NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ar’ara

ʿArʿara (hebräisch ערערה, arabisch عرعرة) ist eine Stadt in Israel. 2008 lag die Einwohnerzahl bei etwa 21.000, 2019 hatte der Ort 25.245 Einwohner. Sie liegt im Wadi ʿAra und so manche der arabisch-israelischen Einwohner identifizieren sich als Palästinenser. Geschichte In ʿArʿara wurden Grabkomplexe aus römischer Zeit ausgegraben, in denen Tonlampen, Glasgefäße und Perlen gefunden wurden, die im 1. bis 4. Jahrhundert n. Chr. gebräuchlich waren. Es wurden in Felsen gehauene Gräber mit Nischen und Keramik aus byzantinischer Zeit gefunden. In der Kreuzfahrerzeit war der Ort als Castellum Arearum bekannt. ʿArʿara wurde wie die übrige Levante 1517 in das Osmanische Reich eingegliedert, und 1596 wurde ʿArʿara in den osmanischen Steuerregistern aufgeführt. Es hatte damals eine Bevölkerung von acht muslimischen Haushalten. Bei der 1922 von den britischen Mandatsbehörden durchgeführten Volkszählung in Palästina hatte ʿArʿara eine Bevölkerung von 735 Einwohnern, allesamt Muslime, die bei der Volkszählung von 1931 auf 971 Einwohner, immer noch alles Muslime, in 150 Häusern anstieg. Am Ende des Kriegs um Israels Unabhängigkeit hielten irakische Invasoren das heute Meschullasch genannte Gebiet, in dem auch ʿArʿara liegt. Das Königreich Irak zog im März 1949 seine Truppen unvermittelt ab, ohne sich mit Israel auf Bedingungen der Waffenruhe zu verständigen. So teilten dann Israel und Jordanien in ihrem Waffenstillstandsabkommen von 1949 auf Rhodos das von irakischen Truppen geräumte Gelände in gegenseitigem Einvernehmen auf und fixierten die Grüne Linie in ihrem Verlauf. ʿArʿara wurde Teil Israels. Donald Trumps Friedensplan von 2020 sah die Angliederung von Arʿara und anderer israelisch-arabischer Ortschaften an einen zukünftigen Staat Palästina vor. Dieser Plan stieß jedoch auf Ablehnung und wurde nicht weiter verfolgt. Demografie Im Jahr 2019 lebten 25.245 Einwohner in der Stadt. Davon waren lediglich 10 Juden und über 99,8 Prozent waren Palästinenser. Knapp 29 Prozent der Bevölkerung waren Kinder unter 15 Jahren. Weblinks Einzelnachweise
Ar'ara

Ar'ara (Arabe : عرعرة; Hébreu : עַרְעָרָה) est une ville arabe située en Israël, dans la région de Wadi Ara dans le district d'Haïfa. Elle est dirigée par un Conseil local depuis 1970. Ar'ara est située au sud de Umm al-Fahm et au nord-ouest de la Ligne verte. Elle fait partie du Triangle. Selon l'Office central israélien des statistiques, la ville comptait 16 400 habitants en 2005 qui étaient tous musulmans. Le village voisin de 'Ara a fusionné avec la localité en 1985. Liens externes Portail d’Israël
Arara (Izrael)

Arara (hebr. ערערה, arab. عرعرة; ang. Ar’ara) – samorząd lokalny położony w dystrykcie Hajfa, w Izraelu. Położenie Miasteczko leży na grzbiecie górskim położonym na południe od Wadi Ara, którego dnem płynie rzeka Iron. W jego otoczeniu znajduje się miasto Umm al-Fahm, miejscowości Kacir-Charisz i Kafr Kara, moszaw Me Ammi, wioskę komunalną Micpe Illan, arabskie wioski Barta'a al-Dżarbija, Umm al-Kutuf, Mu'awija, Manusra, al-Bir i Al-Arjan. Na północ od miasteczka znajduje się baza wojskowa Sił Obronnych Izraela – jest to baza treningowa Regawim. W odległości 4 km na południe przebiega mur bezpieczeństwa oddzielający Izrael od Autonomii Palestyńskiej. Po stronie palestyńskiej jest wioska Barta'a asz-Szarkidża. Demografia Zgodnie z danymi Izraelskiego Centrum Danych Statystycznych w 2006 roku w osadzie żyło 16 tys. mieszkańców, w 99,9% Arabowie muzułmanie. Populacja osady pod względem wieku (dane z 2006): Źródło danych: Central Bureau of Statistics. Historia W Starożytności w okolicy tej znajdowało się miasto Arona. W okresie krzyżowców miejsce to nazywano Castellum Arearum. W 1596 roku w wiosce Arara znajdowało się osiem muzułmańskich gospodarstw rolnych, których mieszkańcy utrzymywali się z upraw pszenicy, jęczmienia, oliwek oraz hodowli kóz i uli. W okresie panowania Brytyjczyków Arara była średniej wielkości wioską. W 1931 posiadała 150 domów i 971 mieszkańców. Podczas arabskiej rewolty 1936–1939 w rejonie wadi Ara dochodziło do licznych starć arabsko-brytyjskich. W dniu 17 sierpnia 1936 przy wiosce Arara doszło do zaciętej bitwy arabskich rebeliantów z brytyjskimi żołnierzami. Podczas I wojny izraelsko-arabskiej w maju 1948 wioskę zajęły wojska irackie, które razem z arabskimi milicjami utrzymały ją do końca wojny. Na początku 1949 na wyspie Rodos odbyły się izraelsko-jordańskie negocjacje pokojowe, w trakcie których król Abdullah I zgodził się na oddanie bez walki obszaru wioski Arara państwu Izrael. Ze względu na szybki przyrost liczby mieszkańców, Arara otrzymała w 1970 status samorządu lokalnego. W 1985 do miejscowości przyłączono sąsiednią wioskę Ara. Edukacja W miejscowości jest 7 szkół podstawowych i 3 szkoły średnie, do których uczęszcza ogółem 4,1 tys. uczniów. Średnia uczniów w klasie wynosi 28. Gospodarka Zgodnie z danymi Izraelskiego Centrum Danych Statystycznych średnie wynagrodzenie pracowników w Arara w 2007 wynosiło 4649 NIS (średnia krajowa 6743 NIS). Komunikacja Przez miejscowość przebiega droga ekspresowa nr 65, którą jadąc na południowy zachód dojeżdża się do miejscowości Kafr Kara, lub jadąc na północny wschód dojeżdża się do miasta Umm al-Fahm. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Arara Google Maps Mapa Arara
Арара (Израиль)

Арара, Аръара (ивр. ערערה‎, араб. عرعرة‎) — местный совет в Хайфском округе Израиля. Расположен примерно в 56 км к северо-востоку от центра Тель-Авива и в 35 км к юго-востоку от города Хайфа, на высоте 171 м над уровнем моря. В 2 км от поселения проходит Зелёная линия, которая отделяет Израиль от Западного берега реки Иордан. Площадь совета составляет 8,043 км². Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 25 245 человек. Население почти на 100 % представлено арабами-мусульманами. Динамика численности населения по годам: Примечания
Paran

Paran (hebrejsky פָּארָן, v oficiálním přepisu do angličtiny Paran) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Centrální Arava. Geografie Leží v nadmořské výšce 104 metrů v údolí vádí al-Araba. do kterého tu ústí vádí Nachal Paran, cca 70 kilometrů od jižního břehu Mrtvého moře. Dál k severu do vádí al-Araba ústí tok Nachal Barak. Západně od obce se prudce zvedá aridní oblast pouště Negev. Obec se nachází 140 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 192 kilometrů jihovýchodně od centra Tel Avivu, cca 157 kilometrů jižně od historického jádra Jeruzalému a 90 kilometrů severoseverovýchodně od města Ejlat. Paran obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Obec je jen 2 kilometry vzdálena od mezinárodní hranice mezi Izraelem a Jordánskem. Paran je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 90. Do ní tu jižně od vesnice ústí i dálnice číslo 13. Dějiny Paran byl založen v roce 1972. Podle jiného zdroje došlo k jeho zřízení už 25. listopadu roku 1971. Za vznikem osady stály polovojenské oddíly Nachal. Původně se chtěli osadníci usadit poblíž vesnice Idan, ale pro nedostatek vodních zdrojů nakonec zvolili nynější lokalitu. Další osadnické skupiny se sem nastěhovaly v roce 1972 a 1973. Původně byla vesnice organizována jako smíšený model kombinující družstevní mošav a kolektivní kibuc (מושבוץ,mošbuc). V roce 1976 pak byla změněna na mošav. V obci funguje plavecký bazén, sportovní areály, veřejná knihovna, mateřská škola. zajíždí sem pravidelně lékař. Místní ekonomika je založena na zemědělství (pěstování květin a zeleniny na export, palmové háje, produkce mléka). Demografie Obyvatelstvo mošavu je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Paran Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě mírně rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 439 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,5 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Paran na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Centrální Arava
Paran, Israel

Paran (Hebrew: פארן) is a moshav in southern Israel. Located in the Arava valley around 100 km north of Eilat, it falls under the jurisdiction of Central Arava Regional Council. In 2024 it had a population of 1,145. History The moshav is named after a passage in the Book of Genesis (21:20–21): "And God was with the lad, and he grew, and dwelt in the wilderness, and became an archer. And he dwelt in the wilderness of Paran. And his mother took him a wife out of the land of Egypt." Economy Each of the family farm units covers 50 dunams (50,000 m2). The main crops are high quality peppers and flowers for export. In addition, 14 of the families run a cowshed of 40-45 dairy cows each. Among the smaller farm branches are a date palm orchard and turkey production. Some families supplement their income with other activities such as a horseback riding school, a nursery for vegetable and flower seedlings, cottage industries producing arts and crafts articles, and jeep tours. In 2008 new rules in Israel made solar power profitable. Some families started to produce electricity (commercially) from 50 kWp photovoltaic power plants (per family), using the area's high daily solar radiation and dry weather. Services The moshav offers its members a variety of community services including a kindergarten, nursery, members' club, youth club, swimming pool, garage, fitness, public gardens and a well-stocked library, minimarket. References
Parán (Israel)

Parán (en hebreo: פארן‎) es un moshav ubicado en el distrito Sur de Israel. Situado en el valle de Aravá, alrededor de 100 km al norte de Eilat, recae bajo la jurisdicción del concejo regional de Aravá Central. En 2023 tenía una población de 1013 habitantes. Historia Parán fue fundado originalmente como un kibutz el 25 de noviembre de 1971 por un grupo de jóvenes del Nájal, y fue nombrado con el nombre de un uadi vecino, Nájal Parán.​ En 1975 fue convertido en moshav.​ El moshav también lleva el nombre de un pasaje del Libro del Génesis (21:20-21):​ "Y Dios estaba con el muchacho, que creció y habitó en el desierto y se hizo arquero. Y habitó en el desierto de Parán, y su madre tomó para él una mujer de la tierra de Egipto". El moshav cuenta con una variedad de servicios comunitarios que incluyen guardería, club de miembros, club juvenil, piscina, garaje público, gimnasio, jardines y una biblioteca pública.​ Economía El moshav tiene 150 unidades agrícolas familiares de 50 dunams (50.000 m²), en un área total de 7500 dunams (7.5 km²). El moshav se basa principalmente (más del 80%) en cultivos de pimiento de alta calidad, que se exportan a Estados Unidos y Europa. Otros cultivos son las plantaciones de flores y dátiles para la exportación.​ Además, 14 de las familias tienen un establo de 40 a 45 vacas lecheras cada una. Entre las ramas agrícolas más pequeñas se encuentran un huerto de palmeras datileras y producción de pavos.​ Algunas familias del moshav complementan sus ingresos con otras actividades,​ como una escuela de equitación, una pastelería, un taller de carpintería, viveros de plántulas de hortalizas y flores, e industrias artesanales que producen artículos de artesanía y excursiones turísticas en jeep.​ En 2008, las nuevas reglas en Israel hicieron que la energía solar fuera rentable. Algunas familias comenzaron a producir electricidad (comercialmente) a partir de plantas de energía fotovoltaica de 50 kWp (por familia), aprovechando la alta radiación solar diaria de la zona y el clima seco característico del Aravá. Referencias
Paran

Paran (héberül: פָּארָן) kis mosav Dél-Izraelben. Az Arabah-völgyben található, körülbelül 100 km-re Eilattól északra, a Közép-Arava Regionális Tanács fennhatósága alá tartozik. 2021-ben a településnek 508 lakosa volt. Történelem A település Mózes első könyvének egyik szakaszáról kapta a nevét (21:20–21): "Isten azonban vele volt, a fiú pedig nőtt és a pusztában lakott, és íjász lett belőle. És a Paran pusztájában élt. És anyja feleséget vett neki Egyiptom földjéről." Gazdaság A családi gazdaságok mindegyike 50 dunamon fekszik (50 000 m²). A fő előállított termény a kiváló minőségű paprika és az exportra szánt virág. Ezen kívül a családok közül tizennégy egyenként 40-45 tejelő tehénből álló tehénistállót üzemeltet. A kisebb mezőgazdasági ágak közé tartozik a datolyapálma-termesztés és a pulykatenyésztés is. Egyes családok más tevékenységekkel egészítik ki bevételeiket, például lovasiskolával, zöldség- és virágpalánták óvodájával, művészeti és kézműves cikkeket gyártó háziiparral, terepjárókkal. 2008-ban Izraelben az új szabályok nyereségessé tették a napenergia használatát. Egyes családok 50 kWp teljesítményű fotovoltaikus erőművekből (családonként) kezdtek villamos energiát (kereskedelmileg) termelni, felhasználva a térség rengeteg napsütötte óráját és száraz időjárását. Szolgáltatások A mosav számos közösségi szolgáltatást kínál tagjainak, beleértve az óvodát, bölcsődét, tagklubot, ifjúsági klubot, uszodát, garázst, fitneszt, nyilvános kerteket és jól felszerelt könyvtárat, kisboltot. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Paran, Israel című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Paran (moszaw)

Paran (hebr. פארן) – moszaw położony w samorządzie regionu Ha-Arawa ha-Tichona, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży w południowo-wschodniej części pustyni Negew, w obszarze Arawa na północ od miasta Ejlat. Moszaw leży przy granicy z Jordanią. Historia Kibuc został założony w 1971 i w 1976 przekształcony w moszaw. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie oraz uprawach w szklarniach. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Paran Google Maps Mapa moszawu Paran
Parã (moshav)

Parã (em hebraico:פארן) é uma pequena moshav no vale de Arabá ao sul de Israel. Localizada a cerca de 100 km do norte de Éilat, ela cai na jurisdição de Conselho Regional Central de Arava. Em 2005 ela possuia uma população de cerca de 85 famílias. História Parã foi originalmente fundada como uma kibutz em 1971, por um grupo de jovens da Nahal e foi nomeada com o nome de um uádi vizinho, Nahal Parã. Em 1976 ela foi convertida em uma moshav. O moshav é nomeado segundo a Bíblia (Gênesis 21:20–21): "E era Deus com o menino, que cresceu; e habitou no deserto, e foi flecheiro. E habitou no deserto de Parã; e sua mãe tomou-lhe mulher da terra do Egito." Economia Cada uma das unidades de fazendas familiares cobrem cerca de 50 dunans (50000m²). Os principais cultivos são pimentas de alta qualidade e flores para exportação. Além disso, 14 famílias possuem um estábulo com 40 à 45 vacas leiteiras cada um. Entre as menores fazendas sucursais há uma produção de pomar de tâmaras e criação de perus. Algumas famílias ampliam sua renda com outras atividades tais como uma escola de montagem de cavalos, um berçário para vegetais e mudas de flores, indústrias caseiras de produção de artigos artesanais e passeios turísticos de jeep. Cultura A moshav oferece a seus membros uma variedade de serviços comunitários incluindo jardim de infância, berçario, clube de membros, clube de jovens, piscina, garagem, acadêmia, jardins públicos exuberantes e uma biblioteca com vários títulos. Galeria de fotos
Sinagoga Cymbalista

La Sinagoga Cymbalista i Centre de l'Herència Jueva (en hebreu: בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה) és la sinagoga principal de la Universitat de Tel-Aviv, i un centre cultural per la protecció de l'herència jueva, està situada en la ciutat de Tel-Aviv. La sinagoga deu el seu nom als suïssos Paulette i Norbert Cymbalista, que van encarregar el disseny de la sinagoga a l'arquitecte suís Mario Botta, que la va dissenyar en 1996. La sinagoga La sinagoga va ser construïda en 1998. Des de la part exterior, la mateixa s'assembla a dos tubs fets amb maons portats d'Àsia. Els dos tubs creixen des de les seves bases de forma quadrada, les quals formen les sales comunes. L'edifici té dues sales separades en l'entrada, i això crea una bipolaritat entre la sala per a resos, que mira cap a l'Est i el Bet Midraix, que mira cap a l'Oest. El Hekhal està envoltat per un anell d'alabastre, el qual omple de llum la sala de resos, creant una imatge de santedat inspirada per la llum al voltant del Hekhal. Damunt de la sinagoga existeix alguna cosa semblant a una houppa, que deixa entrar la llum des del sostre, a més de la inscripció amb un versicle de la Torà, que diu: "שויתי יהוה לנגדי תמיד" en català: "Jo posaré a Déu sempre abans que jo" de Salms 16:8. Aquesta sinagoga va ser dissenyada i construïda quan molts arquitectes famosos estaven dissenyant edificis importants a Israel. Referències
Synagoga Cymbalista a Centrum židovského dědictví

Synagoga Cymbalista a Centrum židovského dědictví (hebrejsky: בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה) je kulturní centrum a hlavní synagoga Telaviské univerzity. Byla navržena v roce 1996 švýcarským architektem Mario Bottou a postavena v letech 1997 až 1998. Mecenáši a jmenovci byli Paulette a Norbert Cymbalistovi. Architektura Půdorys budovy se rozkládá na ploše přibližně 760 až 800 m2. Z obdélníkové základny stoupají dvě párové věže, které mají v úpatí čtvercový půdorys, avšak přecházejí v kruh, který má při vrcholu poloměr 13,5 metru. Obě věže spojuje pravoúhlá hala. Původní architektonická podoba věží je realizací konstrukční úlohy kvadratura kruhu. V každé z věží je při jejím vrcholu zabudován čtvercová deska v podobě baldachýnu, která rozprostírá přírodní světlo po stěnách věží. Toto zařízení má připomínat tradiční židovský svatební baldachýn zvaný chupa. Aron ha-kodeš je částečně nasvícen průsvitným onyxem. Nad ním se nachází verš z Žalmů v hebrejštině שויתי יהוה לנגדי תמיד, „Hospodina stále před oči si stavím“ (Žalm 16:8). Architektonické souvislosti Synagoga Cymbalista a Centrum židovského dědictví byla postavena v době, kdy slavní architekti v Izraeli navrhovali množství budov, a vytvářeli tak kreativní moderní architekturu spojenou s židovskými institucemi. Jedna taková instituce, Židovské muzeum v Berlíně, hostila výstavu Židovská identita v architektuře (Jewish Identity in Architecture), která představovala synagogu Cymbalista. Již dříve navrhovali mezinárodně uznávaní architekti nové vzhledy synagog v jejich moderní podobě: kongregace Bet Šolom v Pensylvánii navržená Frankem Lloydem Wrightem či navrhovaná přestavba synagogy Churva architektem Louisem Kahnem. Mario Botta navrhl budovu Sanfranciského muzea moderního umění a o několik let dříve i katedrálu Vzkříšení a svatého Korbiniána v Évry, s podobným válcovitým tvarem. Synagoga Cymbalista a Centrum židovského dědictví byla dvanáctým projektem a vyvrcholením série náboženských prací Mario Botty, které byly představeny v Londýně v Královském institutu britských architektů na výstavě s názvem Architetture del Sacro: Prayers in Stone. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cymbalista Synagogue and Jewish Heritage Center na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Synagoga Cymbalista a Centrum židovského dědictví na Wikimedia Commons (anglicky) Telavivská univerzita - Synagoga Cymbalista a Centrum židovského dědictví (anglicky) Synagoga Cymbalista a Centrum židovského dědictví na Structurae
Cymbalista Synagogue and Jewish Heritage Center

The Cymbalista Synagogue and Jewish Heritage Center is a Jewish congregation, synagogue, and cultural center, owned and operated by the Tel Aviv University, in Tel Aviv, in the Tel Aviv District of Israel. The building was designed in the Modernist style by Mario Botta in 1996 and constructed between 1997 and 1998. Paulette and Norbert Cymbalista helped to fund the eponymous building. In 2022, the building was designated as a protected heritage site by the Council for the Conservation of Heritage Sites in Israel. Architecture The floor plan of the building comprises approximately 800 m2 (8,600 sq ft). From a rectangular base rise two matching towers both square in plan and merging to circles at their highest points of 13.5 m (44 ft). A rectangular lobby connects the two towers. The original architectural form of the towers is a realisation in stone of the geometrical squaring the circle. In each tower at the circular top is installed a square "canopy" which drapes natural light onto the walls of the hybrid cylinder and rectangle volume. These installations resemble the traditional Jewish wedding canopy, the chuppah, here permanent and poetically cast in light. The Torah Ark is partially lit by translucent onyx. An inscription above it, from Psalms 16:8, reads in Hebrew: שויתי יהוה לנגדי תמיד, lit. 'I have set the LORD always before me'. Architectural context The Cymbalista Synagogue and Jewish Heritage Center was made early in a time when famous architects where designing many high profile buildings in Israel, and developing a form of creative contemporary architecture around Jewish institutions. One such institution, the Jewish Museum Berlin, hosted an exhibition, Jewish Identity in Architecture which featured the Cymbalista Synagogue. Earlier international architects had designed synagogues in their signature modern ways: Beth Sholom Congregation, in Pennsylvania by Frank Lloyd Wright; and the proposed redesign of the Hurva Synagogue by Louis Kahn. Botta had designed the building for the San Francisco Museum of Modern Art a few years before and then the Évry Cathedral, with a similar cylindrical shape, just prior. The Cymbalista Synagogue and Jewish Heritage Center was the twelfth and culminating project in a series of religious works by Botta which were shown in London at the Royal Institute of British Architects in an exhibition entitled, Architetture del Sacro: Prayers in Stone. Gallery See also History of the Jews in Israel List of synagogues in Israel Art in Tel Aviv References External links Official website Botto, Mario (n.d.). "Botta's Official website". Botta. Archived from the original on January 16, 2019. "Cymbalista synagogue and Jewish heritage centre". 20th-century architecture. n.d. Retrieved September 20, 2024.
Sinagoga Cymbalista

La Sinagoga Cymbalista y Centro de la Herencia Judía (en hebreo בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה) es la sinagoga principal de la Universidad de Tel Aviv y además un centro cultural para la protección de la herencia judía, ubicada en la ciudad de Tel Aviv. La sinagoga debe su nombre a los suizos Paulette y Norbert Cymbalista, los cuales encargaron el diseño de la sinagoga al arquitecto suizo Mario Botta, el cual la diseñó en 1996. La sinagoga La sinagoga fue construida en 1998. Desde la parte de afuera, la misma se asemeja a dos tubos hechos con ladrillos traídos de Asia. Los dos tubos crecen desde sus bases de forma cuadrada, las cuales forman las salas comunes. El edificio tiene dos salas separadas en la entrada, la cual crea una bipolaridad entre la sala para rezos, que mira hacia el Este y el Bet Midrash, que mira hacia el Oeste. El Hejal está rodeado por un anillo de alabastro, el cual llena de luz a la sala de rezos, creando una imagen de santidad inspirada por la luz alrededor del Hejal. Encima de la sinagoga existe algo parecido a una jupá, la cual deja entrar la luz desde el techo,​ además de la inscripción con un versículo de la Torá, el cual dice "שויתי יהוה לנגדי תמיד" o en hebreo, "Yo pondré a Dios siempre antes que yo" de Salmos 16:8.​ Esta sinagoga fue diseñada y construida cuando muchos arquitectos famosos estaban diseñando edificios importantes en Israel.​ Véase también Arquitectura modernista Referencias