NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Inbar

Inbar (hebrejsky: ענבר) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Merom ha-Galil. Leží v nadmořské výšce cca 320 metrů, v údolí Chananija na rozmezí Horní a Dolní Galileji. Je situována cca 32 kilometrů východně od břehů Středozemního moře. Obec se nachází cca 110 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 42 kilometrů severovýchodně od centra Haify a cca 9 kilometrů jihozápadně od Safedu. Inbar obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Pouze 2 kilometry na jih leží město Maghar, které obývají izraelští Arabové a Drúzové, a 4 kilometry na severozápad vesnice Ejn al-Asad, kterou obývají Drúzové. Kibuc Inbar je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 806, jež severně od vesnice ústí do dálnice číslo 85. Dějiny Poblíž nynějšího kibucu se rozkládala ve starověku židovská vesnice Chananija, která tu existovala až do 16. století. Ležela poblíž toku Nachal Calmon a vynikala produkcí keramiky. Poblíž se dodnes nacházejí hrobky židovských učenců (například hrob rabína Chalafty). V 16. století Židé tuto lokalitu opustili a přesídlili do nedaleké vesnice Peki'in. Nynější kibuc Inbar vznikl koncem 70. let 20. století, kdy v tomto regionu probíhala výstavba nových židovských vesnic v rámci programu Micpim be-Galil. Tehdy v této lokalitě vyrostl provizorní tábor zvaný Giv'at Chananija, ve kterém bydleli budovatelé okolních vesnic. K trvalému osídlení zde došlo na izraelský den nezávislosti v roce 1994. Jde o malou komunitu s 10 členy. Inbar bývá označován za nejmenší kibuc v Izraeli. Ekonomika je zčásti založena na turistickém ruchu (18 pokojů pro turisty). Demografie Inbar není považován oficiálně za administrativně samostatnou obec. Přesná data o demografickém vývoji proto nejsou k dispozici, ale obyvatelstvo je židovské. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Inbar na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) (anglicky) Internetové stránky obce
Inbar

Inbar (Hebrew: ענבר) (lit. "amber") is a kibbutz near Karmiel in the Galilee in northern Israel. Inbar is the country's smallest kibbutz, with only about 10 members. History Inbar is situated on the site of the biblical village of Kfar Hananya, which Jews continuously inhabited from the First Temple period until the 16th century. The Biblical village was situated along the banks of Nahal Tzalmon and was known for its high-quality earthenware pottery. Rabbi Halafta, one of the great interpreters of the Mishnah, lived there in the Talmudic era and is buried there. In the 16th century, the community was abandoned, and its residents moved to Peki'in, where a larger Jewish community was already established. At the end of the 1970s, as part of the HaMitzpim program, a temporary camp was erected for workers who were building moshavim nearby. The remnants of the buildings used in the camp were improved by community members when they moved in on Yom Ha'atzmaut in May 1994. Economy The economy of Inbar is based on tourism. The community runs an 18-room guesthouse and country lodge. References
Инбар

Инбар (Иврит: ענבר «янтарь») — самый маленький, всего 4 семьи, кибуц. Находится на севере Израиля История Кибуц Инбар находится недалеко от библейской деревни Кфар Ханания. В конце 70-х годов по программе Мицпим здесь было создано временное поселение для взрослых детей мошавников с целью подготовки к переходу в новое поселение. Новая группа поселилась здесь в мае 1994 года в День независимости Израиля. Экономика В этом кибуце полностью отсутствует сельское хозяйство. Экономика основана на туризме. В кибуце есть маленькая гостиница на 18 номеров Примечания Ссылки [1]
Golan Heights Winery

Die Golan Heights Winery ist eine Weinkellerei mit Sitz in der Kleinstadt Katzrin auf den von Israel besetzten und annektierten Golanhöhen, völkerrechtlich auf syrischem Territorium. Fast alle ihrer Anbauflächen liegen auf den Golanhöhen. Wenn man das umstrittene Gebiet Israel zurechnet, ist sie, hinter den Carmel-Weinkellereien und den Barkan Wine Cellars, die drittgrößte des Landes (Stand 2012). Die 1983 gegründete Kellerei mit rund 150 Mitarbeitern ist in Besitz von acht Gesellschaftern: vier Kibbutzim und vier Moschawim. Sie hat sich als erste Kellerei in von Israel kontrolliertem Gebiet auf die Produktion qualitativ hochwertiger Weine konzentriert, die unter den Namen Yarden, Gamla und Golan vermarktet werden. Etwa ein Drittel der Jahresproduktion von 6 Millionen Flaschen (2008) wird exportiert. Importeur für Deutschland ist CWD, eine Konzerngesellschaft der Hawesko Holding. Eine Tochtergesellschaft ist die Galil Mountain Winery im Kibbutz Yiron in Obergaliläa. Im Jahr 2006 wurde als weitere Tochtergesellschaft der Golan Heights Winery The Golan Brewery eröffnet. Die Gasthausbrauerei mit 10 hl Ausschlagmenge wurde in Deutschland hergestellt und wird von einem deutschen Braumeister geführt. Seit Sommer 2010 wird das Bier unter dem Markennamen „Bazelet“ in ganz Israel vertrieben. Weblinks Einzelnachweise
Golan Heights Winery

Golan Heights Winery (івр. יקבי רמת הגולן) — ізраїльська винарня, розташована в ізраїльському поселенні Кацрін на Голанських висотах. Це третя за величиною винарня в Ізраїлі. У 2012 році журнал Wine Enthusiast назвав Golan Heights Winery винарнею року в Новому Світі. Історія винарня Голанських висот знаходиться у спільній власності восьми ізраїльських поселень — мошавів та кібуців, які також постачають виноград. Перший врожай був випущений у 1984 році. Виробництво у 2008 році досягло 6 мільйонів пляшок на рік, 30% з яких було експортовано. Golan Heights Winery випускає продукцію під брендами Golan, Yarden і Gamla і є материнською компанією галілейської винарні Galil Mountain Winery. Виноград для Golan постачається з шістнадцяти виноградників на Голанських висотах та одного виноградника у Верхній Галілеї. Головний винороб — уродженець Напи Віктор Шенфельд. Нагороди винарня отримала світове визнання та нагороди на найпрестижніших фестивалях, включаючи винні виставки у Франції. винарня Голанських висот була визнана кращою іноземною винарнею на міжнародному конкурсі Prague Trophy 2008. На церемонії 16 січня 2009 року винарня отримала нагороду, завоювавши сім медалей на конкурсі. У 2011 році Golan Heights Winery отримала спеціальну нагороду Gran Vinitaly як найкращий виробник вина на 19-му Міжнародному конкурсі вина Vinitaly в Італії. винарня отримала дві великі золоті медалі за органічне вино 2009 року Yard Chardonnay Odem та вино 2008 року Yard HeightsWine. Вино 2004 року Yard Cabernet Sauvignon стало першим ізраїльським вином, яке потрапило до списку 100 найкращих вин за версією Wine Spectator. Галерея Див. також Виноробство в Ізраїлі Примітки
Piscine de Mamilla

La piscine de Mamilla (birket Mamilla) est un ancien réservoir d'eau située dans le quartier de Mamilla à 700 m au nord-ouest de la Porte de Jaffa à Jérusalem en Israël. Dans son ouvrage majeur, le professeur de l'université d'Oxford, médiéviste et spécialiste de l'histoire du judaïsme talmudique, Adolphe Neubauer, donne l'orthographe birket el Memilé, qui est le nom d'un « aqueduc » en 1868 à Jérusalem, et qu'il rapproche des locutions « Beth Mamel » ou « Memala » mentionnées dans le Talmud de Babylone composé aux premiers siècles après J.-C. Le bassin de Mamilla a une longueur de 96 m et une largeur allant de 61 m à l'ouest à 66 m à l'est. Sa profondeur 5,8 m en moyenne. Située sur une pente à l'extrémité de la vallée du Hinnom, la piscine recueillait le ruissellement des eaux de pluie. Elle alimentait le Bassin d’Ézéchias (en) situé dans la Vieille Ville de Jérusalem près du saint-Sépulcre, et des fontaines de la ville. La date de la construction de la piscine de Mamilla est relativement incertaine bien qu'on l'attribue souvent à Hérode qui a fait construire un aqueduc qui alimente entre autres ce bassin. La piscine aurait pu servir de réservoir d'eau pour les quartiers construits sur la colline à l'ouest de Jérusalem lorsque la ville s'étend au IIe siècle av. J.-C. Cependant, des fouilles archéologiques indiquent qu'elle aurait été construite pendant la période byzantine, au plus tôt au IVe siècle, et qu'ainsi, elle n'aurait pas existé pendant la période du Second Temple. Pendant la période byzantine, elle est mentionnée par Stratègios lorsqu'il décrit les secteurs habités par des Chrétiens lors de l'invasion de Jérusalem par les Perses Sassanides en 614. À partir du VIIe siècle, la piscine de Mamilla s'entoure d'un cimetière musulman devenu vaste à travers les siècles, et fermé en 1927. Du fait de son positionnement en hauteur sur la vallée par rapport à l'ancienne ville basse, elle était traditionnellement identifiée à la « piscine supérieure » mentionnée dans la Bible (2 Rois 18,17). Certains ont proposé de l'identifier à la « piscine des Serpents » mentionnée par Flavius Josèphe dans la Guerre des Juifs (V.3.2). Lors de travaux d'amélioration du réseau hydraulique dans les années 1860, les ingénieurs britanniques suivent l'appellation populaire et la nomment « bassin supérieur du Gihon » ou pour abréger « piscine supérieure » (Upper pool). Aujourd'hui, les archéologues identifient plutôt la « piscine supérieure » au Bassin de Siloé situé sur l'Ophel dans la Cité de David ou à un bassin dans le secteur de la Piscine de Bethesda (ou Betsaïda) au nord du Mont du Temple. Galerie Notes et références Annexes Articles connexes Portail de Jérusalem
Mamilla (sadzawka)

Mamilla (hebr. Birket Mamilla) – antyczna sadzawka poza murami Starej Jerozolimy w Izraelu. Znajduje się dzisiaj na terenie izraelskiego Parku Niepodległości (hebr. Gan ha-Azmaut). Otacza ją stary muzułmański cmentarz. Mamilla ma długość 90 m, szerokość 60 m, głębokość 6–8 m (foto). W VII w. w czasie najazdu perskiego do Mamilli wrzucano ciała zabitych chrześcijan. Zostali oni zamordowani przez Żydów, którzy wykupili ich od Persów. Strategiusz szacuje liczbę ofiar na 66 tysięcy, Henry Milman podaje zaś 90 tysięcy. Po opuszczeniu miasta przez wojska Chosroesa II pobożny chrześcijanin, którego źródła nazywają Tomaszem, wraz ze swą żoną Maksymillą zebrali ciała męczenników z terenu całej Jerozolimy i pochowali w dużej grocie w pobliżu sadzawki. Pielgrzym Bernard Mędrzec, przebywając w Ziemi Świętej w 870, nawiedził kościół św. Mamilli, w którym pochowani byli święci męczennicy wymordowani przez wojska czcicieli ognia. W czasie dominacji łacińskiej wokół sadzawki znajdował się katolicki cmentarz patriarchalny. Ponad grotą męczenników wznosiła się świątynia, w której każdego dnia sprawowano msze św. za dusze zmarłych. Do dzisiaj na zachód od Mamilli widoczne są pozostałości groty, stanowiącej kiedyś naturalną kryptę bizantyjskiego kościoła (foto). W XIII w. w okolicy sadzawki zaczęli chować swoich zmarłych muzułmanie (foto). Jeden z muzułmańskich średniowiecznych mauzoleów – grób Alah ad-Din'a, syna Abdallaha al-Kebeby – zachował się w dobrym stanie do dziś (foto). Przez długi czas Mamilla była miejscem, w którym kamieniarze kruszyli kamień. Niepewna jest etymologia nazwy sadzawki. Możliwe, że jest ona swego rodzaju skrótem imienia żony pobożnego Tomasza, która z czasem, za swój chwalebny czyn uznawana była przez lokalnych chrześcijan za świętą. Być może, że nazwa odwołuje się do imienia fundatorki zbiornika, który służył mieszkańcom miasta (foto). Bibliografia Baldi Donato OFM, W Ojczyźnie Chrystusa – Przewodnik po Ziemi Świętej, Tipografia Porziuncola, Kraków – Asyż 1982, 147-148. Hoade Eugene OFM, Guide to the Holy Land, Franciscan Printing Press, Jerusalem 1996, 338-339. Acquistapace Paolo, Guida biblica e turistica della Terra Santa, Istituto Propaganda Libraria, Milano 1992, 268-269. Baratto Claudio OFM (pod redakcją), Guida di Terra Santa, Edizione Custodia di Terra Santa, Milano 1999, 140-141. Zobacz też Sadzawka Ezechiasza Sadzawka Siloe
Shokek

Shokek (en hébreu : עין שוקק) est le nom d'une source d'eau située sur le Mont Guilboa en Israël. Non loin du Shokek, on a découvert des vestiges archéologiques d'une construction et d'une réserve d'eau de l'époque byzantine. L’eau est toujours, chaque jour de l’année, peu importe la température extérieure à 28 degrés. Cette région est située sur la faille syroafricaine, l’activité volcanique fait que la teneur de l'eau en minéraux est importante, 1100 milligrammes par litre, ce explique que l’eau soit élevée. Références Portail d’Israël Portail des lacs et cours d'eau
‘En Shoqeq

‘En Shoqeq (hebreiska: עין שוקק) är en källa i Israel. Den ligger i distriktet Norra distriktet, i den nordöstra delen av landet. Terrängen runt ‘En Shoqeq är huvudsakligen kuperad, men åt sydost är den platt. Runt ‘En Shoqeq är det ganska tätbefolkat, med 179 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Bet She'an, 4,7 km öster om ‘En Shoqeq. Trakten runt ‘En Shoqeq består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Bet Szalom Alechem

Bet Szalom Alechem (hebr. מגדל המוזיאון; jid. שלום עליכם הויז) – centrum kultury jidysz w osiedlu Ha-Cafon ha-Chadasz we wschodniej części miasta Tel Awiw, w Izraelu. Historia Budynek centrum kultury wybudowano w 1966 według projektu architekta Uriel Kahane. Nazwano go na cześć pisarza języka jidysz Szolem Alejchem. W 2005 przy samym domu kultury wybudowano nowoczesny wieżowiec biurowy Museum Tower (wysokość 89 metrów). Tuż obok jest Muzeum Sztuki Tel Awiwu i centrum kultury Tel Awiw Performing Arts Center. Działalność Centrum kultury prowadzi coroczne kursy nauki języka jidysz, oraz przyznaje stypendia dla naukowców i badaczy zaangażowanych w działalność na rzecz zachowania jidysz. W ośrodku znajdują się sale wykładowe, biblioteka, archiwum, sale wystawowe oraz gabinety naukowe. Przypisy
Šchunat ha-Tikva

Šchunat ha-Tikva (hebrejsky: שכונת התקווה, doslova čtvrť Naděje, též jen ha-Tikva, התקווה) je čtvrť ve východní části Tel Avivu v Izraeli. Je součástí správního obvodu Rova 9 a samosprávné jednotky Rova Darom Mizrach. Geografie Leží na východním okraji Tel Avivu, cca 3 kilometry od pobřeží Středozemního moře, v nadmořské výšce okolo 20 metrů. Dopravní osou je takzvaná Ajalonská dálnice (dálnice číslo 20 a dálnice číslo 1), která probíhá společně s železniční tratí (stojí tu železniční stanice Tel Aviv ha-Hagana) a tokem Nachal Ajalon po západním okraji čtvrtě. Na severu s ní sousedí čtvrť Jad Elijahu, na východě Bejt Ja'akov (považována za podčást ha-Tikva) a Neve Cahal. Na jihu leží čtvrť Šchunat Ezra. Popis čtvrti Plocha čtvrti je vymezena na severu třídou Derech ha-Hagana, na jihu Derech Lechi, na východě třídou Derech Moše Dajan a na západě Ajalonskou dálnicí. Zástavba má charakter husté blokové městské výstavby. V roce 2007 tu žilo 10 924 lidí. Nachází se tu Stadion Šchunat ha-Tikva, známé tržiště Šuk ha-Tikva nebo veřejné instituce jako Duhl Center a Bejt Dani. Na severovýchodě čtvrti se rozkládá veřejný park Gan ha-Tikva. Narodila se tu izraelská zpěvačka Ofra Haza. Reference Související články Seznam čtvrtí v Tel Avivu Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šchunat ha-Tikva na Wikimedia Commons
Hatikva Quarter

Hatikva Quarter (Hebrew: שכונת התקווה, Shkhunat Hatikva) is a working class neighbourhood in southeastern Tel Aviv, Israel. History The quarter was founded in 1935, named for "Mount Hope" ("Har HaTikva" in Hebrew), a farm built in 1853 by Protestant Prussian and American Protestants and abandoned. Johann Steinbeck was the grandfather of John Steinbeck and abandoned the colony in 1858 after Arab attackers killed his brother and raped his brother's wife and mother-in-law. It was soon repopulated as a working class Temani neighborhood. The neighborhood was the site of the Battle of Hatikva Quarter on 8 December, 1947, one of the first battles of the 1947-48 Civil War in Mandatory Palestine, when it was attacked by Hasan Salama's forces. It became part of the Tel Aviv municipal area after the 1948 Arab–Israeli War. On 19 January 1991 during the First Gulf War a shelter just in front of Beit Dani was directly hit by an Iraqi Scud rocket. Although the shelter was used by the neighbours regularly, just on this day after the alarm the lock malfunctioned. So, because of this empty shelter no one was hurt or killed. To commemorate the escape an iron memorial (named "Angel of peace") with 3 wings was erected in 1992 in front of Beit Dani, inscribed at the bottom with biblical words in Hebrew ("covering with their wings" (Exodus 25:20)). Bnei Yehuda Tel Aviv football club played at the Hatikva Neighborhood Stadium until moving to Bloomfield Stadium. The headquarters of the Israeli Labor Party is located there. The Shevah Mofet school is located on the site of the Steinbeck farm house. The neighbourhood is also home to the Yoram Loewenstein Performing Arts Studio, where some of Israel's leading actors trained. Notable residents Ofra Haza (1957–2000), singer and actress Haim Moshe (born 1955), singer Tomer Kapon (born 1985), film and television actor Goel Ratzon (born 1950) See also Neighborhoods of Tel Aviv Bnei Yehuda FC References
Nachalat Jicchak

Nachalat Jicchak (hebrejsky נחלת יצחק‎, doslova Jicchakovo dědictví) je čtvrť ve východní části Tel Avivu v Izraeli. Je součástí správního obvodu Rova 9 a samosprávné jednotky Rova Mizrach. Geografie Leží na východním okraji Tel Avivu, cca 3 kilometry od pobřeží Středozemního moře, v nadmořské výšce okolo 30 metrů. Dopravní osou je takzvaná Ajalonská dálnice (dálnice číslo 20), která probíhá společně s železniční tratí, na které se nachází železniční stanice Tel Aviv ha-Šalom, a tokem Nachal Ajalon po západním okraji čtvrtě. Na severu s ní sousedí katastr města Ramat Gan, na východě zase na ni plynule navazuje město Giv'atajim, na jihu s ní sousedí čtvrť Bicaron. Popis čtvrti Plocha čtvrti je vymezena na severu ulicí Arvej Nachal, na jihu ulicí Derech ha-Šalom, na východě ulicemi Alijat ha-No'ar a Avnej Zikaron a na západě Ajalonskou dálnicí. Zástavba má charakter husté městské blokové výstavby. V západní části čtvrtě se rozkládají komerční areály. V roce 2007 tu žilo 7222 lidí. Nachází se tu starý hřbitov Nachalat Jicchak. Odkazy Reference Související články Seznam čtvrtí v Tel Avivu Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nachalat Jicchak na Wikimedia Commons
Nahalat Yitzhak

Nahalat Yitzhak is a neighborhood of Tel Aviv, Israel. Name Nahalat Yitzhak literally means "Yitzhak's Estate" in Hebrew. The neighborhood is named after Rabbi Yitzchak Elchanan Spektor, Chief Rabbi of Kovno, who wrote a book called Nachal Yitzchok (River of Yitzchok). History Nahalat Yitzhak was founded in 1925, east of the Ayalon River, by a group of Jews who came from Kaunas (Kovno), Lithuania. In 1931 the neighborhood had 36 houses and a population of 134 people. It was established on the border of the German Templer colony of Sarona, adjacent to the Borochov neighborhood, the first neighborhood of Giv'atayim. At the beginning it was a farming neighborhood of homesteads. Later a number of industrial plants were built on the neighborhood's outskirts, among them "Tara Dairies", "Yitzhar" factory (the area where Tel Aviv Towers stand), and a number of flour mills. Nahalat Yitzhak became part of Tel Aviv on 10 January 1946. In 1958 the interior minister annexed the neighborhood to Giv'atayim, but the Israel Supreme Court reversed the decision after it became clear that the position of opponents of the annexation were not heard, and the neighborhood remained in the jurisdiction of Tel Aviv. See also Nahala (disambiguation page), Hebrew word for heritage or estate widely used for toponyms in Israel Nahalat Yitzhak Cemetery References
Biranit

Biranit (hebrejsky: בירנית) je vojenská základna a bývalá vesnice v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Ma'ale Josef. Jménem odkazuje na biblický citát z 2. Paralipomenon 17,12: „Jóšafat se stával stále mocnějším. V Judsku vystavěl hradiska“ Geografie Leží v nadmořské výšce cca 750 metrů, v Horní Galileji, cca 22 kilometrů od břehů Středozemního moře, přímo na libanonské hranici. Nachází se na vrcholku hory Har Biranit, po jejímž jižním zalesněném úbočí protéká k západu vádí Nachal Biranit. Na dopravní síť napojena pomocí místní silnice číslo 899. Dějiny Biranit byla založena v roce 1964. Šlo o součást Operace Sof Sof (סוף סוף), kterou inicioval tehdejší premiér Levi Eškol.V jejím rámci vzniklo podél libanonských hranic několik nových židovských vesnic. Biranit byla zpočátku polovojenským sídlem typu Nachal. V roce 1967 se změnila na civilní sídlo, ale nikdy se nestala samostatnou vesnicí s trvalým obyvatelstvem a byla později proměněna na vojenskou základnu. Vojenský význam libanonské hranice totiž v roce 1970 po takzvaném Černém září a přesunu palestinských ozbrojenců z Jordánska do Libanonu vzrostl. Odkazy Reference Související články Štula Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Biranit na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon
Biranit

Biranit (Hebrew: בירנית, lit. small fortress) is a military camp and former kibbutz in northern Israel on the border with Lebanon. It is the headquarters of the Galilee Division of the Israel Defense Forces, and is located around a kilometre from the Lebanese border between Sasa and Netu'a. History It is located on the land of the Palestinian village of Al-Mansura, which was forcibly depopulated in the 1948 Arab–Israeli War.Biranit was planned as the hub of a group of settlements established by the Central Galilee Development Project in the 1960s. In December 1964, a Nahal group affiliated with Ha-Kibbutz HaMeuhad settled there. Its first tasks were land reclamation, afforestation, and restoration of ancient woodlands, planting of fruit orchards, road building, and other development work. Over time, the settlement was abandoned, and it became a military camp.In the 1970s, a number of Katyusha rockets were fired at Biranit from Lebanese territory. On July 14, 2006, the base was hit by Katyusha rockets fired by Hezbollah during the 2006 Lebanon War. On November 20, 2023, during the Israel–Lebanon border clashes, the base was damaged following a Hezbollah barrage using Burkan rockets. Notable residents Andre Spitzer (1945–1972), Israeli Olympic fencing coach killed in the Munich Massacre References
Neve Ša'anan (Tel Aviv)

Neve Ša'anan (hebrejsky: נווה שאנן, doslova Klidná oáza) je čtvrť v jižní části Tel Avivu v Izraeli. Je součástí správního obvodu Rova 8 a samosprávné jednotky Rova Darom. Geografie Leží v jižní části Tel Avivu, cca 2 kilometry od pobřeží Středozemního moře, v nadmořské výšce okolo 30 metrů. Dopravní osou je takzvaná Ajalonská dálnice dálnice číslo 20, která probíhá po východním okraji čtvrtě, společně s železniční tratí stojí tu železniční stanice Tel Aviv ha-Hagana) a tokem Nachal Ajalon. Na jihu s ní sousedí čtvrť Šapira, na západě Florentin, na severu ha-Rakevet, na severozápadě začíná centrální část Tel Avivu. Popis čtvrti Plocha čtvrti je vymezena na severu ulicí ha-Rakevet a třídou Derech Menachem Begin, na jihu Derech Šlomo, na východě dálnicí číslo 20 a na západě ulicí ha-Alija. Zástavba má charakter husté blokové městské výstavby. V roce 2007 tu žilo 3747 lidí. Na jižním okraji čtvrti stojí areál Telavivského centrálního autobusového nádraží. Nedaleko odtud stávalo Staré telavivské centrální autobusové nádraží. Odkazy Reference Související články Seznam čtvrtí v Tel Avivu Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Neve Ša'anan na Wikimedia Commons