NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Beit Aryeh-Ofarim

Beit Aryeh-Ofarim (Hebrew: בֵּית אַרְיֵה־עֳפָרִים) is an Israeli settlement and local council in the northern West Bank. It is located 32 kilometers (20 mi) north of Jerusalem and 25 kilometers (16 mi) east of Tel Aviv, near the Palestinian village of al-Lubban al-Gharbi, 3.8 km kilometers east of the Green Line. It is situated on the Palestinian side of the Israeli West Bank barrier, on 8,500 dunams of land. In 2024 it had a population of 5,627. Israeli settlements in the West Bank are considered illegal under international law, but the Israeli government disputes this. Khirbat Khudash is an archaeological site located within Beit Aryeh. It is a well-planned fortified settlement associated with olive-oil production, dated to the 8th century BCE and linked to the Northern Kingdom of Israel. History Established in 1981, Beit Aryeh was recognised as a local council in 1989. In 2004, it merged with Ofarim. Beit Aryeh was named for former Knesset member Aryeh Ben-Eliezer, a prominent Revisionist Zionist leader who was amongst the founders of Herut. According to ARIJ, the land for Beit Aryeh-Ofarim was confiscated by Israel from two nearby Palestinian villages: Aboud and Al-Lubban al-Gharbi. In 2011, the Israeli Ministry of Defense signed an agreement with the municipality of Beit Aryeh approving the construction of 100 homes and a bypass road between Beit Aryeh and Ofarim. In 2020, Beit Aryeh-Ofarim was one of several Israeli settlements that dumped its untreated sewage onto lands of the nearby Palestinian village of Deir Ballut. Notable residents Doron Matalon Aleks Tarn Neil Druckmann References External links Local council website Archived 2013-05-24 at the Wayback Machine (in Hebrew)
Beit Aryeh-Ofarim

Beit Aryeh-Ofarim (en hebreo: בֵּית אַרְיֵה-עֳפָרִים) es un asentamiento israelí y concejo localen Cisjordania (Palestina), situado en la gobernación de Ramala y al-Bireh según el sistema administrativo palestino, o en el área de Judea y Samaria según el israelí. Fundado en el año 1981,​ fue declarado concejo local en 1989 y en 2004 se fusionó con Ofarim. Según la Oficina Central de Estadísticas de Israel, en diciembre de 2010 contaba con una población total de 3900 habitantes.​ El poblado fue nombrado en honor a Aryeh Ben-Eliezer, un líder sionista nacido en Lituania, que fue miembro del Knéset en las décadas de 1950 y 1960. La comunidad internacional considera que los asentamientos israelíes en Cisjordania son ilegales según la Cuarta Convención de Ginebra, de la que Israel es miembro y cuyo artículo 49 especifica que "la Potencia ocupante no podrá efectuar la evacuación o el traslado de una parte de la propia población civil al territorio por ella ocupado". El gobierno israelí no está de acuerdo con esta posición.​​ Véase también Cisjordania Territorios ocupados por Israel Referencias Enlaces externos Website del Concejo local Archivado el 24 de mayo de 2013 en Wayback Machine. (en hebreo)
Beit Aryeh-Ofarim

Beit Aryeh-Ofarim (en hébreu : בֵּית אַרְיֵה-עֳפָרִים) est une colonie israélienne, illégale au regard du droit international, située en Cisjordanie, territoire palestinien occupé par Israël depuis 1967. Elle a été fondée en 1981, construite en partie sur des terres du village palestinien Aboud. Elle est située dans les monts de Judée, à 32 km au nord de Jérusalem, à 3,8 km de la ligne verte, à l'ouest de la barrière de séparation israélienne, à proximité du village palestinien de Al-Lubban al-Gharbi. Sa population, fin 2012, s'élevait à 4 378 habitants. Elle a dans le cadre administratif israélien le statut de conseil local. Nom La colonie est nommée d'après Arye Ben-Eliezer, un commandant d'e l'Irgoun, organisation paramilitaire sioniste (en hébreu ETZEL) dans la Palestine mandataire ; il était à la tête du parti de droite Herut, qui fusionne par la suite avec le Likoud. Situation juridique La communauté internationale dans son ensemble considère les colonies israéliennes de Cisjordanie illégales au regard du droit international mais le gouvernement israélien conteste ce point de vue. Notes et références Liens externes Site officiel Portail du monde colonial Portail d’Israël Portail de la Palestine Portail du conflit israélo-arabe
Beit Aryeh-Ofarim

Beit Aryeh-Ofarim (in ebraico בֵּית אַרְיֵה-עֳפָרִים‎?) è un insediamento israeliano, organizzato come consiglio locale, situato nella parte settentrionale della Cisgiordania. Si trova a 32 chilometri (20 mi) a nord di Gerusalemme, 25 chilometri (16 mi) a est di Tel Aviv e 3.8 km a est della Linea Verde. È situato all'interno della Barriera di separazione. Nel 2018 contava una popolazione di 5 139. La comunità internazionale considera gli insediamenti israeliani in Cisgiordania illegali secondo il diritto internazionale; il governo israeliano contesta questa posizione. Storia Fondata nel 1981, fu riconosciuta come consiglio locale nel 1989. Nel 2004 fu annesso il villaggio di Ofarim. Beit Aryeh deve il suo nome al parlamentare Aryeh Ben-Eliezer, un importante sionista revisionista che fu tra i fondatori di Herut. Secondo l'Applied Research Institute, la terra dove sorge Beit Aryeh fu confiscata a due villaggi palestinesi, Aboud e Al-Lubban al-Gharbi. Nel 2011, il ministero della difesa israeliano firmò un accordo con la municipalità di Beit Aryeh per la costruzione di 100 nuove abitazioni ed unire Beit Aryeh e Ofarim. Note Voci correlate Kiryat Arba Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Beit Aryeh-Ofarim Collegamenti esterni (HE) Local council website Archiviato il 24 maggio 2013 in Internet Archive.
Bet Arje

Bet Arje (hebr. בית אריה) – samorząd lokalny położony w Dystrykcie Judei i Samarii, w zachodniej części Samarii w Izraelu. Miejscowość jest położona pomiędzy terytoriami Autonomii Palestyńskiej. Historia Osada została założona w 1981. W 1989 osada otrzymała status samorządu lokalnego. Osadę nazwano na cześć litewskiego Żyda Arjego Ben Eli’ezera, który w latach 50. i 60. XX wieku był członkiem Knesetu. Linki zewnętrzne Archiwalna strona miasta Zdjęcie satelitarne Bet Arje Google Maps Mapa Bet Arje.
Бейт-Ар'є-Офарім

Бейт Ар'є-Офарім (івр. בֵּית אַרְיֵה-עֳפָרִים) — ізраїльське поселення та місцева рада на півночі Західного берега річки Йордан. Воно розташоване за 32 км на північ від Єрусалиму та 25 км на схід від Тель-Авіва біля палестинського села аль-Луббан аль-Гарбі, що за 3,8 км на схід від Зеленої лінії. Поселення розташоване всередині ізраїльського бар'єру Західного берега на землі площею 8500 дунамів. У 2019 році в ньому проживало 5 253 особи. Ізраїльські поселення на Західному березі вважаються незаконними згідно з міжнародним правом, але ізраїльський уряд заперечує це. Історія Бейт Ар'є заснували 1981 року, в визнали місцевою радою в 1989 році. 2004 року він об'єднався з поселенням Офарім. Бейт Ар'є названий на честь колишнього члена Кнесету Ар'є Бен-Еліезера, ревізіоністського сіоністського лідера, який був одним із засновників руху «Херут». За даними ARIJ, земля для Бейт Ар'є-Офарім була конфіскована Ізраїлем у двох сусідніх палестинських сіл: Абауд і Аль-Луббан аль-Гарбі.. У 2011 році міністерство оборони Ізраїлю підписало угоду з муніципалітетом Бейт Ар'є, схваливши будівництво 100 будинків та об'їзної дороги між Бейт-Ар'є і Офарімом. У 2020 році Бейт Ар'є-Офарім був одним із кількох ізраїльських поселень, які скидали неочищені стічні води на землю Дейр-Баллут. Відомі жителі Дорон Маталон Алекс Тарн Ніл Дракманн Виноски Посилання Вебсайт місцевої ради [Архівовано 24 травня 2013 у Wayback Machine.] архівовано (івр.)
Ramat Gan National Park

Ramat Gan National Park (Hebrew: הפארק הלאומי, HaPark HaLe'umi) is a large urban park in the Tel Aviv District city of Ramat Gan, Israel. It is not actually a national park. History The initiator of the idea of setting up the park was the first mayor of Ramat Gan Avraham Krinitzi who actively promoted the idea. Krinitzi advocated for setting it in the southern part of the city. He is also buried there with his son-in-law and driver, who all died in a car accident together on their way back from the city of Acre, where he was the owner of a porcelain factory at the time. The planting began in February 1951 and the park opened to the public in 1953. In 1959, an artificial lake was created, which was enlarged throughout the years. The park covers an area of 1.9 km2. It is the second largest urban park in Israel, after the Yarkon Park. The park attracts 700-800 thousand visitors annually. The Ramat Gan Safari is adjacent to the park. Recently, a waterfall was added to the park as an expansion to the lake. References
Parq HaLe'umi

Parq HaLe'umi (hebreiska: Parq HaLe’umi, פרק הלאומי) är en park i Israel. Den ligger i distriktet Tel Aviv-distriktet, i den norra delen av landet. Parq HaLe'umi ligger 29 meter över havet. Terrängen runt Parq HaLe'umi är platt. Runt Parq HaLe'umi är det mycket tätbefolkat, med 4 670 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Tel Aviv, 5,3 km nordväst om Parq HaLe'umi. Runt Parq HaLe'umi är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor
Ajlabún

Ajlabún (hebrejsky עֵילַבּוּן‎, arabsky عيلبون‎, v oficiálním přepisu do angličtiny Eilabun) je místní rada (malé město) v Izraeli, v Severním distriktu. Geografie Leží v nadmořské výšce 194 metrů v údolí Bejt Netofa v Dolní Galileji, cca 17 kilometrů severovýchodně od Nazaretu, cca 103 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 38 kilometrů východně od centra Haify. Nachází se v hustě zalidněném a zemědělsky intenzivně využívaném pásu. Osídlení v tomto regionu je smíšené. Vlastní město je osídleno izraelskými Araby a další arabská sídla leží v blízkém okolí. Židovská sídla jsou zde většinou jen v podobě malých vesnic. Oblast s demografickou převahou židů začíná na východní straně, směrem ke Galilejskému jezeru a městu Tiberias. Ajlabun je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 65, která vede z Afuly do oblasti Galilejského jezera. Z této komunikace zde odbočuje lokální silnice číslo 806. Jižně od obce leží Národní park Sde Amudim. Dějiny Ajlabún založili v 17. století křesťanští Arabové, kteří sem přesídlili z nedaleké vesnice Dejr Channa. Už předtím zde existovala počátkem letopočtu židovská vesnice Ajlabo (עיילבו) zmiňovaná v Talmudu a Mišně. Ve středověku sem mířili židovští poutníci na cestě k hrobu rabína Matja ben Chereše (רבי מתיא בן חרש‎). Francouzský cestovatel Victor Guérin popisuje obec koncem 19. století jako malou vesnici s cca 100 obyvateli. Ajlabún byl stejně jako celá centrální Galilea dobyt izraelskou armádou během první arabsko-izraelské války v říjnu 1948 v rámci Operace Chiram. 14 místních obyvatel bylo po dobytí vesnice zabito. Arabské prameny hovoří o Ajlabúnském masakru. Zbylí obyvatelé byli vysídleni do Libanonu. V roce 1949 jim ale byl dovolen návrat. Z Ajlabúnu pochází Hana Sweid, bývalý starosta této obce – od roku 2006 poslanec Knesetu za levicovou stranu Chadaš. Od 60. let 20. století vede v blízkosti obce Národní rozvaděč vody, který nad obcí naplňuje umělou vodní nádrž Ma'agar Calmon, pak vede okolo vlastního Aljabúnu tunely a poté se rozlévá do umělého koryta v údolí Bejt Netofa. Jde o nejvyšší bod Národního rozvaděče vody. V roce 1973 byla vesnice povýšena na místní radu (malé město). Demografie Ajlabún je etnicky čistě arabské město. Podle údajů z roku 2009 tvořili naprostou většinu obyvatel izraelští Arabové – cca 4800 osob. Podle údajů z roku 2005 tvořili 71,3 % obyvatel arabští křesťané (maronité) a 28,7 % arabští muslimové. Jde o menší sídlo městského typu (byť zástavba má zejména na okrajích obce rozvolněný a spíše venkovský ráz) s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2015 zde žilo 5600 lidí. * údaje od roku 2010 zaokrouhleny na stovky Odkazy Reference Související články Severní distrikt (Izrael) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ajlabún na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon The Sons of Eilabun Archivováno 1. 2. 2020 na Wayback Machine.
Eilabun

Eilabun (arabisk: عيلبون, Ailabun, hebraisk: עַילַבּוּן, עֵילַבּוּן) er en arabisk landsby beliggende i det nordlige Israel i Beit Netofa Dalen, vest for Genesaret Sø. Den har et indbyggertal på 5.812 (2021), alt overvejende kristne maronitter. Den er kendt for Eilabun-tunnellen, den 850 meter lange tunnel, som løber under byen og forbinder Jordan-kanalen med Beit Netofa-kanalen i Israels nationale vandtransportsystem, som sender vand fra Genesaret sø og langt ned i Negev-ørkenen. Eilabun-massakren Israels Golani-brigades 12. bataljon erobrede Eilabun den 30. oktober 1948 under den arabisk-israelske krig fra Den arabiske befrielseshær. Efter at byen havde overgivet sig – noget som blev forhandlet på plads af fire præster – udvalgte den øverstbefalende for Golani-styrken 12 unge mænd og beordrede dem henrettet, i hvad som senere blev kendt som Eilabun-massakren. Landsbyen blev derpå plyndret. De fleste af byens indbyggere blev ført op til den libanesiske grænse, mens hundreder flygtede til kløfter, grotter og landsbyer i nærheden. Som del af aftalen mellem Ærkebiskop Hakim og lederen af "den arabiske sektion" i det israelske udenrigsministerium fik de eksilerede Eilabun-boere lov til at vende tilbage i sommeren 1949. Folk fra Eilabun Hana Sweid Hisham Zreiq Noter
Eilabun

Eilabun (hebreo: עַילַבּוּן, Eilabun)) es un consejo local israelí en el norte de Israel. Se localiza en el valle de Beit Netofa a unos 15 kilómetros al suroeste de Safed. En el año 2015 contaba con una población de 5558 habitantes, la mayoría cristianos (70.5%). El poblado fue designado consejo local en el año 1973 por el gobierno de Israel. Toponimia De acuerdo con la teoría israelí, el poblado se encuentra en el sitio en que se construyó la antigua "Ailabu" (Hebreo: עַיְלַבּוּ), siendo el nombre una variante de Ein Levon. Ubicación Eilabun se ubica al oeste del Lago Kineret, al sur de Maghar y al este de Araba. Historia Se han encontrado restos que datan de la edad de Bronce, la Edad del Hierro II, los dominios persas y romanos, así como bizantinos en excavaciones realizadas en la ciudad y sus alrededores. Período Otomano En 1875, el explorado francés Victor Guérin llegó al poblado y registró una población de 100 cristianos griegos con una pequeña capilla. También describió la presencia de un manantial y los restos de viejas construcciones incluidas columnas. En 1881, el fondo para la exploración de Palestina describía el poblado así: una villa de piedra, bien construida, con unos 100 cristianos. Se situá en un acantalilado, rodeada por matorrales, con tierra arable en el valle. Un buen manantial al oeste de la villa. Mandato británico En el censo de 1922, llevado a cabo por las autoridades del mandato británico, Ailabun tenía una población de 319 habitantes, todos cristianos, la población subió a 404 en el censo de 1931, con 372 cristianos en un total de 85 casas. Demografía De acuerdo a los datos del censo de la Oficina Central de Estadísticas de Israel (CBS), en el año 2015 vivían unas 5.558 personas en Eilabun, con una tasa de crecimiento del 2.5%. Un 70.5% de la población es cristiana.​ Véase también Mi'ilya Cristianos en Israel Notas
Эйлабун

Эйлабун (ивр. עיילבון‎, араб. عيلبون‎) — местный совет в Северном округе Израиля. География Расположен примерно в 103 км к северо-востоку от центра Тель-Авива, в 38 км к северо-востоку от города Хайфа и в 17 км к северо-востоку от города Назарет, на высоте 194 м над уровнем моря. Площадь совета составляет 4,835 км². Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 5 752 человека. Почти всё население представлено арабами. По данным на 2005 год 71,3 % населения составляли арабы-христиане (марониты) и 28,7 % — арабы-мусульмане. Динамика численности населения по годам: Эйлабун в кино Сыновья Эйлабун — это документальный фильм 2007 года палестинского художника и режиссёра Хишама Зрейка, который рассказывает о массовом убийстве в Эйлабун, совершённом израильской армией в октябре 1948 года. Известные уроженцы Хана Свейд — израильский политик Примечания
‘Eilabun

‘Eilabun (hebreiska: עילבון, ‘Elabun) är en ort i Israel. Den ligger i distriktet Norra distriktet, i den norra delen av landet. ‘Eilabun ligger 187 meter över havet och antalet invånare är 4 400. Terrängen runt ‘Eilabun är lite kuperad.Runt ‘Eilabun är det tätbefolkat, med 982 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Nasaret, 17,7 km sydväst om ‘Eilabun. Trakten runt ‘Eilabun består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Majed Asad Stadium

Majed Asad Stadium is a football stadium in Al-Bireh, Palestine. The stadium's construction was funded with aid from the French and German governments, and French footballer Lilian Thuram participated in the inauguration, taking the first kick of the Palestine Cup final. Al Nakba International Football Tournament The stadium was the venue for matches in the 2012 Palestine International Cup. Vietnam and Pakistan played out a goalless draw at the stadium. References
Majed Asasstadion

Het Majed Asasstadion is een multifunctioneel stadion in Al-Bireh, een stad in Palestina. In het stadion is plaats voor 2.000 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1996 en na de renovatie (tussen 2009 en 2011) werd het stadion weer heropend door Lilian Thuram. Die opening vond plaats met de finale van de Palestine Cup en Lilian Thuram deed de aftrap van die finale. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden. In 2012 werd van dit stadion gebruik gemaakt voor het internationale toernooi, de Palestina Cup.
Afikim

Afikim (hebrejsky אֲפִיקִים, doslova "Říční koryta", anglicky Afikim, v oficiálním seznamu sídel Afiqim) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Emek ha-Jarden. Geografie Leží v Galileji v nadmořské výšce 203 metrů pod mořskou hladinou 2 kilometry jižně od břehů Galilejského jezera poblíž soutoku řek Jordán a Jarmuk v oblasti s intenzivním zemědělstvím. Vesnice se nachází cca 12 kilometrů jihojihovýchodně od města Tiberias, cca 100 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 57 kilometrů jihovýchodně od centra Haify. Afikim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je ryze židovské. Afikim je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 90. Dějiny Afikim byl založen v roce 1932. Zakladateli osady byla skupina židovských přistěhovalců z organizace ha-Šomer ha-Cair, kterým se podařilo roku 1924 opustit Sovětský Svaz. Pracovali pak jako kolektiv na různých místech tehdejší britské Palestiny a roku 1932 se nastěhovali sem, do nynější lokality. Osadníci zde od počátku rozvíjeli intenzivní zemědělskou výrobu založenou na zavlažování. Koncem 30. let 20. století se v Afikim pořádaly kurzy létání, formálně organizované společností Aviron, fakticky napojené na židovskou ozbrojenou organizaci Hagana. Prvních 10 absolventů ukončilo kurz v červenci 1939. Během války za nezávislost v roce 1948 sloužil Afikim jako jedna z hlavních základen elitních židovských jednotek Palmach. Po válce zde bylo centrum polovojenských osadnických oddílů Nachal. Roku 1949 měl kibuc 860 obyvatel a rozlohu katastrálního území 1 906 dunamů (1,906 kilometru čtverečního). Ekonomika obce je založená na zemědělství, průmyslu a turistickém ruchu. V roce 2003 kibuc prošel privatizací. Demografie Obyvatelstvo kibucu Afikim je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v kibucu Afikim Židé – cca 1400 osob (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství, cca 1500 osob). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací (v roce 2009 ovšem prudký nárůst v souvislosti se započtením výsledků sčítání lidu z roku 2008). K 31. prosinci 2014 zde žilo 1480 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 1,0 %. Jde o nejlidnatější kibuc v Oblastní radě Emek ha-Jarden. Výhledově zde má bydlet až 650 rodin. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Afikim na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Afikim

Afikim, selten auch Afiqim (hebräisch אֲפִיקִים Afīqīm), ist ein Kibbuz in Nordisrael, der zum Regionalverband ʿEmeq haJarden gehört. Er liegt drei Kilometer südlich vom See Genezareth und hatte 2022 1065 Einwohner. Der Kibbuz zählt zu den ersten Kibbuzim der Kibbuzbewegung und wurde von überwiegend russischen Immigranten erbaut. Der Kibbuz zählt heute zu den drei größten des Landes. Etymologie Der Name Afikim heißt übersetzt Flusstäler und bezieht sich auf den Jordan und seinen Zufluss, den Jarmuk, wurde aber gleichzeitig der Bibel, Hesekiel 34,13 entnommen: „Ich führe sie auf die Weide in den Flusstälern.“ Geschichte Russische Juden, die sich im Zuge der Kibbuzbewegung Haschomer Hatzair in den Golanhöhen befanden, errichteten 1932 den Kibbuz Afikim. Aufgrund der besonderen Lage in einem der fruchtbarsten Teile Israels zog der Kibbuz immer mehr Mitglieder an und zählte schnell zu den größten Kibbuzim des Landes. Während des Palästinakrieges 1948 wurde der Kibbuz häufig als Basisstützpunkt gegen irakischen und syrischen Beschuss genutzt. Außerdem war der Kibbuz großer Vertreter der Palmachaktivität. Kurz darauf war der Kibbuz Trainingslager für Nachal, der kämpfenden Pionierjugend. Der Kibbuz wurde bald zum Unterstützer der zionistischen Arbeitspartei „Mifleget Poʿalei Eretz Israʾel“ mit Kurznamen Mapai. Stephen Spender schildert die Lebensverhältnisse im Jahr 1953 und Otto Küster im Jahr 1956. Im Jahre 1977 beherbergte der Kibbuz 66 Flüchtlinge des Vietnamkrieges. Die gesamte Unternehmensstruktur des Kibbuz wurde 2004 vollständig privatisiert. Wirtschaft Im landwirtschaftlichen Bereich werden Bananen, Datteln, Zitrusfrüchte und einige andere tropische Früchte angebaut. Zudem besitzt der Kibbuz Afikim 400 Milchkühe. Das Elektronikunternehmen SAE ist für die Herstellung von sogenannten Kalnoʿim (Elektromobile) zuständig und ist in diesem Bereich einer der größten Anbieter am Weltmarkt. Im Jahre 1980 wurde der Kibbuz von einer Wirtschaftskrise getroffen und musste damals zu großen Teilen privatisiert werden. Des Weiteren hat das Molkereiunternehmen Afimilk, das für die Milchversorgung ganz Israels zuständig ist, seinen Sitz in Afikim. Afimilk ist ebenfalls Monopolist im Erbauen von Melkanlagen bzw. Melkställen und exportiert diese ebenfalls in andere Länder wie zum Beispiel Weißrussland. 2010 verkündete Afimilk einen Großauftrag mit Vietnam, betreffend die Produktion von 500.000 Liter Milch pro Tag, was 40 % des momentanen Bedarfs von Vietnam entspricht. Bekannte Personen Leo Roth (1914–2002), Maler Weblinks Einzelnachweise
Afikim

Afikim es un kibutz israelí situado en el valle del Jordán. Tiene una población estimada, en 2021, de 1497 habitantes.​ Está ubicado a tres kilómetros del mar de Galilea. Fue fundado en 1932 en unos terrenos que anteriormente pertenecían al kibutz Degania. El pintor israelí Leo Roth falleció en la localidad en el año 2002. Actividad económica En el kibutz Afikim se cultivan plátanos, palmeras, dátiles, avocados, aceitunas, plantas subtropicales y granos. Otras actividades económicas son la acuicultura, la ganadería y la producción de leche.​ El kibutz tiene 400 vacas lecheras. Afimilk es una compañía que fabrica y vende equipamiento para la producción de leche. Afikim Electric Vehicles es una empresa que fabrica vehículos eléctricos.​ En los años 80, el kibutz sufrió una crisis económica y fue parcialmente privatizado. En 2010, Afikim anunció su asociación con un proyecto de producción de leche en Vietnam. El proyecto consistía en establecer una granja lechera con capacidad para albergar a 30.000 vacas, para producir 500.000 litros de leche al día, alrededor del 40% por ciento del consumo de leche en Vietnam. Afikim era responsable de todas las etapas del proyecto, incluida la reproducción y la preparación del terreno para producir las cosechas que debían usarse para alimentar al ganado vacuno. Se estableció una granja de demostración con 174 vacas para fines educativos. Fue establecida una granja lechera comercial con 20.000 vacas. La instalación se construyó en etapas en el año 2015. La producción de leche por vaca es de 9300 litros de leche por año, a pesar del clima tropical de la región. Referencias