NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ain Mallaha

Ain Mallaha o Eynan, fue un asentamiento natufiense donde se establecieron los primeros pobladores entre 10000 - 8000 a. C.. Este asentamiento se considera un ejemplo de sedentarismo de cazadores-recolectores, un paso fundamental en la transición de la búsqueda de comida a la agricultura.​ La aldea El lugar está ubicado en el norte de Israel, a 25 kilómetros al norte del Mar de Galilea, en una zona rodeada de colinas desde donde se dominaba un antiguo lago, el lago Huleh, donde habría peces para alimentarse. En el momento de asentarse, el área era muy boscosa con robles, almendros y árboles de pistacho.​ En esta aldea natufiense se pueden observar tres fases de ocupación. Las dos primeras fases tenían estructuras de piedra de gran tamaño, mientras que la tercera fase utiliza piedras más pequeñas. Estas fases se sucedieron aproximadamente entre el 12000 a. C. y el 9600 a. C.. Las viviendas sobre la tierra firme, tenían plantas subterráneas y las paredes se construyeron de piedra seca. Los techos se apoyaban sobre postes de madera y eran probablemente de paja reforzada con ramas y arbustos o con pieles de animales.​ Las chimeneas se encontraban dentro de las viviendas. En Ain Mallaha se ha encontrado en las excavaciones restos de un poblado entero con grandes chozas redondas.​ Ain Mallaha contiene la evidencia arqueológica más antigua conocida de la domesticación del perro pues se encontró un enterramiento de un ser humano con un perro doméstico.​ Dieta Los habitantes de Ain Mallaha eran cazadores-recolectores sedentarios y es probable que vivieran allí durante todo el año, dependiendo de los recursos naturales del entorno, recogiendo alimentos silvestres comestibles en la zona que le rodeaba y cazando animales locales. Utilizaron morteros de mano para moler frutos secos y cereales silvestres, y hoces de piedra para cortar las plantas silvestres. Muchas de estas piedras de las hoces encontradas tienen un aspecto "brillante", lo que indica que se habrían utilizado para cortar un gran número de tallos de plantas, muy probablemente el trigo y la cebada silvestres.​ Además, se ha conocido que comieron gacelas, gamos, jabalíes, ciervos, corzos, liebres, tortugas, reptiles y peces.​ Costumbres funerarias Es probable que familias enteras fueran enterradas entre las paredes de sus casas, siendo abandonadas posteriormente. Durante la excavación, se encontró una vivienda que contenía las tumbas de 11 hombres, mujeres y niños, muchas de ellos con elaboradas decoraciones hechas con conchas de dentalium. En otra vivienda (131), se encontraron doce individuos, uno de ellos, sepultado con su mano apoyada en el cuerpo de un pequeño cachorro.​ Excavaciones Ain Mallaha fue descubierto en 1954 y las excavaciones de salvamento se llevaron a cabo bajo la supervisión de J. Perrot, M. Lechevalier y Francois Valla del CNRS.​ Véase también Arqueología de Israel Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ain Mallaha. Tedesco, Laura Anne (2000). The Metropolitan Museum of Art, ed. «Eynan/Ain Mallaha (10,000–8200 b.c.)» (en inglés). Consultado el 30 de septiembre de 2015.
Eynan-Mallaha

Eynan-Mallaha (Ain Mallaha) - stanowisko archeologiczne położone nad jeziorem Hule w północno-wschodnim Izraelu, jedno z najistotniejszych dla badania kultury natufijskiej. Osadnictwo i działalność człowieka prehistorycznego w Eynan datowana jest na okres dwóch tysiącleci między około 10000 do 8000 lat przed naszą erą. Stanowisko zostało odkryte w 1954 roku, ale gruntownie prace wykopaliskowe w Eynan przeprowadziła francuska ekspedycja archeologiczna Jeana Perrota w latach 1957-1959. Odkryto tutaj 50 domostw społeczności, która obok łowiectwa i rybołówstwa wykorzystywała dziko rosnące zboża pszenicy i jęczmienia. W czasach prehistorycznych był to obszar silnie zalesiony (dęby, drzewa migdałowe i pistacjowe) bogaty w słodką wodę. Odkryte przez archeologów narzędzia: drewniane sierpy z krzemiennymi wkładkami, moździerze (ważące do 50 kg), kosze oraz naziemne pojemniki na ziarno świadczą o osiadłym charakterze społeczności Eynan. Różnice w diecie osadników z Eynan od tych z innych stanowisk natufijskich, prawdopodobnie doprowadziły do zmian anatomicznych w budowie ciała – mieszkańcy Eynan byli wyżsi oraz posiadali większą czaszkę i żuchwę (badania Denise Ferembach z 1961, Odile Soliveres-Messei z 1988 i Anny Belfer-Cohen z 1991). Na stanowisku Eynan poświadczona jest obecność owalnych konstrukcji mieszkalnych wykonywanych z kamienia. Wyodrębnione trzy fazy kolonizacji osady rozróżniane są m.in. przez wielkość domostw z których najmasywniejsze i największe charakterystyczne są dla najstarszego okresu, zaś najmniejsze dla okresu najmłodszego (ok. 8000 lat p.n.e.). Między domostwami lub w domostwach lokowane były groby zmarłych. Prawdopodobnie ciała zmarłych początkowo grzebane były poza osadą, a po jakimś czasie przenoszone w workach do osady by tradycyjnie dokonać pochówku w granicach domostwa. W niektórych z domostw odkryto groby zawierające nawet dwanaście pochówków mężczyzn, kobiet, dzieci i psów, które w świetle dotychczasowych badań najwcześniej udomowiono właśnie w Eynan. Zmarli przed pochówkiem byli przyozdabiani m.in. w ozdoby z muszli z których część pochodzi z Nilu i Oceanu Atlantyckiego. Obecność tych muszli jak i obsydian pochodzącego z obszarów Anatolii świadczyć może o dużym zasięgu handlu wymiennego wśród osad natufijskich. Z osady pochodzą najstarsze dla kultury natufijskiej zabytki plastyki, jak ozdabiane bazaltowe naczynia, kamienne figurki kobiece, ozdoby wykonywane z muszli i kamieni oraz rzeźby z kości. Na stanowisku Eynan nie znaleziono dotychczas przedstawień zwierząt. Przypisy
Айн-Маллаха

Айн-Маллаха́, или Эйнан, — натуфийское поселение, построенное и заселённое около 10 000—8000 лет до нашей эры. Жители поселения вели оседлый образ жизни охотников и собирателей, важным шагом для них стал переход к земледелию и скотоводству. Поселение Поселение располагалось на территории современного Северного Израиля, в 25 км к северу от Галилейского моря, в месте, окружённом холмами, вблизи озера Хула. К тому времени данная территория густо поросла дубовыми, фисташковыми и миндальными зарослями. Натуфийский посёлок заселялся в три этапа. В первые две фазы были сооружены массивные, а в третьем — меньшие каменные сооружения. Эти фазы проходили в период от 12 000 до 9600 лет до н. э. Жилища были частично в земле, имели подземные этажи, а стены были построены из камня. Деревянные столбы поддерживали крыши, вероятно, сделанные из хвороста и шкур животных. Очаги располагались в домах. Айн-Маллаха содержит наиболее раннее археологическое свидетельство об одомашнивании собаки (захоронение человека с домашней собакой). Образ жизни Жители Айн-Маллаха были оседлыми охотниками и собирателями. Вполне вероятно, они жили в Айн-Маллаха целый год, собирая пищу и дикие съедобные растения, а также охотясь на соседних территориях. Жители использовали ручные ступки для измельчения диких орехов и зерна, и каменные серпы для срезания растений. Многие из этих каменных серпов до сих пор имеют блеск, указывая на то, что ими часто пользовались для скашивания большого количества растений, скорее всего дикой пшеницы и ячменя. Известно, что жители ели газелей, кабанов, косуль, зайцев, черепах, рептилий и рыбу. Погребальные традиции Вполне вероятно, что целые семьи были похоронены в остатках собственных домов, которые впоследствии были заброшены. Во время раскопок было найдено жильё, содержащее могилы 11 мужчин, женщин и детей, многие из них имели украшения, сделанные из лопатоногих моллюсков. В другом жилье были найдены останки 12 человек, один из которых держал руку на теле маленького щенка. Археологические исследования Поселение Айн-Маллаха было обнаружено в 1954 году, раскопки проводились под руководством Ж. Перро (J. Perrot), М. Ле Шевалье (M. Lechevalier) и Ф. Валла (Francois Valla) из НЦНИ Франции. Примечания
Аин Малаха

Аин Малаха, такође познат и као Еинан, је било нафутијенско насеље из периода око 10.000 – 8.000 година пре нове ере. Насеље је пример седалачког друштва ловаца-сакупљача, најважнијег корака у преласку са лова на пољопривреду. На локалитету су пронађени најстарији археолошки докази припитомљавања паса. Насеље Локалитет се налази у северном делу Израела, 25 километара северно од Галилејског језера. Током натуфијенског периода, окружење насеља је било прекривеном шумама храста, бадема и пистаћа. Најстарије доказе насеља у Малахи или Аин Малахи налазимо у мезолиту, око 10.000 година пре нове ере. Остатке првих сталних насеља пре-пољопривредног периода Палестине, Кетлин Кенјон назива натуфијен. Ово натуфијенско насеље је колонизовано у три фазе. Прве две фазе су имале масивне камене зграде, а у трећој су биле присутне мање зграде. Ове фазе су се десиле од 12.000 до 9.600 година пре нове ере. Куће су биле укопане у земљу. Дрвени стубови су држали кров, који су вероватно пресвлачили животињском кожом и грањем. У кућама су се налазила и огњишта. Кенјон каже за насеље да се састојало од 50 округлих, полуукопаних, једнособних кућа поплочаних равним плочама и окружених каменим зидовима од 1,2 метра. Подови и зидови кућа су декорисани мотивима белих и црвених боја популарних на Блиском истоку у то време. Исхрана Становници Аин Малаха су били седетарни ловци-сакупљачи и верује се да су живели у насељу током целе године, прикупљајући храну из околне природе и ловећи дивљач. Користили су ручне тучке за мељење дивљих ораха и житарица и камене српове за сечење дивљих биљака. Познато је да су јели месо газеле, јелена, дивљих свиња, срндаћа, зеца, корњача, разних гмизаваца и рибе. Становници насеља су се снабдевали рибом из оближњег Хула језера, као и ловом и сакупљањем. Нема доказа да су животиње биле припитомљење или биљке узгајене у насељу, са изузетком паса. Сахрањивање Врло је вероватно да су читаве породице сахрањене у својим кућама. Током ископавања, Перот је пронашао једну кућу која садржи гробове 11 мушкараца, жена и деце. У другој кући је пронађено 12 људи, од којих је једна особа сахрањена са руком наслоњеном на штене пса. Овај гроб са псом је најстарији доказ припитомљавања пса. Ископавања Аин Малаха је откривена 1954. године и ископавања су вршена под руковођством Џ. Перота, М. Лечвалиера и Франсоа Вала. Референце Литература Спољашње везе „Ain Mallaha at mnsu.edu”. Архивирано из оригинала 01. 06. 2008. г..
Aïn Mallahah

Aïn Mallahah (arabiska) eller Eynan (hebreiska) är en arkeologisk utgrävning av en boplats från natufiska kulturen i Huladalen invid Jordanfloden på Karmelmassivet 20 km norr om Gennesaretsjön i norra Israel. Det är en av de viktigaste utgrävningsplatserna för kännedom om den natufiska kulturen från mesolitikum (mellanstenåldern). De äldsta fynden är från ca 10 000 fvt och vittnar om en långvarig fast boplats i tre kulturlager före jordbrukets uppkomst. Platsen hittades 1954 och utgrävningarna leddes av arkeologer från franska Centre national de la recherche scientifique (CNRS). Man har hittat resterna av ett femtiotal runda hus. Dessa var stenomgärdade, hade nedsänkta golv och en eldstad i mitten. Runt husen begravde de sina döda. På boplatsen fanns gemensamma förrådsgropar. Man samlade vilda sädesslag, terebint och mandel. Vid samlandet använde man skäror av flinta och man har bearbetat säden med gnidstenar. Förrådskärl av kalksten och basalt var dekorerade. Pilspetsar tillverkades också av flinta, harpuner och fiskekrokar av ben. Den animaliska födan har bestått av gasell, dovhjort, kronhjort, rådjur, vildsvin, hare, sköldpaddor, kräldjur, groddjur och fisk. I det äldsta lagret har man hittat en grav med en kvinna som håller armen om en hundvalp. Detta är det hittills äldsta funna beviset på känslomässiga band mellan människa och hund. Källor Natufisk kultur, Nationalencyklopedin (läst 2011-11-20) Palestine, Encyclopædia Britannica (läst 2011-11-20) Barbara Ann Kipfer: Encyclopedic dictionary of archaeology (uppslagsorden Ain Mallaha och Eynan), New York 2000, ISBN 978-1-44193-322-5 (tillgänglig via Google Books) Ofer Bar-Yosef: The Natufian Culture in the Levant - Threshold to the Origins of Agriculture, Evolutionary Anthropology nr 5 1998 PDF Tamar Dayan: Early domesticated dogs of the Near East, Journal of Archaeological Science nr 21 1994 PDF Darcy F. Morey: Burying key evidence: the social bond between dogs and people, Journal of Archaeological Science nr 33:2 februari 2006 PDF
Айн Малаха

Поселення Айн Малаха, або Ейнан (івр. עינן) — натуфійське селище, побудоване і заселене близько 10000-8000 років до нашої ери. Жителі поселення вели осілий спосіб життя мисливців та збирачів, важливим кроком став перехід від привласнюючих форм господарства, землеробства та скотарства. Поселення Поселення розміщувалося на сучасній території Північного Ізраїлю, за 25 км (16 миль) на північ від Галілейського моря, в місцині оточеній пагорбами поблизу озера Хула (Долина Хула). На той час дана територія густо поросла дубовими, фісташковими та мигдалевими хащами. Натуфійське селище заселялося в три етапи. В перші дві фази були спорудженні масивні, а в третьому менші кам'яні споруди. Ці фази проходили від 12000 до 9600 років до н. е. Житла були частково в землі, мали підземні поверхи, а стіни були побудовані з каменю. Дерев'яні стовпи підтримували дахи, які, ймовірно, були зроблені з хмизу та шкур тварин. Вогнища розташовувалися в будинках. Айн Малаха містить найбільш раннє археологічне свідчення про одомашнення собаки (поховання людини з домашньою собакою). Спосіб життя Жителі Айн Малаха були осілими мисливцями та збирачами. Цілком ймовірно, вони жили в Айн Малаха цілий рік, збираючи для харчування навколишні дикі їстівні рослини і полюючи на сусідніх територіях. Мешканці використовували ручні ступки для подрібнення диких горіхів та зерна і кам'яні серпи для зрізання рослин. Багато з цих кам'яних серпів досі мають блиск, вказуючи на те, що ними часто користувалися для скошування великої кількості рослин, швидше за все дикої пшениці та ячменю. Жителі, як відомо, їли газелей, кабанів, козуль, зайців, черепах, рептилій та рибу. Поховальні традиції Цілком імовірно, що цілі родини були поховані в залишках власних будинків, які згодом були покинуті. Під час розкопок, було знайдено житло, що містило могили 11 чоловіків, жінок та дітей, багато з них мали прикраси, зроблених з лопатоногих молюсок. В іншому житлі було знайдено рештки 12 людей, одна з яких тримала руку на тілі маленького цуценя. Археологічні дослідження Поселення Айн Малаха було виявлено в 1954 році, розкопки проводилися під керівництвом Ж. Перро (фр. J. Perrot), М. Ле Шевальє (фр. M. Lechevalier) і Ф. Валла (фр. Francois Valla) з НЦНД Франції. Див. також • Натуфійська культура Примітки Посилання
Plaça Rabin

La Plaça Rabin (en hebreu: כיכר רבין) abans fou anomenada "La Plaça dels Reis d'Israel", és una plaça pública que es troba en el centre de Tel-Aviv, Israel. A través dels anys ha estat escenari de nombrosos mítings polítics, desfilades, i altres esdeveniments públics. En 1995, les autoritats israelianes van canviar el nom de la plaça, en honor del president Yitzhak Rabin que fou assassinat, el crim va tenir lloc en la plaça, el 4 de novembre de 1995. La plaça està envoltada per l'edifici de l'Ajuntament de Tel-Aviv, un edifici dissenyat per l'arquitecte Menachem Cohen, el carrer Avicebró, el carrer Frischmann, i el bulevard Hen. Es va dissenyar juntament amb l'Ajuntament en 1964 pels arquitectes Yaski i Alexandroni. Referències
Rabinovo náměstí

Rabinovo náměstí (hebrejsky: כיכר רבין, Kikar Rabin), dříve náměstí Izraelských králů (hebrejsky: כיכר מלכי ישראל, Kikar Malchej Jisra'el) je největší náměstí v Tel Avivu v Izraeli. Je známé pro pořádání mnoha politických shromáždění, demonstrací, průvodů a jiných veřejných akcí. Náměstí bylo přejmenováno v roce 1995 po atentátu na premiéra Jicchaka Rabina. Náměstí je obklopeno ze severní strany budovou městské radnice (postavené podle návrhu architekta Menachema Kohena), z východní strany ulicí Ibn Gabirola, z jihu Frischmannovou ulicí a ze západu bulvárem Chen. Náměstí bylo vystavěno podle projektu architekta Jaskiho a Alexandroniho z roku 1964. Historie Do počátku 90. let se na náměstí pořádala shromáždění na izraelský den nezávislosti (hebrejsky: יום העצמאות, Jom ha-acma'ut) a vojenské přehlídky jednotek Izraelských obranných sil (hlavně tanků a těžkého dělostřelectva). Dne 4. listopadu 1995 se na náměstí konala stotisícová mírová manifestace, na jejímž závěru byl zavražděn tehdejší premiér Jicchak Rabin. V následujících dnech náměstí zaplnily statisíce Izraelců, kteří si Rabina připomínali. Mladí lidé, kteří si přišli Rabina připomenout, zapalovali mnoho svíček a zpívali písně míru. Na jedné ze zdejších zdí tehdy vznikla graffiti, která byla dodnes zachována. Na místě Rabinova zavraždění (v severovýchodním rohu náměstí před městskou radnicí) se nachází památník. Součástí památníku je malá zeď připomínající odkaz tohoto státníka. Poblíž severní části náměstí je pamětní plastika navržená izraelským umělcem Jigalem Tumarkinem, připomínající holokaust. Plány na renovaci Ke konci 90. let a počátkem následujícího desetiletí zaznívala kritika podoby náměstí a zejména pak vzhledu budovy městské radnice. To, co bylo v 60. letech pokládáno za největší a nejpůsobivější architektonické dílo města, je kritiky považováno za jednu z největších ohyzdností Tel Avivu. Součástí plánů na renovaci náměstí je nový vzhled městské radnice, která by se přiblížila vzhledu nových telavivských mrakodrapů a vybudování velkého podzemního parkoviště pod náměstím, které by sloužilo pro sousední čtvrtě, které trpí chronickým nedostatkem parkovacích míst. Zastánci současného vzhledu naopak argumentují, že stávající podoba náměstí i radnice je součástí telavivské historie, a jako taková by měla být uchována. Díky odpůrcům změn tak dochází k odkladům rekonstrukce. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rabin Square na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rabinovo náměstí na Wikimedia Commons (anglicky) Tel Aviv Guide – Rabin Square (anglicky) Haaretz – 20,000 gather in Rabin Square over gay center shooting
Rabin Square

Rabin Square (Hebrew: כיכר רבין, romanized: Kikar Rabin), formerly Kings of Israel Square (Hebrew: כיכר מלכי ישראל, romanized: Kikar Malkhey Yisrael), is a main large public city square in the center of Tel Aviv, Israel. Over the years it has been the site of numerous political rallies, parades, and other public events. In 1995, the square was renamed 'Rabin Square' following the assassination of Yitzhak Rabin which occurred there on November 4, 1995. The square is surrounded by the Tel Aviv City Hall to the north (designed by the architect Menachem Cohen), Ibn Gabirol Street to the east, Malkhey Yisrael (Kings of Israel) Street to the south and Hen Boulevard to the west. It was designed alongside the city hall in 1964 by architects Yaski and Alexandroni. History Until the early 1990s, the square was used on Israel's Independence Day, as a public exhibition ground for IDF field units (mostly armor and heavy artillery). The square has also been the site of many political rallies and demonstrations. Prime Minister of Israel, Yitzhak Rabin, was assassinated at the conclusion of a peace rally at the site on November 4, 1995. In the days following the event, thousands of Israelis gathered at the square to commemorate Rabin. The young people who came to mourn Rabin were dubbed the "Candles Youth" (Hebrew: נוער הנרות, Noar HaNerot) after the many yahrzeit candles they lit. A segment of the graffiti they drew upon the nearby walls has been preserved. A memorial stands on the spot where Rabin was assassinated (at the northeast corner of the square, below City Hall). Part of the memorial is a small, open legacy wall for Rabin. Near the south end of the square is a memorial sculpture designed by Israeli artist Igael Tumarkin commemorating the Holocaust. Renovation plans In the late 1990s and early 2000s, a great deal of criticism had been voiced about the Square's appearance, most directed at the City Hall building. What in the 1960s was one of the city's biggest and most impressive architectural designs came to be considered by critics as one of the city's worst eyesores. Plans have been made (most of which have even been approved) to renovate the whole square and City Hall. These include giving City Hall a more modern look to fit in with the many new skyscrapers in Tel Aviv, and the construction of a large underground parking complex underneath the square to alleviate the lack of parking in the area. Opposition to the renovation plans mostly centers around arguments that the design of the square and City Hall are part of Tel Aviv's history and should be preserved. As a result of this opposition, major reconstruction has been delayed. However, in 2010 a minor renovation project was carried out, in which an ecological water pool was constructed near the Holocaust commemorative monument, and around it a deck with a recreational area. References
Plaza Rabin

La plaza Rabin (en hebreo: כיכר רבין‎, romanizado: Kikar Rabin), anteriormente plaza de los reyes de Israel (en hebreo: כיכר מלכי ישראל‎, romanizado: Kikar Malkhey Yisrael), es una gran plaza pública en el centro de Tel Aviv, Israel. A través de los años, ha sido escenario de numerosos mítines políticos, desfiles y otros eventos públicos. En 1995, la plaza fue renombrada en honor a Isaac Rabin después del asesinato de este ocurrido en el lugar el 4 de noviembre de ese mismo año.​ La plaza está rodeada por el edificio del ayuntamiento de la ciudad hacia el norte (diseñado por el arquitecto Menachem Cohen), la calle Ibn Gabirol al este, la calle Malchey Yisrael (Reyes de Israel) al sur y el bulevar Hen al oeste. Se diseñó junto con el ayuntamiento en el año 1964 por los arquitectos Yaski y Alexandroni. Véase también Plazas urbanas por tamaño Espacio urbano Plaza Mayor Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Plaza Rabin.
Piazza Rabin

Piazza Rabin (in ebraico כיכר רבין‎?, Kikar Rabin), in passato piazza dei Re d'Israele (in ebraico כיכר מלכי ישראל‎?, Kikar Malchei Jisra'el) è una piazza di Tel Aviv. La piazza fu teatro dell'assassinio del primo ministro israeliano Yitzhak Rabin il 4 novembre 1995. In seguito all'assassinio molti giovani israeliani sono scesi in piazza per commemorarlo, venendo ribattezzati "giovani candele" (in ebraico נוער הנרות‎?, Noa HaNerot). Alcuni dei graffiti disegnati quel giorno sono stati preservati. In seguito, sul luogo in cui fu assassinato il primo ministro, è stato installato un piccolo muro in sua memoria, mentre vicino alla piscina è stato posto un altro memoriale, opera di Igael Tumarkin, per le vittime dell'Olocausto. Fin dalla sua apertura è stata sede di diverse manifestazioni, parate ed eventi musicali. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Piazza Rabin