NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Grobowiec Królów

Grobowiec Królów (franc.: Tombeau des Rois), także: Grób Heleny z Adiabene to największy starożytny grobowiec w Jerozolimie. Teren grobowca zalicza się do eksterytorialnych Posiadłości Francji w Ziemi Świętej. Opis Znajduje się na północ od dzisiejszego Starego Miasta w Jerozolimie. Jest to ogromne mauzoleum, w całości wykute w skale poniżej poziomu gruntu, składające się z monumentalnych schodów ozdobionych jońskimi kolumnami, wielkiego dziedzińca i ośmiu hypogeów z 31 sarkofagami lub arcosoliami. Nad wejściem prawdopodobnie wznosiły się 3 świątynne budynki (niezachowane), z których każdy zwieńczony był piramidalnym dachem. Jeden z zachowanych sarkofagów (obecnie w zbiorach Muzeum Izraela) ma aramejski napis: Królowa Sadan (צדן מלכתא), Królowa Sadah (צדה מלכתה), co odnosi się najprawdopodobniej do królowej Heleny z Adiabene (Adiabene było królestwem na terenie dzisiejszego Kurdystanu). Grobowiec nie jest udostępniony do zwiedzania. Można go zwiedzać tylko z okazji wydarzeń kulturalnych, organizowanych tu przez konsulat francuski. Historia Grobowiec zbudowano ok. 50 n.e. za panowania cesarza Klaudiusza. Kilkakrotnie jest wzmiankowany w różnych źródłowych dokumentach starożytnych. Zgodnie z nimi, królowa Helena z Adiabene wraz z rodziną przyjęła judaizm, a następnie przeniosła się do Jerozolimy, gdzie podobno zbudowała kilka pałaców. Talmud opisuje dary, jakie królowa przekazała Świątyni Jerozolimskiej. Królowa (zmarła między 56 i 58 n.e.) i dwaj jej synowie zostali pochowani w Grobowcu. Grobowiec odkrył w 1895 francuski badacz Louis Félicien de Saulcy (1807-1880), który nazwał go Grobowcem Królów, gdyż identyfikował go z grobami królów Judy. Stwierdził, że grobowiec został wcześniej splądrowany; ocalałe wyposażenie grobowca częściowo przekazał do Muzeum Luwru. Grób został zakupiony przez bankierów - braci Pereire w 1871 i podarowany przez nich Francji w 1886. Prawa Francji do tej posiadłości potwierdziły układy francusko-osmańskie, zawarte w Mytilene w 1901 i Konstantynopolu w 1913, ustanawiające "protektorat" Francji nad tą posesją. Został on potwierdzony przez następców Imperium Osmańskiego: Państwo Izrael w 1949 (Porozumienia Chauvel / Fischer) i Autonomię Palestyńską w 1997. Przypisy
Be'er Ja'akov (nádraží)

Be'er Ja'akov (hebrejsky: באר יעקב) je železniční stanice na železniční trati Tel Aviv-Aškelon v Izraeli. Leží v centrální části Izraele v pobřežní nížině, v nadmořské výšce cca 60 metrů. Je situována na jihozápadní okraj města Be'er Ja'akov v ulici Derech Chajim a Simcha Hotzberg. Jihozápadně od stanice leží nemocnice Šmu'el ha-Rofe. Dál k jihu probíhá silnice číslo 431 dálničního typu. Podél ní z trati západně od stanice odbočuje k severozápadu samostatný traťový úsek (železniční trať Tel Aviv-Rišon le-Cijon) do železniční stanice Rišon le-Cijon ha-Rišonim (s plánovaným dalším prodloužením k západu). Stanice byla otevřena roku 1998 v rámci zahušťování a obnovy železničního spojení mezi městy a Lod a Aškelon. Je obsluhována autobusovými linkami společnosti Egged. Jsou tu k dispozici parkovací místa pro automobily. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Be'er Ja'akov na Wikimedia Commons Související články Izraelské dráhy
Be'er Ya'akov railway station

Be'er Ya'akov railway station is a railway station in the Israeli town of Be'er Ya'akov. The station is located at the southern end of the town, roughly 2 miles east of Ness Ziona and 2.5 miles south east of Rishon LeZion. History The station originally opened in February 1918 and was named after the nearby British military headquarters as Bir as-Salim railway station, and served regular passenger trains between El Kantara, Egypt and Haifa. When the 1948 Arab-Israeli War broke out, the passenger service at the station ceased for half a century. Access The station is served by Kavim bus routes 1, 2, and 247. The station is also served by regular share taxis that operating on route number 247. It also has 70 free parking spaces, and 8 equipped for the disabled. Trains The station serves suburban lines between Ashkelon, and Binyamina. Trains operate every day of the week, though not between sunset Friday and sunset Saturday (Jewish Sabbath). References Be'er Ya'akov station on Israel railways website
Station Beër Jaäkov

Station Beër Ya'akov (Hebreeuws: תחנת הרכבת באר יעקב Taḥanat HaRakevet Be'er Ya'akov), is een treinstation in de Israëlische plaats Beër Ya'akov. Het is een station op het traject Ashkelon - Binyamina. Het station bestaat uit 2 perrons. Naast de plaats Beër Ya'akov, dient het station ook voor de Nes Ziona. Station Beër Ya'akov ligt 3751 mijl van het station van Lod. Het bestaat uit twee perrons en twee sporen.
Be’er Ja’akow (stacja kolejowa)

Be’er Ja’akow (hebr.: באר יעקב) – stacja kolejowa w Be’er Ja’akow, w Izraelu. Jest obsługiwana przez Rakewet Jisra’el. Stacja znajduje się w południowej części miasta Be’er Ja’akow. Dworzec jest przystosowany dla osób niepełnosprawnych. Połączenia Pociągi z Be’er Ja’akow jadą do Lod, Tel Awiwu, Bene Berak, Petach Tikwa, Rosz ha-Ajin, Kefar Sawy, Naharijji, Hajfy, Riszon le-Cijjon, Binjamina-Giwat Ada, Netanii, Rechowot i Aszkelonu. Linki zewnętrzne Informacje o stacji na stronie Rakewet Jisra’el. [dostęp 2011-06-14].
Batej Ungarin

Batej Ungarin (hebrejsky: בתי אונגרין, doslova Uherské domy) je městská čtvrť v centrální části Jeruzaléma v Izraeli. Geografie Leží v nadmořské výšce necelých 800 metrů, cca 1 kilometr severně od Starého Města. Tvoří podčást rozsáhlejší městské čtvrtě Me'a Še'arim, nachází se na jejím východním okraji. Na severu s ní sousedí čtvrť Bejt Jisra'el. Leží nedaleko od Zelené linie, která do roku 1967 rozdělovala Jeruzalém. Východně odtud již leží arabská čtvrť Bab az-Zahra. Na jejich rozhraní probíhá přibližně v trase Zelené linie silnice číslo 60 (Sderot Chajim Bar Lev). Populace čtvrti je židovská. Dějiny Vznikla v 19. století jako ubytování pro chudé ultraortodoxní Židy původem z Uherska. Obyvatelé patří mezi ultraortodoxní Židy nejvíce kritické vůči státu Izrael. Pozice tu má organizace Neturej karta, která stát Izrael neuznává. Mnozí zdejší obyvatelé odmítají veřejné služby jako státní zdravotnictví a nejsou připojeni k elektrické síti firmy Israel Electric Corporation. Tato skupina sestává z cca 700 rodin. Reference Související články Charedim Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Batej Ungarin na Wikimedia Commons
Batei Ungarin

Batei Ungarin (Hebrew: בתי אונגרין, lit. Hungarian Houses) is a Haredi Jewish neighborhood in Jerusalem, north-east of the Old City of Jerusalem. It was built by Kolel Ungarin, a Hungarian Jewish charity supporting Jews living in the Land of Israel. History Batei Ungarin was established in 1891 by immigrant Hungarian Jews. By World War I, there were 100-200 homes (350 by 1948), a synagogue, a beit midrash, and a mikveh. The original inhabitants of the neighborhood came from Hungary, and many of the residents who live there today can trace their lineage to Hungary. A major Hasidic group called Toldos Aharon has its headquarters on the edge of Batei Ungarin. In 2008, the neighborhood had one of the highest proportions of children up to age 15 in the country, accounting for 51% of its residents. References See also Expansion of Jerusalem in the 19th century
Batei Ungarin

Batei Ungarin (in ebraico בתי אונגרין‎?, letteralmente "case ungheresi") è un quartiere haredi di Gerusalemme. Fu costruito grazie al contributo di Kolel Ungarin, un'associazione caritatevole ungherese a sostegno degli ebrei in Terra di Israele. Geografia Il quartiere si trova a circa un chilometro a nord del centro storico. Fa parte del più ampio distretto cittadino di Mea Shearim, situato sul confine orientale. Confina a nord con Beit Yisra'el, ad est con il quartiere arabo di Bab a-Zahara. Storia Batei Ungarin fu fondato nel 1891. Allo scatenarsi della prima guerra mondiale contava 100 case, una sinagoga, un beit midrash e un mikveh. Gli abitanti originari del quartiere provenivano dall'Ungheria e molti dei residenti che vivono lì oggi discendono da antenati ungheresi. Il quartier generale del famoso gruppo chassidico Toldos Aharon è situato ai margini di Batei Ungarin. Note Voci correlate Gerusalemme Ungheria Charedì Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Batei Ungarin
Batte Ungarin

Batte Ungarin (hebr. בתי אונגרין) – osiedle mieszkaniowe w Jerozolimie w Izraelu, znajdujące się na terenie Zachodniej Jerozolimy. Położenie Osiedle leży w północnej części miasta. Na północy znajduje się osiedle Bet Jisra’el, na zachodzie Me’a Sze’arim, na południu Morasza, a na wschodzie Bab az-Zahira. Historia Osiedle powstało w 1891 jako mieszkanie dla ubogich ultra-ortodoksyjnych żydowskich imigrantów z Węgier. W 1900 w osiedlu było już sto domów i kilka synagog. Zabudowa osiedla składa się z dwu- lub trzypiętrowych domów mieszkalnych, które wybudowano równolegle do ulicy granicznej z osiedlem Me’a Sze’arim. Zazwyczaj mieszkania są wynajmowane w stanie urządzonym. Przypisy
Har Amasa

Har Amasa (hebrejsky הַר עֲמָשָׂא‎, doslova „Hora Amasa“, v oficiálním přepisu do angličtiny Har Amasa) je vesnice typu společná osada (jišuv kehilati) v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Tamar. Geografie Leží na svazích hory Amasa v nadmořské výšce 838 metrů na pomezí severní části pouště Negev a jižního okraje Judských hor respektive jejich části, která je nazývána Hebronské hory (Har Chevron). Východně od obce začíná aridní oblast, která pak postupně klesá do Jordánského údolí, respektive do sníženiny Mrtvého moře. Západně od vesnice začíná rozsáhlý lesní komplex Jatir. Krajina má zvlněný reliéf, kterým prostupují četná vádí. Obec se nachází 63 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 87 kilometrů jihovýchodně od centra Tel Avivu, cca 50 kilometrů jihojihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 30 kilometrů severovýchodně od města Beerševa. Har Amasa obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Jižně od vesnice ale začíná region s četnými shluky sídel arabských beduínů. Navíc leží osada jen 1 kilometr od Zelené linie oddělující Izrael v jeho mezinárodně uznávaných hranicích od Západního břehu Jordánu s převážně arabskou (palestinskou) populací. Počátkem 21. století byla vesnice pomocí projektu Izraelské bezpečnostní bariéry fyzicky oddělena od palestinských oblastí na Západním břehu Jordánu. Dle stavu z roku 2008 již byl přilehlý úsek bariéry zčásti zbudován. Probíhá víceméně podél Zelené linie. Har Amasa je na dopravní síť napojen pomocí místní komunikace, která severně od vesnice ústí do dálnice číslo 80. Dějiny Har Amasa byl založen v roce 1983. Podle jiného zdroje vznikl až roku 1984. Zpočátku šlo o vesnici typu kibuc. Počátkem 21. století byla proměněna na společnou osadu. Místní ekonomika je založena na zemědělství (organické zemědělství – sadovnictví, polní plodiny) a službách. Rozvíjí se turistický ruch. V obci funguje synagoga, zdravotní středisko a sportovní areály. Demografie Obyvatelstvo osady je smíšené, tedy sekulární i nábožensky orientované. Přesné údaje o počtu obyvatel nebyly dlouho k dispozici. Oficiální vládní statistické výkazy evidovaly Har Amasa jako pouhé „místo“ (makom) nikoliv obec. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Har Amasa Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo. K 31. prosinci 2014 zde žilo 120 lidí. Odkazy Reference Související články společná osada Externí odkazy (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Tamar Archivováno 1. 3. 2005 na Wayback Machine. (hebrejsky) Oficiální stránky obce
Har Amasa

Har Amasa (Hebrew: הַר עֲמָשָׂא, lit. Mount Amasa) is a Moshav shitufi in the south of Israel. Located near the Yatir Forest 20 kilometres south of Hebron and 14 km northwest of Arad, it is the only member of the Tamar Regional Council to be located in the highlands outside the Jordan Rift Valley. In 2024 it had a population of 258. It was named after the nearby Mount Amasa (859 m), which was in turn named after Amasa son of Ithra the Israelite (2 Samuel 17:25). History The village was founded as a kibbutz of the United Kibbutz Movement on June 30, 1983. However, gradually changed its character over the next 20 years. In 2003, it was transferred to the authority of the Agricultural Union movement, and it was preparing to expand to include many new residents in a less formal framework, while still preserving its social fabric. In 2006, Ynet reported that five families in the kibbutz were undergoing a religious conversion through Chabad. According to certain members of the kibbutz, the reason was that they were abandoned by the Kibbutz Movement that purposely kept their status as a "kibbutz under construction" in order to receive its funding. The movement denied the allegations and stated that the religious converts were new residents. In 2006, the kibbutz members sent a petition to the High Court of Justice to transfer the village's administration to them and remove the "under construction" status, instead of being administered by the Kibbutz Movement. In 2021 the village had 50 families, defined itself as an ecological, secular moshav shitufi and was accepting new families. Climate Har Amasa has a semi-arid climate (Köppen climate classification: BSk). The average annual temperature is 17.1 °C (62.8 °F), and around 330 mm (12.99 in) of precipitation falls annually. References External links Official website (in Hebrew) At Or Movement's official website (in Hebrew)
Har Amasa

Har Amasa (hebr. הר עמשא) – kibuc położony w samorządzie regionu Tamar, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży w północnej części pustyni Negew, w pobliżu miasta Morza Martwego, w odległości 14 km na północny wschód od miasta Arad. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Historia Kibuc został założony w 1989. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na rolnictwie. Linki zewnętrzne Archiwalna strona
Har Amasa

Har Amasa (ebraică: הַר עֲמָשָׂא, traducere: "Muntele Amasa".) este o așezare în partea de sud a Israelului. Geografia Este situată în apropierea pădurii Yatir la 20 km sud de Hebron și la 14 km nord-est de Arad, este singura localitate din Consiliul Regional Tamar care este amplasată în zonele muntoase din afara zonei Mării Moarte. Nume A fost numită după Muntele Amasa (859 m) din apropiere, care a fost la rândul său, numit Amasa după fiul lui Ithra israelitul (2 Samuel 17:25). Istoria Satul a fost fondat inițial ca o așezare Gush Emunim . În 2003, ea a fost transferată autorității Uniunii Agricole, și s-a pregătit să se extindă pentru a include mai mulți rezidenți noi într-un cadru mai puțin formal. Acesta a fost predat kibuțului "United Kibbutz Movement" pe 30 iunie 1983. De atunci este organizată ca kibuț. Referințe Legături externe Official website he
Har ‘Amasa

Har ‘Amasa (hebreiska: הר עמשא) är ett berg i Israel. Det ligger i distriktet Södra distriktet, i den centrala delen av landet. Toppen på Har ‘Amasa är 847 meter över havet. Terrängen runt Har ‘Amasa är platt österut, men västerut är den kuperad. Runt Har ‘Amasa är det ganska glesbefolkat, med 42 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är ‘Arad, 13,6 km sydost om Har ‘Amasa. Trakten runt Har ‘Amasa är ofruktbar med lite eller ingen växtlighet. Kommentarer Källor
Dalton (Izrael)

Dalton (hebr. דלתון) – moszaw położony w samorządzie regionu Merom ha-Galil, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Leży w centralnej części Górnej Galilei w pobliżu góry Meron (1208 m n.p.m.). Historia Moszaw został założony w 1950. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na rolnictwie. Na zachód od moszawu znajduje się baza lotnicza Sił Obronnych Izraela. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Dalton Google Maps Mapa moszawu Dalton
Giv'at Šapira

Giv'at Šapira (hebrejsky גִּבְעַת שַׁפִּירָא, doslova „Šapirův vrch“, v oficiálním přepisu do angličtiny Giv'at Shappira, přepisováno též Giv'at Shapira) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Emek Chefer. Geografie Leží v nadmořské výšce 34 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině respektive Šaronské planině. Východně od vesnice prochází vádí Nachal Avichajil. Obec se nachází 2 kilometry od břehu Středozemního moře, cca 33 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 51 kilometrů jihozápadně od centra Haify a 9 kilometrů jihozápadně od města Chadera. Giv'at Šapira obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Vesnice leží na severním okraji města Netanja, s nímž tvoří jeden souvislý urbanistický celek. Giv'at Šapira je na dopravní síť napojen pomocí místních komunikací v rámci aglomerace Netanje. Na jižním okraji obec míjí dálnice číslo 2. Dějiny Giv'at Šapira byl založen v roce 1958. Vesnice je pojmenována podle ruskožidovského sionisty Cvi Hermana Shapiry, který jako jeden z prvních navrhl zřídit Židovský národní fond pro výkupy pozemku pro židovské osidlování Palestiny. Správní území obce dosahuje 900 dunamů (0,9 kilometru čtverečního). Místní ekonomika je založena na zemědělství. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Giv'at Šapira Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 443 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 16,0 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Giv'at Šapira na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Emek Chefer
Givat Shapira

Givat Shapira (Hebrew: גִּבְעַת שַׁפִּירָא, lit. Shapiro Hill) is a moshav in central Israel. Located in the Sharon plain near Netanya, it falls under the jurisdiction of Hefer Valley Regional Council. In 2024 it had a population of 366. History The moshav was founded in 1958 and was named in honour of Zvi Hermann Schapira, the man who suggested the establishment of the Jewish National Fund. References
Givat-Shapira

Givat-Shapira (גבעת שפירא) est un moshav situé non loin de la ville de Netanya. Il est créé en 1958. Givat-Shapira compte aujourd'hui une centaine de personnes, vivant principalement d'agriculture et de pisciculture. Son nom rend hommage au rabbin Tzvi Herman Shapira. Liens externes Portail d’Israël
Giwat Szappira

Giwat Szappira (hebr. גבעת שפירא) – moszaw położony w samorządzie regionu Emek Chefer, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Leży na równinie Szaron w odległości 3 km na północny wschód od miasta Netanja, w otoczeniu moszawów Awichajil, Bitan Aharon i Kefar Chajjim, kibuców Mabarot i Miszmar ha-Szaron, oraz wioski Bat Chen. Historia Moszaw został założony w 1958. Nazwany na cześć Zvi Hermana Schapiry, który był inicjatorem utworzenia Żydowskiego Funduszu Narodowego. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na rolnictwie i sadownictwie. Komunikacja Przy moszawie przebiega autostrada nr 2 (Tel Awiw–Hajfa). Wjazd na autostradę jest węzłem drogowym z drogą nr 5710 , którą jadąc na zachód dojeżdża się do moszawu Chawaccelet ha-Szaron, natomiast jadąc na północ dojeżdża się do wioski Bat Chen oraz moszawu Bitan Aharon.
Charucim

Charucim (hebrejsky חָרוּצִים, doslova „Pilní“, v oficiálním přepisu do angličtiny Haruzim, přepisováno též Harutzim) je vesnice typu společná osada (jišuv kehilati) v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Chof ha-Šaron. Geografie Leží v nadmořské výšce 45 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině, respektive Šaronské planině. Západně od vesnice prochází vádí Nachal Rišpon. Obec se nachází 5 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 18 kilometrů severoseverovýchodně od centra Tel Avivu, cca 66 kilometrů jihojihozápadně od centra Haify a 4 kilometry severně od města Ra'anana. Společně se sousedními vesnicemi Bnej Cijon a Bacra vytváří jeden souvislý urbanistický celek obklopený v okruhu 2 kilometrů zemědělsky využívanou krajinou. Charucim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Charucim je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 5511, jež ústí severovýchodně od obce do severojižní dálnice číslo 4. Dějiny Charucim byl založen v roce 1951. Původně se vesnice nazývala Gan Chana Leah Rose (גן חנה לאה רוז), podle sponzorky z USA, která při zřizování osady pomohla. Do nedávna šlo o ryze venkovskou osadu, v poslední době se ale složení populace mění a kromě starousedlíků se sem přistěhoval i velký počet nových rezidentů. Většina občanské vybavenosti a služeb je sdílena se sousedními vesnicemi Bacra a Bnej Cijon. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Charucim Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 868 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 3,8 %. Odkazy Reference Související články společná osada Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Charucim na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce
Harutzim

Harutzim (Hebrew: חָרוּצִים, lit. 'Diligents') is a community settlement in central Israel. Located in the Sharon plain near Ra'anana, it falls under the jurisdiction of Hof HaSharon Regional Council. In 2024 it had a population of 751. History The region of Harutzim lies in the southern Sharon plain, which before the 20th century formed part of the Forest of Sharon. This woodland, dominated by Mount Tabor oak, extended from Kfar Yona in the north to Ra'anana in the south. Local Arab inhabitants traditionally used the land for pasture, seasonal cultivation, and firewood. During the 19th century, population growth and expanding agriculture led to widescale deforestation and environmental degradation. Harutzim was established in 1951, in the aftermath of the 1948 Arab–Israeli War. The founders included Israeli veterans and new Jewish immigrants, who sought to create a semi-cooperative rural community in the Sharon region. Its name derives from a verse in the Book of Proverbs (10:4): "The hand of the diligents makes rich," symbolizing industry and perseverance. Economy In its early years, Harutzim’s economy was based on small-scale agriculture, orchards, and poultry farming, typical of Sharon plain settlements. From the late 20th century onwards, many residents began working in nearby Ra’anana, Herzliya, and Tel Aviv, transforming Harutzim into a suburban-style community settlement while retaining some rural character. References External links Official website (in Hebrew)
Harutzim

Harutzim (en hebreo: חרוצים‎, Diligentes) es un asentamiento comunitario que está situado en el Distrito Central de Israel. Ubicado en la Llanura de Sharón, cerca de Ra'anana, pertenece a la jurisdicción del Concejo Regional Hof HaSharon. El pueblo fue fundado en 1951. En 2008 tenía una población de 720 habitantes.
Charucim

Charucim (hebr. חרוצים) – wieś położona w samorządzie regionu Chof ha-Szaron, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Leży na równinie Szaron, w otoczeniu moszawów Bene Cijjon, Cherut i Miszmeret, oraz kibuców Szefajim, Ga’asz, Jakum i Tel Jicchak. Historia Osada została założona w 1951. Kultura i sport W wiosce jest ośrodek kultury, boisko do piłki nożnej oraz kort tenisowy. Gospodarka Gospodarka wioski opiera się na rolnictwie i sadownictwie. Komunikacja Z wioski wychodzi lokalna droga, która prowadzi na południe do moszawu Bene Cijjon, z którego można jechać dalej na zachód do autostrady nr 2 (Tel Awiw-Hajfa) lub na wschód do drogi ekspresowej nr 4 (Erez-Kefar Rosz ha-Nikra). Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Charucim Google Maps Mapa Charucim Amudanan