NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Кфар-Тавор

Кфар-Тавор (ивр. כפר תבור‎; Кфар — деревня, Тавор — близлежащая гора) — местный совет в Нижней Галилее в Израиле, поселение известно также под своим арабским названием — Месха. Происхождение названия Своё название получил от горы Фавор, у подножия которой он расположен. Согласно Евангелию Иисус Христос преобразился на этой горе. Создание Кфар-Тавор был основан в 1909 году, при участии Еврейского колонизационного общества. Его первопоселенцами стали семьи билуйцев (Билу — организация еврейской молодежи, возникшая в России в 1882 году и ставшая первым движением пионеров-халуцианцев в диаспоре), переселившиеся сюда из более старых мошавот Зихрон-Яаков и Рош-Пина. В Кфар-Таворе была основана еврейская организация самообороны Ха-Шомер («Страж»), с целью защиты поселенцев от враждебных вылазок их арабских соседей. Описание Сейчас Кфар-Тавор это процветающий коттеджный посёлок, расположенный в Израиле между Тверией и Афулой. Площадь — 1600 га. Основные отрасли хозяйства: садоводство, хлопководство, выращивание овощей на экспорт. Основное население составляют учителя, банковские работники и соц. служащие. На территории мошавы расположен музей «Месха» (на месте первоначального поселения) с экспозицией, посвященной истории Кфар-Тавора, поселенческого движения и обороне поселений в Нижней Галилее. При музее имеется обширный архив. Близ Кфар-Тавора в 1931 году была основана сельскохозяйственная школа «Кадури» (по имени Элияху Кадури, на чьи средства она построена). Площадь принадлежащих школе земель около 40 га; численность преподавательского состава и учащихся — 212 человек (2003 год). Многие из выпускников стали видными военными, политическими и общественными деятелями Израиля. Гордостью Кфар-Тавора являются два музея: Музей вин и Музей марципана Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 4 311 человек. Примечания Ссылки Блог ботинок Сладкие горы . Архивировано из оригинала 4 июня 2008 года. Путешествуем по Галилее . Архивировано из оригинала 30 ноября 2007 года. Израильский Национальный музей (недоступная ссылка — история).
Kefar Tavor

Kefar Tavor (hebreiska: כפר תבור) är en ort i Israel. Den ligger i distriktet Norra distriktet, i den norra delen av landet. Kefar Tavor ligger 118 meter över havet och antalet invånare är 2 323. Terrängen runt Kefar Tavor är lite kuperad.Runt Kefar Tavor är det ganska tätbefolkat, med 172 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Nasaret, 11,0 km väster om Kefar Tavor. Trakten runt Kefar Tavor består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kefar Tavor.
Elro'i

Elro'i (hebrejsky אלרואי‎) byla vesnice v Izraeli, v Haifském distriktu začleněná roku 1958 do města Kirjat Tiv'on. Nachází se v nadmořské výšce přibližně 40 m na pravém břehu řeky Kišon na pomezí Zevulunského a Jizre'elského údolí. Na západ od vesnice se zvedá prudký svah pohoří Karmel, ze kterého sem stéká vádí Nachal Elro'i. Leží přibližně 16 km jihovýchodně od Haify. Na dopravní síť je napojena pomocí místní silnice číslo 7213. Vesnice vznikla roku 1935. Jejími zakladateli byli židovští přistěhovalci z Kurdistánu, kteří se sem přesunuli z Haify. Šlo o zemědělské sídlo typu mošav. Koncem 40. let měla vesnice rozlohu katastrálního území 525 dunamů (0,525 kilometru čtverečního) a žilo tu 437 lidí. V roce 1958 došlo ke sloučení dosud samostatných obcí Tiv'on, Elro'i a Kirjat Amal do jednoho města, které získalo název Kirjat Tiv'on. Odkazy Reference Související články Kišon
Tel Erani

Tel Erani (hebreu: תל עירני‎) o Tell esh-Sheikh Ahmed el-ʿAreini (àrab: تل الشيخ أحمد العريني, Tall ax-Xayẖ Aḥmad al-ʿAraynī) és un jaciment arqueològic de diversos períodes Palestina, al districte Qiryat Gat del sud d'Israel, on s'han trobat objectes predinàstics egipcis. També es coneix amb el nom d''Irâq al-Menshiyeh («crestes de sorra en forma de vetes de Menshiyeh»), encara que es creu que portava el nom àrab original de Menshiyet es-Saḥalīn. Fou el punt inicial de la penetració egípcia a la regió abans del 3000 aC. El Tell va ser ocupat per primera vegada al període calcolític, però les seves restes més notables són de l'edat del bronze i de l'edat del ferro, quan era el lloc d'una important ciutat filistea amb enllaços amb Egipte. S'ha identificat amb les ciutats bíbliques de Libnah, Gath, Mmst, Eglon i Makkedah, però cap d'aquestes identificacions és certa. La ciutat va ser destruïda al segle vi aC, possiblement pels babilonis. A l'època persa, s'hi va establir un temple. També hi ha indicis d'assentament en els períodes hel·lenístic, romà oriental i mameluc. El poble palestí de l'Iraq al-Manshiyya va estar situat als peus del tell fins que va ser despoblat a la guerra àrab-israeliana de 1948. Referències
Tel Erani

Tel ʿErani (hebräisch תֵּל עֵיְרָנִי Tel ʿEjranī, auch arabisch تل الشيخ أحمد العريني, DMG Tell aš-Šayḫ Aḥmad al-ʿAraynīi) ist eine archäologische Ausgrabungsstätte am östlichen Stadtrand Qirjat Gats im Süden des heutigen Israel, etwa zwischen Jerusalem und dem Gazastreifen. Der Ort war über mehrere Jahrtausende besiedelt und ist eine der ältesten Wohnplätze in der Region. Hintergrund Bei Tel ʿErani handelt es sich heute um einen Hügel mit einer Erhebung im Nordosten, die von den Ausgräbern als Akropolis bezeichnet wird. Eine weitere Erhebung befindet sich im Westen. Die ältesten bisher gefundenen Reste gehören in die Ghassulien-Kultur der Kupfersteinzeit. Aus der frühen Bronzezeit (um 3000 v. Chr.) sind intensive Kontakte mit Ägypten bezeugt. Hier fand sich der Name des ägyptischen Herrschers Narmer. Erste Ausgrabungen fanden 1956–1961 statt, die bezeugten, dass die umfangreichsten Siedlungsreste in die Bronzezeit datieren und es sich wahrscheinlich um keine Philisterstadt handelt, wie bisher angenommen. Es konnten 12 kupfer- und bronzezeitliche Siedlungsschichten unterschieden werden, die bis in die Frühe Bronzezeit III (um 2000 v. Chr.) reichen. Weitere Siedlungsreste datieren in die Eisenzeit (11. bis 7. Jahrhundert v. Chr.), sowie in die byzantinische Epoche. Ein Friedhof datiert in die frühe arabische Zeit (etwa 7. bis 15. Jahrhundert) und diente wahrscheinlich der lokalen Bevölkerung als Bestattungsort. Weitere Ausgrabungen fanden 1985 bis 1988 statt. Seit 2013 gibt es hier erneute Ausgrabung von Seiten eines israelisch-polnischen Teams. Vor allem aus der Bronzezeit stammen verschiedene massive gut gebaute Häuser, die vielleicht einst sogar zweistöckig waren. Aus dieser Zeit stammen auch die Reste einer Stadtmauer, die bis zu 8 m breit war. Die Mauern waren zum Teil bis zu 2 m hoch erhalten. Die Mauern bestanden aus Lehmziegeln, die meist 50 × 30 × 15 cm groß waren. Die Fundamente der Mauern bestanden aus Stein. Steinwerkzeuge belegen ihren Gebrauch in der Bronzezeit. Ein Teil der Keramik orientiert sich an ägyptischen Vorbildern, ist aber lokal produziert, wie die Untersuchung des Tons zeigt. Unter der weiteren Keramik kommen zahlreiche Vorratsgefäße vor. Aus dieser Zeit stammen auch ägyptische Siegelabdrücke. Ägyptischer Einfluss ist auch in der Ziegelmauertechnik sichtbar. Die neueren Grabungen deuten an, dass der Ort vielleicht schon um 4000 v. Chr. Beziehungen zu Ägypten hatte. Im Sommer 2023 wurde ein rund 5500 Jahre altes Stadttor ausgegraben. Es gilt als Hinweis darauf, dass die Urbanisierung des Gebiets früher begann, als bisher angenommen wurde. Weblinks Einzelnachweise
ТЕС Гезер

ТЕС Гезер – теплова електростанція у центральній частині Ізраїлю, поблизу Рамли. Частина її енергоблоків використовує технологію комбінованого парогазового циклу. Спершу у 1998 році на майданчику станції ввели в експлуатацію чотири газові турбіни загальною потужністю 592 МВт, встановлені для роботи у відкритому циклі. А у 2007-му стали до ладу два парогазові блоки потужністю по 372 МВт, кожен з яких має одну газову турбіну, котра через котел-утилізатор живить одну парову турбіну. Як паливо станція спершу використовувала нафту, проте у 2007-му перейшла на природний газ, який подавався сюди по відгалуженню від Центрального газопроводу. Для охолодження використовують воду, котра надійшла із очисних споруд. Примітки
Yarmouk Stadium

Yarmouk Stadium was a football stadium in Gaza City, Gaza. Yarmouk Stadium was one of the oldest Palestinian stadiums, opened in 1952 under Egyptian administration and was restored under the direct supervision of the Municipality of Gaza. It was the home stadium of the Gaza Sports Club. The stadium seated 9,000 spectators. Israeli invasion of Gaza During the Gaza war, hundreds of Palestinians went to Yarmouk Stadium to find safety from Israeli bombing attacks. On 24 December 2023, during the Israeli invasion of Gaza, the Israel Defense Forces (IDF) occupied the stadium, turning it into an internment camp. Hundreds of Palestinians from the Sheikh Radwan neighborhood of Gaza City were kidnapped and taken to the stadium. The kidnapped, including children as young as 10 years old and elderly people over the age of 70, were forced to take off all of their clothes except their underwear, with some victims also blindfolded. On 27 December 2023, the Palestinian Football Association (PFA) sent letters to the International Olympic Committee (IOC) and The Fédération Internationale de Football Association (FIFA) asking for an "urgent international probe into occupation crimes against sports and athletes in Palestine". American academic and former professional soccer player Jules Boykoff described the double standards as "glaring" and questioned the IOC's treatment of Israel compared to Russia (which was sanctioned) stating, "If taking over sports facilities are a red line, why silence as Israel converts Gaza’s historic Yarmouk Stadium into an internment camp?" On 8 January 2024, the Gaza Municipality announced that the IDF had demolished the stadium. By July 2024, the remains of the stadium had become a refugee camp, housing thousands of displaced Palestinians. See also Sports in Palestine Football in Palestine Outline of the Gaza war Timeline of the Israeli–Palestinian conflict 2023 Timeline of the Israeli–Palestinian conflict 2024 References
Yarmoukstadion

Het Yarmoukstadion is een multifunctioneel stadion in Gaza-stad, een stad in Palestina. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Gaza Sports Club maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 8.000 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1952. Het werd gerenoveerd tussen 2008 en 2009. Er ligt een natuurlijk grasveld.
Malab al-Jarmuk

Malab al-Jarmuk (arab. ‏ملعب اليرموك‎) – wielofunkcyjny stadion w mieście Gaza w Palestynie, używany do meczów piłki nożnej oraz zawodów lekkoatletycznych. Na tym stadionie swoje mecze rozgrywa drużyna Gaza Sports Club. Stadion może pomieścić 9000 widzów. Podczas wojny w Strefie Gazy stadion został zajęty w grudniu 2023 przez okupacyjne wojska izraelskie i wykorzystywany jako tymczasowe więzienie. Przetrzymywani w nim Palestyńczycy byli bici i maltretowani. Po wycofaniu się wojsk izraelskich na stadionie koczowali zaś palestyńscy uchodźcy ze zniszczonych osiedli Gazy. Przypisy Bibliografia Informacja o stadionie na World Stadiums. World Stadiums. [zarchiwizowane z tego adresu (2017-09-15)]. (ang.).
Hřbitov Tel Regev

Hřbitov Tel Regev (hebrejsky: בית קברות תל רגב, Bejt kvarot Tel Regev) je hřbitov v Izraeli, sloužící městu Haifa a satelitním obcím Krajot. Geografie Leží v pahorcích na okraji Zebulunského údolí v nadmořské výšce cca 50 metrů, cca 12 kilometrů jihovýchodně od centra Haify a cca 1 kilometr severovýchodně od města Ibtin. Po severním okraji areálu prochází dálnice číslo 70. Byl založen roku 2004 jako nové centrální pohřebiště aglomerace Haify. Kvůli úspoře pozemků byl navržen pro plošně úsporné pohřby do betonových víceúrovňových schránek. Nahradil mimo jiné zaplněný hřbitov Sde Jehošua v západní Haifě. Izraelská pozemková správa v první fázi pro hřbitov poskytla 100 dunamů (10 hektarů). Design hřbitova provedl architekt Arie Salme Rahamimoff pro studio Luis D. Labaton & Partners. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hřbitov Tel Regev na Wikimedia Commons
Тель-Регев

Кладбище Тель-Ре́гев (ивр. בית העלמין תל רגב‎) — кладбище, расположенное к юго-востоку от Шоссе 70, к северо-востоку от поселения Ибтин и к западу от Хавалид. Обслуживает жителей агломерации Хайфы: городов Хайфа, Кирьят-Бялик, Кирьят-Моцкин, Кирьят-Ям, Рехасим и некоторых населенных пунктов регионального совета Звулун. Кладбище было основано в 2004 году, после того как на Хайфском кладбище возник недостаток мест захоронения. Это кладбище является первым в стране, который изначально спроектирован не для наземного захоронения, а для многоуровневого захоронения. Галерея Ссылки Кладбище Тель Регев
Тель-Регев

Кладовище Тель-Регев (івр. בית העלמין תל רגב) — цвинтар, розташований на південний схід від Шосе 70, на північний схід від поселення Ібтін і на захід від Хавалід. Обслуговує мешканців агломерації Хайфи: міст Хайфа, Кір'ят-Бялік, Кір'ят-Моцкін, Кір'ят-Ям, Рехасім та деяких населених пунктів регіональної ради Звулун. Цвинтар був заснований у 2004 році, після того, як на Хайфському цвинтарі виникла нестача місць поховання. Цей цвинтар є першим у країні, що спочатку спроектований не для наземного поховання, а для багаторівневого поховання. Галерея Посилання Кладовище Тель-Регев
Ja'ar Chadera

Ja'ar Chadera (hebrejsky: יער חדרה, doslova Les Chadera) je lesní komplex jižně od města Chadera v Izraeli. Geografie Leží v nadmořské výšce cca 10 metrů na jižním okraji Chadery, cca 2 kilometry od pobřeží Středozemního moře. Na západní straně ji ohraničuje dálnice číslo 2, za níž leží čtvrť Giv'at Olga, na severu zastavěná oblast města, na jihu pak přechází do komplexu původní krajiny, kterou pokrývá Národní park Park ha-Šaron. Podél dálnice číslo 2 vede pobřežní železniční trať, na které tu stojí železniční stanice Chadera ma'arav. Popis Jde o uměle vysázený les, který během 20. století nahradil původní močály, které se tu do té doby rozkládaly. Dochovala se tu původní vegetace mokřadů a dubové porosty. Les je součástí Národního park Park ha-Šaron. Odkazy Reference Související články Chadera Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ja'ar Chadera na Wikimedia Commons
Kirjat Charošet

Kirjat Charošet (hebrejsky קריית חרושת, v přepisu do angličtiny: Kiryat Haroshet) je vesnice v Izraeli, v Haifském distriktu začleněná roku 1979 do města Kirjat Tiv'on. Nachází se v nadmořské výšce cca 50 metrů na pravém břehu řeky Kišon, v místech kde Kišon opouští Jizre'elské údolí a vstupuje do soutěsky, která pak vyúsťuje v Zebulunském údolí. Jižně od vesnice leží archeologicky významný sídelní pahorek Tel Kašiš. Na západ od vesnice se zvedá prudký svah pohoří Karmel s vrchem Keren Karmel. Vesnice leží cca 17 kilometrů jihovýchodně od Haify. Na dopravní síť je napojena pomocí místní silnice číslo 7213. Poblíž osady se kříží dálnice číslo 70 a silnice 722. Vesnice vznikla roku 1935. Během arabského povstání, které probíhalo od roku 1936, čelili zdejší osadníci opakovaným útokům. V červenci 1938 bylo při dvou takových útocích zabito šest obyvatel z Kirjat Charošet. Roku 1979 byla Kirjat Charošet, která se nerozvíjela tak, jak bylo očekáváno, připojena k městu Kirjat Tiv'on. Odkazy Reference Související články Kišon Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kirjat Charošet na Wikimedia Commons
Les Bar'am

Les Bar'am (hebrejsky: יער ברעם, Ja'ar Bar'am, někdy též plurál יערות ברעם, Ja'arot Bar'am) je lesní komplex v Izraeli, v Horní Galileji. Rozkládá se východně od turisticky zpřístupněných ruin starověkého židovského sídla Bar'am a středověkého arabského sídla Kafr Bir'im (Národní park Bar'am), cca 2 kilometry jihozápadně od moderní vesnice Bar'am. Zahrnuje rozsáhlé plochy lesních porostů v kopcovitém terénu na soutoku vádí Nachal Civ'on a Nachal Dišon. Na severním okraji vystupuje vrch Har Šifra (734 m n. m.), na východě je to kopec Har Pu'a. Les se rozkládá na ploše přes 10 000 dunamů (10 kilometrů čtverečních) a v širším vymezení zasahuje až k obcím Kerem Ben Zimra a Jir'on. Vysadil ho plánovitě Židovský národní fond. První výsadba zde začala v roce 1950. Většina zalesňovacích prací proběhla v letech 1955–1965. Většinou jde o borovicové porosty. V roce 1992 velkou část lesa zničila sněhová kalamita. V následujících letech došlo k jeho obnově, tentokrát již s pestřejší druhovou skladbou. Les je turisticky využívaný a prochází jím i izraelská stezka. Na vrcholku kopce Har Šifra se nachází vyhlídková terasa pojmenovaná na počest Jicchaka Rabina. Menší část lesa o rozloze cca 1000 dunamů (1 kilometr čtvereční) je začleněna do Přírodní rezervace les Bar'am. Jde o úsek poblíž soutoku Nachal Civ'on a Nachal Dišon s unikátním lesním porostem s vysokým zastoupením dubů. Jde o původní les, který se tu uchoval patrně díky tomu, že byl v majetku maronitské církve. Odkazy Reference Související články Les Birija
Forêt Baram

La Forêt Baram (en hébreu: יער ברעם - yaar baram) est une forêt artificielle fixée au nord d'Israël. Description géographique La Forêt Baram s'étend sur les hautes collines septentrionales de la Haute Galilée, sur les pentes abruptes qui descendent vers le Nahal Dishon depuis ses deux rives, dans les régions de Baram, Yaron, Avivim et Kerem Ben Zimra. Dans la partie septentrionale, la forêt borde la route du nord, jusqu'à la frontière avec le Liban. La forêt de Baram couvre environ 10 000 dounams. Elle est deux fois moins étendue que la forêt de Biriya, également située en Haute Galilée et qui est la plus grande de toutes les forêts de la Galilée. La forêt est proche du mont Méron, qui est le sommet de toute la Galilée, et le plateau du Golan y est visible. Elle a été aménagée sur les pentes de basses montagnes dont le mont Alma et le mont Puah. La rivière Dishon y écoule ses eaux dans une vallée pittoresque et très boisée bien que son lit soit régulièrement à sec à chaque période estivale. La forêt, qui est l'une des plus jeunes forêts d'Israël, a été fixée en 1950. Par la suite, elle a bénéficié d'une extension qui s'est étalée sur une dizaine d'années, entre 1955 et 1965. C'est une forêt de conifères, essentiellement composée de pins de Jérusalem et de pins de Calabre. En 1992, à la suite d'un hiver rude et neigeux, des arbres ont été détruits par les morsures de la neige. Par la suite, d'autres essences plus résistantes au froid ont été introduites comme les cyprès et d'autres pins. Quelques cèdres de l'Atlas ont été fixés au milieu de bosquets de la forêt. Comme nombre de forêts artificiellement implantées en Israël depuis l'indépendance du pays, la Forêt Baram constitue un espace de loisirs, de détente et de découverte et offre de beaux points de vue panoramiques sur les monts de Nephtali, étant située à 505 mètres d'altitude. Tout comme la majorité des forêts du pays, elle a été plantée par le Fonds national juif, qui continue de l'entretenir. Cette forêt de résineux a été plantée par le Keren Kayemeth Leisraël à partir de de l'année 1950, grâce aux contributions du KKL d'Italie. Galerie Notes et références Voir aussi : document utilisé comme source pour la rédaction de cet article. Articles connexes Liste de forêts en Israël Haute Galilée Mont Méron Nahal Dishon Géographie d'Israël Liens externes [Keren Kayemeth LeIsrael] « La forêt de Baram : paysage et histoire du nord d’Israël », sur le site du Fonds national juif Portail d’Israël Portail du bois et de la forêt
Ma'agar Bejt Netofa

Ma'agar Bejt Netofa (hebrejsky מאגר בית נטופה , doslova Nádrž Bejt Netofa, též nazýváno Ma'agar Eškol, hebrejsky מאגר אשכול, doslova Eškolova nádrž) je soustava dvou umělých vodních nádrží v Izraeli. Nachází se na západním konci údolí Bejt Netofa v Dolní Galileji, jihovýchodně od vesnice Chanaton a cca 9 kilometrů severozápadně od města Nazaret. Byla zbudována v rámci výstavby Národního rozvaděče vody, který je umělým vodním tokem transportujícím vodu z Galilejského jezera do centrálních a jižních částí státu Izrael. Národní rozvaděč vody prochází po celé délce údolí Bejt Netofa a je výhradním zdrojem vodní nádrže Ma'agar Bejt Netofa. Původně se uvažovalo o tom, že v rámci rozvaděče dojde v západní části údolí k výstavbě velké vodní nádrže. To ale nebylo kvůli nestabilnímu geologickému podloží realizováno a došlo k výstavbě daleko menšího vodního díla. Vodní dílo sestává ze dvou sousedících nádrží. Horní má kapacitu 1,5 miliónu kubických metrů. Zde končí otevřený úsek Národního rozvaděče vody. Její úlohou je pomocí přirozené sedimentace pročistit vodu. Z ní voda proudí do dolní nádrže s kapacitou 4,5 milionů kubíků. Ta plní mimo jiné roli rezervního zásobníku vody. Kromě toho je tato stavba vybavena i přímým spojením pomocí potrubí o průměru 2,7 metrů, které umožňuje přímé nasávání vody z Národního rozvaděče vody, bez využití těchto nádrží. Poblíž umělého jezera se nacházejí technologické areály, kde se provádí měření kvality vody a její úprava na pitnou vodu. Oficiální název vodního díla, Ma'agar Eškol, připomíná Leviho Eškola, izraelského politika a zakladatele vodohospodářského podniku Mekorot. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ma'agar Bejt Netofa na Wikimedia Commons Reference Související články Nachal Cipori
Ma'agar Bejt Zajit

Ma'agar Bejt Zajit (hebrejsky מאגר בית זית, doslova Nádrž Bejt Zajit) je umělá vodní nádrž v Izraeli. Nachází se v nadmořské výšce cca 550 metrů v jeruzalémském koridoru, západně od vesnice Bejt Zajit, nedaleko západního okraje Jeruzaléma. Byla postavena v 50. letech 20. století jako umělá vodní nádrž pro zadržování sezónních srážek na potoku Sorek. Údolí Soreku je přehrazeno betonovou hrází o délce 100 metrů a výšce 18 metrů. Délka vodní plochy je 1,5 kilometru a maximální šířka 300 metrů. Původním účelem nádrže bylo ochránit po proudu ležící údolí před zimními záplavami a umožnit vsakování přebytku srážkových vod do podzemních zásob. Brzy po zbudování přehradní nádrže se ovšem zjistilo, že vzhledem k struktuře místního podloží dochází k vsakování do podzemních vod, které ovšem vedou do tehdy Jordánskem kontrolovaného území (Západní břeh Jordánu). Vodní nádrž neslouží oficiálně k rekreaci, voda navíc není hygienicky vhodná, protože Sorek odvodňuje i palestinská území okolo města Ramalláh, kde není dobudován systém čištění odpadních vod. Okolí jezera se zalesněnými svahy je ale využíváno pro turistiku. Západně od nádrže se zvedá hora Har Cheret. Na jejím úpatí pak při břehu jezera stojí Zemědělská škola Ejn Kerem. Pod nádrží ústí do Soreku od východu vádí Nachal Revida. Odkazy Reference Související články Sorek Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ma'agar Bejt Zajit na Wikimedia Commons
Ma'agar Kfar Baruch

Ma'agar Kfar Baruch (hebrejsky מאגר כפר ברוך, doslova Nádrž Kfar Baruch) je umělá vodní nádrž v Izraeli. Nachází se na vodním toku Kišon v Jizre'elském údolí, jihovýchodně od vesnice Kfar Baruch a cca 8 kilometrů severozápadně od města Afula. Do nádrže ústí od severovýchodu rovněž menší vádí Nachal Mizra. Byla zbudována v letech 1951–1952 jako inženýrské dílo, jehož účelem měla být ochrana před povodněmi, neboť zejména v zimním období se vodní tok Kišon vyznačuje výraznými výkyvy v průtoku. Další rolí nádrže mělo být využití zadržených přebytků vody pro zemědělské potřeby v úrodném Jizre'elském údolí. Hráz vodního díla dosahuje délky 1300 metrů. Plocha umělého jezera dosáhla 3000 dunamů (3 kilometry čtvereční) a nádrž měla kapacitu 8,5 miliónu kubických metrů. Kromě vodního toku Kišon byla nádrž napojena i na systém Národního rozvaděče vody. Ročně nádrží protékalo cca 30 milionů kubíků vody. Výměra zemědělských pozemků zavlažovaných z Ma'agar Kfar Baruch dosáhla cca 70 kilometrů čtverečních. V nádrži fungoval umělý chov ryb, jejichž rolí bylo i přírodní čištění vody. V průběhu existence umělého jezera se ale objevily některé negativní aspekty jeho fungování, zejména rostoucí salinizace okolních zemědělských pozemků kvůli narušení přirozeného odtoku v povodí Kišonu. Koncem 90. let 20. století proto byl vodní režim na tomto vodním díle změněn. Nádrž není napuštěna celoročně, ale z větší části slouží jen jako rezerva pro záchyt zimních povodní. V roce 2006 byla dokončena rekonstrukce nádrže. Výhledově se počítá s jejím využitím pro turistické a rekreační účely. Odkazy Reference Související články Kišon