NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kfar Glikson

Kfar Glikson (Hebreeuws: כְּפַר גְּלִיקְסוֹן) is een kibboets in Israël. Het ligt vlak bij de stad Hadera in Centraal-Israël. De kibboets is gesticht in 1939 door leden van Transsylvaanse Hanoar Hatzioni. De kibboets is vernoemd naar Moshe Glikson. Kfar Glikson ligt op een heuvel omringd door eikenbomen en landbouwgronden in het hart van het Israëlische wijnbouwgebied. Naast wijnbouw en veeteelt is toerisme een belangrijke inkomstenbron voor de kibboets. De kibboets huisvest een groot hostel en organiseert uitstapjes naar bijzondere plaatsen in de omgeving van de kibboets.
Kefar Glikson

Kefar Glikson (hebr. כפר גליקסון) – kibuc położony w Samorządzie Regionu Menasze, w dystrykcie Hajfa, w Izraelu. Członek Ruchu Kibucowego (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Położenie Kibuc leży na południe od masywu Góry Karmel, w otoczeniu miasta Barta'a, miasteczek Binjamina-Giwat Ada, Kafr Kara, Basma, Arara, kibuców Barkaj, Regawim i Galed, moszawu En Iron, oraz wioski Allone Jicchak. Historia Kibuc został założony 23 maja 1939 roku przez żydowskich imigrantów z Węgier i Rumunii, jako typowa osada rolniczo-obronna. Nazwano go na cześć redaktora Mosze Gliksona (1878-1939), który w latach 1922-1937 redagował dziennik Ha-Arec. 5 września 2002 roku palestyńscy terroryści zdetonowali ładunek wybuchowy o masie 300 kg ukryty w samochodzie-pułapce zaparkowanym przy kibucu Kfar Glikson. Kultura i sport W kibucu znajduje się ośrodek kultury, basen pływacki i boisko do piłki nożnej. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na intensywnym rolnictwie. Zakłady Omega Ltd. produkują plastikowe zabawki dla dzieci. Transport Na wschód od kibucu przebiega autostrada nr 6, brak jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na nią. Z kibucu wyjeżdża się na północ drogą nr 6522, którą dojeżdża się do wioski młodzieżowej Allone Jicchak, miasteczka Binjamina-Giwat Ada i drogi nr 653. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Kefar Glikson Google Maps Mapa kibucu Kefar Glikson Amudanan
Кфар-Гликсон

Кфар-Гликсон (ивр. כְּפַר גְּלִיקְסוֹן‎) — кибуц на севере Израиля, расположен недалеко от Биньямина и Пардес Хана-Каркур; входит в региональный совет Менаше. По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 338 человек. Деревня основана 23 мая 1939 года еврейскими иммигрантами из Румынии как поселение «стена и башня». Назван в честь Моше Гликсона, редактора газеты Гаарец с 1922 по 1937 год. Экономика Кфар-Гликсона основана на сельском хозяйстве (полевые культуры, молочная ферма), ремесленном производстве и сельском туризме. Расположенная в Кфар-Гликсоне компания Omega производит краски и тесто для лепки для детей. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 338 человек. Примечания
Consell Regional de Samaria

El Consell Regional de Samaria (en hebreu: מועצה אזורית שומרון) (transliterat: Mo'atza Azorit Shomron) és un consell regional israelià que administra els assentaments israelians considerats il·legals segons la legislació internacional a la zona nord de Cisjordània (Estat de Palestina). Proporciona serveis municipals als 35 assentaments israelians situats a les governacions palestines de Tulkarem i Nablus amb una població total d'aproximadament 23.600 persones. Les oficines principals es troben en el Parc Industrial de Barkan. La indústria vinícola també és important. El logotip del consell està escrit amb les paraules bíbliques de Jeremies 31: 5: "Una altra vegada plantaràs vinyes en els colls de Samaria". L'àrea municipal del consell s'estén a través de 2.800 quilòmetres quadrats. Fins a la tardor del 2005, quan part del seu territori municipal va ser abandonat com a part del pla unilateral de desconnexió d'Israel, el Consell Regional de Samaria havia estat el principal consell regional israelià en l'àrea municipal. En agost de 2015, Yossi Dagan va ser escollit per ocupar el càrrec de President del Consell Regional de Samaria, amb el 62% dels vots. Assentaments Referències Enllaços externs Pàgina web (hebreu)
Shomron

Le conseil régional de Shomron, en hébreu : מועצה אזורית שומרון, littéralement « le conseil régional de Samarie », est une administration locale israélienne qui supervise un ensemble de colonies de peuplement situées en territoire palestinien occupé, dans le nord de la Cisjordanie aux alentours de la ville de Naplouse, considérées comme illégales au regard du droit international. Il fait partie du district israélien de Judée et Samarie et son siège est situé à Barkan (en). Sa population s'élève à 38 527 habitants en 2016. Effets de la colonisation Les colonies relevant du conseil régional de Shomron sont établies sur des terres palestiniennes expropriées. La construction de routes de contournement réservées aux colons donne également lieu à des expropriations. La rocade de Huwara, qui dessert les colonies de Yitzhar, Itamar, Elon Moreh et Har Brakha, a nécessité la confiscation de 406 dounams de terres privées palestiniennes appartenant à des villages avoisinants. La colonie de Yitzhar, qualifiée de « bastion extrémiste » par le New York Times, est à l'origine de nombreuses violences contre les villages palestiniens environnants. Six communautés palestiniennes situées à ses abords sont régulièrement prises pour cible par des colons, ce qui affecte leurs conditions de vie et leur sécurité. Le Haaretz documente notamment des incendies de centaines d'oliviers appartenant à des habitants de Burin, des agressions physiques de fermiers et des dégradations de maisons de la part de colons de Yitzhar et de Har Brakha, avec une quasi-impunité judiciaire. Par ailleurs, le conseil régional de Shomron pilote un plan nommé « Un million en Samarie », visant à accroître massivement la population israélienne dans la région. Dans ce cadre, neuf nouvelles colonies sont approuvées en mars 2026, dont cinq prévues dans le nord de la Cisjordanie, une zone jusqu'alors dépourvue de présence israélienne : Alonei Shomron, Rom Gilboa, Ma'ayanot, Ta'anakh et Noa. Liste des colonies Liste des colonies démantelées en 2005 Dans le cadre du plan de désengagement des territoires occupés, quatre colonies ont été démantelées en 2005 : Homesh a depuis été réétablie en 2023 et Sa Nur en avril 2026, à la suite de l'abrogation par le gouvernement israélien des dispositions législatives issues du plan de désengagement. Références Liens externes (he) Site officiel Source de la traduction (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Shomron Regional Council » (voir la liste des auteurs). Portail de la Palestine Portail d’Israël
Samorząd Regionu Szomeron

Samorząd Regionu Szomeron (hebr. מועצה אזורית שומרון) – samorząd regionu położony w Dystrykcie Judei i Samarii, w Izraelu. Samorządowi podlegają osady rolnicze położone w północnej części Samarii, w otoczeniu terytoriów Autonomii Palestyńskiej. Siedziba władz administracyjnych samorządu znajduje się w strefie przemysłowej przy osiedlu Barkan. Osiedla W 2 moszawach, 27 osiedlach i 29 nieautoryzowanych osiedlach żyje tutaj około 41 000 mieszkańców. Moszawy Osiedla Nieautoryzowane osiedla Przypisy
Шомрон (региональный совет)

Шомрон (ивр. מועצה אזורית שומרון‎) — региональный совет в Израиле. Входит в Округ Иудея и Самария. География Площадь 2800 км2. Региональный совет разделён на географические зоны, условия в которых разнятся. Население По статистическим данным Центрального статистического бюро Израиля население регионального совета на 2024 год составляет 45 520 человек. Туризм Туристов привлекают винные бутики, органические фермы, исторические и библейские места. Город-побратим Хемпстед (штат Нью-Йорк, США) и Шомрон стали городами-побратимами. Этот акт стал частью противодействия антиизраильской кампании BDS. Список поселений Крупнейшим поселением является Шаарей-Тиква (более 5500 жителей). Также в региональный совет входят: Авней-Хефец, Алей-Захав, Баркан, Браха, Брухин, Итамар, Ицхар, Кирьят-Нетафим, Кфар-Тапуах, Маале-Шомрон, Мево-Дотан, Мигдалим, Нофим, Пдуэль, Ревава, Рейхан, Рехелим, Сальит, Хермеш, Хинанит, Цофин, Шавей-Шомрон, Шакед, Элон-Море, Энав, Эц-Эфраим, Якир. Асиф Разрушенные поселения В 2005 году в рамках плана одностороннего размежевания были разрушены 4 поселения на севере регионального совета: Ганим, Хомеш, Кадим, Са-Нур. Примечания Ссылки Андрей Макаревич, Эйнат Кляйн. Иудея и Самария: Просторы маленькой страны
Шомрон (регіональна рада)

Шомрон (івр. מועצה אזורית שומרון, «Мо'аца Азоріт Шомрон») — ізраїльська регіональна рада на півночі Західного берега річки Йордан. Вона надає об'єднує 32 ізраїльські поселення. Станом на грудень 2020 року в районі юрисдикції ради проживало близько 47 200 осіб. Головні офіси розташовані в індустріальному парку Баркан. На логотипі Ради написано біблійні слова: «на гора́х самарійських ще будеш садити виноградники» (Єр. 31:5), що відображає виноробну промисловість регіону. Міжнародне співтовариство вважає ізраїльські поселення на Західному березі незаконними згідно з міжнародним правом, але уряд Ізраїлю ігнорує це. У серпні 2015 року Йосі Даґан був обраний на посаду голови регіональної ради з 62 % голосів. Географія Територія ради складє 2 800 квадратних кілометрів, що відповідає приблизно 10 % території Держави Ізраїль в межах Зеленої лінії. Шомрон є другою за площею регіональною радою Ізраїлю. Межі муніципалітету: Північ: (колишні) поселення Ганім і Кадім, що доходять до перехрестя Меґідо. Захід: поселення Цофім, що доходить до Кфар-Сави. Південь: поселення Педуель та Алей-Загав. Рада умовно поділяється на географічні регіони, де кожен регіон має свої особливості: Район Північного Шомрона: Хінаніт, Хермеш, Тель-Менаше, Мево-Дотан, Рейхан, Шакед. Усі громади є світськими, за винятком Тель-Менаше. Населення становить близько 2 тис. Центрально-західний Шомрон: Авней-Хефец, Баркан, Маале-Шомрон, Нофім, Саліт, Ейнав, Ец-Ефраїм, Педуель, Цуфім, Кір'ят-Нетафім, Ревава, Шавей-Шомрон, Якір — змішане населення (релігійні). Більшість громад є великими та добре розвиненими. Якщо додати до них місцеві органи влади в Самарії ([[Алфей-Менаше, Елкана, Іммануель, Карней-Шомрон, Кдумім, Ораніт і місто Арієль), усі вони розташовані в цьому регіоні, то єврейське населення налічує близько 60 тис. Гірські громади: Ілон-Море, Ітамар, Гар-Браха, Іцгар і далі на південь, Кфар-Тапуах, Рехелім і Мігдалім, з менш ніж 10 000 мешканців. Туризм Місцева влада та жителі Шомрона відкрили регіон для місцевого та міжнародного туризму. Винарні, органічні ферми, історичні та біблійні місця перетворилися на туристичні об'єкти. Міністр туризму Ізраїлю Ярів Лавін сказав: «Я твердо вірю в туристичний потенціал Самарії. З особистого досвіду можу сказати, що я неодноразово бував у Самарії, і це цілком може бути найкрасивішим регіоном Ізраїлю». Місто-побратим 12 вересня 2016 року місто Гемпстед зі штату Нью-Йорк підписало Декларацію про співпрацю із регіональною радою Шомрон, як частину зусиль протидії руху «Бойкот, дивестиція та санкції». Документ підписали голова ради Йосі Даґан, міський керівник Ентоні Сантіно, члени ради Брюс Блейкман, Ентоні Д'Еспозіто та Едвард Амбросіно. Список населених пунктів Зруйновані поселення Під час виконання одностороннього плану розведення Ізраїлю у серпні-вересні 2005 року жителі чотирьох поселень були виселені, їхні будинки зруйновані, а землі передані палестинцям, включаючи територію, визначену в угодах Осло як зона «С», яка була під повним контролем Ізраїлю. У північному Шомроні: Ганім Хомеш Кадім Са-Нур Виноски Посилання Сайт Шомронської регіональної ради [Архівовано 5 лютого 2006 у Wayback Machine.]
Tomba de Raquel

La Tomba de Raquel és un lloc sagrat del judaisme, situat entre la ciutat cisjordana de Betlem i el barri de Jerusalem de Giló. Les autoritats israelianes han creat una extensió de la barrera israeliana de Cisjordània que s'endinsa en territori cisjordà i engloba la carretera d'accés i la pròpia tomba. La visiten desenes de milers de turistes cada any i la seva festivitat principal és el dia 11 del mes hebreu de jeshván (octubre o novembre), en què milers de jueus ortodoxos acudeixen a visitar-la. Segons la Torà, Raquel va ser sepultada en el camí d'Efrata, o sigui a Betlem, on Jacob va erigir un deixant sobre el seu sepulcre. No obstant això, la ubicació exacta de la tomba de Raquel és un tema discutit. Un passatge del Llibre de Jeremies sembla indicar que es troba en el límit nord de Benjamí, cap a Efraím, a deu milles al nord de Jerusalem aproximadament. No obstant això, la tradició (almenys des del segle IV) situa la tomba a quatre milles al sud de Jerusalem i una milla al nord de Betlem. El febrer de 2010 va ser declarada pel Govern d'Israel, juntament amb la Tomba dels Patriarques a Hebron, Lloc de Patrimoni Nacional. La declaració va originar protestes per part de joves palestins a diverses ciutats de Cisjordània. Referències
Ráchelin hrob

Ráchelin hrob (hebrejsky קבר רחל‎, Kever Rachel, arabsky قبة راحل‎, Qubbat Ráchil) je považován za svaté místo, uctívané křesťany, Židy i muslimy. Nachází se v prostoru někdejšího hřbitova při severním vjezdu do města Betlém na Západním břehu Jordánu. Historie Podle tradic ze 4. století je místo hrobem biblické Ráchel. Jde o třetí nejsvětější místo judaismu a symbol návratu židovského lidu do jeho starověké domoviny. Jedna z teorií o umístění Ráchelina hrobu se opírá o biblické texty, situuje hrob severovýchodně od Jeruzaléma do blízkosti biblického Rama a dnešní vesnice ar-Ram. Židé roku 1845 nad hrobem vybudovali šestibokou kamennou stavbu s kupolí, autorem projektu byl Moses Montefiori. Stavba slouží k modlitbám jako synagóga, také pro židovské svatby. Silueta stavby se stala symbolickou a její miniatura se na hřbitovech v Izraeli užívá jako nástavec na hrob. Hrobka je od mamlúckého období součástí území dvou hřbitovů, křesťanského a muslimského. Současnost Před stavbou je vstupní brána, která byla roku 2005 přehrazená dvojí betonovou zdí izraelsko-palestinského check pointu, střeženého vojáky. Přístup pro skupiny cizinců není možný. Vstup pro pěší jednotlivce je omezený, u cizinců často závisí na momentální politické situaci. Izraelské ženy považují Ráchel za patronku těhotných a matek dětí, a proto hrob navštěvují jako poutní místo. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rachel's Tomb na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ráchelin hrob na Wikimedia Commons (anglicky) Rachel's Tomb (anglicky) Kever Rachel Imejnu
Гробниця Рахилі

Гробниця Рахілі — надгробок і приміщення, побудоване навколо надгробка, розташовані там, де, згідно з переказами, була похована праматір Рахіль. Знаходиться північніше Вифлеєму, в декількох сотнях метрів від південної частини сучасного Єрусалиму. Протягом багатьох століть є місцем паломництва євреїв, а також святим місцем для християн і мусульман. Гробниця знаходиться під контролем Ізраїлю і оточена бетонними стінами. У будівлі знаходиться синагога. У Святому Письмі Перші відомості про місце поховання праматері наводяться в Старому Завіті: Традиції З покоління в покоління гробниця праматері Рахілі була місцем молитви, до якого приїжджали євреї з усього світу. Веніамін Тудельський оповідає про звичай паломників залишати своє ім'я на надгробку. Існували спеціальні молитви, які читаються біля цього місця. Мандрівник з Праги, який побував в землях Ізраїлю в XVII столітті, розповідає про звичай приходити на могилу Рахілі в дні Песаху і Лаг ба-Омер, там молитися, слухати проповіді, пити і танцювати. В інших джерелах згадується звичай молитися на могилі Рахілі в жалобні дні перед Тиша бе-ав, в місяць Елул і в дні Трепету між Рош га-Шана і Йом-Кіпуром. Див. також Печера Патріархів Печера Іллі Література Примітки
Amphi Ashdod

Amphi Ashdod is an open theater that is located in Ashdod-Yam Park, near the Arches Beach of Ashdod, Israel. Amphi Ashdod is one of Israel's largest open theaters with a capacity of 6,400 spectators. It contains 4,500 seats, a large grass area that can fit another 1,700 guests and a VIP section that can host 200 guests. The Amphi hosts Israeli and international concerts during the Summer and Spring. In addition, the Amphi hosts the annual international art festival "Méditerranée". The stage was designed like a shell with petals that open up. During the day, spectators can see the Mediterranean Sea while looking at the stage. References External links Video: The Amphi Being Built
Дура (Палестина)

Дура (на арабски: دورا‎) е град, разположен на Западния бряг в Палестинската автономия, намира се в провинция Хеброн. Населението на града е 28 268 души (2007). Вижте също Списък на градовете в Палестинската автономия Външни препратки ((en)) Официален сайт Архив на оригинала от 2009-06-02 в Wayback Machine.
Dúrá

Dúrá (arabsky دورا‎) je město na Západním břehu Jordánu v guvernorátu Hebron. Je spravováno vládou Státu Palestina. Nachází se 11 km jihovýchodně od Hebronu. Jméno obce je odvozeno od kanaánského slova Adórajim znamenajícího „dům“. Adórajim je zmiňováno v Bibli. V době klasické se nazývalo Adora. V rané islámské době byla Dúrá známá pro své vinice a rozinky zvané Duri. Municipalita Dúrá vznikla 1. ledna 1967, ale po pěti měsících ji dobyla izraelská vojska během šestidenní války. Palestinská samospráva získala nad městem kontrolu v roce 1995. Podnebí Podnebí je typicky středomořské, většina srážek spadne v zimě a jen minimum v létě. Úhrn srážek se liší v závislosti na místním mikroklimatu, v oblasti Dahr Alhadaba spadne ročně 400–600 mm, na jižních svazích 300–400 mm a v severních kopcích 250–300 mm. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dúrá na Wikimedia Commons
Dura (Palästina)

Dura (arabisch دورا, DMG Dūrā) ist eine Stadt innerhalb des Gouvernement Hebron der Palästinensischen Autonomiebehörde bzw. des Staates Palästina. Sie befindet sich im Hochland von Hebron (südlicher Teil des Judäischen Berglands) im Süden des Westjordanlandes. Nach Angaben des Palästinensischen Zentralbüros für Statistik hat die Stadt zur Jahresmitte 2017 39.336 Einwohner. Bis 2020 stieg diese Zahl auf 42.174 Einwohner. Geschichte Dura ist ein antiker Ort, an dem alte Zisternen und Mosaikfragmente gefunden wurden. Die Siedlung wurde bereits im 14. Jahrhundert v. Chr. In den Amarna-Briefen erwähnt. Auch in der Bibel (1. Buch der Makkabäer) wird auf die Siedlung unter dem damaligen Namen Adurim bzw. Adora Bezug genommen. 1517 wurde das damalige Dorf mit dem Rest Palästinas in das Osmanische Reich eingegliedert. 1834 nahmen Duras Einwohner an einem Aufstand gegen die Ägypter unter Ibrahim Pascha teil, der das Gebiet zwischen 1831 und 1840 übernahm. Als Edward Robinson 1838 das Gebiet besuchte, beschrieb er Dura als eines der größten Dörfer in der Region. Nach dem ersten arabisch-israelischen Krieg von 1948 kam das Gebiet unter jordanische Herrschaft und wurde 1950 schließlich annektiert und ins Königreich Jordanien eingegliedert. Dura wurde am 1. Januar 1967 als Gemeinde gegründet, fünf Monate bevor sie nach dem Sechstagekrieg unter israelische Besatzung geriet. Im Israelisch-jordanischen Frieden verzichtete Jordanien auf seine israelisch besetzten Gebiete, wodurch deren Bewohner ihre jordanische Staatsangehörigkeit verloren und staatenlos wurden. Nachdem die Palästinensische Autonomiebehörde 1995 die Kontrolle über die Stadt erhalten hatte, wurde ein lokales Komitee eingerichtet, um die Beschlagnahme von Land aus der Stadt zu verhindern, und der Gemeinderat wurde erweitert. Viele palästinensische Ministerien und Regierungsinstitutionen eröffneten Büros in Dura und stärkten damit ihre Rolle in der palästinensischen Politik. 1995 wurde die Stadt Teil des Gebiets A unter der Palästinensischen Autonomiebehörde. Wenige Kilometer von dem Ort entfernt befindet sich heute die israelische Siedlung Adora. Einwohnerentwicklung Einzelnachweise
Dura (Hébron)

Dura (arabe : دورا) est une ville palestinienne située à 11 km au sud-ouest de Hébron dans le Gouvernorat de Hébron au sud de la Cisjordanie. Selon le bureau palestinien des statistiques, Dura comptait une population de 28 268 en 2007. La ville est située à une altitude de 898 mètres approximativement. Le maire de la ville est Mohammed Samir actuellement. Étymologie Selon la municipalité, le nom "Dura" est dérivé d'un mot cananéen qui signifie "maison" (arabe : دار) et non du mot arabe pour le maïs (arabe : ذرة). Son nom cananéen antique est Adoraïm qui est mentionné dans la Bible (2 Chroniques 11:9) comme l'une des villes fortifiées par Roboam. Histoire La ville de Dura a été fondée avant environ 5 000 ans à l'époque cananéenne. Dura a été appelée "Adora" pendant la période classique. La ville a été occupée par les perses en 332 av. J.-C.. À l'époque romaine (63 av. J.-C. - 636). Le pays a été divisé en cinq provinces et Dura a été la capitale d'une région appelée "Adumaa". Dans la première période islamique, Dura était célèbre pour ses vignobles et un type de raisin appelé Duri. Époque ottomane En 1596, Dura est apparue dans les registres de l'impôt ottoman comme étant dans le Nahié de Khalil du Liwa de Qods. Elle avait une population de 49 ménages musulmans et les impôts étaient payés sur le blé, l'orge, les olives, les vignes ou encore les arbres fruitiers ainsi que les chèvres ou les ruches. En 1834, les habitants de Dura ont participé à un soulèvement contre Ibrahim Pacha, qui a repris la région entre 1831-1840. Démographie En 1922, Dura avait une population de 5 834. Le nombre est passé à 7 255 en 1931, tous musulmans. Selon le bureau palestinien des statistiques, Dura avait une population de 28 268 habitants en 2007. Climat Le climat de la ville est sec au cours des étés et connaît des précipitations modérées pendant l'hiver. Les précipitations annuelles dépendent des zones géographiques spécifiques dans la ville. La région de Dahr Alhadaba reçoit une moyenne annuelle de 400-600 mm de pluie, les pentes du sud 300-400 mm de pluie, la région des collines du nord 250-300 mm de pluie et la région près du Néguev 150-200 mm de pluie. Jumelages Palaiseau (France) Liens externes Le site web officiel de la municipalité (anglais) Le site web officiel de la municipalité (arabe) La ville de Dura (arabe) Le profil de la ville de Dura (anglais) Notes et références Voir aussi Liste des villes de l'État de Palestine Territoires palestiniens occupés Villages du Trône Portail de la Palestine Portail du Moyen-Orient Portail du monde arabe
Дура (город)

Дура (араб. دورا‎) — город в Палестине, расположен в 11 км к юго-западу от Хеврона в провинции Хеврон на юге Западного берега реки Иордан. Этимология Согласно официальной информации, название «Дура» произошло от ханаанского слова, означавшего «дом». Древнее название города — Адораим, под таким именем он упоминается в Библии (2 Хроники 11:9), как один из городов, сооружённых Ровоамом. В эллинистический и римский период город был известен под именем Адора. В период с 57 и 47 г. до н. э., территория древней Палестины была разделена на пять районов, Адора стала столицей Восточной Идумеи. После этого Идумея становится северным районом Иудеи и когда-то сильно эллинистический город стал преимущественно еврейским. Так было до распространения христианства в Палестине в византийский период (начиная с конца четвёртого века нашей эры). История В период османского владычества жители Дуры подняли восстание против египетского Ибрагим-паши, организовавшего сопротивление законному султану. Подобные восстания произошли и против Британского мандата, Дура была осаждена британскими войсками в течение шести месяцев. По результатам Арабо-израильской войны (1947—1949) была оккупирована Трансиорданией. 1 января 1967 года Дура была преобразована в муниципалитет[уточнить]. В ходе Шестидневной войны (1967) была оккупирована Израилем. В 1995 году, в результате Соглашений Осло между Израилем и организацией ФАТХ, контроль над городом был передан Палестинской национальной администрации (ПНА). Климат Климат сухой летом, умеренные осадки в зимний период. Среднегодовое количество осадков зависит от конкретного географического района в пределах города. Область Дар-Алядаба получает в среднем 400—600 мм осадков, южные склоны 300—400 мм, северные — 250—300. Примечания