Geschichte Das Augustinianum steht in der Tradition des Studium Generale Romanum, das im 14. Jahrhundert beim Konvent an der Kirche Sant’Agostino in Campo Marzio eingerichtet wurde. Im 16. Jahrhundert wurde die durch den Augustiner Angelo Rocca da Arcevia (1545–1620) gegründete berühmte Biblioteca Angelica angeschlossen, 1873 jedoch vom italienischen Staat beschlagnahmt. Nach der Auflösung des Klosters 1873 verlegte der Augustinerorden 1882 den Hauptsitz in den direkt neben den Kolonnaden des Petersplatzes liegenden Renaissancepalast der Familie Cesi. Das Collegio Internazionale Agostiniano di Santa Monica mit den Fakultäten Theologie und Kanonisches Recht wurde als Ordenshochschule 1908 von Papst Pius X. anerkannt. In obgenanntem Collegio wurde 1965 per Dekret der jetzigen Kongregation für das Katholische Bildungswesen das Studium Augustinischer Theologie (Studio Teologico Agostiniano), angeschlossen an die theologische Fakultät der Päpstlichen Lateranuniversität, eingerichtet. Heute ist das Studium Augustinischer Theologie in die akademische Struktur des Institutum Patristicum Augustinianum aufgegangen, das am 14. Februar 1969 gegründet und am 14. Mai 1970 von Papst Paul VI. eingeweiht wurde. Das Institut steht unter der Leitung des Augustinerordens. Rektor war bis 2016 der Augustinerpater Robert Dodaro OSA. Seit 2018 nimmt der Rektor der Lateranuniversität, Vincenzo Buonomo, zugleich auch die Aufgabe des Rektors des Institutum Patristicum Augustinianum wahr. Studienabschlüsse Baccalaureat (Baccellierato) in Theologie Lizentiat in Theologie und patristischen Wissenschaften Lizentiat in patristischen Wissenschaften Doktorat in Theologie und patristischen Wissenschaften Doktorat in patristischen Wissenschaften Persönlichkeiten Michael Fiedrowicz (* 1957), Promotion 1993 am IPA, Theologe und Autor Bertram Stubenrauch (* 1961), Promotionsstudium 1988–1991 am IPA, seit 2006 Professor für Dogmatik und Ökumenische Theologie an der LMU München Dariusz Zalewski (* 1974), Promotion 2010 am IPA, Weihbischof in Ełk Joseph Quy Lam Cong (* 1975), Professor für augustinische Studien am IPA Weblinks Website des Istituto Patristico Augustinianum Anmerkungen
Patristicum

The Patristicum, officially the Augustinian Patristic Pontifical Institute (Latin: Pontificium Institutum Patristicum Augustinianum) and also known as the Augustinianum, is a pontifical institute in Rome, under the supervision of the Order of Saint Augustine. It is an incorporated institute of the Pontifical Lateran University. It is responsible for the study of patristic theology, the history and theology of the Church Fathers. History The Patristicum is considered a direct continuation of the fourteenth-century Studium Generale in Rome which belonged to the Augustinian order, later alongside the Biblioteca Angelica. It was established by the Augustinians and retains the name of Saint Augustine in their honour. In 1873 the two institutions were separated and the forerunner to the Institute moved to its current location on the Via Paolo VI in Rome. In November 1989, the institute was formally established under the Congregation for Catholic Education. In 2023, Pope Francis granted the institute the title of "Pontifical." Its current president is the Rev. Juan Antonio Cabrera Montero, OSA. Publications Augustinianum is the peer-reviewed journal of the Institute. It has been published since 1961. It publishes two issues per year containing original research and reviews related to the study of ancient Christian literature and the Fathers of the Church. In 2010, the Institute announced plans to make the journal available electronically, and all issues are now available online. References External links Official website
Instituto Patrístico Augustinianum

El Instituto Patrístico Augustinianum (Institutum Patristicum Augustinianum) conocido también como el Augustinianum o el Patristicum es una institución universitaria con sede en Roma cuya finalidad es el estudio de la teología patrística (la historia y teología de los Padres de la Iglesia) que pertenece a la Orden de San Agustín y está afiliada a la Pontificia Universidad Lateranense. Historia El Instituto fue fundado por la Orden de San Agustín y es el sucesor del Studium Generale de la orden que se remonta al siglo XIV junto a la Biblioteca Angelica. En 1873, tras la desamortización que siguió a la anexión de los Estados Pontificios por parte del nuevo Reino de Italia, la Biblioteca Angelica pasó a manos del nuevo estado y el Studium Generale se trasladó a su actual ubicación cercana a la Plaza de San Pedro.​ En noviembre de 1989 el instituto pasó a depender formalmente de la Congregación para la Educación Católica. Su presidente es el agustino español Juan Antonio Cabrera Montero.​ Publicaciones Augustinianum es la revista científica del Instituto, se ha publicado ininterrumpidamente desde 1961. Se publican dos números al año que contienen investigaciones originales y artículos relacionados con el estudio de la literatura cristiana antigua y los "Padres de la Iglesia" . La revista está disponible también en formato electrónico.​ El Instituto publica asimismo dos colecciones de monografías: "Studia Ephemerides Augustinianum"​ y "Sussidi patristici".​ Referencias
Institut patristique Augustinianum

L'Institut patristique Augustinianum (en Latin: Institutum Patristicum Augustinianum) est un établissement catholique d'enseignement supérieur situé à Rome dépendant du Saint-Siège et agrégé à l'université pontificale du Latran. Il est responsable de l'étude de la théologie patristique , de l'histoire et de la théologie des Pères de l'Église. Historique L'Institut est considéré comme une continuation directe du Studium Generale Romanum du XIVe siècle qui se trouvait au couvent Sant'Agostino, à côté de la Basilique Sant'Agostino in Campo Marzio, qui appartenait à l'Ordre de Saint-Augustin (OSA), auquel a été annexé au XVIe siècle la Biblioteca Angelica fondée par Angelo Rocca (1545-1620), évêque in partibus de Thagaste (de). L'institut a été créé par les Augustins et conserve le nom de Saint Augustin en leur honneur. En 1873, le couvent Sant'Agostino, siège de la curie générale de l'ordre, a été supprimé et la bibliothèque Angelica a été confisquée par l'État italien. Les deux institutions ont été séparées. Le Prieur général de l'ordre, la curie générale et le centre d'études ont déménagé en 1882 à son emplacement actuel sur la Via Paolo VI, 25, à Rome, près de la place Saint-Pierre. Il a obtenu la reconnaissance du Siège apostolique sous le pontificat du pape Pie X, en 1908 qui a accordé au Collège International Augustinien de Santa Monica la faculté de théologie et de droit canonique et le droit de délivrer tous les grades académiques. Le 29 septembre 1965, le Collège international Santa Monica est devenu le Centre d'études augustinien de théologie, annexé à la faculté de théologie de l'Université pontificale du Latran par décret de la Sacra Congregazione dei Seminari e delle Università, aujourd'hui Congrégation pour l'éducation catholique. Les statuts de ce centre d'études ont été approuvés par cette congrégation le 6 novembre 1965. L'Institutum Patristicum Augustinianum a été fondé le 14 février 1969 et la Congrégation pour l'éducation catholique a approuvé sa création par décret du 17 février 1969. Son inauguration solennelle a eu lieu le 4 mai 1970, jour de la fête de sainte Monique dans l'ordre des Augustins, en présence du pape Paul VI. Le 10 novembre 1989, la Congrégation pour l'éducation catholique a fait de l'Institut patristique Augustinianum le centre spécialisé dans l'étude des Pères de l'Église. Son doyen actuel est Juan Antonio Cabrera Montero, OSA. Le pape François a reçu les enseignants et les étudiants de l'Institut dans la salle Clémentine le 16 février 2019 à l'occasion des 50 ans de l'Institut. Publications Augustinianum est la revue à comité de lecture de l'Institut. Elle est publiée depuis 1961. Elle publie deux numéros par an contenant des recherches originales et des revues liées à l'étude de la littérature chrétienne ancienne et des Pères de l'Église. Notes et références Annexes Liens externes Patristicum : Institutum Patristicum Augustinianum, storia Portail de l’éducation Portail des universités Portail du catholicisme Portail du Vatican Portail de Rome
Pontificio Istituto Patristico Augustinianum

Il Pontificio Istituto Patristico "Augustinianum" (Pontificium Institutum Patristicum Augustinianum) è un'istituzione universitaria cattolica con sede a Roma, dipendente dalla Santa Sede e inserito come Istituto ad instar facultatis nella Pontificia Università Lateranense. Fondato nel 1969 da p. Agostino Trapè, priore generale dell'ordine agostiniano, l'Istituto è specializzato nell'insegnamento della patristica e, in particolare, del pensiero di sant'Agostino. Rilascia i titoli di licenza e dottorato in teologia e scienze patristiche, ed è l'unico al mondo a poter conferire il grado accademico di dottore in scienze patristiche (doctor in scientiis patristicis). Nel 2023, Papa Francesco ha concesso all'Istituto il titolo di «Pontificio». Dal 2001 al 2013 moderatore generale dell'Istituto è stato Robert Francis Prevost, già priore generale dell'ordine agostiniano, in seguito divenuto papa col nome di Leone XIV. Il preside dell'Istituto, a partire dall'anno accademico 2024-2025, è Juan Antonio Cabrera Montero, O.S.A. Negli anni l'Istituto ha ospitato corsi generali e monografici di docenti (religiosi o laici, regolari o invitati) di chiara fama - biblisti, teologi, patrologi, antichisti, storici - i quali hanno contribuito a dare ad esso prestigio internazionale: fra questi, Prosper Grech, Maria Grazia Mara, Paul Mattei, Claudio Moreschini, Manlio Simonetti, e molti altri. L'Istituto pubblica semestralmente la rivista Augustinianum ed edita i volumi della collana Studia Ephemeridis Augustinianum. Ogni anno nel mese di maggio, con l'Incontro di studiosi dell'antichità cristiana, nonché in occasione della solenne apertura dell'Anno Accademico, l'Istituto richiama a Roma studiosi da tutto il mondo per conferenze su temi patristici. Note Collegamenti esterni Sito ufficiale, su patristicum.org.
Instytut Patrystyczny Augustinianum

Instytut Patrystyczny Augustinianum – uczelnia z siedzibą w Rzymie, w zależności od Stolicy Apostolskiej, agregowana do Papieskiego Uniwersytetu Laterańskiego. Specjalizuje się w studiach nad Ojcami Kościoła, a w szczególności nauczaniem Augustyna z Hippony. Jest jedyną na świecie uczelnią nadającą stopień naukowy doktora nauk patrystycznych (doctor in scientiis patristicis). Posiada jedną z lepszych bibliotek z tej dziedziny. Księgozbiór liczy ok. 60 tys. tomów i 500 tytułów czasopism. Wydaje czasopismo Augustinianum i serię wydawniczą Studia Ephemeridis Augustinianum (skrót: SEA). Od 2008 r. współpracuje z Uniwersytetem Rzymskim La Sapienza. Niektórzy byli profesorzy sławy światowej „Augustinianum” Carolo Alonso, O.S.A., Angelo Di Berardino, O.S.A., Robert De Simone, O.S.A., Nello Cipriani, O.S.A., Card. Prosper Grech, O.S.A., Reginaldo Grégoire, O.S.B., Jean Gribomont, O.S.B., Vittorino Grossi, O.S.A., Adalbert Hamman, O.F.M., Salvatore Lilla, Jean Malet, O.S.B., Maria Grazia Mara, Michael Mees, O.F.M. Conv., Tito Orlandi, Antonio Quacquarelli, Manlio Simonetti, Paolo Siniscalco, Marek Starowieyski, Basil Studer, O.S.B., Agostino Trapè, O.S.A. Niektórzy polscy doktorzy teologii i nauk patrystycznych studiujący na uczelni Stanisław Longosz, Tomasz Kaczmarek, Henryk Pietras, Antoni Źurek, Wojciech Łazewski, Bazyli Degórski, Kazimierz Gurda, Ryszard Selejdak, Arkadiusz Baron, Leszek Misiarczyk, Krzysztof Modras, Adam Łuźniak, Bernard Jarosław Marciniak, Mirosław Mejzner, Tomasz Skibiński, Damian Mrugalski, Dariusz Kasprzak, Adam Tondera, Jan Słomka, Jarosław Woch, Dariusz Zalewski Przypisy
Patristicum

O Patristicum, oficialmente Pontifício Instituto Patrístico Agostiniano ( em latim: Pontificium Institutum Patristicum Augustinianum ), é um instituto pontifício de Roma, sob a tutela da Ordem de Santo Agostinho. É um instituto incorporado da Pontifícia Universidade Lateranense. É responsável pelo estudo da teologia patrística, da história e da teologia dos Padres da Igreja. História O Patristicum é considerado uma continuação direta do Studium Generale do século XIV em Roma, que pertencia à ordem agostiniana, mais tarde ao lado da Biblioteca Angelica. Foi fundado pelos agostinianos e mantém o nome de Santo Agostinho em sua homenagem. Em 1873 as duas instituições foram separadas e o precursor do Instituto mudou-se para a sua atual localização na Via Paulo VI, em Roma. Em novembro de 1989, o instituto foi formalmente estabelecido sob a Congregação para a Educação Católica. Em 2023, o Papa Francisco concedeu ao instituto o título de “Pontifício”. Seu atual presidente é o Rev. Giuseppe Caruso, O.S.A. Publicações Augustinianum é o jornal revisado por pares do Instituto. Foi publicado desde 1961. Publica dois números por ano contendo pesquisas originais e resenhas relacionadas ao estudo da literatura cristã antiga e dos Padres da Igreja. Em 2010, o Instituto anunciou planos de disponibilizar a revista eletronicamente, e todos os números já estão disponíveis online. Referências
Patristični inštitut Augustinianum

Augustinianum je papeška univerzitetna ustanova rimskokatoliške Cerkve v Rimu, pridružena Lateranski papeški univerzi. Sedež ima na naslovu Via Paolo VI, 25 v Rimu. Ustanova je naslednik srednjeveške univerze avguštinskega reda »Studium Generale« iz 14. stoletja in nosi ime redovnega ustanovitelja sv. Avguština. V sedanji obliki ga je ustanovila Kongregacija za katoliško vzgojo leta 1989. Vodijo ga redovniki avguštinci. Nudi zlasti podiplomsko izobraževanje na področju patrologije. Izdaja znanstveno revijo Augustinianum in znanstveno zbirko Studia Ephemeridis Augustinianum. Zunanje povezave Spletna stran Augustinianuma