Хамат-Гадер

Хама́т-Гаде́р (івр. חַמַּת גָּדֵר «гарячі джерела Гадера») — урочище в долині річки Ярмук біля південного підніжжя плато Голан (на південний схід від озера Кінерет) у прикордонні Ізраїлю та Йорданії. Назва пов'язана з наявністю п'яти гарячих джерел (42°C), що мають цілющі властивості завдяки великій концентрації мінеральних солей, а також близькістю до стародавнього міста Гадер (Гадара), у межах якого Хамат-Гадер розташовувався у період Мішни та Талмуду. Упорядник Мішни Єгуда га-Насі та його учні приходили сюди здійснювати ритуальні омовіння. Давня історія Хамат-Гадер був добре відомий ще у добу Римської імперії. У ІІ столітті розпочалося будівництво лазень 10-м римським легіоном, розквартированим у Гадері. Дотепер збереглися будівлі римсько-візантійського періоду та споруди мусульманського періоду, коли були внесені основні зміни у будівлі. Деякі з будівель були пошкоджені в VII столітті й відновлені вже за Омеядів, що управляли з Дамаску. В IX столітті будівлі перестали використовувати, і до наших днів збереглися лише їхні мальовничі руїни. Сучасна історія Від періоду арабського вторгнення район Хамат-Гадер був у запустінні аж до кінця XIX століття, коли через нього пройшла ділянка Хіджазької залізниці й через річку Ярмук був перекинутий залізничний міст. Кордон між підмандатною Великій Британії Палестиною та підмандатною Франції Сирією був встановлений 1923 року, і Хамат-Гадер увійшов до зони британського мандату. Фактично район Хамат-Гадеру в цей час являв собою вузьку ділянку завдовжки 5 км, що, будучи належною підмандатній Британії Палестині, клином входила у сирійську територію, яка перебувала під французьким мандатом. 1946 року міст через Ярмук було підірвано бійцями Палмаху в ході боротьби з британським режимом (т.зв. «Ніч мостів»). Після війни за незалежність Ізраїлю (1948) Хамат-Гадер формально належав Ізраїлю, але був окупований сирійськими військами. За згодою сторін про припинення вогню 1949 року сирійські війська з Хамат-Гадеру були виведені. Територія знову перейшла під юрисдикцію Ізраїля й була оголошена демілітаризованою зоною. Але в 1951 році йорданські війська вторглися до Хамат-Гадеру й знову передали його Сирії. Сирійці в Хамат-Гадері (який називали Ель-Хамма) збудували мечеть поблизу румовищ римських купалень й відкрили будинок відпочинку для офіцерів та високопосадовців. Під час так званої 6-денної війни (1967) було встановлено ізраїльський контроль над Хамат-Гадером, район передали до кібуцу Мево-Хамма (на віддалі 5 км на північний захід від Хамат-Гадеру). Однак регіон не міг розвиватися через часті збройні сутички з йорданськими військами та загонами Організації визволення Палестини (ОВП). Після вересня 1970 року, з вигнанням ОВП з території Йорданії, в районі Хамат-Гадера настав спокій й розпочалися роботи з його розвитку. Місцину почали розвивати як міжнародний туристичний центр і курорт з гарячими джерелами. Офіційно курорт було відкрито в 1977 році. Курорт У ході археологічних розкопок у Хамат-Гадері були виявлені руїни синагоги VI століття з чудовою мозаїковою підлогою (нині розміщена в будівлі Верховного суду в Єрусалимі). Було здійснено реставрацію мечеті та давніх римських лазень, обладнано новий комфортабельний комплекс купалень. Крім того, поруч з наново влаштованим курортно-туристичним комплексом кібуц Мево-Хамма спільно з іншими кібуцами-сусідами по Голанах відкрив ферму з розведення крокодилів. Продукція цієї та ще однієї крокодилячої ферми в долині річки Йордан, складає істотну частину світового експорту шкури крокодилів. Від 1977 року частина крокодилячої ферми і невеликий зоопарк були включені до туристичного комплексу Хамат-Гадер. У теперішній час допитливі відвідувачі можуть також оглянути рештки наступних історико-архітектурних споруд, що збереглися до наших днів: римський театр на 2 000 місць, зведений у 2-му ст. н.е.; румовища синагоги (6-е ст. н.е.). Дістатися Хамат-Гадеру можна на туристичному автобусі або автівкою. Сюди веде траса № 98, яка відгалужується від траси № 90. Джерела і посилання Гамат-Гадер на Prichal.com Гамат-Ґадер // Электронная еврейская энциклопедия. (рос.) Сайт курорту Гамат-Гадер [Архівовано 5 березня 2010 у Wayback Machine.] (івр.) (англ.) (рос.) Гамат-Гадер, Путівник на Wikivoyage Хама́т-Ґаде́р [Архівовано 19 лютого 2022 у Wayback Machine.] на Карти Google