NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Monaster Trójcy Świętej i Świętych Praojców w Hebronie

Monaster Trójcy Świętej i Świętych Praojców – klasztor prawosławny w Hebronie, utworzony przez rosyjską misję prawosławną w Jerozolimie. Historia W 1866 zwierzchnik rosyjskiej misji prawosławnej w Jerozolimie archimandryta Antonin (Kapustin) wystąpił z inicjatywą zakupu terenu, na którym stał tzw. dąb z Mamre – drzewo, pod którym według legendy zamieszkiwał w namiocie biblijny Abraham. 22 maja 1871 po raz pierwszy odprawiono Świętą Liturgię pod dębem. W 1874 wzniesiono obok dom pielgrzyma, jednak ze względu na fakt, że miasto Hebron zamieszkiwali głównie muzułmanie, nie zaczęto od razu budowy cerkwi, mimo zachęt ze strony patriarchów jerozolimskiego Nikodema i konstantynopolitańskiego Joachima III. Prace budowlane podjął dopiero w 1904 archimandryta Leonid (Siencow), stojący na czele misji rosyjskiej. Gotowa cerkiew została poświęcona po 21 latach budowy, 31 maja 1925, kiedy po rewolucji październikowej misja w Jerozolimie nie mogła już liczyć na wsparcie polityczne i finansowe ze strony rosyjskiego rządu. Konsekracji obiektu dokonał patriarcha jerozolimski Damian. Monaster w Hebronie przeszedł w latach 20. XX wieku pod jurysdykcję Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego poza granicami Rosji. Patriarsze Moskwy ponownie podlega od 5 czerwca 1997. Miejsce to pozostaje popularnym ośrodkiem pielgrzymkowym. Jego tradycją jest odprawiania Świętej Liturgii pod Dębem Abrahama w trzecim dniu po uroczystościach Trójcy Świętej. Liturgia ta jest odprawiana w tym miejscu również obecnie, mimo że dąb z czasem obumarł. Architektura Cerkiew monasterska wzniesiona jest na planie prostokąta. Jej najwyższym punktem jest dzwonnica zwieńczona kopułą z latarnią. Również nad prezbiterium wznosi się szersza kopuła na ośmiobocznym bębnie. W architekturze monasteru i świątyni wyraźne są cechy nawiązujące do wyglądu zamków średniowiecznych. W cerkwi znajdują się trzy ołtarze – Świętych Praojców, Trójcy Świętej i św. Mikołaja. Bibliografia P. Paszkiewicz, W służbie Imperium Rosyjskiego 1721–1917. Funkcje i treści ideowe rosyjskiej architektury sakralnej na zachodnich rubieżach Cesarstwa i poza jego granicami, Warszawa 1999, Warszawa, Instytut Sztuki PAN, ISBN 83-85938-13-3 Подворье Русской Духовной Миссии в честь Святых Праотцев в Хевроне
Подвір'я на честь Святих Праотців

Подвір'я на честь Святих Праотців, або Монастир Святої Трійці, — православний чоловічий монастир, подвір'я Російської духовної місії в Єрусалимі Московського патріархату в Хевроні, в 3 км на північний захід від печери Махпела в Ерец Ісраель, на Західному березі річки Йордан (Палестинська автономія) Ізраїль. На території монастиря знаходиться Мамрійський дуб, під яким, за переказами, Авраам приймав трьох ангелів, які прийшли до нього. Раніше на цьому місці знаходився храм візантійської епохи, побудований імператрицею Оленою. Історія У 1868 році начальник Російської духовної місії в Єрусалимі архімандрит Антонін (Капустін) придбав ділянку землі, на якій зростав виявлений їм Мамрійський дуб. 22 травня 1871 року у дуба була вперше відслужена Божественна літургія. Недалеко від древньої святині у 1874 році стараннями отця Антоніна був побудований кам'яний двоповерховий будинок для паломників. Місце стало залучати російських паломників, і поступово площа володінь Російської духовної місії розширювалася. Через складну ситуацію в місті, де проживали переважно мусульмани, питання про будівництво храму було підняте лише у 1904 році начальником Російської духовної місії архімандритом Леонідом (Сенцовим). З 1906 по 1914 рік місія намагалася отримати турецький фірман на будівництво та освячення храму. У 1914 році тут збудовано храм Святих праотців — останній російський храм Святої Землі, зведений до перевороту 1917 року. На початку 1920-х років, після того, як зв'язок з Російською Церквою на батьківщині перервався, ділянка з усіма будівлями (разом з Російською духовною місією) перейшла у відання Російської церкви закордоном. 31 травня 1925 року патріархом Єрусалимським Даміаном монастирський храм освячено на честь святих Праотців, південний приділ в ім'я Пресвятої Трійці і північний боковий приділ в ім'я святителя Миколая. Недалеко від храму збудували двоповерховий будинок для паломників. 5 червня 1997 року через політичну доцільність монастир за сприяння Ясіра Арафата був переданий Московському патріархату. Поблизу з монастирем збудовано готель для прочан. Це місце залишається популярним центром паломництва. Його традиція — святкування Свяої Літургії у Дуба Авраама на третій день після Свята Святої Трійці. Ця літургія святкується в цьому місці і сьогодні, хоча з часом дуб помер. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Подвір'я на честь Святих Праотців Собор Святих праотців і Мамрійський дуб на сайті patriarchia.ru Подвір'я на честь Святих Праотців в Хевроні. Офіційний сайт Російської Духовної Місії в Єрусалимі Троїцький монастир і храм св. Праотців в Хевроні — Опис у Живому Журналі Святкування дня Пресвятої Трійці на Святій Землі. Павло Вікторович Платонов // Публікація на офіційному порталі Єрусалимського відділення ІППТ Додаткова література P. Paszkiewicz, W służbie Imperium Rosyjskiego 1721—1917. Funkcje i treści ideowe rosyjskiej architektury sakralnej na zachodnich rubieżach Cesarstwa i poza jego granicami, Warszawa 1999, Warszawa, Instytut Sztuki PAN, ISBN 83-85938-13-3(пол.) Див. також Праотець Хронологія Хеврона Мамрійський дуб Історія Палестини Олена Константинопольська
Pardes Hanna-Karkur

Pardes Hanna-Karkur (en hebreu, פרדס חנה-כרכור) és un consell local del districte de Haifa d'Israel. Karkur fou fundada el 1913 quan London Estate, una empresa jueva, en va adquirir els terrenys. L'àrea no va estar permanentment poblada fins al 1926. Un any més tard, Karkur tenia 300 habitants. Pardes Hanna fou fundada el 1929 per l'Associació per a la Colonització Jueva de Palestina, que batejà la població en honor de Hannah Mayer Rothschild, filla de Nathan Mayer Rothschild; Pardes Hanna vol dir, de fet, l'hort de na Hannah. Durant la dècada del 1950, les viles de Tel Xalom i de Neve Efraïm van ser absorbides per Pardes Hanna. Posteriorment, el 1969, Pardes Hanna i Karkur van ser fusionades en un únic municipi. Actualment, és el consell local més poblat d'Israel.
Pardes Chana-Karkur

Pardes Channah-Karkur (hebräisch פַּרְדֵּס חַנָּה-כַּרְכּוּר Pardes Channah-Karkūr, arabisch برديس حنه كركور, DMG Bardīs Ḥanna Karkūr) ist eine 1969 gegründete Stadt in der Scharonebene in Israel, die aus dem Zusammenschluss Pardes Channahs und Karkurs hervorging. 2008 lag die Einwohnerzahl bei etwa 30.400, und im Jahr 2018 hatte der Ort 43.000 Einwohner. Geschichte Als der Palestine Exploration Fund 1878 seine ersten Karten erstellte, befand sich an dieser Stelle bereits ein arabisches Dorf. Im Jahr 1913 kaufte die Gesellschaft Hachscharat HaJischuv 15 Quadratkilometer Land von Arabern in Dschenin und Haifa. Zwei Jahre später wurde das Land an einen privaten Investor verkauft. Dieser ging allerdings in Konkurs und verkaufte sein Land an den Jüdischen Nationalfonds. Die Londoner Achuza-Gesellschaft hoffte, englische Juden auf dem Land anzusiedeln, was aber nur teilweise gelang. Schließlich taten sich der Jüdische Nationalfonds und die Londoner Achuza-Gesellschaft zusammen und gründeten Karkur. Pardes Channah (wörtlich „Obstgarten Channahs/Hannahs“, auch „Pardes Channah“) wurde 1929 von der Palestine Jewish Colonisation Association (PICA) gegründet und nach Hannah Rothschild, der Tochter von Baron Mayer de Rothschild, benannt. Nach der Unabhängigkeit Israels wurde der Ort Neveh Efraim von jüdischen Einwanderern aus dem Jemen und aus Neveh ʿOved gegründet, außerdem ließen sich dort viele Juden aus Mumbai, Indien, nieder, darunter auch Juden aus Bahrain, die über Mumbai nach Israel geflohen waren. In den 1950er Jahren wurden die Dörfer Tel Schalom und Neveh Efraim mit Pardes Channah zusammengelegt. Pardes Channah und Karkur wurden 1969 zusammengelegt und bildeten die neue Stadt Pardes Channah-Karkur. Demografie Ende 2019 lebten 43.011 Einwohner in der Stadt. Davon waren lediglich 48 Araber, und über 96 Prozent waren Juden. Knapp 29 Prozent der Bevölkerung waren Kinder unter 15 Jahren. Persönlichkeiten Doron Gazit (* 1955), Künstler und Umweltaktivist Gal Fridman (* 1975), Windsurfer und Olympiasieger Gily Itskovitch (* 1994), Schauspielerin Tomer Tzarfati (* 2003), Fußballtorhüter Weblinks Einzelnachweise
Pardes Hanna-Karkur

Pardes Hanna-Karkur (Hebreo: פרדס חנה-כרכור) es un Concejo local en el Distrito de Haifa en Israel. Según la Oficina Central de Estadísticas de Israel (CBS), a finales de 2004 la ciudad tenía una población de 23,000 habitantes y su área es de 23 km². Karkur fue fundado en 1913 cuando las tierras fueron compradas por el Estado de Londres, una compañía judía. El área fue poblada permanentemente en 1926. En 1927, la población de Karkur era de 300 habitantes. Pardes Hanna fue fundada en 1929 por la PJCA y renombrada posteriormente Hannah Mayer Rothschild, hija de Nathan Mayer Rothschild. En los años 50, las aldeas Tel Shalom y Neve Efraim fueron unificadas con Pardes Hanna. Las ciudades fueron unificadas en 1969. Pardes Hanna-Karkur tiene la población más grande de cualquier Concejo Local en Israel. Enlaces externos Website oficial
Pardes Hanna-Karkur

Pardes Hanna-Karkur (פַּרְדֵּס חַנָּה-כַּרְכּוּר) est une municipalité israélienne du district de Haïfa. Géographie Histoire À la suite de la guerre israélo-arabe de 1948 un camp de transit y a été établi (en hébreu ma'abara). En 1950, les villages de Tel Shalom et de Neve Efraim se rejoignent pour créer Pardes Hanna. Pardes Hanna et Karkur se regroupent en 1969. Une école d'agriculture est créée en 1929 et plus tard un Yechiva, avec d'anciens élèves comme Yitzhak Peretz, Benny Elon, Ya'akov Ne'eman, Haim Zisowitz, Yair Sheleg, Adam Baruch et Eitan Cabel. Industrie Notes et références Liens externes Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail d’Israël
Pardes Hanna-Karkur

Pardes Hanna-Karkur (in ebraico פַּרְדֵּס חַנָּה-כַּרְכּוּר‎?, in arabo برديس حنه كركور‎?) è una città nel distretto di Haifa di Israele. Nel 2017 aveva una popolazione di 41 142 abitanti. Il nome della città deriva dalla fusione di due località - Pardes Hanna e Karkur. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pardes Hanna-Karkur
Pardes Channa-Karkur

Pardes Channa-Karkur (hebr. פרדס חנה-כרכור) – samorząd lokalny położony w dystrykcie Hajfa, w Izraelu. Historia Osada Karkur została założona w 1913 przez żydowskich imigrantów. W 1929 dzięki środkom barona Rothschilda w pobliżu założono nową osadę Pardes-Channa. Współczesne miasto powstało w 1969 w wyniku połączenia osad Karkur i Pardes Channa. Demografia Zgodnie z danymi Izraelskiego Centrum Danych Statystycznych w 2006 roku w osadzie żyło 29,8 tys. mieszkańców, wszyscy Żydzi. Populacja osady pod względem wieku (dane z 2006): Źródło danych: Central Bureau of Statistics. Komunikacja Przy strefie przemysłowej położonej w północno-zachodniej części miasta jest stacja kolejowa Kesarja-Pardes Channa. Pociągi z Pardes Channa-Karkur jadą do Binjamina-Giwat Ada, Tel Awiwu, Lod, Rechowot i Aszkelonu. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Pardes Channa-Karkur Google Maps Mapa Pardes Channa-Karkur
Пардес-Хана-Каркур

Парде́с-Ха́на-Карку́р (ивр. פרדס חנה-כרכור‎) — населённый пункт в Израиле, находящийся на юге Хайфского округа, примыкает к долине Шарон, расположен недалеко от Хадеры. Занимает площадь 22 596 дунамов (~ 22,6 км ²). В 1969 году произошло объединение нескольких населённых пунктов, в результате чего была создана Пардес-Хана-Каркур. История В римский период на месте нынешнего населенного пункта жили люди, от жилищ которых остались развалины, возможно римская усыпальница. В 1913 году организацией Ха-Шомер были куплены земли, на которых и был основан мошав Каркур. В 1922 году, после обнаружения на местности источников воды, мошав Каркур превратился в поселение, и поглотил соседние поселения Неве-Эфраим и Тель-Шалом. В 1929 году по соседству с Каркуром был основан мошав Пардес-Хана, названный в честь Анны из семейства Ротшильд. Была увековечена память Анны Коэн (1783—1850), жены основателя английской ветви династии Натана Майера Ротшильда. Либо (по данным семейного расследования Ротшильдов) память Анны Примроуз (1851—1890), графини Розбери, также из клана Ротшильдов. Дословно название переводится с иврита, как «Цитрусовая плантация Анны». В Пардес-Хану вошли, в качестве пригородов, Неве-Ашер (названный в честь сионистского деятеля Зелига Ашера Бродецкого), а также пригород Тель-Цви (названный в честь Цви Генри Франка, председателя Еврейского колонизационного общества). Во времена британского мандата в окрестностях Пардес-Ханы находились британские военные лагеря, после образования государства Израиль в 1948 году превращенные в лагеря для репатриантов маабаро́т. В 1969 году Каркур и Пардес-Хана были объединены. В честь этого события городу был подарен памятник «Интеграция» (אנדרטת יד לשילוב). Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 43 011 человек. Родились в Пардес-Хана-Каркуре Галь Фридман — первый олимпийский чемпион в истории Израиля. Йедедия Виталь — израильский актёр, снимался в сериале «SPLIT. Тайна крови» Моти Гилади — израильский актёр, певец, юморист Эден Хасон — певец стиля мизрахи, «Певец года» в Ежегодном рейтинге израильских песен на иврите (2022 год). Спорт В городе базируется местный клуб шестой лиги Израиля Пардес-Хана-Каркур Примечания Ссылки Пардес-Ханна–Каркур — статья из Электронной еврейской энциклопедии Сайт местного совета (ивр.)
Пардес Хана Каркур

Пардес Хана Каркур (хебр. פַּרְדֵּס חַנָּה-כַּרְכּוּר, арап. برديس حنا-كركور) је град у округу Хаифа на северозападу Израела. Године 2021. имао је 44.210 становника. Галерија Референце Спољашње везе
Пардес-Хана-Каркур

Парде́с-Ха́на-Карку́р (івр. פַּרְדֵּס חַנָּה-כַּרְכּוּר) — населений пункт в Ізраїлі. Населення становить 32 433 осіб (на кінець 2009 року) і займає площу 22 596 дунамів (~ 22,6 км ²). У 1969 році відбулося об'єднання кількох населених пунктів, у результаті чого була створена Пардес-Хана-Каркур. Примітки
Tkuma, Israel

Tkuma (Hebrew: תקומה‎, lit. 'Resurrection') is a religious moshav in southern Israel. Located north-west of the city of Netivot, it falls under the jurisdiction of Sdot Negev Regional Council. In 2024 it had a population of 906. History Tkuma was established as a kibbutz on the night of 5 and 6 October 1946 as one of the 11 points in the Negev at a location around a mile from the present site. The first residents were Jewish immigrants from Eastern Europe, who survived the Holocaust, and the village's name reflects the resurrection of Israel. In 1949 the village moved to its present location near the site of the depopulated Arab village of al-Muharraqa. Scholar Benny Morris documents that Tkuma is near the al-Muharraqa site, but writer Walid Khalidi says that Tkuma, although only 2 km west of the al-Muharraqa site, is on land which once belonged to the city of Gaza. In the 1950s the moshav was joined by more immigrants from Eastern Europe and Tunisia. Located five kilometers from the Gaza Strip, the moshav suffered damage from rockets launched by Hamas militants during 2000s and 2010s. The moshav is serviced by the Color Red alert system. The Car Wall was erected just west of Tkuma, a pile of burnt cars as a memorial for the Re'im music festival massacre on 7 October 2023. Economy Since the 1990s fish farming has been an important economic branch. The sale of fresh fish to banquet halls and restaurants in the northern Negev has provided income for several families. Archaeology In 1964, at Yizre'am, approximately one kilometre southwest of Tkuma, a clay stamp bearing a Greek inscription was discovered, identifying it as belonging to "Silvanus". References External links Tkuma Negev Information Centre
Ткума

Ткума (ивр. תקומה‎) — мошав в Южном округе Израиля, в северо-западном Негеве. Основан в ходе операции «11 точек» по еврейской колонизации Негева. Операция была осуществлена на исходе Йом-Кипура (5—6 октября) 1946 г. Мошав расположен на трассе 25. История Первые жители мошава — выходцы из Восточной Европы, которые пережили Холокост. В настоящее время население мошава составляет около 700 человек за счёт пополнения из Восточной Европы и Туниса. Мошав, который находится в 5 километрах от сектора Газа, подвергся обстрелам ракет со стороны ХАМАС. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 722 человека. Примечания Ссылки Tkuma Negev Information Centre
Ткума

Ткума (івр. תקומה) — мошав у Південному окрузі Ізраїлю, у північно-західному Негеві. Заснований в ході операції «11 точок» з єврейської колонізації Негева. Операція була здійснена на кінець Йом-Кіпура (5-6 жовтня) 1946 року. Мошав розташований на трасі 25. Історія Перші мешканці мошава — вихідці зі східної Європи, які пережили Голокост. В даний час населення мошава становить близько 500 осіб за рахунок поповнення зі Східної Європи і Тунісу. Мошав, який знаходиться за 5 кілометрів від сектора Газа, піддався обстрілом ракет з боку ХАМАС. Населення За даними Центрального статистичного бюро Ізраїлю, населення кібуца станом на 2016 рік становило 649 жителів. Примітки Посилання Tkuma Negev Information Centre
Balfouria

Balfouria (Hebrew: בַּלפוּרְיָה) is a moshav in northern Israel, south of Nazareth. Located near Afula, it falls under the jurisdiction of Jezreel Valley Regional Council. As of 2024 it had a population of 643. History The initial core of settlers assembled in 1919 and began training for the establishment of an agricultural settlement. A tract of land was purchased with the funds of the American Zion Commonwealth, and Keren Hayesod acquired equipment. The moshav was founded in 1922, the third to be established in Palestine, and was named after The 1st Earl of Balfour, writer of the Balfour Declaration (who consented to lending his name to the settlement), which embraced Zionist plans for a Jewish "national home". According to a census conducted in 1922 by the British Mandate authorities, Balfouria had a population of 18 Jews. According to a Jewish National Fund publication of 1949, Balfouria was the first village to be founded in Palestine after the Balfour Declaration. The founders were joined by former kibbutz residents, a number of people from the Co-operative in Merhavia, as well as many settlers from Petah Tikva. The houses and dairy barns built with the funds of the Commonwealth were of concrete and had shingled roofs, thus earning the settlers of Balfouria the sobriquet "the millionaires". Lord Balfour visited the moshav in 1925 and gave the settlers his blessings. In 1939, the lands of the moshav were transferred to the Jewish National Fund and leasing agreements were signed with Keren Hayesod. In 1934, the settlers completed the digging of a new well which increased agricultural activity in the area. In 1959, the connection with the Mekorot water company was sealed. Balfouria nature reserve North-east of the moshav are an ancient tell and springs - remnants of the Valley's swamps - that were declared a 45-dunam nature reserve, in 1979. Atop of the tell, a monument was erected in honor of the moshav's founders and those who fell in Israel's wars. Sports The local football club, Hapoel Balfouria, spent two seasons in the top division in the mid-1950s. However, they later folded. References
Balfouria

Balfouria (in ebraico בלפוריה‎?) è un moshav israeliano, situato nella valle di Jezreel, nel Distretto Settentrionale, tra Nazaret ed Afula. È ricompreso nella giurisdizione del Consiglio regionale della valle di Jezreel. Fondato nel 1922 da membri dell'American Zion Commonwealth, è intitolato ad Arthur James Balfour, autore dell'omonima Dichiarazione del 1917, con la quale il governo britannico si mostrò favorevole alla creazione di un "focolare ebraico" in Palestina, una volta che questa sarebbe stata liberata dal dominio ottomano. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Balfouria
Balfouriyya

Balfouriyya (hebreiska: בלפוריה) är en ort i Israel. Den ligger i distriktet Norra distriktet, i den norra delen av landet. Balfouriyya ligger 98 meter över havet och antalet invånare är 312. Terrängen runt Balfouriyya är kuperad åt nordost, men åt sydväst är den platt.Runt Balfouriyya är det ganska tätbefolkat, med 80 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är ‘Afula, 2,5 km söder om Balfouriyya. Trakten runt Balfouriyya består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Azrieli Sarona Tower

Azrieli Sarona Tower (hebrejsky מגדל עזריאלי שרונה‎) je mrakodrap ve čtvrti ha-Kirja v Tel Avivu. Je vysoký 238,5 metrů a nachází se v něm 64 podlaží. Je to nejvyšší budova v Izraeli, přičemž druhou nejvyšší budovou je věž Mošeho Aviva v Ramat Gan. Historie výstavby V květnu 2011 získala firma Azrieli Group ve výběrovém řízení od Izraelské pozemkové správy pozemek v hodnotě 522 milionů nových izraelských šekelů. Na pozemku o rozloze 9,4 dunamů (9400 metrů čtverečních) byl naplánován projekt kancelářské budovy o výšce 180 metrů. Podlahová plocha kanceláří měla být 82 710 m2 a komerčních prostorů 6 700 m2. V roce 2012 se Azrieli Group obrátila na Regionální výbor pro plánování a výstavbu Telavivského distriktu za účelem zvětšení podlahové plochy určené pro komerční prostory. Výbor s žádostí souhlasil za podmínky, že bude vybudováno osmé patro garáží. Vzhledem k vysoké očekávané ceně (70 milionů nových izraelských šekelů) a prodloužení doby výstavby bylo dosaženo kompromisu a místo osmého patra garáží bude 500 parkovacích míst určeno pro obecné užívání a obyvatelé Tel Avivu nebudou platit vyšší cenu, než jaká se vybírá na parkovištích, která jsou ve vlastnictví města. Sedmipodlažní podzemní garáže mají celkem 1 600 parkovacích míst a v prvních třech podlažích se nachází komerční prostory. Ve 33. až 37. patře se má nacházet hotel. V roce 2013 povolil výše zmíněný výbor výstavbu budovy o výšce 255 metrů nad mořem (tj. 238,5 metrů nad úrovní terénu). Základní kámen položil 12. března 2012 David Azri'eli. V červnu 2016 již bylo pronajato 60 % prostorů mrakodrapu. Hotel V roce 2015 podepsala Azrieli Group smlouvu se společností Africa Israel Investments o pronájmu 33. až 37. patra na dobu 20 let za účelem zřízení hotelu. V hotelu se má nacházet 160 pokojů a má být oddělen od kancelářských pater. Má mít samostatný výtah a samostatnou vstupní halu s restaurací. Společnost Africa Israel Investments zaplatila za smlouvu 250 milionů nových izraelských šekelů, přičemž dalších 50 milionů investovala do výstavby hotelu. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Azrieli Sarona Tower na anglické Wikipedii. Související články Azrieli Center Azrieli Group Turning Torso Externí odkazy Azrieli Sharona na Emporis (anglicky) Azrieli Sarona Tower Archivováno 28. 4. 2019 na Wayback Machine. na YouTube האייקון החדש של ת''א מבפנים: עזריאלי-שרונה, הענק המתפתל na Xnetu (hebrejsky) כך נהפך מגדל עזריאלי שרונה ללוקיישן החם של היי-טק na Kalkalist (hebrejsky) האם לה קורבוזיה היה מאשר את מגדל עזריאלי שרונה? na Ha'arec (hebrejsky) Obrázky, zvuky či videa k tématu Azrieli Sarona Tower na Wikimedia Commons
Azrieli Sarona Tower

Azrieli Sarona Tower (מגדל עזריאלי שרונה) ist mit 61 Stockwerken und 238,5 Metern Gesamthöhe das höchste Hochhaus in Israel. Es steht im Viertel Sarona der Wirtschaftsmetropole Tel Aviv-Jaffa. Baubeginn war im Jahre 2013 und eröffnet wurde das Gebäude im Jahre 2017. Er enthält eine siebenstöckige Tiefgarage mit 1600 Parkplätzen, ein dreistöckiges Einkaufszentrum, Büroräume und ein Hotel. Es gehört zu 100 % der Azrieli Group. Es werden auf über 50 Etagen Büroflächen zu je 2400 m² angeboten, was insgesamt eine Büroflächenangebot von 120.000 m² ergibt. Architektbüro war Moshe Tzur Architects and Town Planners. Weblinks Einzelnachweise