NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Place du Mur occidental

La place du Mur occidental (hébreu : רחבת הכותל המערבי) ou place du mur des Lamentations selon l'appellation usuelle du Mur en français, est une esplanade du quartier juif de la vieille ville de Jérusalem, établie face au Mur des Lamentations, après la conquête par l'armée de l'État juif du secteur Est de Jérusalem, dès le 7 juin 1967, secteur qui avait été auparavant conquis et géré par le royaume de Jordanie à compter du 14 mai 1948, date de la création de l'Etat d'Israël. Cette place a été créée à la suite de la démolition du quartier maghrébin, qui a commencé le 11 juin 1967 et qui s'est terminée deux jours plus tard. Le 14 juin 1967, environ 250 000 Israéliens sont pour la première fois sur place, afin de fêter Shavouot. Par décision du conseil des ministres de l'État d'Israël du 26 juin 1967, cette place comme tout l'ancien secteur Est de Jérusalem a été incluse dans le nouveau territoire municipal de Jérusalem. Le nouveau territoire de la municipalité compte dès lors 71 km2 alors qu'auparavant, Jérusalem-Ouest comptait environ 38 km2 et Jérusalem-Est environ 6 km2. Quant à la loi du 30 juillet 1980, elle fait de Jérusalem capitale une et indivisible de l'État hébreu. Le mur des Lamentations borde sur son côté est l'ancien quartier des Magrébins. Côté nord de la place sont situés le tunnel du mur des Lamentations et le musée de la chaîne des Générations. Au sud de la place se situent le parc archéologique de Jérusalem et la porte des Maghrébins (aussi appelée Porte des Immondices, Dung Gate en anglais). À l'ouest de la place se situe le quartier juif. Notes et références Portail de Jérusalem Portail du judaïsme Portail de l’Israël antique et des Juifs dans l’Antiquité Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Praça do Muro das Lamentações

Praça do Muro das Lamentações (em inglês: Western Wall Plaza em hebraico: רחבת הכותל המערבי) é uma praça no bairro Judeu da Cidade Velha de Jerusalém, ao lado do Muro das Lamentações, que fica localizado no lado oriental da praça. A praça foi criada em 1967 após a unificação da cidade. No lado norte da praça estão localizados: o Túnel do Muro das Lamentações e o Centro da Cadeia das Gerações. No lado sul da praça estão localizados: o Jerusalém Parque Arqueológico e o Dung Portão. No lado ocidental da praça está localizado o Bairro Judeu. Galeria Referências Ligações externas
Площадь Западной стены

Площадь Западной стены — восточная часть городской площади в Еврейском квартале Старого города Иерусалима рядом с Западной стеной. Площадь была создана в 1967 году после объединения города. В северной части площади расположены: Тоннель Западной Стены и Центр цепи поколений. В южной части площади расположены: Иерусалимский археологический парк и Мусорные ворота. В западной части площади расположен Еврейский квартал. Достопримечательности площади: Западная стена Тоннель Западной Стены Центр цепи поколений Иерусалимский археологический парк Мусорные ворота Галерея Ссылки
Västra murens torg

Västra murens torg (engelska: Western Wall Plaza, hebreiska: רחבת הכותל המערבי) är ett torg i judiska kvarteret i Gamla stan, Jerusalem, bredvid Västra muren som ligger på den östra sidan av torget. Bildgalleri Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Västra murens torg.
Площа Стіни плачу

Площа Стіни плачу (англ. Western Wall Plaza івр. רחבת הכותל המערבי) — міський майдан у Старому місті Єрусалима поруч із Стіною плачу, яка знаходиться на східній стороні площі. Опис Площа була створена в 1967 році після знесення середньовічного Марокканського (Магрибського) кварталу, що знаходився на цьому місці з XII століття. У північній стороні площі розташовані тунель і Ланцюг центру поколінь, а у південній — Єрусалимський археологічний парк і Сміттєві (Магрибські) ворота. З західної стороні Площа примикає до Єврейського кварталу. Галерея Посилання
Chapel of the Shepherds' Field

The Shepherds' Field Chapel (Arabic: كنيسة حقل الرعاة; Hebrew: כנסיית שדה הרועים), or the Sanctuary of Gloria in excelsis Deo, is a Roman Catholic religious building in Beit Sahour, southeast of Bethlehem, West Bank, Palestine. The chapel commemorates the annunciation of Jesus' birth to the shepherds, said to have taken place in Beit Sahour. It is distinct from the traditional pilgrimage site and ancient church dedicated to the same event and located not far from it, within the Greek Orthodox Monastery of the Shepherds (Arabic: Deir el-Rawat). Biblical relevance The Palestinian village of Beit Sahour, next to Bethlehem, has been identified by Latin Church tradition as the site of the Annunciation to the shepherds – that is, the place where the announcement of Jesus’ birth to shepherds by angels took place. The area close to the church is also identified as the "Valley of Boaz", mentioned in the Old Testament, in Ruth 2:2, as the place where Ruth gleaned grain for herself and Naomi. In 1858, the remains of a monastery built around 400 A.D. were discovered, on what was called the "Khirbet Siyar al-Ghanem" – the "Ruins of the Sheep Enclosure" or "Ruins of the Sheepfold"). The French official responsible for the excavations claimed to have found the three “shepherds’ tombs” mentioned by a pilgrim who visited Beit Sahour around the year 680. Between 1889 and 1906, the Franciscans succeeded in buying the land. History Roman period Franciscan archaeologist Virgilio Canio Corbo excavated the site and found caves with evidence of human habitation during the Herodian and later Roman period, as well as ancient oil presses. Corbo used his findings as arguments in favour of the hypothesis that a small community inhabited the site at the time of Jesus' birth. Murphy-O'Connor concludes that the site was occupied during the first century by nomadic shepherds. Byzantine period Over the Roman-period remnants, a Byzantine monastery was built at the end of the 4th century, which went through a second, rebuilding and expansion phase in the 6th. The monastery was destroyed by the Persians in 614 and was not reoccupied afterwards. The remains were destroyed in the 8th century by Muslims who chiseled off the Christian signs from several stones. Modern church The Shepherds' Field Chapel was built by the Franciscans in 1953. The Catholic chapel is dedicated to Our Lady of Fátima. Architecture The chapel was designed by architect Antonio Barluzzi. A grotto rises up behind the chapel. It has five apses that mimic the structure of a nomadic tent in gray. The words of the angel to the shepherds are inscribed gold. An image depicting the birth of Jesus and the adoration of the shepherds can be seen in the place. Gallery See also Roman Catholicism in the State of Palestine Church of St. Catherine, Bethlehem References External links Youtube presentation by tour guide
Capilla del Campo de los Pastores (Belén)

La Capilla del Campo de los Pastores ​ o Santuario de Gloria in excelsis Deo es el nombre que recibe un edificio religioso de la Iglesia católica​ que se encuentra en el sector de Beit-Sahour​ al sureste de Belén,​ en Cisjordania (Palestina). Tiene relevancia para los católicos pues allí se conmemora el primer anuncio del Nacimiento de Cristo. Se trata de un templo construido por los franciscanos​ y que está muy cerca pero separada de otra estructura que pertenece a la Iglesia ortodoxa de Grecia.​ Su historia se remonta al siglo V cuando se construyó el primer santuario. Fue edificada cerca de las ruinas del antiguo monasterio en 1953​ con el diseño del arquitecto Antonio Barluzzi y decorado con imágenes del anuncio a los pastores y de la infancia de Jesús. Tiene cinco ábsides que simulan la estructura de una tienda de nómadas en color gris. Las palabras del Ángel a los pastores están inscritas en oro. Bajo la capilla hay una gran cueva. Una imagen que ilustra el nacimiento de Jesús se puede ver en el lugar.​ La tradición llama también a este campo “los campos de Rut y de Booz” porque, según la Biblia, en la antigüedad pertenecieron a Booz, el abuelo de David, y a Rut, su esposa.[cita requerida] Galería Véase también Iglesia de Santa Catalina (Belén) Basílica de la Natividad Capilla del Sagrado Corazón (Haifa) Referencias Enlaces externos Los pastores de Belén: Viajeros en tránsito
Santuario Gloria in Excelsis al Campo dei Pastori (Betlemme)

Il Santuario di Gloria in excelsis Deo o Cappella del Campo dei Pastori è il nome dell'edificio religioso della Chiesa cattolica che trova nel territorio di Beit-Sahour a sud est di Betlemme, in Cisgiordania nello Stato di Palestina. Questo luogo è oggetto di devozione da parte dei cattolici poiché è lì che si conmemora il primo annuncio della nascita di Cristo. La chiesa venne fatta costruire dai Francescani nel 1953 su progetto dell’architetto Antonio Barluzzi vicino alle rovine di un antico monastero risalente al V secolo, testimonianza di un culto che si tramanda da secoli. Il tempio, dedicato all'Annuncio degli angeli ai pastori, sorge nei pressi di una chiesa greco-ortodossa dedicata al medesimo fatto evangelico. La struttura a cinque absidi ha la forma di una tenda di pastori nomadi sormontata da una piccola cupola stellata. Affreschi che riproducono il racconto tratto dal Vangelo di Luca decorano le tre cappelle all’interno. Le parole dell'Angelo ai pastori, scritte in oro con la tecnica del mosaico, campeggiano sugli archi che sostengono la cupola. Sotto la chiesa c'è una grande grotta che la tradizione cristiana, confortata dalla campagna di scavi effettuata negli anni cinquanta, identifica con quella utilizzata dai pastori al tempo di Gesù. Galleria d'immagini Note Voci correlate Chiesa di Santa Caterina (Betlemme) Basilica della Natività Cappella del Sacro Cuore (Haifa) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Santuario Gloria in Excelsis al Campo dei Pastori (Betlemme) Collegamenti esterni Sito ufficiale, su custodia.org.
Kaplica na Polu Pasterzy

Kaplica na Polu Pasterzy – katolicka kaplica znajdująca się w Bajt Sahur koło Betlejem. Położona jest w miejscu, w którym zgodnie z przekazami biblijnymi anioł ogłosił pasterzom narodzenie Jezusa. Historia Kościół został wzniesiony według projektu włoskiego architekta Antonia Barluzziego. Architektura Świątynia jest niedużym jednonawowym kościołem, zwieńczonym kopułą. Na szczycie fasady znajduje się niewielka dzwonnica z trzema dzwonami. Wnętrze Wnętrze jest bardzo skromne. W centrum świątyni stoi prosty ołtarz posoborowy i ambonka. Wewnętrzna rotunda pod kopułą otoczona jest łukowatymi arkadami. W kaplicy nie ma chóru. Przypisy
Храм Поля Пастушків

Храм Поля Пастушків або церква поля пастушків (івр. כנסיית שדה הרועים, араб. كنيسة حقل الرعاة) — католицька церква лат. Gloria in Excelsis Deo (укр. Слава на висотах Богу (з Лк. 2:14), що знаходиться у Бейт-Сахурі на відстані близько 2 км на схід від Храму Різдва Христового. Церквою опікується «Кустодія Святої Землі» ордену міноритів та присвячена Матері Божій Фатімській та святій Терезі з Лізьє. Євангельська подія Поклоніння пастухів — подія про яку повідомляє Євангеліє від Луки, коли пастухам звіщено народження Спасителя і вони приходять поклонятися Ісусові після його народження у Вифлеємі: Історія будівлі церкви Євсевій Кесарійський (263—339) ідентифікував місце біля Вифлеєму, де пастухам явилися ангели сповістити про народження Ісуса Христа. У 670 р. були відомості про вже споруджену колись там церкву, що була по дорозі на схід від Вифлеєму: монастир «Foamnium» (Poemenium). У період хрестоносців місце називалося «Святе поле» («Agia Pimina» або «Ad Pastores»). Після руйнації на тому місці церкви та з падінням Єрусалимського королівства паломники відвідували «Монастир пастухів», розташований близько 700 метрів на південь від ділянки зруйнованої церкви. У 1851–1859 р. місце наново було під контролем францисканців і на тому місці були проведені археологічні розкопки. За висновками дослідників місце було заселене людьми з часів Ірода Великого, і пережило руйнування в V–VII століттях (період завоювання персів). На північ від церкви монахів францисканців виявили сільськогосподарський район з давильнями, резервуарами, складськими приміщеннями та житловими печерами. Отже перша церква була споруджена на відомому «полі пастушків» у IV столітті, потім добудовується у VI столітті. Будівля церкви зведена у 1954 р. за проектом архітектора А. Барлуцці на північно-західній ділянці «Поля пастушків», що належить францисканцям. Храм побудований у формі стародавнього бедуїнського шатра та в проєкції є десятигранником, кожна друга грань оснащена потужним контрфорсом. Над стінами нижнього багатокутника височить десятикутник барабана і над ним купол, також розділений білими поясами на десять сегментів. Символіка числа десяти, що послідовно витримана архітектором, мала нагадувати про церковну десятину. Бронзовий янгол простягає крила над входом будівлі. У церкві поставлено три вівтаря — на схід, північ і південь. Над вівтарями у абсидах розміщені великі фрески роботи художника У. Ноні: з'явлення Ангела, поклоніння Немовляті в Вифлеємській печері та повернення радісних пастирів до овець. Поруч з сучасним храмом знаходяться руїни візантійської церкви кінця IV ст. Археологи вважають, що на цьому місці знаходився один з монастирів Юдейської пустелі який був зруйнований персами у 614 році і більше не відновлювався. Галерея Примітки Посилання Custodia Tarra Sancta. Shepherd's Field.(англ.) Православна енциклопедія [Архівовано 12 вересня 2015 у Wayback Machine.](рос.) Bethlehem — The Shepherds’ Field and Grotto [Архівовано 9 липня 2014 у Wayback Machine.](англ.)
Sde David

Sde David (hebrejsky שְׂדֵה דָּוִד, doslova „Davidovo pole“, v oficiálním přepisu do angličtiny Sede Dawid) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Lachiš. Geografie Leží v nadmořské výšce 95 metrů v pobřežní nížině, v regionu Šefela. Jižně od vesnice probíhá vádí Nachal Bror. Obec se nachází 16 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 55 kilometrů jižně od centra Tel Avivu, cca 57 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 9 kilometrů jihozápadně od města Kirjat Gat. Sde David obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Sde David je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 352. Severně od obce vede východozápadním směrem nákladní železniční trať Kirjat Gat-Aškelon. Dějiny Sde David byl založen v roce 1955. Šlo o součást jednotně koncipované sídelní sítě budované v regionu Chevel Lachiš po vzniku státu Izrael. Zakladateli mošavu byli Židé z Maroka. Na vzniku osady se podíleli členové mládežnického hnutí ha-No'ar ha-cijoni. Místní ekonomika je založena na zemědělství (pěstování polních plodin a skleníkové pěstování květin). Vesnice je pojmenována podle Zalmana Davida Levontina, zakladatele banky Leumi. V obci funguje mateřská škola a sportovní areály. Funguje tu obchod se smíšeným zbožím a sportovní areály. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Sde David Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 380 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,7 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Lachiš
Sde David

Sde David (Hebrew: שְׂדֵה דָּוִד, lit. David's Field) is a moshav in southern Israel. Located in Hevel Lakhish, it falls under the jurisdiction of Lakhish Regional Council. In 2024 it had a population of 796. History The moshav was founded in 1955 by Jewish immigrants from the Moroccan youth movement HaNoar HaTzioni, as part of the effort to settle the region. It was named after Zalman David Levontin, a Russian banker, pioneer of Jewish settlement in the Land of Israel and the founder and director of the Anglo-Palestine Bank (which later became Bank Leumi). Sde David was founded in 1955 on land belonging to the depopulated Palestinian village of Burayr. References
Sde David

Sde David ((he)שדה דוד, littéralement Champ de David) est un moshav situé au sud d'Israël dans le Hevel Lakhish (littéralement Région de Lakhish). Il est rattaché au conseil régional de Lakhish. Ce moshav a été fondé en 1955 par des immigrants juifs du Maroc. Il est nommé en souvenir de Zalman David Levontin, avocat et financeur d'implantations juives, cofondateur de la banque Leumi. Liens externes Portail d’Israël
Sede Dawid

Sede Dawid (hebr. שדה דוד) – moszaw położony w samorządzie regionu Lachisz, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży na pograniczu północno-zachodniej części pustyni Negew i Szefeli, w pobliżu miasta Kirjat Gat. Historia Moszaw został założony w 1955 przez imigrantów z Maroka. Nazwany na cześć Zalmana Davida Levontina, człowieka który wspierał żydowskie osadnictwo rolnicze w Izraelu i założył Bank Leumi. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie i uprawach w szklarniach. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Sede Dawid Google Maps Mapa moszawu Sede Dawid
Сде-Давид

Сде-Давид (ивр. שְׂדֵה דָּוִד‎) — сельскохозяйственный мошав в Израиле на южной прибрежной равнине между городами Кирьят-Гат и Сдерот. Мошав административно относится к региональному совету «Лахиш» и принадлежит движению «Ха-овед ха-циони». История Мошав был назван в честь Залмана Давида Левонтина, российского банкира, пионера еврейских поселений на Земле Израиля, а также основателя и директора Англо-Палестинского банка (позже ставшего Банком Леуми). Мошав был основан в 1955 году как часть района Хевель-Лахиш выходцами из Марокко, большинство из которых ранее занимались торговлей и ремеслами, но не сельским хозяйством, и им было трудно адаптироваться к обработке земли. Несмотря на это, основатели Сде-Давида ценой огромных усилий основали разнообразные фермы. В 2016 году в мошаве был основан новый расширяющийся район с более молодым и разнообразным населением. Экономика Основные отрасли хозяйства мошава — овощеводство, земледелие и теплицы для выращивания цветов. В мошаве есть детский сад, молодёжный клуб, синагога, продуктовый магазин, миква и поликлиника. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 594 человека. Примечания
Yibna Bridge

The Yibna Bridge (Hebrew: גשר יבנה, Arabic: جسر يبنا) or Nahr Rubin Bridge is a Mamluk arch bridge near Yibna, which crosses the Nahal Sorek (formerly known as Nahr Rubin, or Wadi al-Tahuna). It was previously used by Route 410 to Rehovot, and was known as the Jumping Bridge (הגשר הקופץ) due to a bump in the middle of the bridge which caused cars to jump if speeding. It is now a part of a recreation ground, next to a new bridge carrying the Route 410. History The bridge was one in a series of bridges built by Sultan Baybars in Egypt and Palestine. It was first studied in modern times by Clermont-Ganneau, who noted that an Arabic chronicle had referred to the construction by Baybars in 672 AH of two bridges build of a significant nature "in the neighbourhood of Ramleh". The chief purpose of these bridges was to ease communication for his armies between Egypt and northern Syria. The second of these two bridges is thought to be the Jisr Jindas. According to Clermont-Ganneau, the bridge was built in 671–672 AH (1273–1274). The Archaeology of Society in the Holy Land cites the completion date as 1273. Max van Berchem, who examined it in the late 19th century, found that the bridge contained large amount of reused Crusader masonry, some of which carried mason's marks. Description The bridge is 48 metres (157 ft) long, and 11.5 metres (38 ft) wide. It comprises three arches, two central piers with triangular upstream-facing cutwaters and downstream-facing buttresses with sloping cills. It is very similar in design to the more well-known Jisr Jindas, apart from the width of the piers. The bridge has a more than 2:1 arch-span to pier-width ratio versus approximately 1:1 at Jisr Jindas. The bridge does not contain any decoration or inscriptions, similar to that found on Jisr Jindas. However, according to Andrew Petersen there is "a possible inscription or signature" on a stone at the south end. See also Barid, Muslim postal network renewed during Mamluk period (roads, bridges, khans) Jisr al-Ghajar, stone bridge south of Ghajar Daughters of Jacob Bridge (Jisr Banat Yaqub), Mamluk bridge on the upper Jordan River Al-Sinnabra Crusader bridge, with nearby Jisr Umm el-Qanatir/Jisr Semakh and Jisr es-Sidd further downstream Jisr el-Majami bridge over the Jordan, with Mamluk khan Jisr Jindas bridge over the Ayalon near Lydda and Ramla Isdud Bridge (Mamluk, 13th century) outside Ashdod/Isdud Jisr ed-Damiye, bridges over the Jordan (Roman, Mamluk, modern) References Bibliography External links Survey of Western Palestine, Map 13: IAA, Wikimedia commons
Mahanayim

Mahanayim (Hebrew: מחניים, מַחֲנַיִם) is a kibbutz in northern Israel. Located on the Korazim Plateau, around three kilometres northeast of Rosh Pinna, it falls under the jurisdiction of Upper Galilee Regional Council. In 2024 it had a population of 860. History The land on which Mahanayim stands was purchased in 1892 by the Ahavat Zion (Love of Zion) Hovevei Zion organization, with the aim of establishing a moshava in the area. In 1898 a number of families from Galicia settled in the area, naming it Mahanayim after the biblical city in Gilead, where Jacob stayed before he met again with his brother Esau and saw angels, therefore calling it Mahanayim (camps) of God (Genesis 32:2). However, it was not a success, largely due to the settlers' lack of familiarity with the region, a shortage of money, and a lack of professionalism, resulting in the community disintegrating. The Jewish Colonization Association ran a trial of growing tobacco in the area, but it too was a failure, and the village was abandoned in 1912. In 1916 a kvutza of Poale Zion members arrived in the area, establishing the first working settlement in the Upper Galilee. According to the 1922 census of Palestine by the British Mandate authorities, Mahanayim had a population of 30 Jews. In the same year it became a moshav, but was abandoned in 1928. The village was established for a third time in 1939 by members of kibbutz "Yodfat" from Safed. Starting in 1979, the community's metalworks was used by Meir Dagan (later head of the Mossad) as a site to secretly assemble bombs to be used by proxies in the civil war in nearby Lebanon. Economy Kibbutz Mahanayim operates a guesthouse offering alternative medical treatments. A sculpture studio and stained glass workshop on the grounds of the kibbutz are open to guests. Ben Ya'akov Airport is located to the south of the kibbutz. Notable residents Israel Tal, IDF commander and pioneer in tank warfare. Meir Dagan (later head of the Mossad) References External links Village website Kibbutz Mahanayim Collection on the Digital collections of Younes and Soraya Nazarian Library, University of Haifa