NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Houlda

Houlda (חולדה) est un kibboutz dont les débuts de l'implantation remontent à 1907. Ses terrains sont achetés en 1905, et passent directement sous le contrôle du KKL. Un groupe de jeunes ouvriers s'y installent et plantent non loin la Forêt Herzl en 1908. Houlda, situé sur la route reliant Rehovot et le carrefour Nahshon, est fondé par la direction de l'Organisation sioniste, dans le but d'y préparer la jeunesse aux défis matériels de l'implantation. Histoire Dix laboureurs de Khulda travaillent gratuitement pour le Fonds national juif au projet de drainage de Khulde, principalement sur les terres arabes de Khulda. Ce projet était essentiel pour l’installation des Juifs en Palestine, la malaria ayant entravé l’installation des Juifs à Khulde en 1921. Lors des émeutes de 1929, les masses arabes fondent sur le jeune kibboutz isolé. Le nombre des défenseurs de Houlda s'élève à une trentaine de personnes, qui prennent position dans la cour du kibboutz cernée d'une muraille peu élevée. Les Arabes incendient les terrains agricoles alentour et la Forêt Herzl. Les membres de Houlda doivent quitter la cour ; ils résistent depuis leur position de recul, installée dans un bâtiment du kibboutz à deux étages. Bien que leur commandant Ephraïm Tchizik soit tué, ils poursuivent le combat. Durant la même nuit[évasif], policiers arabes et soldats britanniques les obligent finalement à abandonner leur position. Les bâtiments du kibboutz sont alors pillés et incendiés. La survie des membres de Houlda reste dans l'histoire d'Israël du domaine du miracle.[réf. nécessaire] En novembre 1930, des jeunes issus du mouvement Gordonia s’installent sur le lieu en ruine. À l'endroit où fut tué Tchizik, ils dressent un mausolée en son souvenir, visible encore aujourd'hui. La Haganah utilise Houlda comme centre d'entraînement militaire. Durant la guerre israélo-arabe de 1948, le kibboutz sert de base lors des attaques contre la position de Latroun. Notes et références Liens externes Site officiel Portail d’Israël Portail de la Palestine Portail du conflit israélo-arabe
Chulda (Izrael)

Chulda (hebr. חולדה) – kibuc położony w Samorządzie Regionu Gezer, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Leży w Szefeli, w otoczeniu miasteczka Mazkeret Batja, moszawów Jacic, Pedaja i Jesodot, kibucu Miszmar David, oraz wioski Karme Josef. Na zachód od kibucu znajduje się Baza lotnicza Tel Nof, należąca do Sił Powietrznych Izraela. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Historia W 1908 roku Światowa Organizacja Syjonistyczna założyła tutaj gospodarstwo rolnicze, które przygotowywało nowych żydowskich imigrantów do życia i pracy na wsi. Żydowski Fundusz Narodowy zasadził las Hulda (Herzla), w którym znajdowała się ta pierwsza farma. Gospodarstwo nazwano od sąsiedniej arabskiej wioski Chulda. Podczas I wojny światowej gospodarstwo zostało przejściowo opuszczone, ale już po wojnie zaczęło ponownie odgrywać swoją szkoleniową rolę. Podczas arabskich rozruchów w 1929 roku zostało napadnięte i częściowo zniszczone. Współczesny kibuc został założony w 1930 roku przez członków syjonistycznego ruchu Gordonia. Podczas arabskich rozruchów w latach 1936–1939 kibuc był kilkakrotnie napadany. W 1937 roku został przeniesiony na swoją obecną lokalizację. Podczas I wojny izraelsko-arabskiej w 1948 roku kibuc służył jako główna baza izraelskiej Brygady Jiftach. Wyruszały stąd konwoje z zaopatrzeniem dla Jerozolimy i sił atakujących Latrun. Podczas walk deportowano mieszkańców sąsiedniej arabskiej wioski Chulda. Edukacja W kibucu znajduje się szkoła podstawowa. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na intensywnym rolnictwie i sadownictwie. Znajduje się tutaj winnica Barkan Wineries. Znani mieszkańcy kibucu Amos Oz – pisarz i eseista, mieszkał w kibucu Chulda i tutaj ukończył szkołę średnią. Pinchas Lawon (1904-1976) – polityk i były minister obrony. Ron Chuldaj – były burmistrz Tel Awiwu (jego ojciec zmienił nazwisko rodzinne na nazwę kibucu). Komunikacja Na zachód od kibucu przebiega autostrada nr 6, a na wschód droga ekspresowa nr 44 (Holon-Eszta’ol), nie ma jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na nie. Przy kibucu przebiega droga nr 411, którą jadąc na południowy wschód dojeżdża się do kibucu Miszmar David i skrzyżowania z drogą ekspresową nr 3 (Aszkelon-Modi’in-Makkabbim-Re’ut), natomiast jadąc na północny zachód dojeżdża się do miasteczka Mazkeret Batja. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Chulda Google Maps Mapa kibucu Chulda Amudanan
Jakum

Jakum (hebrejsky יָקוּם, v oficiálním přepisu do angličtiny Yaqum, přepisováno též Yakum) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Chof ha-Šaron. Geografie Leží v nadmořské výšce 18 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině, respektive Šaronské planině. Severně od obce prochází vádí Nachal Poleg, do kterého podél východní strany vesnice přitéká od jihu vádí Nachal Rišpon. Obec se nachází 1 kilometr od břehu Středozemního moře, cca 18 kilometrů severoseverovýchodně od centra Tel Avivu, cca 65 kilometrů jihojihozápadně od centra Haify a 7 kilometrů severně od města Herzlija. Jakum obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Jakum je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 2. Dějiny Jakum byl založen v roce 1947. Už roku 1938 se ale ve městě Chadera zformovala přípravná osadnická skupina složená z Židů z Německa, jejíž pracovní název zněl Kibuc Erec Jisra'el Dalet. V následujících letech se k ní připojili další židovští imigranti z Německa, Maďarska a Polska. Teprve v roce 1947 se trvale usadili v nynější lokalitě (tehdy nazývané Vádí Falik – nynější Nachal Poleg). Kibuc byl pojmenován Jakum, podle biblického citátu („Povstane“). Osadníkům se název nelíbil, ale jejich protest vládní výbor pro pojmenování 30. března 1949 zamítl. V době před vznikem státu Izrael (před rokem 1948) ve vesnici fungovala ilegální dílna na výrobu zbraní (samopaly Sten). V době vzniku kibucu ještě 1 kilometr severozápadně od něj stávala arabská osada Chirbet al-Zababida. Obýval ji beduínský kmen al-Nusajrat. Během války za nezávislost v roce 1948 tu arabské osídlení skončilo a zástavba vesnice pak byla s výjimkou čtyř domů zbořena. Před rokem 1949 měl Jakum rozlohu katastrálního území 1400 dunamů (1,4 kilometru čtverečního). V prvních letech prožíval kibuc ekonomické těžkosti. Až do roku 1964 bylo výlučným zdrojem příjmů jeho členů zemědělství (hlavně pěstování pomerančů a produkce mléka, později pěstování avokáda), pak byla založena továrna na plasty. Roku 1954 byla ve vesnici otevřena budova společné jídelny. V roce 1966 byl otevřen plavecký bazén, roku 1969 poštovní úřad. Roku 1986 bylo zrušeno oddělené ubytování dětí a rodičů. Od roku 1992 pak započal proces privatizace, při kterém se komunita vzdala většiny prvků kolektivismu. V prostoru vesnice byly odhaleny archeologické nálezy. Místní ekonomika je založena na zemědělství (skleníkové hospodářství), průmyslu (firma na obaly Plasiv a filmová produkční společnost). Na jihu obce je obchodní zóna s kancelářskými budovami k pronájmu. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Jakum Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 691 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,3 %. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jakum na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce Archivováno 25. 9. 2015 na Wayback Machine.
Yakum

Yakum (Hebrew: יָקוּם, lit. "He (The People) shall rise") is a kibbutz in central Israel. Located in the central part of the Israeli coastal plain, about 30 km north of Tel Aviv, and only 5 km from the southern suburbs of Netanya, it falls under the jurisdiction of Hof HaSharon Regional Council. In 2024 it had a population of 790. History The region of Yakum lies in the historic Sharon plain, once covered by the extensive oak woodlands of al-Ghaba. Until the 20th century it formed part of the lands of the Palestinian village Khirbat al-Zababida, whose residents cultivated cereals, olives, and orchards on the fertile soils near Wadi Falik. In the late Ottoman and Mandate periods, intensification of agriculture and settlement led to deforestation and land-use changes in the Sharon region. In 1934 a group of young German immigrants, many of them Jewish refugees from Nazism, gathered at Ein Harod to form the nucleus of a future kibbutz. In 1938 the group organized as Kibbutz Eretz-Israel Dalet in Hadera, though without a permanent land allocation. During the 1930s–1940s, they were joined by groups of immigrants from Germany, Hungary, and Poland, who trained in agricultural work at settlements in the Galilee such as Yavne'el. In 1947 land was allocated near Wadi Falik, on the former lands of Khirbat al-Zababida, and the kibbutz was formally established at its current location. The Central Naming Committee chose the name "Yakum", which the members initially opposed, but their appeal was rejected. During the 1947–1948 Civil War in Mandatory Palestine, Yakum members were involved in defense and clandestine arms production. A small underground workshop produced parts for Sten guns, supplying the Haganah. Economy In its early years Yakum depended on citrus groves, dairy cattle, field crops, and mining of local "zif-zif" sands used in construction. Agriculture remained central until 1964, when the kibbutz established its first plastics factory, "Plastiv", marking the start of industrial diversification. By the 1970s–1980s Yakum had signed contracts with international firms such as Reid Plastics and Elopak for manufacturing plastic containers and caps. From the 1990s the kibbutz underwent privatization, shifting toward real estate and service industries. Today Yakum’s economy is based on industry, commercial ventures, and leasing of land for projects such as the Europark business complex, while many members also work in external companies. Culture and education Yakum hosts the Yad Recha Freier Cultural Center, named after Recha Freier, founder of the Youth Aliyah movement. The center serves as a venue for concerts, theater, and educational programs, and houses the Youth Aliyah Orchestra. Volunteers Since the late 1960s Yakum has hosted thousands of international volunteers, especially from Europe and Latin America. Many volunteers formed lasting ties with kibbutz members, and some settled permanently, reflecting the kibbutz movement’s role in cultural exchange and solidarity with foreign youth movements. Notable people Zvi Eckstein, economist and former Deputy Governor of the Bank of Israel. References External links Official website (in Hebrew)
Yaqum

Yaqum (hebreiska: יקום) är en kibbutz i Israel. Den ligger i distriktet Centrala distriktet, i den norra delen av landet. Yaqum ligger 21 meter över havet och antalet invånare är 600. Terrängen runt Yaqum är platt. Havet är nära Yaqum västerut.Runt Yaqum är det mycket tätbefolkat, med 5 399 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Tel Aviv, 19,6 km söder om Yaqum. Runt Yaqum är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor
Kfar-Hitim

Kfar-Hitim (כפר חטים) est un moshav situé dans la Vallée de Arbel, dans la région de la Basse Galilée. « Kfar-Hitim » reprend le nom du lieu qui, sous sa forme Araméenne « Kfar-Hitaya », est mentionnée dans le Talmud. Les terres sur lesquelles est construit le moshav ont été achetées en 1905 par le KKL au village arabe de Hittin. Ce sont d'ailleurs les premières terres acquises par le KKL. En 1914, un groupe d'ouvriers originaires de Pologne s'y installe et tente en vain d'y cultiver des cédrats. En 1923 a lieu une nouvelle tentative d'installation organisée à l'initiative de l'association Hapoel Hamizrahi, mais l'endroit est de nouveau évacué en 1931 à la suite des émeutes de 1929. Enfin en 1936, un groupe de pionniers originaire de Bulgarie et pris en charge par l'organisation « Hakotzer » recrée le moshav, comme la première des implantations prévues par le programme Tour et Muraille. En février 2016, une polémique naît autour d'un projet du gouvernement israélien de construction d'un village druze sur le site de l'ancien village de Hittin qui serait aussi celui de la bataille de Hattin, les Druzes destinataires du projet refusant l'installation sur des terres qu'ils considèrent comme arabes. Références Portail d’Israël
Kefar Chittim

Kefar Chittim (hebr. כפר חיטים) – moszaw położony w samorządzie regionu Ha-Galil ha-Tachton, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Leży na wschód od Jeziora Tyberiadzkiego w Dolnej Galilei. Historia Moszaw został założony w 1936. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Kefar Chittim Google Maps Mapa moszawu Kefar Chittim
Korazim

Korazim (hebrejsky כּוֹרָזִים, anglicky Korazim) je vesnice typu společná osada (tedy bez kolektivního hospodaření) v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Mevo'ot ha-Chermon. Geografie Leží v nadmořské výšce 179 metrů v údolí řeky Jordán v Horní Galileji. Je situována na svazích cca 3 kilometry severně od břehů Galilejského jezera. Vesnice se nachází cca 13 kilometrů severně od města Tiberias, cca 118 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 53 kilometrů severovýchodně od centra Haify. Korazim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je ryze židovské. Výjimkou je město Tuba-Zangarija cca 7 kilometrů severovýchodním směrem, které obývají izraelští Arabové, respektive Beduíni. Korazim je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 90. Z ní nedaleko odtud odbočuje dálnice číslo 85 ve směru Akko. Spojení s dalšími vesnice při severním břehu jezera zajišťuje lokální silnice číslo 8277. Dějiny Korazim byl založen v roce 1983. Podle jiného pramene ale vesnice vznikla už roku 1979 jako soukromá iniciativa skupiny farmářů. Roku 1991 se obec sloučila se sousední obcí Ma'of (מעוף). Původně šlo o kolektivní vesnici typu mošav, ale po fúzi s vesnicí Ma'of se změnila na individuální společnou osadu. Ekonomika obce je založena na turistickém ruchu (ubytování pro turisty). Velká část obyvatel dojíždí za prací mimo obec. Nedaleko od vesnice se nachází lokalita Chorazin zmiňovaná v Novém zákoně, kde byly objeveny pozůstatky synagogy z počátku letopočtu a další artefakty. Místo navštívil během své návštěvy Izraele na přelomu 20. a 21. století papež Jan Pavel II. V obci funguje zařízení předškolní péče o děti. Základní škola je v komplexu Ramat Korazim poblíž vesnice Elifelet, střední školy v jiných obcí v tomto regionu. V obci je k dispozici zdravotní ordinace a sportovní areály. Demografie Obyvatelstvo Korazim je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Korazim Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 371 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 0,5 %. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Korazim na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil (hebrejsky) Oficiální internetové stránky obce
Korazim

Korazim (Hebrew: כורזים) is a community settlement in northern Israel. Located on the Korazim plateau to the north of the Sea of Galilee, it falls under the jurisdiction of Mevo'ot HaHermon Regional Council. In 2024 it had a population of 518. History The village was founded in 1983 as a moshav, but after it merged with Ma'of it became a community settlement. It is found just north of the Sea of Galilee. It is named after ancient Chorazin, mentioned in the New Testament (Matthew 11:21), now the site of a much-visited archaeological park, which is located about 1 km east of the modern village. It was founded on the land of the depopulated Palestinian village of Al-Samakiyya. See also Chorazin References External links Village website (in Hebrew) Talmud-era winepress, mosaic unearthed in Jewish village condemned by Jesus
Korazim

Korazim (en hebreo: כּוֹרָזִים) es un asentamiento comunitario situado en el norte de Israel.​ Pertenece al Concejo Regional Mevuot Hermón. Fue fundada en 1983 como moshav, pero después se fusionó con Ma'of convirtiéndose en un asentamiento comunitario. Se encuentra justo al norte del mar de Galilea. Lleva el nombre de la antigua Corazín, mencionado en el Nuevo Testamento (Mateo 11:21), ahora el sitio es un lugar turístico por el Parque Arqueológico, que se encuentra a 1 km al este de la aldea moderna. El asentamiento se fundó en las tierras de la antigua aldea palestina de Al-Samakiyya. Referencias Enlaces externos Página oficial (Hebreo)
Korazim

Korazim (hebr. ‏כּוֹרָזִים‎) – wieś położona w Samorządzie Regionu Mewo’ot ha-Chermon, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Leży na północ od Jeziora Tyberiadzkiego w północnej części Górnej Galilei. Historia Osada została założona w 1983 jako moszaw, jednakże na tym terenie leżało biblijne (Łk 4, 14; 44; 10, 13) Korozain. Świadectwem dawnej zabudowy są jednak obecnie tylko ruiny. W tym pozostałości starożytnej synagogi. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Korazim Google Maps Mapa Korazim
Burgeta

Burgeta (hebrejsky בְּאֵרוֹתַיִם, v oficiálním přepisu do angličtiny Burgeta, přepisováno též Burgata) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Emek Chefer. Geografie Leží v nadmořské výšce 26 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině respektive Šaronské planině, nedaleko od kopcovitých oblastí podél Zelené linie oddělujících vlastní Izrael v mezinárodně uznávaných hranicích od okupovaného Západního břehu Jordánu. Podél východní strany vesnice protéká vodní tok Nachal Alexander. Obec se nachází 11 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 32 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 53 kilometrů jižně od centra Haify a 13 kilometrů jihovýchodně od města Chadera. Burgetu obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Západním směrem v pobřežní nížině je osídlení ryze židovské. Na jihovýchod od mošavu ovšem leží pás měst a vesnic obývaných izraelskými Araby – součást takzvaného Trojúhelníku (nejblíže je to město Kalansuva 5 kilometrů odtud). Burgeta je na dopravní síť napojena pomocí dálnice číslo 57. Dějiny Burgeta byla založena v roce 1949. Nazvána je podle stejnojmenného židovského sídla připomínaného zde v dobách Talmudu. Zakladateli nynější vesnice byla skupina židovských přistěhovalců z Turecka a čtyři rodiny Židů z Maroka. Místní ekonomika je založena na zemědělství, ale většina lidí již pracuje mimo obec. Správní území mošavu dosahuje 2600 dunamů (2,6 kilometrů čtverečních). V prostorách mošavu se nachází skupina soch od Jig'ala Tumarkina. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Burgeta Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1134 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 4,0 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Burgeta na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce
Burgata

Burgata (Hebrew: בורגתה, בּוּרְגְתָא), also Burgeta, is a moshav in central Israel. Located in the Sharon plain on Highway 57 between Netanya and Tulkarm, it falls under the jurisdiction of Hefer Valley Regional Council. In 2024 it had a population of 1,130. History Crusader period The date of the construction of the fort is unknown. Until 1189, it was property of the Knights Templar. The "Maria Latin" convent, erected on the site, was acquired by the Knights Hospitallers in 1248. Moshav Burgata The modern moshav was founded in 1949 by immigrants from Morocco and Turkey, and was named after the town of Burgata from the Amoraim era. Like many moshavim in Israel, the original homesteads now have given way to new neighbourhoods on the "b" lands, formally known as "Habanim", or in English, the lands belonging to the children. Originally these lands were cultivated mostly but it was forbidden to build on them. Since the regulations were relaxed, many of the "moshavniks" began building villas on the extended acreage in order to compensate for lost revenues in the ever depressing agricultural sector. Whole new neighbourhoods have sprung up in many moshavim, sometimes with better municipal services then the original homesteads, due to newer building codes. References Further reading Pringle, D.; et al. (1986). The Red Tower (al-Burj al-Ahmar): Settlement in the Plain of Sharon at the Time of the Crusaders and Mamluks A.D. 1099-1516. Monograph series 1. British School of Archaeology at Jerusalem. ISBN 0950054267.
Bourgata

Bourgata (בורגתה) est un moshav situé sur la route reliant Netanya à Tulkarem. Son appellation provient du nom du village situé sur les lieux à l'époque du Talmud. Bourgata est fondé en 1949 par des familles originaires de Turquie, et quatre autres du Maroc. Il compte aujourd'hui quelque 200 familles. À l'intérieur des jardins du moshav sont exposées de nombreuses sculptures, œuvres de l'artiste israélien Yigal Tomerkin. Au Sud de Bourgata ont été découverts les vestiges de l'ancien fort de l'époque croisée, El-Bouraj. Liens externes Site officiel Portail d’Israël
Burgeta

Burgeta (hebr. בורגתה) – moszaw położony w samorządzie regionu Emek Chefer, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Historia Moszaw został założony w 1949 przez imigrantów z Turcji i Maroka. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie i sadownictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Burgeta Google Maps Mapa moszawu Burgeta
Ein Dor

Ein Dor (en hebreu עין דור) és un quibuts que es troba en el Consell regional de la Vall de Jizreel, a Galilea, en el nord d'Israel. El quibuts té 430 membres i una població propera als 800 habitants. Geografia El quibuts es troba a les coordenades 32° 39' 30''N i 35° 25' 00''E, prop del Mont Tabor, a 3 km del poblat bíblic d'Endor, a una alçada de 79 metres sobre el nivell del mar. Es troba envoltat pels llogarets de Kafr Masar i Tamra al sud, Umm el Ghanem a l'oest i Shibli al nord, el consell local de Kfar Tavor al nord i el moshav Kfar Qish a l'est. Història Ein Dor va ser fundat en 1948 per membres del moviment juvenil Ha-Xomer ha-Tsaïr, prop de la bíblica Endor. Els fundadors van ser en principi israelians, hongaresos i nord-americans, amb una aportació posterior de xilens i uruguaians. Economia i turisme La font d'ingressos principal és una fàbrica de cables de telecomunicacions i electrònica. Unes altres fonts d'ingressos són l'agricultura, una clínica veterinària pels animals domèstics, la indústria fustera i una escola primària i secundària administrada conjuntament amb el quibuts Gazit. La localitat té un museu arqueològic que mostra trobades de l'àrea del quibuts, des de la prehistòria fins a l'antiguitat. Enllaços externs Teldor Cables and Wires Museu arqueològic