NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iglesia Kidane Mehret (Jerusalén)

La iglesia Kidane Mehret (ኪዳነ ምሕረት)​ en Jerusalén es parte del monasterio Debre Genet (ደብረ ገነት),​ nombre que quiere decir "monasterio del paraíso").​​ El monasterio y su iglesia pertenecen a la Iglesia ortodoxa etíope. "Kidane Mehret" "Kidane Mehret" (ኪዳነ ምሕረት) quiere decir "pacto de la misericordia" y se refiere a la promesa que, según la tradición etíope, Jesús hizo a su madre, que él perdonaría los pecados a los que se pusieran bajo la protección de ella.​​​ La fiesta de Nuestra Señora del Pacto de la Misericordia se celebra el día 16 del mes etíope de yekatit, que corresponde al 24 de febrero del calendario gregoriano,​ mas al día 25 de febrero en los años bisiestos, dado que el calendario etíope inserta el día extra en lo que para el calendario gregoriano es el anterior mes de septiembre. Historia Con botín de guerra conquistado en su lucha contra el Jedivato de Egipto, el emperador Juan IV de Etiopía compró tierra al sur de la antigua ciudad de Jerusalén y en 1893, después de la muerte de Juan en 1889, se comenzó la construcción de los edificios. La iglesia fue completada en 1901 bajo el emperador Menelik II.​​​ Descripción La iglesia Kidane Mehret de Jerusalén tiene forma redonda con cúpula que alcanza una altura de unos 30 m. El interior está formado de tres partes concéntricas. La parte central, llamada el maqdas (መቅደስ) o santuario, donde sólo los sacerdotes y diáconos pueden entrar, contiene el tabot, sobre el que se celebra la eucaristía. La parte intermedia, la qiddist (ቅድስት) o parte santa, debería ser reservada para los que pueden recibir la santa comunión. La parte exterior, el qne majlet (ቅኔ ማሕሌት), sirve para los cantores y es accesible para todos.​​​​ Otro monasterio etíope en Jerusalén Desde mucho tiempo antes de la fundación del monasterio Debre Genet, hay una presencia etíope en el techo de la capilla de Santa Elena de la iglesia del Santo Sepulcro en el monasterio llamado Deir es-Sultan, sometido a interminables litigios de propiedad entre la Iglesia etíope y la copta.​​​ Véase también Anexo:Iglesias ortodoxas orientales Iglesia ortodoxa etíope Referencias
Kościół Kidane Mehret

Kościół Kidane Mehret w Jerozolimie lub Kościół Przymierza Miłosierdzia (gyyz: ኪዳነ፡ ምሕረት፡), należy do klasztoru Debre Genet (Klasztor Raju (ደብረ፡ ገነት፡) Etiopskiego Kościoła Ortodoksyjnego i znajduje na południe od dzielnicy Me’a Sze’arim. Opis Kościół dedykowany jest „Przymierzu Miłosierdzia”, czyli obietnicy Chrystusa, że przebaczy grzechy tym, którzy szukają wstawiennictwa Maryi. Kościół Kidane Mehret jest zbudowany na planie koła z kopułą, o łącznej wysokości ok. 30 metrów. Podobnie jak w większości kościołów etiopskich, wnętrze składa się z 3 koncentrycznych pierścieni. W centrum znajduje się kwadratowe meqdes (መቅደስ፡), czyli sanktuarium, zwane także qiddiste qiddusan (ቅድስተ፡ ቅዱሳን፡), „święte świętych”, do którego mogą wstępować tylko kapłani i diakoni, a które zawiera tabot (replikę Kamiennych Tablic Mojżesza), nad którymi sprawowana jest Eucharystia. Tę środkową część otacza okrąg, nazywany qiddist (ቅድስት፡) „święty”, przeznaczony dla tych, którzy mogą przyjąć Komunię świętą. Zewnętrzny pierścień, qne mahlet (ቅኔ፡ ማሕሌት፡) przeznaczony jest dla kantorów i ogółu wiernych. Wnętrze kościoła ozdabiają freski, przedstawiające anioły i świętych. Kościół otaczają budynki klasztorne. Historia Cesarz Etiopii Jan IV Kassa za środki finansowe, pozyskane ze zwycięskiej kampanii przeciwko Ismailowi Paszy z Egiptu, zakupił ziemie na płn.-zach. od jerozolimskiego Starego Miasta. Budowę klasztoru i kościoła w tym miejscu rozpoczęto w 1893, a kościół konsekrowano w 1901. Od 1850 istnieje też inny klasztor mnichów etiopskich (zwany Sułtańskim, Deir Es-Sultan), zbudowany na dachu kaplicy św. Heleny Bazyliki Grobu Świętego. Przypisy
Palästinensisches Zentrum für Menschenrechte

Das Palästinensische Zentrum für Menschenrechte (englisch Palestinian Centre for Human Rights, PCHR, arabisch المركز الفلسطيني لحقوق الإنسان, DMG al-Markaz al-Filasṭīnī li-Ḥuqūq al-Insān) ist eine palästinensische Menschenrechtsorganisation mit Sitz in Gaza-Stadt. Es wurde 1995 von Raji Sourani, dem aktuellen Direktor, gegründet. Es wurde von einer Gruppe palästinensischer Anwälte und Menschenrechtsaktivisten organisiert und wird aus staatlichen, nichtstaatlichen und religiösen Quellen finanziert. Das PCHR wurde im April 1995 gegründet, um die Praktiken der israelischen Streitkräfte im Gazastreifen und den übrigen besetzten palästinensischen Gebieten zu überwachen und zu dokumentieren. Das PCHR beschreibt sein Ziel darin, „von den israelischen Streitkräften begangene Menschenrechtsverletzungen und andere Missbräuche im Zusammenhang mit Israels anhaltender legaler und uneingeschränkter Besetzung des Gazastreifens und des Westjordanlandes, einschließlich Ostjerusalems“, zu beobachten und zu dokumentieren. Handlungen Im Jahr 2011 kritisierte das PCHR eine Entscheidung der Hamas, die einer Gruppe von sieben Oberstufenschülern untersagte, Gaza zu verlassen, um ein Jahr lang in den Vereinigten Staaten zu studieren. Die amerikanische Non-Profit-Organisation Amideast hatte den Studierenden für das Programm Sonderstipendien verliehen. Ein Hamas-Minister erklärte: „Ein 15-jähriges Mädchen kann kein Jahr ohne Betreuer in Amerika verbringen.“ Weblinks Palestinian Centre for Human Rights Web Site Palestinian Centre for Human Rights: Weekly Reports 2007-2008 NGO Monitor Lawfare Monograph Einzelnachweise
Centre palestinien pour les droits de l'homme

Le centre palestinien pour les droits de l'homme (PCHR) (arabe : المركز الفلسطيني لحقوق الإنسان), basée à Gaza, est une organisation indépendante palestinienne de défense des droits de l'homme. Cette organisation non gouvernementale a été créée par un groupe d'avocats et de militants des droits de l'homme en 1995, Raji Sourani en est membre fondateur et président. Voir aussi Liens externes (ar + en) Site officiel Portail de la Palestine Portail des droits de l’homme
Палестинский центр по правам человека

Палестинский центр по правам человека (ПЦПЧ; араб. المركــز الفلسطيني لحقــوق الإنســـان‎) — независимая палестинская правозащитная организация, располагающаяся в городе Газа, основанная и руководимая палестинским адвокатом Раджи Сурани. ПЧПЧ создан в 1995 году группой палестинских адвокатов и правозащитников и получает финансирование от правительственных, неправительственных и религиозных источников. Согласно информации с официального сайта, принципы деятельности организации состоят в следующем: Защита прав человека и утверждение верховенства права в соответствии с международными стандартами. Создание и развитие демократических институтов и гражданского сообщества, а также содействие формированию демократической культуры в палестинском обществе. Поддержка всех усилий для того, чтобы палестинский народ мог осуществить своё право на самоопределение и независимость в соответствии с международным правом и резолюциями ООН. Входит в Международную ассоциацию юристов-демократов. Примечания
Tel Qasile

Tel Qasile est un site archéologique situé en Israël. Il se trouve aujourd'hui dans le Musée de la Terre d'Israël dans le quartier de Ramat Aviv au nord de Tel Aviv, à proximité du Yarkon. Les restes archéologiques qui y ont été trouvés contribuent à la connaissance des Philistins qui étaient installés sur le tel depuis le XIIe siècle jusqu'au début du Xe siècle av. J.-C. Le tel compte 12 couches archéologiques. Les 3 plus anciennes ont trait à l'occupation philistine. Liens externes Portail de l’archéologie Portail d’Israël Portail de l’Israël antique et des Juifs dans l’Antiquité
Tel Qasile

Tel Qasile (în ebraică תל קסילה) este o colină cu un sit arheologic în Israel. El se află la Tel Aviv, în perimetrul Muzeului Țării Israelului (Muzeon Eretz Israel) din cartierul Ramat Aviv, nu departe de râul Yarkon Pe colina (Tell sau Tel) de aici au fost descoperite resturi ale unei așezări antice filistene din sec. XII - X î.Hr. Excavațiile au evidențiat 12 straturi arheologice, din care cele trei mai vechi provin din perioada filistenilor. Descoperirea locului și săpăturile arheologice Colina de tip tel, a fost descoperită în anii 1940 când s-au găsit aici două ostraka cu inscripții în ebraica veche din epoca cunoscută ca a Primului Templu. Cele două ostraka erau certificate de expediere, unul menționând o greutate de 3 sicli (shekel) de aur de Ofir care a fost trimisă la Beit Horon, iar celălalt - vorbind de 2,100 unități de ulei trimise regelui. A doua inscripție era semnată dar tot ce s-a păstrat din numele expeditorului erau literele „...hihu”. Excavațiile la fața locului au început în octombrie 1948 sub conducerea lui Binyamin Meisler-Mazar de la Universitatea Ebraică din Ierusalim. Echipa de arheologi provenea de la Societatea de explorare a Palestinei și antichităților ei și de la Muzeul Tel Aviv. Aceasta a fost prima săpătură arheologică executată în țară după proclamarea Statului Israel în mai 1948. Săpăturile au continuat în anii 1950, 1951, și 1959. Excavații suplimentare au fost realizate, sub conducerea lui Amihay Mazar, între anii 1971-1974 și între 1982 și începutul anilor 1990, ele descoperind zona templelor din așezarea antică filisteană.
Oblastní rada Gezer

Oblastní rada Gezer (hebrejsky מועצה אזורית גזר, Mo'aca azorit Gezer) je oblastní rada v Centrálním distriktu v Izraeli. Rozkládá se na jihovýchodním okraji aglomerace Tel Avivu, v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině. Prostor oblastní rady je zhruba vymezen městy Ramla, Nes Cijona a Rechovot (ta ovšem pod jurisdikci rady nespadají) a zemědělskou krajinou jihovýchodně odtud. Dějiny Jméno oblastní rady je inspirováno starověkým židovským městem Gezer, které tu stávalo. Novověké židovské osídlení v této oblasti začalo zárodečně vznikat už během britského mandátu. Během války za nezávislost v roce 1948 zdejší region dobyly izraelské síly a zároveň jej zcela opustila arabská populace. Na přelomu 40. a 50. let 20. století zde pak proběhla hlavní osidlovací vlna, během které se tu dotvořila sídelní síť židovských zemědělských vesnic, postupně pak doplňovaná i v následujících dekádách. Oblastní rada Gezer vznikla roku 1951. Podle jiných zdrojů již roku 1949. Úřady Oblastní rady Gezer sídlí v komplexu ve vesnici Bejt Chašmonaj. Starostou rady je פטר וייס – Peter Weiss. Oblastní rada má velké pravomoci zejména v provozování škol, územním plánování a stavebním řízení nebo v ekologických otázkách. Seznam sídel Oblastní rada Gezer sdružuje celkem 25 sídel. Z toho je šest kibuců, patnáct mošavů a čtyři společné osady. Demografie K 31. prosinci 2014 žilo v Oblastní radě Gezer 24 900 obyvatel. Z celkové populace bylo 24 600 Židů. Včetně statistické kategorie "ostatní" tedy nearabští obyvatelé židovského původu, ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství jich bylo 24 900. Obyvatelstvo je tedy téměř zcela židovské. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Oblastní rada Gezer na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální internetové stránky Archivováno 11. 6. 2008 na Wayback Machine.
Gezer Regional Council

Gezer Regional Council (Hebrew: מועצה אזורית גזר, romanized: Mo'atza Azorit Gezer) is a regional council in the Shephelah region of the Central District of Israel. The council's headquarters are located in the community settlement of Beit Hashmonai. Established in 1949, the regional council had a population of 20,700 in 2006. List of settlements The council covers five kibbutzim, 15 moshavim, and five community settlements. Kibbutzim Gezer Hulda Na'an Netzer Sereni Sha'alvim Moshavim Azaria Beit Uziel Ganei Yohanan Kfar Ben Nun Kfar Bilu Kfar Shmuel Matzliah Mishmar Ayalon Pedaya Petahya Ramot Meir Sitria Yad Rambam Yashresh Yatzitz Community settlements Beit Hashmonai Ganei Hadar Karmei Yosef Mishmar David Nof Ayalon Twin cities Leawood, Kansas, United States Grimma, Germany External links Official website (in Hebrew)
Gezer (conseil régional)

Le conseil régional de Gezer est un conseil régional du district centre d'Israël. Il est situé dans la Shéphélah à côté des villes de Modiin-Maccabim-Reout, Rehovot et Ramleh. Il a obtenu son statut municipal en 1949. Le conseil régional de Gezer doit son nom à la ville israélite de Gezer dont le tel se trouve sur son territoire. Il regroupe 25 localités, en majorité des moshavim et dispose de 9 écoles. Listes des communautés Le conseil régional gère 5 kibboutzim, 15 moshavim et 5 implantations communautaires Relations internationales Jumelage Le conseil régional de Gezer est jumelée avec les villes suivantes : Leawood (Kansas), États-Unis Grimma, Allemagne Liens externes Site officiel Portail d’Israël
Gezer (consiglio regionale)

Gezer (in ebraico מועצה אזורית גזר‎?, Mo'atza Azorit Gezer) è un consiglio regionale nel distretto Centrale di Israele. Fondato nel 1949, aveva una popolazione di 26 859 abitanti nel 2018. Località Il consiglio copre cinque kibbutzim, 15 moshavim, tre insediamenti comunitari e due località ebraiche designate Amministrazione Gemellaggi Leawood, dal 2003; Grimma, dal 2011 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Gezer (consiglio regionale) Collegamenti esterni Sito ufficiale, su gezer-region.muni.il.
Samorząd Regionu Gezer

Samorząd Regionu Gezer (hebr. מועצה אזורית גזר) – samorząd regionu położony w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Samorządowi podlegają osady rolnicze położone w połowie drogi między Jerozolimą a Jaffą. Osiedla Samorządowi podlega 6 kibuców, 15 moszawów i 4 wioski. Kibuce Moszawy Wsie Linki zewnętrzne Strona oficjalna
Гезер (региональный совет)

Гезер (ивр. גזר‎) — региональный совет в Центральном округе Израиля, основанный в 1949 году и расположен между городами Модиин, Реховот и Рамле. В состав регионального совета входит 25 населенных пунктов, большинство из которых мошавы. На территории регионального совета расположено 10 школ. История Название регионального совета восходит к названию древнего библейского города Тель-Гезер, который находится на территории регионального совета. Население По статистическим данным Центрального статистического бюро Израиля население регионального совета на 2024 год составляет 27 834 человек. Границы совета Региональный совет Гезер ограничен следующими административными единицами: С севера: Модиин-Маккабим-Реут, Рамле, Беер-Яаков и региональный совет Хевель-Модиин С востока: региональный совет Мате-Биньямин С юга: региональный совет Мате-Йехуда и региональный совет Нахаль-Сорек С запада: Реховот, Нес-Циона и Региональный совет Бренер Список населённых пунктов Примечания
Blue Beach Resort, Gaza

The Blue Beach Resort was a luxury beach resort hotel in Gaza, Palestine that was opened in the summer of 2015. The hotel featured cabana boys serving clients on its private beach, and an Olympic-size swimming pool. Guests stayed in 162 "chalet-style" rooms set in landscaped grounds with views of the Mediterranean. It was part of the entertainment district along Al-Rashid Street in Gaza City that featured "dozens of new and modern resorts, chalets and coffee shops," other neighborhoods also had upscale shopping malls, apartment buildings, and entertainment venues. Blue Beach joined the five-star hotel Mashtal, built in 2011, at the high end of the Gaza luxury hotel market. The Washington Post described the hotel as one of a number of luxury businesses catering to wealthy Gazans. According to economic analyst Nizar Sha’ban, “Most foreigners who visit the Strip and stay in its hotels are journalists, aid workers, UN and Red Cross staff." The Blue Beach resort hotel was built on the basis of an agreement signed with the Palestinian Ministry of Housing, based on the Build-Operate-Transfer (BOT) method. The agreement states that the Palestine Real Estate Investment Company (PRICO) is both the developer and the operator of the hotel for 49 years, with an option to renew for another identical period, after which the property is transferred to the authorities. During the Gaza war, dozens of Hamas militants fired anti-tank missiles at the Israeli forces from the hotel premises and its guest rooms, according to the Israel Defense Forces. Some of the Hamas militants were said to have been killed. During the battle, the IDF claimed having discovered an underground infrastructure, which included seven shafts that led to tunnels, and inside of it the living rooms of Hamas militants. Many weapons were also found, including Kalashnikov rifles, various charges, and drones. In addition, video footage was brought as proof that access to several tunnels was available from many guest corridors in the hotel. See also Tourism in the Palestinian territories Al Deira Hotel Al-Andalusia mall References
Blue Beach Resort

IIl Blue Beach Resort (in arabo منتجع فندقي‎?; in ebraico אתר הנופש בלו ביץ'‎?) è stato un lussuoso hotel resort sulla spiaggia aperto nell'estate del 2015 a Gaza. L'hotel disponeva di cabana boy che servivano i clienti sulla sua spiaggia privata e di una piscina olimpionica. Gli ospiti erano alloggiati in 162 camere in stile chalet immerse in giardini paesaggistici con vista sul Mediterraneo. La struttura faceva parte del quartiere dei divertimenti lungo la strada Al-Rashid a Gaza che comprendeva "dozzine di resort, chalet e caffetterie nuovi e moderni". Anche altri quartieri disponevano di centri commerciali di lusso, condomini e luoghi di intrattenimento. Il resort si è unito all'hotel a cinque stelle Mashtal, costruito nel 2011, nella fascia alta del mercato degli hotel di lusso a Gaza. Il Washington Post ha descritto l'hotel come una delle numerose attività commerciali di lusso rivolte ai ricchi cittadini di Gaza. Secondo l'analista economico Nizar Sha'ban, "la maggior parte degli stranieri che visitano la Striscia e soggiornano nei suoi hotel sono giornalisti, operatori umanitari, personale delle Nazioni Unite e della Croce Rossa." Il resort sulla spiaggia blu è stato costruito sulla base di un accordo firmato con il Ministero palestinese dell'Edilizia. L'accordo prevedeva che la Palestine Real Estate Investment Company (PRICO) fosse lo sviluppatore e il gestore dell'hotel per un periodo di 49 anni, con un'opzione di rinnovo per un altro periodo identico, dopodiché la proprietà sarebbe stata trasferita alle autorità. Durante la guerra Israele-Hamas del 2023, dozzine di militanti di Hamas hanno lanciato missili anticarro contro le forze israeliane dai locali dell'hotel e dalle camere degli ospiti. I combattenti israeliani si sono scontrati con militanti di Hamas e alcuni militanti sono stati uccisi. Durante la battaglia, le forze di difesa israeliane scoprirono un'infrastruttura sotterranea, che comprendeva sette pozzi che conducevano a tunnel e al suo interno gli alloggi dei militanti di Hamas. Sono state ritrovate anche molte armi, tra cui fucili kalašnikov, cariche varie e droni. Inoltre, le riprese video indicavano che l'accesso a diversi tunnel era disponibile da molti corridoi degli ospiti dell'hotel. Note
Blue Beach Resort

Het Blue Beach Resort was een luxe strandresorthotel dat in de zomer van 2015 in Gaza werd geopend. Het hotel beschikte over cabanajongens die klanten bedienden op het privéstrand en een zwembad van olympisch formaat. De gasten verbleven in 162 kamers in chaletstijl, gelegen op een aangelegd terrein met uitzicht op de Middellandse Zee. Het maakte deel uit van de uitgaanswijk langs de Al-Rashidstraat in Gaza-stad met 'tientallen nieuwe en moderne resorts, en coffeeshops'. Andere buurten hadden ook luxe winkelcentra, appartementsgebouwen en uitgaansgelegenheden. Blue Beach sloot zich aan bij het vijfsterrenhotel Mashtal, gebouwd in 2011, aan de bovenkant van de luxe hotelmarkt in Gaza. De Washington Post beschreef het hotel als een van een aantal luxe bedrijven die zich richten op rijke inwoners van Gaza. Volgens economisch analist Nizar Sha'ban zijn “de meeste buitenlanders die de Strip bezoeken en in de hotels verblijven journalisten, hulpverleners, medewerkers van de Verenigde Naties en het Rode Kruis." Het Blue Beach resorthotel is gebouwd op basis van een overeenkomst getekend met het Palestijnse Ministerie van Volkshuisvesting. In de overeenkomst is vastgelegd dat de Palestine Real Estate Investment Company - PRICO voor een periode van 49 jaar zowel de ontwikkelaar als de exploitant van het hotel is, met een optie tot verlenging voor nog een identieke periode, waarna het pand wordt overgedragen aan de autoriteiten. Tijdens de Israël-Hamas-oorlog van 2023 vuurden tientallen Hamas-militanten antitankraketten af op de Israëlische strijdkrachten vanuit het hotelterrein en de gastenkamers. Israëlische strijders kwamen Hamas-militanten tegen en enkele militanten werden gedood. Tijdens de slag ontdekte het Israëlische leger een ondergrondse infrastructuur, die zeven schachten omvatte die naar tunnels leidden, en daarbinnen de huiskamers van Hamas-militanten. Er werden ook veel wapens gevonden, waaronder Kalashnikov-geweren, verschillende ladingen en drones. Bovendien gaven videobeelden aan dat er vanuit veel gastengangen in het hotel toegang was tot verschillende tunnels.
Gilat

Gilat (hebrejsky גִּילַת, v oficiálním přepisu do angličtiny Gilat) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Merchavim. Geografie Leží v nadmořské výšce 135 metrů na severozápadním okraji pouště Negev; v oblasti která byla od 2. poloviny 20. století intenzivně zúrodňována a zavlažována a ztratila částečně charakter pouštní krajiny. Jde o zemědělsky obdělávaný pás navazující na pobřežní nížinu. Podél jižního okraje mošavu protéká vádí Nachal Patiš. Obec se nachází 29 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 82 kilometrů jihojihozápadně od centra Tel Avivu, cca 74 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 16 kilometrů severozápadně od města Beerševa. Nachází se na severovýchodním okraji města Ofakim. Gilat obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Gilat je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice 241, která severně od obce ústí do dálnice číslo 25. Dějiny Gilat byl založen v roce 1949. Zakladateli byli Židé z Tuniska. Později se k nim přidali i židovští imigranti z Maroka, Libye a Jemenu. Mošav je pojmenován podle biblického citátu z Knihy Izajáš 35,2: „Bujně rozkvete, radostně bude jásat a plesat. Bude jí dána sláva Libanónu, nádhera Karmelu a Šáronu. Ty uzří slávu Hospodinovu, nádheru našeho Boha.“ Místní ekonomika je založena na zemědělství, kterým se zabývá zhruba 30 % obyvatel vesnice (chov drůbeže, pěstování zeleniny). V obci je k dispozici obchod se smíšeným zbožím, synagoga, zdravotní středisko, sportovní areály, mateřská škola a společenské centrum. Správní území vesnice měří 6 900 dunamů (6,9 kilometrů čtverečních). Obec prošla stavební expanzí. Nabízelo se zde 200 stavebních parcel pro soukromé zájemce. Demografie Obyvatelstvo mošavu je nábožensky orientované. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Gilat Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1272 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 5,2 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gilat na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Merchavim
Gilat

Gilat ist ein niedriger Hügel in der Negev-Wüste in Israel mit einem der wenigen chalkolithischen Heiligtümer in der südlichen Levante. In einem Gebäude, das ein Tempel gewesen sein könnte, fand David Alon 1975 die Gilat-Frau, eine kupfersteinzeitliche Gefäßkeramik in Gestalt einer Frau, die ein Gefäß auf dem Kopf trägt. Literatur David Alon: Two cult vessels from Gilat. In: Atiqot 11, 1976, S. 116–118. Nili Sacher Fox: The Striped Goddess from Gilat: Implications for the Chalcolithic Cult. In: Israel Exploration Journal Bd. 45, 4, 1995, S. 212–225. Alexander H. Joffe, J. P. Dessel, Rachel S. Hallote: The “Gilat Women”. Female Iconography, Chalcolithic Cult, and the End of Southern Levantine Prehistory. In: Near Easter Archaeology Bd. 64, 1/2, 2001, S. 8–23 (Digitalisat).