NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Micpe Jericho

Micpe Jericho (hebr. מצפה יריחו) – osiedle żydowskie położone w samorządzie regionu Matte Binjamin, w Dystrykcie Judei i Samarii, w Izraelu. Leży w północnej części pustyni Judzkiej, w odległości 10 km na wschód od Ma’ale Adummim i południowy zachód od Jerycha. Historia 29 listopada 1947 roku Zgromadzenie Ogólne Organizacji Narodów Zjednoczonych przyjęło Rezolucję nr 181 w sprawie podziału Palestyny na dwa państwa: żydowskie i arabskie. Tutejsze tereny miały znajdować się w państwie arabskim i w wyniku wojny o niepodległość w 1948 znalazły się pod okupacją Jordanii. Podczas wojny sześciodniowej w 1967 ziemie te zajęły wojska izraelskie. Osadę założyła w październiku 1977 grupa żydowskich osadników. Pierwotnie powstała ona na rządowych ziemiach przylegających do palestyńskiego miasta Jerycho i nazywała się Garin Jericho, jednak z powodu sprzeciwu ministra obrony Ezera Weizmana osadnicy wycofali się. Kilka dni później minister rolnictwa Ariel Szaron zasugerował, że najlepszym miejscem pod założenie nowej osady będzie jałowe wzgórze górujące nad strategicznym skrzyżowaniem drogi prowadzącej z Jerycha z drogą prowadzącą z Jordanii do Jerozolimy. Jest to obecna lokalizacja wioski. Początkowo w osiedlu osiedlali się Żydzi religijni i świeccy, jednak w 1979 świeccy osadnicy przenieśli się bliżej miasta Jerycho i założyli nową osadę Wered Jericho. Warunki życia w Micpe Jericho były bardzo ciężkie, gdyż osadnicy mieszkali w przyczepach kempingowych i namiotach. Sporadycznie agregat prądotwórczy dostarczał energii elektrycznej. Dopiero w 1981 rozpoczęła się budowa domów. Edukacja W osiedlu znajduje się szkoła podstawowa i uczelnia religijna jesziwa Netiwot Josef Jesziwa. Uczniowie szkół średnich są dowożeni do Ma’ale Adummim. Religia W osiedlu znajdują się 3 synagogi: aszkenazyjska, sefardyjska i chasydzka. Gospodarka W osiedlu znajduje się kilka firm z branży elektronicznej i hi-tech. Dodatkowym źródłem dochodów jest turystyka. Turystyka Dużą tutejszą atrakcją jest położony w pobliżu park narodowy w wadi Kelt. Znajdują się tutaj ruiny twierdzy Kypros z czasów Machabeuszów oraz monaster św. Jerzego Koziby. Komunikacja Przy osiedlu przebiega droga ekspresowa nr 1 (Tel Awiw–Jerozolima–Bet ha-Arawa). Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Micpe Jericho Google Maps Mapa Micpe Jericho Amudanan
Klášter Bejt Džimal

Bejt Džimal (hebrejsky בית ג'מאל, arabsky بيت جمال / الحكمة, v oficiálním přepisu do angličtiny Beit Jimal nebo Beit Jamal, v překladu "Krásný dům") je křesťanský klášter a obec v Izraeli, v Jeruzalémském distriktu, poblíž města Bejt Šemeš. Geografie Leží v nadmořské výšce 370 metrů v Judských horách, nedaleko západního okraje Judských hor. Dějiny Jméno je odvozeno od starého toponyma Kfar Gamla (Caphargamala), které byzantské prameny dávají do souvislosti s Gamalielem, předsedou Sanhedrinu a učitelem apoštola Pavla. Podle byzantské tradice byl Gamaliel tajným učedníkem Ježíšovým a pohřbil ve svém sídle prvomučedníka Štěpána a dalšího z tajných Ježíšových učedníků, Nikodéma, byl na místě pohřben sám, pohřben zde byl i jeho syn Abibos. Tradice dále říká, že v roce 415 nalezl jejich ostatky zázračným způsobem kněz Lucián, který je předal jeruzalémskému biskupovi Janovi. Ten právě dokončoval stavbu kostela Panny Marie (Hagia Maria) na hoře Sijón (dnes Dormitio) a vystavil je na nějaký čas tam. Archeologické vykopávky vedené Andrzejem Strusem objevily mj. i tabulku s nápisem ΔΙΑΚΟΝΙΚΩΝ ΣΤΕΦΑΝΟΥ ΠΡΩΤΟΜΑΡΤΥΡΟΣ, tedy Diakonikon prvomučedníka Štěpána, kdy diakonik je jedna ze dvou kaplí (apsid) vedle presbyteria byzanstského kostela, v níž se obvykle uchovávaly relikvie. Tak je možné podloženě tvrdit, že Kfar Gamla a Bejt Džimal jsou identické. V otomanské době zde byla arabská vesnice, obývaná několika desítkami muslimů. V roce 1869 ji zakoupil italský kněz Antonio Belloni, který zde založil zemědělskou školu. Belloni v roce 1892 vstoupil do kongregace salesiánů, kterým školu s již postavenými klášterními budovami svěřil. Ti zde dodnes sídlí, od roku 1985 je zde také klášter betlémských sester. Klášterní prostory Klášterní komplex se skládá ze třech hlavních částí: salesiánský mužský klášter se školou pro sirotky. Salesiáni se kromě výchovy věnují i pěstování vína. ženský klášter Panny Marie Nanebevzaté (Monastère Notre-Dame de l’Assomption) betlémských sester kostel sv. Štěpána Prvomučedníka, postavený v roce 1930 na vykopávkách byzantského kostela z 5. století, kam byly přeneseny i nalezené mozaiky. Pod kostelem byla nalezena jeskyně s hroby. Odkazy Reference Související články Jeruzalémský koridor Literatura MAJERNÍK, Ján; SCHEIDOVÁ, Leopoldína. Spoznávajme Svätú zem pohľadom archológov a biblistov. 1. vyd. Bratislava: Rímskokatolícky farský úrad v Zákamennom, 2005. 801 s. ISBN 80-968861-9-3. S. 297–298. (slovensky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Bejt Džimal na Wikimedia Commons
Bet Dschemal

Bet Dschemal (hebräisch בֵּית גִּ׳מָאל Beit Ǧimāl) oder Bet al-Dschemal (arabisch بيت جمال, DMG Bait Ǧimāl oder بيت الحكمة / Bait al-Ḥikma) ist ein katholisches Kloster im Judäischen Bergland im Gebiet der Stadt Bet Schemesch, südwestlich des Zentrums, in Israel. Es besteht aus der „Kirche des heiligen Stephanus“ sowie einem Mönchs- und einem Nonnenkloster. Die Mönche gehören dem Orden der Salesianer Don Boscos an, die Nonnen der Monastischen Familie von Bethlehem, der Aufnahme Mariens in den Himmel und des heiligen Bruno. Geschichte Kfar Gamla Der Name geht auf das historische Kfar Gamla (hebräisch כפר גמלה ‚Dorf der Kamelhöcker‘) zurück. Die jüdisch-christliche Tradition geht davon aus, dass Rabban Gamaliel I. – Präsident des Sanhedrin, St. Stephanus, Nikodemus und Gamaliʾels Sohn Abibas an der Stelle der St. Stephanskirche begraben liegen. Die Stephanskirche wurde 1930 auf den Ruinen einer byzantinischen Kirche aus dem 5. Jahrhundert erbaut. Die Fresken, Sgraffiti und Stiche der Kirche schuf Emil Ritz (* 1900 in Birkesdorf). 2003 entdeckte man einen Architrav oder Sturz mit einer Tabula ansata. Die Schrift wurde von Émile Puech (* 9. Mai 1941 in Cazelles de Sébrazac, Gemeinde Estaing), einem Experten für Alte Schriften von der École biblique et archéologique française de Jérusalem, entschlüsselt und lautet: „DIAKONIKON STEPHANOU PROTOMARTYROS“. Dies gilt als Beweis dafür, dass Bet Dschemal mit dem alten Kfar Gamla – der traditionellen Grabstätte des Heiligen Stephanus – identisch sei. Beit-Gemal-Schule Pater Antonio Belloni gründete hier die Beit-Gemal-Schule für Landwirtschaft zum Nutzen mittelloser Jugendlicher und Waisen, nachdem er 1878 das Anwesen erworben hatte. 1892 übernahmen die Salesianer Don Boscos die Einrichtung, nachdem Belloni zum Salesianer-Orden übergetreten war. Das Kloster verfügt über ein kleines Geschäft, das vor Ort gefertigtes Olivenöl und Rotwein anbietet. Es gibt zudem einen kleinen Saal, in dem an manchen Wochenenden Konzerte gegeben werden. Wetterstation Die erste Wetterstation in Palästina wurde 1919 in Bet Dschemal eingerichtet; sie ist heute noch in Betrieb. Drehort für Gelobtes Land Bet Dschemal diente in dem Fernsehmehrteiler Gelobtes Land als Drehort für den britischen Stützpunkt in Palästina: Stella Maris. Das echte Stella-Maris-Kloster (auch Kloster der Madonna des Berges Carmel genannt) ist ein Karmelitenkloster am Karmelgebirge in Haifa. Weblinks Information über Bet Dschemal auf gemsinisrael.com (englisch) Bilder von Bet Dschemal (Beit Jamal) auf photographersdirect.com Antonio Scudu: Heiliger Stephanus, der erste christliche Martyrer (und sein Grab in Kfargamla-Bet Gemal) auf donbosco-torino.it; abgerufen am 4. April 2015. Stéphanie Pillonca-Kervern: Bedingungslose Liebe – Einblicke in ein Kloster im Gelobten Land, Dokumentation, ARTE F 2014 Literatur Othmar Keel, Max Küchler, Christoph Uehlinger: Bet el-Dschemal. In: Orte und Landschaften der Bibel. Band 2. Der Süden. ISBN 3-545-23042-2, S. 817/18 (online). Einzelnachweise
Beit Jimal

Beit Jimal​ (en hebreo: ג'מאל; en árabe: الحكمه‎) fue una vez un pequeño pueblo, a pesar de que todo lo que queda hoy en día es un monasterio católico, dirigido por monjes salesianos. Los monjes identifican el sitio con la ciudad bizantina de Caphargamala, y creen que una cueva puede haber sido la tumba de San Esteban o al menos pudo haber conservado algunas de sus reliquias. Una alternativa sugiere que el sitio de la cueva puede haber contenido una mikve que perteneció a una familia judía acomodada. El nombre de Beit Jamal parece preservar el topónimo Caphar Gamala (Villa Gamala), que a su vez sugiere un vínculo al rabino Gamaliel. La propiedad fue adquirida en 1869 por el P. Antonio Belloni, quien creó la Escuela de Agricultura Gemal Beit en beneficio de los jóvenes de escasos recursos, especialmente los huérfanos en 1873. En 1881, un convento se construyó allí. El P. Belloni, quien se dice estuvo bajo la influencia de las ideas de San Juan Bosco, se unió a los salesianos, que luego se hizo cargo de la propiedad en 1892. El monasterio está situado en las colinas de Judea al lado de la ciudad de Beit Shemesh. En realidad, hay tres monasterios, dos para hombres (monjes de Belén y Salesianos) y otro para mujeres (monjas de Belén), así como una pequeña y bien equipada iglesia, llamada de San Esteban. Véase también Religión en Israel Cultura de Israel Historia de Israel Referencias
Klasztor Bajt Jimal

Klasztor Bajt Jimal (hebr. בית ג'מאל; arab. بيت جمال) – klasztor Salezjanek położony w pobliżu miasta Bet Szemesz wśród wzgórz Judei, w centralnej części Izraela. Historia Lokalna tradycja mówi, że został tu pochowany Święty Szczepan, pierwszy chrześcijański męczennik. Jednak w 1873 jego szczątki zostały ekshumowane i przeniesione na górę Syjon w Jerozolimie. Chrześcijańska tradycja mówi także, że pochowano tutaj słynnego rabina Gamaliela, przewodniczącego Sanhedrynu. W V wieku wybudowano tutaj kościół św. Szczepana, który został zniszczone przez Arabów w 614. W 1881 na tutejszym wzgórzu (o wysokości 370 metrów n.p.m.) została założona szkoła rolnicza prowadzona przez siostry Salezjanki. Przy szkole powstał klasztor z odbudowanym w 1932 kościołem św. Szczepana. W 1919 przy klasztorze powstała stacja meteorologiczna, która funkcjonuje bez przerwy do czasów współczesnych. W budynku znajdującym się przed wejściem do klasztoru żeńskiego, powstał niewielki klasztor męski (w 2008 mieszkało w nim 5 mnichów). Tutejsi mnisi zaangażowali się w prace rolnicze, uprawiając winorośl i drzewa oliwne. W dwóch małych sklepikach sprzedawane są tutejsze wyroby: oliwa z oliwek, oliwki, miód, świece oraz ceramika. Klasztor jest popularnym wśród Izraelczyków miejscem wycieczek turystycznych. Przypisy Linki zewnętrzne Fotografie z Beit Jamal. [w:] Photographers Direct [on-line]. [dostęp 2011-10-22]. [zarchiwizowane z tego adresu (2016-03-03)]. (ang.).
Sarid

Sarid (Hebrew: שָׂרִיד) is a kibbutz in northern Israel. Located near Migdal HaEmek, it falls under the jurisdiction of Jezreel Valley Regional Council. In 2024 it had a population of 1,008. History Ottoman-era village of Khanâfis During the Ottoman era a Muslim village called Ikhneifis (also Khanâfis and other versions), meaning "beetles", stood at the site of present Sarid. Kneffis, and the neighbouring towns and villages of Nazareth, Mejdal, Yafa, Jebatha and Ma'alul, paid taxes to the monks of Nazareth, who bought the right to collect these taxes from the Ottoman authorities in 1777 for two hundred dollars. Thirty years later, they again purchased this right, though this time for two thousands five hundred dollars, owing to the rise in the price of cereals and ground rents. A map from Napoleon's invasion of 1799 by Pierre Jacotin showed the place, named as Karm Ennefiiceh. In 1838, Ukhneifis or Khuneifis was noted as a village in the Nazareth District. In 1882, the PEF's Survey of Western Palestine (SWP) found at Ikhneifis the "ruin of a tower built by Daher el-Omar about a century ago (1162 A.H.)." A population list from about 1887 showed that Ikhneifis had about 40 Muslim inhabitants. Gottlieb Schumacher, as part of surveying for the construction of the Jezreel Valley railway, noted in 1900 that Ikhneifis was a “flourishing village”, consisting of 52 huts and 230 inhabitants, and that the place was the property of the Sursocks, of Beirut. Moshe Dayan mentioned it as an example of "there is not one place built in this country which did not have a former Arab population". British Mandate era The Arab village At the time of the 1922 census of Palestine "Ikhnaifes" had a population of 39, 38 Muslims and 1 Orthodox Christian. The Jewish kibbutz The area was acquired by the Jewish community as part of the Sursock Purchase. The kibbutz was established by Jewish immigrants from Czechoslovakia, Poland and Soviet Union in 1926, on lands purchased from the village of Khuneifis. The land was sold by the Sursock family, its absentee landlords. The name was taken from the biblical city of Sarid, situated in the southern part of the tribe of Zebulun (Joshua 19:10). The ancient city is thought to be located in nearby Tel Shadud. By the 1931 census, Sarid had a population of 69, 3 Muslims and 65 Jews, in 9 houses. Economy In the 1950s the kibbutz established Camel Grinding Wheels (CGW), which now has three plants for the manufacture of cutting discs, grinding wheels and coated abrasives. One of the more profitable branches was the kibbutz dairy. Notable people The poets Natan Yonatan and Pinchas Sadeh and the politicians Natan Peled and Shlomo Rosen were members of the kibbutz. The later Austrian president Heinz Fischer spent a voluntary year (1963) in the kibbutz. The Irish political strategist Morgan McSweeny lived in the Kibutz for several months in the late 1990s. References Bibliography External links Kibbutz website (in Hebrew) Survey of Western Palestine, Map 8: IAA, Wikimedia commons Khnefis from Dr. Moslih Kanaaneh
Sarid

Sarid est un kibboutz du nord est d'Israël. Histoire Dans le Livre de Josué, il est mentionné que le territoire de la tribu de Zébulon s'étend à partir du village de Sarid, situé sur la bordure nord de la vallée de Jezréel, à côté de Migdal-HaEmek. C'est la plus ancienne référence écrite pour ce village. Durant la période ottoman le village s'appelait Ikhneifis, signifiant coléoptères. Le village et les villages voisins de Nazareth, Mejdal, Yafa, Jebatha et Ma'alul ont payé des impôts aux moines de Nazareth, qui ont acheté le droit de percevoir ces taxes des autorités ottomanes en 1777 pour deux cents dollars. Trente ans plus tard, ils ont de nouveau acheté ce droit, bien que cette fois pour deux mille cinq cents dollars, en raison de la hausse des prix des céréales et des loyers au sol. Une carte de l'invasion de Napoléon de 1799 par Pierre Jacotin a montré l'endroit, appelé Karm Ennefiiceh. En 1882, la ruine d'une tour construite par Daher el-Omar vers 1162 est découverte par Gottlieb Schumacher. Le kibboutz est créé par des immigrants de Tchécoslovaquie, de Pologne et de Russie en 1926, sur des terres achetées au village de Khuneifis. Le nom a été pris de la ville biblique de Sarid, située dans la partie méridionale de la tribu de Zabulon (Josué 19:10). En 1931, Sarid a une population de 69 habitants. Activités du kibboutz agriculture, Coton, Avocat (fruit), tomate. Notes et références Portail d’Israël Portail de l'agriculture et de l'agronomie
Moledet (mošav)

Moledet (hebrejsky מוֹלֶדֶת, doslova "Vlast", anglicky Moledet) je vesnice typu mošav (podle jiných zdrojů už transformovaná na tzv. společnou osadu) v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Gilboa. Geografie Leží v Dolní Galileji, na planinách Ramot Isachar severně od Charodského údolí, v nadmořské výšce 65 metrů, 18 kilometrů jihozápadně od Galilejského jezera a 13 kilometrů západně od řeky Jordánu, v oblasti s intenzivním zemědělstvím. Severovýchodně od obce teče Nachal Jisachar, jižně od mošavu je to Nachal Cva'im. Zdejší část planiny Ramot Isachar bývá nazývána též Ramat Moledet. Vesnice se nachází cca 13 kilometrů východně od města Afula, cca 85 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 50 kilometrů jihovýchodně od centra Haify. Moledet obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Pouze na severní straně leží několik vesnic, které obývají izraelští Arabové. Nejblíže z nich je to vesnice Tajbe. Moledet je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 717. Dějiny Moledet byl založen v roce 1937. Založení osady proběhlo 4. července 1937. Šlo o opevněnou osadu typu Hradba a věž. Během pouhých tří dnů tehdy v mandátní Palestině vznikly čtyři takové osady (kromě Moledet ještě Ejn Gev, Ma'oz Chajim a Ejn ha-Šofet). Původně se osada nazývala B'nai B'rith (בני ברית) – podle stejnojmenné židovské organizace, jež přispěla na její zbudování. Později získala jméno Moledet, podle židovských utečenců z Německa, kteří ji osídlili. Vesnice v prvních letech čelila nedostatku vody, kterou musela dovážet z kibucu Ejn Charod. Pokusy o navrtání studny nebyly úspěšné. Roku 1944 se dosavadní kibuc změnil na mošav s menší mírou kolektivismu. Roku 1949 měla vesnice 206 obyvatel a rozlohu katastrálního území 8650 dunamů (8,65 kilometrů čtverečních). V první dekádě 21. století se životní styl v Moledet dále proměnil směrem k individuálnímu rezidenčnímu sídlu. Vedení obce nabízí stavební pozemky pro privátní uchazeče o stavbu rodinného domu. Má jít až o 170 bytových jednotek. V Moledet funguje zdravotní středisko a obchod se smíšeným zbožím. Demografie Obyvatelstvo Moledet je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Moledet Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě výrazně rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 974 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 1,9 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Moledet na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Dvora (mošav)

Dvora (hebrejsky דְּבוֹרָה, anglicky Dvora, v oficiálním seznamu sídel Devora) je vesnice typu mošav v Izraeli v bloku vesnic Ta'anach, v Severním distriktu, v Oblastní radě Gilboa. Geografie Leží v jižní části zemědělsky intenzivně obdělávaného Jizre'elského údolí, v nadmořské výšce 68 metrů. Západně od obce prochází potok Kišon, do kterého od jihozápadu ústí vádí Nachal Zavdon a Nachal Ta'anach. Vesnice je situována 35 kilometrů jihozápadně od Galilejského jezera, 28 kilometrů západně od řeky Jordánu, cca 6 kilometrů jižně od města Afula, cca 70 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 40 kilometrů jihovýchodně od centra Haify. Dvoru obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je ryze židovské. Výjimkou jsou vesnice Sandala a Mukejbla cca 5 kilometry jihovýchodním směrem, které obývají izraelští Arabové. Mošav leží 3 kilometry severně od Zelené linie, která odděluje Izrael od okupovaného Západního břehu Jordánu. Od Západního břehu Jordánu byla tato oblast počátkem 21. století oddělena izraelskou bezpečnostní bariérou. Dvora je na dopravní síť napojena pomocí severojižní lokální silnice číslo 6724 a východozápadního tahu lokální silnice číslo 675. Dějiny Dvora byla založena v roce 1956 jako součást bloku plánovitě zřizovaných zemědělských vesnic Ta'anach – חבל תענך (Chevel Ta'anach). Tento blok sestává ze tří takřka identicky rozvržených shluků zemědělských vesnic, které jsou vždy seskupeny po třech s tím, že v jejich geografickém středu se nachází malá čtvrtá vesnice, jež plní střediskové funkce. Dvora leží v prostřední z těchto tří skupin, společně s vesnicemi Barak a Adirim a střediskovou obcí Merkaz Chever. Tato skupina bývá někdy nazývána Chever. Prvními obyvateli mošavu byli židovští přistěhovalci z Maroka, přesněji z regionu okolo města Marrákeš. Ti se ještě před odchodem do Izraele zorganizovali do skupiny, která chtěla založit zemědělskou komunitu. Zpočátku byli osadníci závislí na školení a plánování prováděném Židovskou agenturou. V prvním roce se vesničané zaměřovali na pěstování tabáku a zeleniny. Pak se na vlastní žádost ekonomicky osamostatnili, jako první přistěhovalecká osada v tomto regionu. Místní ekonomika je stále zčásti založena na zemědělství. Většina obyvatel ale za prací dojíždí mimo obec. V obci fungují zařízení předškolní péče o děti a sportovní areály. Demografie Obyvatelstvo mošavu Dvora je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Dvora Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 219 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 1,9 %. Odkazy Reference Související články mošav Ta'anach Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dvora na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Dvora, Israel

Devorah (Hebrew: דְּבוֹרָה) is a moshav in northern Israel. Located in the Ta'anakh region, near Afula, it falls under the jurisdiction of Gilboa Regional Council. As of 2024 it had a population of 339. History The village was founded in 1956 by immigrants from Morocco as part of a program to populate the Ta'anakh region. It is named after the prophet Devorah (Deborah) (Judges 4:4), who defeated Sisera in the Book of Judges. References
Yas'ur

Yas'ur (Hebrew: יַסְעוּר, lit. petrel) is a kibbutz in northern Israel. Located east of Acre in the Western Galilee, it falls under the jurisdiction of Mateh Asher Regional Council. In 2024 it had a population of 853. History The kibbutz was established in 1949 by Jewish immigrants from Hungary who were members of the Zionist Socialist youth movement Hashomer Hatzair; they were joined in 1951 by another group of immigrants from England and in 1956 by another group from Brazil. The kibbutz is named after the seabird Yas'ur (petrel), symbolising the wishes of the founders to engage in fishing. The parents of Israeli historian Benny Morris were among the founders of the kibbutz, shortly after his birth. The kibbutz was established on the land of the depopulated Palestinian village of Al-Birwa, and it uses the land of the depopulated villages of Al-Damun and Al-Ruways for agriculture. Yasur's economy was based on textile and toy factories, which became unprofitable and closed down. In 2003 the kibbutz began a process of renewal and launched a successful membership drive. An Italian restaurant, Liliana's, is located on the grounds of the kibbutz. Notable people Lynne Reid Banks Benny Morris References External links Kibbutz website Archived 2011-07-21 at the Wayback Machine (in Hebrew)
Yas'ur

Yas'ur est un kibboutz situé au nord d'Israël. Histoire Il est fondé en 1949 par des Britanniques et des Hongrois, membres du mouvement Hashomer Hatzair, dont les parents du futur nouvel historien israélien, Benny Morris. Le kibboutz a été fondé sur le site du village palestinien d’Al-Birwa, dépeuplé en 1948. Il exploite également les terrains des villages voisins d’Al-Damun et d’Al-Ruways pour ses activités agricoles. L'écrivain britannique Lynne Reid Banks y vécut entre 1962 et 1971. Activités du kibboutz Agriculture Notes et références Bibliographie (en) Walid Khalidi, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, Washington D.C., Institute for Palestine Studies, 1992 (ISBN 0-88728-224-5, lire en ligne). Liens externes Site officiel Portail d’Israël Portail de l'agriculture et de l'agronomie