NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Яд-Элияху

Яд-Элияху (иногда — Яд-Элиягу, ивр. יד אליהו‎) — район на востоке Тель-Авива. Располагается между улицами Ицхак Саде (на севере), Моше Даян (на востоке), Хагана на юге и шоссе Аялоном. Район был спланирован инженером Йаковом Бен-Сирой в 1929 году. Шестнадцать первых домов были построены в 1943 году для расселения жившего в бараках населения, страдавшего от эпидемии чумы. В конце Второй мировой войны остро стал вопрос о расселении новых репатриантов и еврейских добровольцев в британской армии. Мэр Тель-Авива, Исраэль Роках, смог собрать сумму в 50000 лир, и 18-го августа 1945 года был заложен краеугольный камень. Район состоял из четырёх участков, в каждом из которых было построено 96 однокомнатных квартир. Район назван в честь Элияху Голомба, командира «Хаганы». См. также Дворец Менора-Мивтахим Примечания
Al-Muallaq Mosque

The al-Muallak Mosque (Arabic: المسجد المعلق, romanized: Masjid Al-Muallaq; Hebrew: מסגד אל-מועלק, romanized: Misgad Al-Muallak) also known as the Mosque of Daher al-Umar (Arabic: مسجد ظاهر العمر‎‎‎‎) is a mosque, located in Acre, in the northern district of Israel. History Up until 1746, the structure was used as a synagogue, called the Ramchal Synagogue, by Acre's Jewish residents. Daher al-Umar, an Arab ruler of Acre, rebuilt the former synagogue as a mosque in 1758. It was built in a courtyard on the site of a structure commissioned by the Crusaders and which later became the gate to the Genoaese quarter of the city. The Jews owned the building when Daher chose to transform it into a mosque, but he compensated them by building a synagogue, located in Acre's Jewish quarter. Leftover features of the former synagogue include the niche for the Holy Ark and inscriptions in Hebrew. Architecture The mosque is positioned along the edge of Acre's Old City market, situated between Khan al-Umdan and Khan al-Ifranj, and is risen over the street. From the outside, the main indicators of the mosque are its low-lying dome and the round base of its former minaret. The mosque's entrance is located beneath the base of the original minaret. The minaret was demolished by the municipality of Acre in 1950, citing a public safety risk. The body of the mosque is mainly constituted by a large, square-shaped prayer hall, A triple-domed portico precedes the prayer hall's entrance. Beside the prayer hall is a smaller room that was used as a library. A stairway beneath a covered entryway leads into the courtyard. See also Islam in Israel List of mosques in Israel References External links Media related to Al Moaleq mosque, Akko at Wikimedia Commons
Meczet al-Mu’allak

Meczet al-Mu’allak (arab. المسجد المعلق) – meczet na Starym Mieście Akki, na północy Izraela. Historia Pierwotnie w miejscu tym znajdowała się synagoga Ramchal. W 1758 roku beduiński władca miasta, Zahir al-Umar zajął synagogę i przebudował ją na meczet al-Mu’allak. Żydzi otrzymali wówczas jako rekompensatę budynek położony na północ od meczetu. Meczet znajduje się w centrum Starego Miasta Akki. W 1950 roku wyburzono grożący zawaleniem stary minaret. Na jego podstawie w 2000 roku wzniesiono nowy, dużo mniejszy minaret. Architektura Budynek meczetu jest ustawiony prostopadle do ulicy, przez co jest prawie niezauważalny dla przechodniów. O jego istnieniu informuje jedynie minaret i perspektywiczny widok kopuły meczetu. Wejście do meczetu jest pod podstawą minaretu. Schody prowadzą na dziedziniec, który znajduje się na poziomie podwyższonym o 2 metry nad ulicę. Z kwadratowego dziedzińca można wejść do meczetu, minaretu lub na ganek dachu. Sala modlitewna ma kształt kwadratu. Jest ona przykryta dużą kopułą. Do sali modlitwenej przylegają dwa mniejsze pomieszczenia ze sklepieniem krzyżowym. Przypisy Bibliografia Bernhard Dichter: Akko-Sites from the Turkish Period. Hajfa: University of Haifa, 2000, s. 95-97. Andrew Petersen: A Gazetteer of Buildings in Muslim Palestine: Part 1. Oxford: Oxford University Press, 2001, s. 81-82. Nathan Schur: A History of Acre. Tel Awiw: Dvir Publishing House, 1990, s. 196.
Sinagoga Shalom Al Yisrael

La sinagoga Shalom Al Yisrael​ (lit. "sinagoga de la paz sobre Israel" ), data de finales del sexto o principios del siglo séptimo después de Cristo, siendo redescubierta en Jericó, Cisjordania en 1936. La sinagoga, que data de la época bizantina, fue revelada en las excavaciones llevadas a cabo en 1936 por Baramki de la Autoridad de Antigüedades bajo el mandato británico. Una familia árabe construyó una casa sobre el suelo de mosaico y pedía un cargo de admisión para visitarla. El piso de mosaico incorpora símbolos judíos, como el Arca de la Alianza, la Menorá, el Shofar y el Lulav. También hay una inscripción en hebreo: "La paz a Israel " (שלום על ישראל), del cual recibe su nombre el edificio religioso. Después de la guerra de los Seis Días de 1967, el sitio quedó bajo control militar israelí y permaneció bajo la responsabilidad administrativa de los propietarios (la familia Shahwan). Desde entonces los turistas y los judíos comenzaron a visitar el sitio con regularidad para las oraciones. Referencias
Synagogue Shalom Al Yisrael

La synagogue « Shalom Al Yisrael » (litt. « synagogue "Paix sur Israël" ») est une synagogue datant de la fin du VIe siècle ou du début du VIIe siècle et découverte à Jéricho en 1936. Historique Cette synagogue, qui date de l'époque byzantine, est mise au jour lors de fouilles réalisées en 1936 par Dimitri Baramki (en) du département des Antiquités (en) du mandat britannique de Palestine. Une famille arabe fait construire une maison sur le plancher en mosaïque de la synagogue et fait payer les visites. Le plancher en mosaïque comporte des symboles juifs tels que l'Arche d'alliance, la menorah, le chophar et le loulav. Il comprend aussi une inscription en hébreu, « Paix sur Israël » (שלום על ישראל), qui a donné son nom à la mosaïque. Après la guerre des Six Jours, le site passe sous contrôle des Forces de défense d'Israël et demeure sous la responsabilité administrative des propriétaires, la famille Shahwan. Des touristes et des Juifs se rendent alors régulièrement dans cette synagogue pour y prier. En 1987, les autorités israéliennes confisquent la mosaïque, la maison et une partie de la ferme avoisinante. Elles proposent un dédommagement à la famille Shahwan, qui le refuse. À la suite des accords d'Oslo, le contrôle du site est donné à l'Autorité palestinienne, qui déploie une force spéciale de sécurité pour le protéger. Les accords prévoient aussi la gratuité de l'accès au site. Au début de la Seconde intifada, la synagogue devient un lieu de conflit. Dans la nuit du 12 octobre 2000, des vandales pénètrent, profanent et incendient l'édifice, endommageant aussi la maison privée construite sur le sol en mosaïque. Les dégâts sont réparés plus tard par l'Autorité palestinienne. Les rouleaux de la Torah sont sauvés de l'incendie et sont transférés à Mevo'ot Yericho (en). En 2005, un groupe d'Israéliens peut visiter la synagogue après sa réparation par la municipalité de Jéricho. À l'origine, les Forces de défense d'Israël garantissent l'accès au site pour la prière le premier jour de chaque mois du calendrier hébraïque. Depuis juin 2007, les offices de prière y sont autorisés une fois par semaine. Une réplique de la mosaïque se trouve dans le hall d'entrée de l'ambassade d'Israël en France à Paris. Images Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Shalom Al Yisrael Synagogue » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Naaran Liens externes (en) « Jewish Life in Jericho », sur jewishjericho.org.il (consulté le 3 mars 2019) (he) Photos et vidéos des séances de prières dans la synagogue Shalom Al Yisrael Portail du judaïsme Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l'Empire byzantin Portail de la Palestine Portail du haut Moyen Âge
Synagoga Shalom Al Israel w Jerychu

Synagoga Shalom Al Israel w Jerychu (hebr. שלום על ישראל) – starożytna synagoga znajdująca się w Jerychu. Synagoga powstała w czasach bizantyjskich i została odkryta podczas wykopalisk prowadzonych w 1936 roku przez dr Baramki z Urzędu Starożytności. W synagodze odkryto dużą mozaikę podłogową z przedstawieniami Arki Przymierza, menory, szofaru, lulawu i napisem: „Shalom al Yisrael” (hebr. Pokój Izraelowi). Po wojnie sześciodniowej Izraelczycy zaczęli regularnie odwiedzać to miejsce i modlić się. W ostatnich latach powstała w tym miejscu jesziwa. Na mocy porozumień z Oslo Izrael i Autonomia Palestyńska zgodziły się na wolny dostęp do tego miejsca i na jego wspólną obronę. Na początku intifady Al-Aksa Arabowie zdemolowali budynek i spalili drugie piętro. Udało się ocalić zwoje Tory, które złożono w osiedlu żydowskim Mevo'ot Yericho. W 2005 roku grupa Żydów mogła odwiedzić synagogę, którą odnowili izraelscy żołnierze. W pobliskim Naaran zachowała się inna synagoga pochodząca z IV wieku, która również ma mozaikę podłogową. Linki zewnętrzne Żydowskie Jerycho – opisy i fotografie, także synagogi
Cofit

Cofit (hebrejsky צוֹפִית, v oficiálním přepisu do angličtiny Zofit, přepisováno též Tzofit) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Drom ha-Šaron. Geografie Leží v nadmořské výšce 72 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině, respektive Šaronské planině. Obec se nachází 10 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 19 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 68 kilometrů jižně od centra Haify a 2 kilometry severně od města Kfar Saba. Cofit obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Pouze 5 kilometrů severovýchodním směrem ovšem leží město Tira, které je součástí pásu měst a vesnic obývaných izraelskými Araby – takzvaný Trojúhelník. 4 kilometry na východ od mošavu se za Zelenou linií oddělující vlastní Izrael v mezinárodně uznávaných hranicích od okupovaného Západního břehu Jordánu rozkládá velké palestinské arabské město Kalkílija. Cofit je na dopravní síť napojen pomocí místních silnic číslo 554 a 5503. Dějiny Cofit byl založen v roce 1933. Zakladateli vesnice byla skupina 33 Židů z města Petach Tikva, kteří se rozhodli pro zemědělské podnikání v této oblasti. Šlo o součást širšího programu Hitjašvut ha-Elef (התיישבות האלף), který měl za cíl urychlit zřizování menších zemědělských osad, které by pomohly utvořit územně kompaktní bloky židovského osídlení v tehdejší mandátní Palestině. Během arabského povstání v Palestině v roce 1936 byl jeden člen vesnice zabit při arabském útoku. Před rokem 1949 měl Cofit rozlohu katastrálního území 708 dunamů (0,708 kilometru čtverečního). Po válce za nezávislost v roce 1948 vesnice přijala větší množství nových židovských přistěhovalců (32 rodin) a plocha pod správou mošavu byla rozšířena. Jeho správní území tak v současnosti dosahuje 3010 dunamů (3,01 kilometru čtverečního). Místní ekonomika je založena na zemědělství (pěstování citrusů, květin, zeleniny a chov drůbeže). Velká část obyvatel již ale za prací dojíždí mimo obec. Vesnice prochází od roku 1998 stavební expanzí, při které vyrostl nový obytný okrsek, tvořený již ryze obytnými domy, bez vazby na zemědělství. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Cofit Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1290 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 1,0 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cofit na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce Archivováno 10. 9. 2015 na Wayback Machine.
Tzofit

Tzofit (Hebrew: צוֹפִית) is a moshav in central Israel. Located near Kfar Saba, it falls under the jurisdiction of Drom HaSharon Regional Council. In 2024 it had a population of 1,178. History Before the 20th century the area formed part of the Forest of Sharon. It was an open woodland dominated by Mount Tabor Oak, which extended from Kfar Yona in the north to Ra'anana in the south. The local Arab inhabitants traditionally used the area for pasture, firewood and intermittent cultivation. The intensification of settlement and agriculture in the coastal plain during the 19th century led to deforestation and subsequent environmental degradation. The moshav was founded on land bought by the Jewish National Fund in 1933 on formerly Arab owned lands purchased from residents of Qalqiliya by a 50-strong agricultural gar'in. References External links Official website (in Hebrew)
Cofit

Cofit (hebr. צופית) – moszaw położony w samorządzie regionu Derom ha-Szaron, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Historia Moszaw został założony w 1933. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie i sadownictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Cofit Google Maps Mapa moszawu Cofit
Leonardo City Tower Hotel

Leonardo City Tower Hotel (Hebrew: מלון לאונרדו סיטי טאואר) is a skyscraper in the Tel Aviv District city of Ramat Gan, Israel, and the tallest hotel (although it also contains residential apartments) in Israel. It was the tallest building in Ramat Gan from its construction in 2000, until 2001, when it was surpassed by the Moshe Aviv Tower. History The Leonardo City Tower was constructed from a design that won first place in a competition. The construction rate of the tower was incredibly quick with one story every five days, without failure. The building was completed in 2000 and operated as a Sheraton until 2009 when it joined the Leonardo chain. The building also contains 200 apartments which boast the benefits of hotel service. Apartments The 200 apartments in the tower can access the hotel service from below, in addition to their own entrance to the building through a mini-mall. The facade is covered with granite and marble. Hotel The Leonardo City Tower hotel operates on fourteen of the forty-two floors of the tower. Under the instructions of Sheraton, there is no thirteenth floor in the building, so the hotel operates from floors four to eighteen. The hotel has 167 guest units, including a Smart Presidential Suite, 31 Smart Executive Suites, 69 Smart Rooms and 66 Deluxe Rooms. The Sheraton City Tower was the first 5-star hotel in Ramat Gan. In popular culture An Israeli soap opera called City Tower is supposedly set in the building. The show was shown on local TV. See also List of tallest buildings in Israel List of tallest buildings in Ramat Gan References External links Leonardo City Tower at Leonardo Hotels Leonardo City Tower official site Leonardo City Tower at Emporis
Hotel Leonardo City Tower

Leonardo City Tower Hotel (en hebreo: מלון לאונרדו סיטי טאואר) es un rascacielos ubicado en la ciudad de Ramat Gan, en el distrito de Tel Aviv, Israel, es un hotel, pero también contiene apartamentos residenciales. Fue el edificio más alto de Ramat Gan desde su construcción en 2000, hasta 2001, cuando fue superado por la Torre Moshe Aviv. Historia El Hotel Leonardo City Tower se construyó a partir de un diseño que ganó el primer lugar en un concurso. El ritmo de construcción de la torre fue increíblemente rápido, con un piso construido cada cinco días. El edificio se completó en 2000 y funcionó como Sheraton hasta 2009, cuando se unió a la cadena hotelera Leonardo. El edificio también contiene 200 apartamentos que cuentan con las ventajas del servicio hotelero. Apartamentos Los 200 apartamentos de la torre pueden acceder al servicio del hotel desde abajo, además de tener su propia entrada al edificio a través de un mini-centro comercial. La fachada está revestida de granito y mármol. Hotel El hotel Leonardo City Tower funciona en catorce de los cuarenta y dos pisos de la torre. Por instrucciones de Sheraton, en el edificio no hay piso trece, por lo que el hotel funciona desde el piso cuatro al dieciocho. El hotel cuenta con 167 unidades para huéspedes, incluidas una suite presidencial, 31 suites ejecutivas, 69 habitaciones inteligentes y 66 habitaciones de lujo. El Sheraton City Tower fue el primer hotel de 5 estrellas de Ramat Gan. Referencias Enlaces externos Leonard City Tower en Hoteles Leonardo Sitio oficial de Leonardo City Tower
Leonardo City Tower Hotel

La Leonardo City Tower Hotel est un gratte-ciel résidentiel construit à Ramat Gan dans la banlieue de Tel Aviv en Israël en 2000 dans le quartier du travail et du commerce des diamants. Avec une hauteur de 170 mètres, elle faisait partie en 2023 des 5 plus haut gratte-ciel de Ramat Gan . Histoire Le bâtiment a été construit au rythme d'un étage tous les 5 jours. L'architecte fut l'agence israélienne Barely Levitzky Kassif Architects. Description L'immeuble abrite 200 appartements de luxe à partir du 19e étage, qui bénéficient des services de l'hôtel notamment d'une piscine. Il y a 167 chambres d'hôtel du 4e au 18e étage. L'hôtel 5 étoiles était auparavant géré par la société Sheraton, l'immeuble étant auparavant appelé Sheraton City Tower. Par superstition et sous les instructions de la chaîne Sheraton, il n'y a pas de chambres ou d'étage numéro 13. La pyramide au sommet de l'immeuble abrite des équipements techniques La façade est couverte de granite et de marbre. Il y a un centre de convention de 5 000 m2 de surface. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des plus hauts immeubles de l'agglomération de Tel Aviv Liens externes Ressource relative à l'architecture : The Skyscraper Center Portail du bâtiment et des travaux publics Portail des gratte-ciel Portail d’Israël
Reichman University

Die Reichman University (hebräisch אוניברסיטת רייכמן) ist eine private, gemeinnützige und nicht konfessionelle Forschungsuniversität mit Sitz in Herzliya im Bezirk Tel Aviv. Sie gilt als Israels einzige Privatuniversität und wurde 1994 als IDC Herzliya gegründet. 2021 erfolgte die Umbenennung in Reichman University. Geschichte Die Reichman Universität wurde am 11. Mai 1994 von dem israelischen Rechtsprofessor Uriel Reichman mit der Unterstützung des Stadtrats von Herzliya nach dem Vorbild der amerikanischen Ivy-League-Universitäten gegründet und hieß zunächst Interdisziplinäres Center Herzliya (IDC Herzliya, hebräisch הַמֶּרְכָּז הַבַּיְנְתְּחוּמִי הֶרְצְלִיָּה HaMerkas haBaintchūmī Herzlijjah). Im Jahr 2009 eröffnete Alpha Epsilon Pi die erste College-Verbindung in Israel am IDC. Im Jahr 2021 erhielt die Hochschule mit der Umbenennung die Genehmigung, sich als Universität zu bezeichnen. 2021 waren etwa 8400 Studierende für Grund- und Aufbaustudiengänge eingeschrieben, darunter 2000 internationale Studierende aus 86 Ländern der Welt. Der Campus befindet sich im Zentrum Herzliyas, etwa 15 Kilometer nördlich von Tel-Aviv, auf dem Gelände eines ehemaligen israelischen Luftwaffenstützpunktes. NoCamels Website Die Hochschule unterhielt, durch die Sammy Ofer School of Communications gesponsert, die Website NoCamels. Bekannte Absolventen Shalev Hulio (geb. um 1980), Unternehmer Gal Gadot (geb. 1985), Schauspielerin und Model Sagi Muki (geb. 1992), Judoka, Olympia- und Weltmeister Yaʾir Netanyahu (geb. 1991), Podcaster und zweiter Sohn von Benjamin Netanyahu Matan Roditi (geb. 1998), Olympischer Marathonschwimmer Weblinks Einzelnachweise
Università Reichman

L'Università Reichman (in ebraico אוניברסיטת רייכמן‎?, in inglese Reichman University) è un ateneo privato con sede a Herzliya, in Israele. Fondata da Uriel Reichman nel 1994 come Centro Interdisciplinare di Herzliya (in ebraico המרכז הבינתחומי הרצליה‎?) ha ottenuto l'accreditamento come college nel 1998, per poi divenire nel 2021 la prima università privata accreditata in Israele. L'ateneo, che accoglie al 2026 circa 7.800 studenti (per il 25% stranieri), si classifica nella fascia di posizioni fra l'801esima e la millesima della graduatoria di Times Higher Education. Storia Nel 1994, nel quadro del progressivo cambiamento del modello di istruzione terziaria in Israele, l'ex preside della facoltà di giurisprudenza dell'Università di Tel Aviv Uriel Reichman promosse la nascita del Centro interdisciplinare di Herzliya (IDC), quale prima esperienza di college privato no-profit e non finanziato da sussidi pubblici. Il campus è stato realizzato in un'area in precedenza adibita a base militare, da tempo in disuso, occupata dapprima dalle forze britanniche mandatarie e poi, per un breve periodo, dall'IDF durante la guerra d'indipendenza. Nel 1998 viene accreditato il primo programma di studi (bachelor in giurisprudenza) e gli anni successivi vedranno la nascita di nuove scuole e corsi di studio (a partire dal 2001 anche di master). Nel 2018 l'istituto viene autorizzato al rilascio di titoli dottorali. Il definitivo riconoscimento come università arriva nel 2021 dal Consiglio per l'istruzione superiore israeliano cui compete l'accreditamento degli atenei. Fra gli allievi più noti dell'ateneo si annovera l'attrice Gal Gadot. Struttura e modello didattico Fin dalla sua fondazione l'ateneo si è ispirato al modello statunitense della Ivy League e ad un approccio fortemente interdisciplinare, con un orientamento dichiaratamente sionista, laico e attento all'identità ebraica ed ai legami con il mondo della diaspora, anche in risposta alle campagne di boicottaggio contro Israele. L'università è articolata in 12 fra scuole e facoltà: scuola internazionale Raphael Recanati scuola legale Harry Radzyner scuola d'impresa Arison scuola di scienze informatiche Efi Arazi scuola di studi su governo, diplomazia e strategia Lauder scuola di comunicazione Sammy Ofer scuola di psicologia Baruch Ivcher scuola di economia Tiomkin scuola di sostenibilità scuola d'impresa Adelson scuola medica Dina Recanati scuola tecnica in collaborazione con Google (Graitechschool) Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università Reichman Collegamenti esterni Sito ufficiale, su runi.ac.il. Università Reichman (canale), su YouTube. (EN) Reichman University, su jewishvirtuallibrary.org, Jewish Virtual Library. URL consultato il 2 maggio 2026.
Университет имени Райхмана

Университе́т и́мени Ра́йхмана (ивр. אוניברסיטת רייכמן‎) — частное высшее учебное заведение в Израиле, созданное и возглавляемое профессором Уриэлем Райхманом. Расположен в городе Герцлии. Университет был создан в качестве частного колледжа под названием Междисциплинарный центр в Герцлии. В августе 2021 года Совет по высшему образованию Израиля присвоил центру статус университета, и Междисциплинарный центр в Герцлии был переименован в Университет имени Райхмана. В центре учится около 7 тыс. студентов. На базе университета проводится ежегодная Международная Герцлийская конференция, посвящённая теме «Баланс сил и национальная безопасность Израиля». На конференции традиционно выступают ведущие израильские и зарубежные политики. В 2024 году университет планирует открыть первый в Израиле частный медицинский факультет. Соответствующая заявка подана в 2023 году в Совет по высшему образованию. Предполагается, что факультет будет сотрудничать с больницами Шиба и Бейлинсон и выпускать 80 врачей в год. Структурные подразделения Академические Юридическая школа им. Радзинера Школа бизнес-администрации им. Арисона Компьютерная школа им. Эфи Арази Школа управления, дипломатии и стратегии им. Лаудера Школа коммуникаций и журналистики им. Сами Офера (руководитель — доктор Ноам Лемельштрих-Латар) Школа психологии Школа экономики Школа окружающей среды Международная школа им. Рафаэля Риканати Научно-исследовательские институты Институт международной политики по борьбе с терроризмом Институт политики и стратегии Центр изучения международных проблем (Gloria Centre) Кейсарийский центр изучения финансовых рынков и управления рисками им. Эдмона Ротшильда Центр предпринимательства Центр им. Аспар по изучению и исследованию дипломатии в новых СМИ Центр исследования психологии в Интернете Проект исследования политической психологии См. также Высшее образование в Израиле Список высших учебных заведений Израиля Персоналии:Университет имени Райхмана Примечания Ссылки IDC Herzliya Сайт университета (англ.) Юбилей Международной школы Междисциплинарного центра Герцлии