NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
No'am

No'am (hebrejsky נֹעַם, v oficiálním přepisu do angličtiny No'am) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Šafir. Geografie Leží v nadmořské výšce 166 metrů v pahorkatině Šefela, nedaleko od severního okraje pouště Negev. Obec se nachází 25 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 56 kilometrů jižně od centra Tel Avivu, cca 48 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 5 kilometrů jihojihovýchodně od města Kirjat Gat. No'am obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. No'am je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 3404, jež západně od vesnice ústí do dálnice číslo 40. Podél západního okraje mošavu vede železniční trať z Tel Avivu do Beerševy, nemá zde ale stanici. Východně od obce vede též dálnice číslo 6 (Transizraelská dálnice). Dějiny No'am byl založen v roce 1955. Vznikl jako součást jednotně řešeného regionálního osidlovacího programu Chevel Lachiš. Pracovní název osady zněl Lachiš 14 (לכיש 14). Současné jméno mošavu je odvozeno od biblického citátu z Knihy přísloví 3,17: „Její cesty vedou k blaženosti, všechny její stezky ku pokoji“ Zakladateli mošavu byli Židé z Maroka napojení na náboženskou sionistickou organizaci ha-Po'el ha-Mizrachi. Místní ekonomika je založena na zemědělství (rostlinná výroba, chov drůbeže). Probíhá stavební expanze obce (119 nových bytových jednotek). Funguje tu obchod a sportovní areály. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v No'am Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě kolísající populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 352 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 1,7 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu No'am na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Šafir Archivováno 12. 8. 2010 na Wayback Machine.
No'am

No'am (Hebrew: נֹעַם, נועם, lit. 'Pleasantness') is a religious moshav in south-central Israel. Located in Hevel Lakhish, it falls under the jurisdiction of Shafir Regional Council. In 2024 it had a population of 476. History The village was established in 1955 by Hapoel HaMizrachi. The first residents were Jewish immigrants from the Maghreb, most of whom were from Morocco. They were later joined by more Jewish immigrants from Iran and Iraq. It was named after the Biblical book Proverbs 3:17: The Wisdom - "Her ways are ways of pleasantness". References
No’am

No’am (hebr. נועם) – moszaw położony w samorządzie regionu Szafir, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży na pograniczu północno-zachodniej części pustyni Negew i Szefeli, w otoczeniu miasta Kirjat Gat, moszawów Szalwa, Achuzzam, Uza, Sede Mosze i Lachisz, oraz wioski Ewen Szemu’el. Historia Moszaw został założony w 1955 przez żydowskich imigrantów z Afryki Północnej (w większości z Maroka), którzy byli członkami ruchu Ha-Poel ha-Mizrachi. Później osiedlili się tutaj imigranci z Iranu i Iraku. Kultura i sport W moszawie jest ośrodek kultury oraz boisko do piłki nożnej. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie, sadownictwie i uprawach w szklarniach. Komunikacja Na wschód od moszawu przebiega autostrada nr 6, brak jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na nią. Z moszawu wyjeżdża się w kierunku zachodnim drogą nr 3403. Dojeżdża się nią do wsi Ewen Szemu’el i drogi ekspresowej nr 40. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu No’am Google Maps Mapa moszawu No’am Amudanan
Tel Šikmona

Tel Šikmona (hebrejsky תל שִׁקְמוֹנָה, arabsky Tell es-Semaq) je starověký tel na pobřeží na západním okraji izraelského města Haifa, poblíž čtvrtí Kirjat Šprincak a Ejn ha-Jam. Archeologické vykopávky, které zde probíhaly od r. 1963, odkryly zbytky města, jehož první sídlení vrstva je z období 14. – 11. století př. n. l. Bylo s přestávkami osídleno do byzantského období. Z této doby tu byly objeveny zbytky kostela s podlahovou mozailkou. Dnes se vedle telu nachází Izraelský národní institut oceánografie. Odkazy Literatura NEGEV, Avraham (ed.), Archaelogical Encyklopedia of the Holy Land, Jerusalem 1972. 356 s. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tel Šikmona na Wikimedia Commons (hebrejsky) Biblická doba - Šikmona
Tel Shiqmonah

Tel Siqmonah est un site archéologique d'Israël situé le long de la mer Méditerranée à l'ouest de la ville de Haïfa. Archéologie Le Tel Siqmonah est recouvert, ainsi que le rivage adjacent, de ruines de maçonnerie de pierres de taille, ce qui confirme l'importance de de ce lieu pour que de telles construtions aient été dressées. Période du Bronze Ancient Le site est, semble-t-il, occupé dès le Bronze Ancien. Lors des fouilles, les archéologues ont trouvé un bâtiment contenant des tessons de poteries et des jarres, et de nombreux objets provenant d'une production non locale, tels que des statuettes de divinités égyptiennes ou des poteries venant de Chypre. Le site cananéen est détruit au cours du XIIIe siècle av. J.-C. Il est ré-occupé à l'Âge du Fer pour une courte période, avant d'être détruit par un incendie au Xe siècle av. J.-C. lors de la campagne militaire du pharaon Sheshonq Ier. Durant cette période de transition du Bronze Moyen IIA-B, une tombe rupestre de guerrier contenant des armes et quelques scarabées a été mise à jour. Période phénicienne Le site était célèbre pour la production de teinture pourpre extraite de murex, démontrant le savoir-faire des anciennes communautés côtières. Cette production de teinture a généré une activité économique prospère qui a façonné la vie de la région. Le site est à nouveau occupé au IXe siècle av. J.-C. Il est alors un centre de production d'huile pour toute la région. À l'époque perse, entre 500 et 300 av.J.-C., le site est toujours occupé par les phéniciens. Période romaine et byzantine Le site possède vingt-deux grottes funéraires taillées dans le rocher, révélant les pratiques d'inhumation et les techniques de construction des périodes romaine et byzantine. Bien que rudimentaires, ces grottes creusées à mains d'homme sont remarquables car elles fournissent des informations détaillées sur l'artisanat ancien et les coutumes religieuses. Toutes ces tombes se trouvent à l'est, sur les flancs du mont Carmel. Un fragment de chapiteau et des pièces de monnaie byzantines y ont été mis au jour par l'équipe des archéologues allemands. Des fûts et des chapiteaux d'aspect byzantin ont également été exhumés. De belles pierres de construction ont été transportées à Haïfa et ont servi à la construction de maisons. Une grande quantité de pièces de cuivre à l'effigie de Constantin a été trouvée, ainsi qu'une pièce de monnaie des Croisades, datée de 1270. Aucun vestige datant du début de la période arabe n'a été mis au jour, ce qui a conduit les archéologues à conclure que Tel Shiqmonah était déjà abandonné avant le vııe siècle de notre ère. Fouilles récentes Tel Siqmonah et ses alentours ont fait l'objet de fouilles archéologiques dès 1939 par le Département des Antiquités du gouvernement britannique de la Palestine. D'autres saisons de fouilles ont été réalisées par l'archéologue J. Elgavish dans les années 1963-1979 pour le musée de Haïfa. Notes et références Liens externes Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Portail d’Israël Portail du Proche-Orient ancien Portail de l’Israël antique et des Juifs dans l’Antiquité Portail de l’archéologie
Tel Šikmona

Tel Šikmona (hebrejsko תל שִׁקְמוֹנָה‬, Tel Šikmonah) je staroveški tel (grič) ob obali Sredozemskega morja v sodobi Haifi, Izrael. Zgodovina Glavna arheološka izkopavanja je v imenu muzejev v mestni občini Haifa v 60. in 70. letih 20. stoletja opravil arheolog J. Elgavish. Zaščitna izkopavanja je v 90. letih 20. stoletja opravila Izraelska uprava za antikvitete, ki se je osredotočila na vzhodni del bizantinskega mesta zahodno od Karmelske gore, kjer je bilo mestno pokopališče. Po letu 2010 je več sezon izkopavala skupina arheologov pod vodstvom Zinmanovega instituta za arheologijo Univerze v Haifi na čelu z Michaelom Eisenbergom in Shayem Barom. Cilji izkopavanj so bili so bili ponovno odkriti izkopane arheološke komplekse južno in vzhodno od tela, ki jih je izkopal Elgavish, razširiti ta območja in se lotiti obsežnih ohranitvenih del, da bi ohranili starine in jih predstavili javnosti v okviru Javnega parka Šikmona. Raziskave so bile namenjene tudi preučevanju stratifikacije Tela in ustvarjanju natančnega kronološkega okvira. Najdbe na Telu so iz bronaste dobe do poznega bizantinskega obdobja. Spodnje mesto vzhodno in predvsem južno od tela je iz poznega rimskega do bizantinskega obdobja. Nobena najdba ni iz zgodnjega arabskega obdobja, kar je arheologe pripeljalo do sklepa, da je bila Tel Šikmona opuščena pred 7. stoletjem n. št. Šikmona (1677 dunamov = 167,7 ha) je bila leta 2008 razglašena za naravni rezervat. Manjši del rezervata (73 dunamov = 7,3 ha) je bil hkrati razglašen za narodni park. Sklici
Тель-Шикмона

Тель-Шикмона (івр. תל שקמונה) — стародавній тель (пагорб) і національний парк, розташований недалеко від моря на території сучасного міста Хайфа в Ізраїлі, на південь від району Бат-Галім. Деякі зі знахідок на розкопках представлені громадськості в Національному морському музеї Хайфи. Поруч з Тель-Шикмона нині розташований Ізраїльський інститут океанографічних і лімнологічних досліджень. Історія Йосип Флавій у своїй книзі Юдейські старожитності, згадує Шикмона (Sycamine) як місце, де кораблі можуть зайти в зручну гавань, і де Птолемей Лафур під час вторгнення в Ерец-Ісраель вивів свою армію на берег. Мішна, складена переважно 189 року до н. е., згадує область Шикмона як відому своєю різноманітністю культивованого зизифуса. Паломник з Бордо (Бордоський ітінерарій) у 333 році н. е. пройшов через Шикмону під час подорожі Святою Землею. Археологія Історія розкопок Основні археологічні розкопки на телі й у візантійському місті на південь від нього провів археолог Й. Ельгавіш у 1960-70-х роках за дорученням Департаменту музеїв муніципалітету Хайфи. Подальші розкопки проведено в 1990-х роках Управлінням старожитностей Ізраїлю і вони були зосереджені в східній частині візантійського міста, на захід від схилів гори Кармель, де розташований некрополь давнього міста. У 2010 році група з Інституту археології імені Зінмана при Хайфському університеті на чолі з доктором Майклом Ейзенбергом і доктором Шаєм Баром, який керував розкопками на самому телі, провели нову серію розкопок. Цілі проекту полягали в тому, щоб повторно розібрати розкопані археологічні комплекси на південь і схід від річки, раніше розкопаної Ельгавішем, розширити ці райони і провести великі роботи з консервації, щоб зберегти старожитності і представити їх публіці як частину національного парку Шикмона. Робота також була спрямована на вивчення стратифікації оповіді і створення точної хронологічної структури. Знахідки Залишки на дату розпаду — від пізньої бронзи до пізньовізантійського періоду. Нижнє місто, на схід і переважно на південь від те́ля, датовано пізньоримським періодом — візантійським періодом. Донині не знайдено жодних залишків, датованих ранньоарабським періодом, що наводить археологів на висновок, що Шикмону покинуто до VII століття н. е. Заповідник і національний парк 2008 року Шикмона оголошено природним заповідником на площі 1677 дунамів. Невелику територію (73 дунами) також оголошено національним парком. Примітки
Cafririm

Cafririm (hebrejsky צַפְרִירִים, doslova „Západní větry“, v oficiálním přepisu do angličtiny Zafririm, přepisováno též Tzafririm) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jeruzalémském distriktu, v Oblastní radě Mate Jehuda. Geografie Leží v nadmořské výšce 336 metrů na pomezí zemědělsky využívané pahorkatiny Šefela a západního okraje zalesněných svahů Judských hor. Severně od obce terén spadá do údolí potoka Nachal ha-Ela. Jižním a východním směrem leží rozsáhlý lesní komplex. Obec se nachází 32 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 48 kilometrů jihovýchodně od centra Tel Avivu, cca 30 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 11 kilometrů jihozápadně od Bejt Šemeš. Cafririm obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Mošav je situován 5 kilometrů od Zelené linie, která odděluje Izrael v jeho mezinárodně uznávaných hranicích od území Západního břehu Jordánu. Počátkem 21. století byly přilehlé arabské (palestinské) oblasti Západního břehu od Izraele odděleny pomocí bezpečnostní bariéry. Cafririm je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 3544, jež severozápadně od vesnice ústí do dálnice číslo 38. Dějiny Cafririm byl založen v roce 1958. Novověké židovské osidlování tohoto regionu začalo po válce za nezávislost tedy po roce 1948, kdy Jeruzalémský koridor ovládla izraelská armáda a kdy došlo k vysídlení většiny zdejší arabské populace. V bezprostředním okolí nynějšího mošavu se ale do té doby nerozkládalo arabské osídlení. Šlo o téměř neobydlenou kopcovitou krajinu. Po vzniku státu Izrael byl tento region plánovitě osidlován v rámci bloku Chevel Adulam. Ke zřízení vesnice došlo 12. května 1958. Zakladateli osady byla skupina židovských přistěhovalců ze severní Afriky a Indie (komunita Bene Israel). Jihozápadně od vesnice na nachází lokalita Churvat Midras (חרבת מידרס) s pozůstatky starověkých staveb. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Cafririm Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 369 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,8 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cafririm na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Mate Jehuda
Tzafririm

Tzafririm (Hebrew: צַפְרִירִים, lit. 'Zephyrs') is a moshav in central Israel. Located near Beit Shemesh, it falls under the jurisdiction of Mateh Yehuda Regional Council. In 2024 it had a population of 438. History The village was established in 1958 by immigrants from Morocco, Iran, Iraq and India on land that had belonged to the depopulated Palestinian village of 'Ajjur. Notable people Aarele Ben Arieh, artist Gallery References
Tzafririm

Tzafririm (hébreu : צַפְרִירִים) est un moshav du centre d'Israël, proche de la ville de Beit Shemesh (district de Jérusalem). En 2016 , il comptait 449 personnes. Histoire Le village a été créé en 1958 par des immigrants juifs venus d'Afrique du Nord et d'l'Inde sur les terres qui ayant appartenu au village palestinien de 'Ajjur. Résidents célèbres Aarale Ben Arieh (artiste israélien) Références Portail d’Israël
Cafririm

Cafririm (hebr. צפרירים) – moszaw położony w samorządzie regionu Matte Jehuda, w Dystrykcie Jerozolimy, w Izraelu. Leży w górach Judei. Historia Moszaw został założony w 1958 przez imigrantów z Afryki Północnej i Indii. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na rolnictwie i sadownictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Cafririm Google Maps Mapa moszawu Cafririm
Bejt Uzi'el

Bejt Uzi'el (hebrejsky בֵּית עוּזִיאֵל, v oficiálním přepisu do angličtiny Bet Uzzi'el, přepisováno též Beit Uzi'el) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Gezer. Geografie Leží v nadmořské výšce 131 metrů na pomezí hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížiny a regionu Šefela, na jihovýchodním okraji aglomerace Tel Avivu. Obec se nachází 22 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 25 kilometrů jihovýchodně od centra Tel Avivu a cca 32 kilometrů severozápadně od historického jádra Jeruzalému. Bejt Uzi'el obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Bejt Uzi'el je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 44. Dějiny Bejt Uzi'el byl založen v roce 1956. Pojmenován je podle vrchního sefardského rabína Izraele Ben Cijona Me'ir Chaj Uzi'ela (1880–1953). Zakladateli vesnice byla skupina Židů původem z Maroka. Obyvatelstvo je v současnosti složeno ze sekulárních i nábožensky orientovaných rodin. Místní ekonomika je založena na zemědělství (zejména pěstování vinné révy, zeleniny a ovoce). Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Bejt Uzi'el Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 574 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 3,6 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bejt Uzi'el na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce
Beit Uziel

Beit Uziel (Hebrew: בֵּית עוּזִיאֵל) is a religious moshav in Israel. Located near Rehovot, it falls under the jurisdiction of Gezer Regional Council. In 2024 it had a population of 670. History The village was founded in 1956 by Jews who had emigrated from Morocco and from India. Agricultural pursuits include vineyards, poultry farming chicken coops, and greenhouses. References External links Official website (in Hebrew) Media related to Beit Uziel at Wikimedia Commons
Bet Uzzi’el

Beit Uzzi’el (hebr. בית עוזיאל) – moszaw położony w samorządzie regionu Gezer, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Historia Moszaw został założony w 1956. Został nazwany na cześć sefardyjskiego naczelnego rabina Izraela Ben-Cijjona Meira Hai Uziela. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie. Komunikacja Przy moszawie przebiega droga ekspresowa nr 44 (Holon–Eszta’ol). Przypisy Linki zewnętrzne Archiwalna strona Zdjęcie satelitarne moszawu Bet Uzzi’el Google Maps Mapa moszawu Bet Uzzi’el
Sdot Micha

Sdot Micha (hebrejsky שְׂדוֹת מִיכָה, doslova „Michova pole“, v oficiálním přepisu do angličtiny Sedot Mikha) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jeruzalémském distriktu, v Oblastní radě Mate Jehuda. Geografie Leží v nadmořské výšce 216 metrů v zemědělsky využívané pahorkatině Šefela, nedaleko od západního okraje zalesněných svahů Judských hor, jižně od údolí potoka Sorek. Obec se nachází 28 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 42 kilometrů jihovýchodně od centra Tel Avivu, cca 30 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 7 kilometrů jihozápadně od Bejt Šemeš. Sdot Micha obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Sdot Micha je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 383. Dějiny Sdot Micha byl založen v roce 1955. Novověké židovské osidlování tohoto regionu začalo po válce za nezávislost tedy po roce 1948, kdy Jeruzalémský koridor ovládla izraelská armáda a kdy došlo k vysídlení většiny zdejší arabské populace. Mošav byl zřízen 28. září 1955. Jeho zakladateli byla skupina Židů z Maroka. Původně byla osada součástí regionálního rozvojového projektu Chevel Lachiš, ale později když se její ekonomická situace zhoršila, byla přeřazena do zdejší oblastní rady. Poblíž obce se rozkládá vojenská základna Sdot Micha. Vesnice je pojmenována podle filozofa a novináře Michy Josefa Berdyczewského. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Sdot Micha Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě mírně rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 381 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 0,5 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sdot Micha na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Mate Jehuda
Sdot Micha

Sdot Micha oder Sedot Mikha (hebräisch שְׂדוֹת מִיכָה Sdot Mīchah, deutsch ‚Felder Michahs‘) ist ein israelischer Moschav (landwirtschaftliche Siedlung) im Bezirk Jerusalem. In der Schefelah westlich von Bet Schemesch gelegen, ist Sdot Micha Teil der Regionalverwaltung Mateh Yehuda, Chevel Adullam. Im Jahr 2022 hatte er eine Einwohnerzahl von 377. Geschichte Der Moschav wurde 1955 durch eingewanderte Juden aus Marokko gegründet und nach Micha Josef Berdyczewski benannt. Etwa 2 km nordnordöstlich befand sich bis 1948 das entvölkerte arabisch-palästinensische Dorf Al-Burayj (Bureij). Umgebung Der Ort befindet sich im Tale Elah (hebräisch עמק האלה ʿEmeq haʾElah), 4 km nordwestlich der Stelle, wo David und Goliath miteinander gekämpft haben sollen. Der Fluss Elah (hebräisch נחל האלה Nachal haʾElah) verläuft südlich des Ortes, ist aber die meiste Zeit des Jahres ausgetrocknet. Nur etwa 250 Meter nördlich beginnt die Luftwaffenbasis Sdot Micha, zu deren Existenz sich Israel nicht äußert und auf deren Gebiet verbunkerte, mobile Atomraketen vom Typ Jericho 2 und Jericho 3 stationiert sein sollen. Einzelnachweise
Sdot Micha

Sdot Micha or Sedot Mikha (Hebrew: שְׂדוֹת מִיכָה, lit. Micah Fields) is a moshav (agricultural settlement) in central Israel. Located to the west of Beit Shemesh, it is under the jurisdiction of the Mateh Yehuda Regional Council. In 2024 it had a population of 348. History The village was established in 1955 by immigrants from Morocco on the land of the depopulated Palestinian Arab village of Al-Burayj. It was named after Micha Josef Berdyczewski. It is near Sdot Micha Airbase, which, according to unofficial sources, houses nuclear weapons and mobile missiles to fire them. References
Sedot Micha

Sedot Micha (hebr. שדות מיכה; oficjalna pisownia w ang. Sedot Mikha) – moszaw położony w Samorządzie Regionu Matte Jehuda, w Dystrykcie Jerozolimy, w Izraelu. Położenie Leży w górach Judei. Na północ od moszawu znajduje się tajna baza wojskowa z wyrzutniami rakietowych pocisków balistycznych. Historia Moszaw został założony w 1955 przez imigrantów z Maroka. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na rolnictwie i sadownictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Sedot Micha Google Maps Mapa moszawu Sedot Micha
Сдот-Миха (мошав)

Сдот-Миха (ивр. שדות מיכה‎) — мошав недалеко от Иерусалима, в 5 километрах к северо-востоку от Бейт-Шемеша. История Мошав был основан в 1955 году пятьюдесятью семьями репатриантов из Марокко. Мошав был назван в честь еврейского мыслителя и писателя Михи Бердичевского. Первый ребёнок, родившийся в мошаве, получил имя Миха. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 378 человек. Примечания
Petachja

Petachja (hebrejsky פְּתַחְיָה, v oficiálním přepisu do angličtiny Petahya) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Gezer. Geografie Leží v nadmořské výšce 102 metrů na pomezí hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížiny a regionu Šefela, na jihovýchodním okraji aglomerace Tel Avivu. Obec se nachází 20 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 25 kilometrů jihovýchodně od centra Tel Avivu a cca 34 kilometrů severozápadně od historického jádra Jeruzalému. Petachji obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Petachja je na dopravní síť napojena pomocí místní silnice číslo 4243, jež ústí do dálnice číslo 44 probíhající podél východního okraje obce. Západně od mošavu probíhá také dálnice číslo 6 a paralelně s ní i železniční trať z Lodu do Beerševy. Dějiny Petachja byla založena v roce 1951. Zakladateli mošavu byla skupina Židů z Tuniska, ke kterým se později připojili Židé původem z Alžírska a Indie. Na vzniku osady se podíleli členové mládežnického hnutí ha-No'ar ha-cijoni. Místní ekonomika je založena na zemědělství, převážně pěstování vinné révy. Část obyvatel za prací dojíždí mimo obec. Ve vesnici funguje společenské centrum. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Petachji Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 866 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,9 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Petachja na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Gezer Archivováno 11. 6. 2008 na Wayback Machine.