NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Нога (мошав)

Но́га (ивр. נוגה‎) — израильский мошав в районе Хевель-Лахиш. Административно принадлежит региональному совету Лахиш. В 2020 году его население составляло 583 человек. История Мошав был основан в 1955 году выходцами из Ирака и Ирана, в основном прошедших через транзитный пункт Агробанк. Мошав был построен на части земель города Аль-Фалуджа, жители которого покинули его во время Войны за независимость и им не разрешили вернуться в свои дома. Название, данное поселку, символично (Нога — Венера на иврите) и означает — свет Венеры в возрождении еврейско — сионистского поселения в районе Хевель-Лахиш. Нога — первый рабочий мошав, который был сформирован в Израиле. Жизнь в первые годы была непростой и условия проживания в мошаве были плохими. Большинство жителей занимались сельским хозяйством, а дети ходили в школы близлежащих поселений. Экономика Экономика мошава изначально была основана на интенсивном сельском хозяйстве и тепличном выращивании. Сегодня[когда?], в связи со сложной ситуацией в сельском хозяйстве, небольшая часть жителей зарабатывает на жизнь сельским хозяйством, а остальные зарабатывают на жизнь свободными профессиями как в мошаве, так и за его пределами. В поселке есть клуб, продуктовый магазин и сельскохозяйственный магазин, детские сады, синагога и миква. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 583 человека. Примечания
Be'erotajim

Be'erotajim (hebrejsky בְּאֵרוֹתַיִם, v oficiálním přepisu do angličtiny Be'erotayim) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Emek Chefer. Geografie Leží v nadmořské výšce 30 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině respektive Šaronské planině, nedaleko od kopcovitých oblastí podél Zelené linie oddělujících vlastní Izrael v mezinárodně uznávaných hranicích od okupovaného Západního břehu Jordánu. Západně od vesnice protéká Nachal Alexander, do kterého tu zprava ústí vádí Nachal Te'enim. Obec se nachází 13 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 35 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 53 kilometrů jižně od centra Haify a 12 kilometrů jihovýchodně od města Chadera. Be'erotajim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Západním směrem v pobřežní nížině je osídlení ryze židovské. Na severovýchod a jih od mošavu ovšem leží téměř souvislý pás měst a vesnic obývaných izraelskými Araby – takzvaný Trojúhelník (nejblíže je to město Kalansuva 4 kilometry odtud). Tento pás narušuje jen židovské sídlo Bat Chefer přímo na východě. 3 kilometry od vesnice probíhá Zelená linie a za ní stojí arabské (palestinské město) Tulkarm. Společně se sousední vesnicí Oleš vytváří Be'erotajim jeden souvislý celek. Be'erotajim je na dopravní síť napojen pomocí místní komunikace, jež ústí do dálnice číslo 57. Východně od mošavu probíhá také dálnice číslo 6 (Transizraelská dálnice). Dějiny Be'erotajim byl založen v roce 1949. Zakladateli vesnice byla skupina židovských přistěhovalců z Československa a Maďarska. Roku 1956 místní populaci posílila skupina židovských imigrantů ze severní Afriky. Správní území mošavu dosahuje cca 3500 dunamů (3,5 kilometru čtverečního). Místní ekonomika je založena na zemědělství (rostlinná i živočišná výroba). Další obyvatelé pracují v sektoru služeb nebo za prací dojíždějí mimo obec. V roce 1997 začala první fáze stavebního rozšíření obce. Druhá fáze pak následovala od roku 2006. Ve vesnici funguje obchod, poštovní úřad, společenské centrum, knihovna a sportovní areály. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Be'erotajim Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě výrazně rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1100 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,7 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Be'erotajim na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce
Be'erotayim

Be'erotayim (Hebrew: בארותיים) is a moshav in central Israel. Located in the Sharon plain and covering 3,500 dunams, it falls under the jurisdiction of Hefer Valley Regional Council. In 2024 it had a population of 1,179. Etymology The name (meaning "Two Wells") is derived from the pre-1948 Arabic name "Bir Burin". History The moshav was founded in 1949 by Jewish immigrants from Czechoslovakia and Hungary. In 1956, it absorbed more Jewish immigrants from North Africa. Every family was allotted 25 dunam of land: 10 dunam for growing vegetables and 15 dunam for orchards. A water shortage caused hardships in the moshav in its first years of operation. Nearby Olesh was initially named Be'erotayim Bet, but was later renamed. References
Be’erotajim

Be’erotajim (hebr. בארותיים) – moszaw położony w samorządzie regionu Emek Chefer, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Leży na równinie Szaron, w otoczeniu miasta Kalansuwa, moszawów Tenuwot, Burgeta, Olesz i Niccane Oz, oraz kibucu Jad Channa. Na wschód od moszawu przebiega granica terytoriów Autonomii Palestyńskiej, która jest strzeżona przez mur bezpieczeństwa. Po stronie palestyńskiej znajduje się miasto Tulkarm. Historia Moszaw został założony w 1949 przez żydowskich imigrantów z Węgier i Czechosłowacji. W 1956 osiedlili się tutaj imigranci z Afryki Północnej. Kultura i sport W moszawie jest ośrodek kultury oraz boisko do piłki nożnej. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie i uprawach w szklarniach. Komunikacja Na wschód od moszawu przebiega autostrada nr 6, brak jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na nią. Z moszawu wyjeżdża się na południe na drogę ekspresową nr 57 (Netanja-Niccane Oz). Lokalna droga prowadzi na północ do moszawu Olesz. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Be’erotajim Google Maps Mapa moszawu Be’erotajim Amudanan
Ejn ha-Mifrac

Ejn ha-Mifrac (hebrejsky עֵין הַמִּפְרָץ, doslova „Pramen zálivu“, v oficiálním přepisu do angličtiny En HaMifraz, přepisováno též Ein HaMifratz) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Mate Ašer. Geografie Leží v nadmořské výšce 4 metry v intenzivně zemědělsky využívané a hustě osídlené Izraelské pobřežní planině, nedaleko západních okrajů svahů Horní Galileji, cca 1 kilometr od břehů Středozemního moře (Haifský záliv) a 20 kilometrů od libanonských hranic. Podél východní a severní strany obce směřuje k moři tok Nachal Na'aman, do kterého tu od východu ústí vádí Nachal Chilazon a od severu Nachal Ako. Obec se nachází 3 kilometry jihovýchodně od města Akko, cca 96 kilometrů severoseverovýchodně od centra Tel Avivu a cca 14 kilometrů severovýchodně od centra Haify. Ejn ha-Mifrac obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Oblasti centrální Galileji, které obývají izraelští Arabové, začínají až dále k východu. Nedaleké město Akko ale má částečně arabskou populací. Ejn ha-Mifrac je na dopravní síť napojen pomocí severojižní tepny dálnice číslo 4. Prochází tudy i pobřežní železniční trať z Haify do města Naharija. Ta zde ale nemá zastávku (nejbližší je v Akku). Z této tratě zde k východu odbočuje i nová železniční trať Akko–Karmiel, zprovozněná roku 2017. Dějiny Ejn ha-Mifrac byl založen v roce 1938. Šlo o opevněnou osadu typu Hradba a věž. Zakladateli kibucu byla skupina členů židovské organizace ha-Šomer ha-ca'ir z Polska (Halič). Zpočátku jejich skupina sídlila v čtvrti Bat Galim v Haifě, roku 1938 se přesunula sem. Před rokem 1948 byla osada jedním z center jednotek Palmach. Před rokem 1949 měl Ejn ha-Mifrac 347 obyvatel a rozlohu katastrálního území 1 135 dunamů (1,135 kilometrů čtverečních). Kibuc prošel roku 2004 privatizací a kolektivní hospodaření bylo nahrazeno individuální výplatou mezd podle odvedené práce. Ekonomika kibucu je založena na zemědělství (včetně umělého chovu ryb) a průmyslu. Východně od vesnice se rozkládá průmyslová zóna. V Ejn ha-Mifrac funguje zařízení předškolní péče. Základní škola je ve vesnici Kabri. Demografie Obyvatelstvo kibucu Ejn ha-Mifrac je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Ejn ha-Mifrac Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací, která ovšem po roce 2010 výrazně narůstá. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1194 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,5 %. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ejn ha-Mifrac na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Ein HaMifratz

Ein HaMifratz (Hebrew: עֵין הַמִּפְרָץ, lit. Bayview) is a kibbutz south of Acre in northern Israel. Located on the Mediterranean coast, it falls under the jurisdiction of Mateh Asher Regional Council. As of 2024 it had a population of 873. History Kibbutz Ein HaMifratz was established in August 1938 by Polish immigrants as part of the tower and stockade settlement enterprise, during the 1936–39 Arab revolt. According to the Jewish National Fund, upon its founding, Ein HaMifratz was immediately attacked by "Arab gangs". The initial problems facing the settlers were the saltwater swamps and the shifting sands at the mouth of the Na'aman River. The settler originally did mixed farming and fish breeding. By 1947 the kibbutz had a population of 400. Until the capture of Acre, Ein Hamifratz was a frontline settlement. The settlers were involved in the conquest of the Galilee in November 1948. Economy Major industries are Yamaton Ltd., a honeycomb paper factory operated jointly with Kibbutz Ga'aton, and IMA, a corrugated cardboard manufacturing company. Ein Hamifratz also operates a fish farm and a shopping mall. Notable people Amnon Eshkol Avraham Ofek References
Bustan ha-Galil

Bustan ha-Galil (hebrejsky בֻּסְתַּן הַגָּלִיל, doslova „Sad Galileje“, v oficiálním přepisu do angličtiny Bustan HaGalil) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Mate Ašer. Geografie Leží v nadmořské výšce 3 metry v intenzivně zemědělsky využívané a hustě osídlené Izraelské pobřežní planině, nedaleko západních okrajů svahů Horní Galileji, přímo na břehu Středozemního moře a 15 kilometrů od libanonských hranic. Severně od vesnice ústí do moře vádí Nachal Jasaf. Obec se nachází 2 kilometry na severním okraji města Akko, cca 100 kilometrů severoseverovýchodně od centra Tel Avivu a cca 17 kilometrů severovýchodně od centra Haify. Bustan ha-Galil obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Oblasti centrální Galileji, které obývají izraelští Arabové, začínají až dále k východu. Jižně od mošavu ale leží město Akko s částečně arabskou populací. Bustan ha-Galil je na dopravní síť napojen pomocí severojižní tepny dálnice číslo 4. Mošavem prochází železniční trať z Haify do města Naharija. Nemá zde ale zastávku (nejbližší je v Akku). Dějiny Bustan ha-Galil byl založen v roce 1948. 1. prosince 1948 se zde usadila osadnická skupina nazvaná Peduim (פדויים) tvořená židovskými přistěhovalci z Rumunska, kteří přežili holokaust, a dále skupina osadníků z již etablovaného mošavu Bejt Josef v údolí řeky Jordán. Zpočátku osadníci pobývali v provizorní lokalitě o něco východněji, poblíž kibucu Šomrat. V roce 1951 se přesunuli do nynější polohy, kde využili areál opuštěného britského vojenského tábora. Součástí mošavu byla původně vzdělávací instituce Chofim (חופים). Později se ale osamostatnila do podoby mládežnické vesnice Brit Achim, která vyplňuje pás pozemků při mořském břehu. Ekonomika obce je založena na zemědělství a turistickém ruchu. Část obyvatel dojíždí za prací mimo obec. V Bustan ha-Galil fungují zařízení předškolní péče. Základní škola je v mošavu Regba. Po roce 2005 vesnice absorbovala některé židovské rodiny ze zrušených osad v pásmu Gazy. Šlo o 30 rodin z vesnic Elej Sinaj a Nisanit. Ještě koncem roku 2006 se ale uvádělo, že většina z nich v Bustan ha-Galil pobývá v provizorních podmínkách, často bez trvalého zaměstnání. Demografie Obyvatelstvo mošavu Bustan ha-Galil je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Bustan ha-Galil Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 887 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 0,9 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bustan ha-Galil na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Bustan HaGalil

Bustan HaGalil (Hebrew: בֻּסְתַּן הַגָּלִיל or בוסתן הגליל lit. Orchard of the Galilee) is a moshav in the Western Galilee in northern Israel. Located near Acre, it falls under the jurisdiction of Mateh Asher Regional Council. As of 2024 its population was 1,085. History It was founded in 1948 by Holocaust survivors from Romania and was not far from the location of the deserted Arab village of Al-Manshiyya, north of the village site. The first arrivals used the buildings of the Sydney Smith Barracks, where the Armistice of Saint Jean d'Acre, which ended the Syria-Lebanon campaign of World War II in 1941, was signed. The name is symbolic, taken after the orchards in the area. After the 1948 Arab–Israeli War, residents of the moshav of Beit Yosef joined them. References External links Bustan HaGalil Authority for Development of the Galilee (in Hebrew)
Bustan HaGalil

Bustan HaGalil (hebreiska: בסתן הגליל) är en ort i Israel. Den ligger i distriktet Norra distriktet, i den norra delen av landet. Bustan HaGalil ligger 7 meter över havet och antalet invånare är 450. Terrängen runt Bustan HaGalil är platt. Havet är nära Bustan HaGalil västerut.Runt Bustan HaGalil är det ganska tätbefolkat, med 90 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Haifa, 17,2 km sydväst om Bustan HaGalil. Trakten runt Bustan HaGalil består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Jad Natan

Jad Natan (hebrejsky יַד נָתָן, doslova „Památník Natana“, v oficiálním přepisu do angličtiny Yad Natan) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Lachiš. Geografie Leží v nadmořské výšce 79 metrů v pobřežní nížině, v regionu Šefela. Východně od obce protéká vodní tok Lachiš. Obec se nachází 14 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 47 kilometrů jižně od centra Tel Avivu, cca 52 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 7 kilometrů severozápadně od města Kirjat Gat. Jad Natan obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Jad Natan je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 35. Dějiny Jad Natan byl založen v roce 1953. Šlo o součást jednotně koncipované sídelní sítě budované v regionu Chevel Lachiš po vzniku státu Izrael. Zakladateli mošavu byli Židé z Maďarska. Na vzniku osady se podíleli členové mládežnického hnutí ha-No'ar ha-cijoni. Vesnice je pojmenována po Ottó Komolym (narozen jako Natan Kohn) – předákovi maďarských sionistů, který byl roku 1945 zavražděn při antisemitském útoku. Místní ekonomika je založena na zemědělství. Poblíž nynějšího mošavu se do války za nezávislost v roce 1948 rozkládala arabská vesnice Bajt Affa. Poté, co oblast ovládla izraelská armáda, zde arabské osídlení skončilo. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Jad Natan Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací, jež ale od roku 2008 prudce vzrůstá. K 31. prosinci 2014 zde žilo 574 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,0 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jad Natan na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Lachiš
Yad Natan

Yad Natan (Hebrew: יַד נָתָן, lit. Memorial for Natan) is a moshav in southern Israel in Hevel Lakhish, near the town of Kiryat Gat. It is part of the Lakhish Regional Council. In 2024 it had a population of 677. History Moshav Yad Natan was founded in 1953 by Jewish immigrants from the Hungarian youth movement HaNoar HaTzioni who survived the Holocaust. It was named after Ottó Komoly (Natan Kohn), a leader of the Zionist movement in Hungary. Yad Natan was the first moshav affiliated with the Lachish Regional Council. In 1973, the moshav was joined by 24 families from South America. Most of the residents make a living from agriculture. Roses for export, orchards, vegetable farming and poultry-breeding are the primary economic branches. The moshav was built 800 m (2,600 ft) south and 1 km (0.62 mi) north-east, respectively, of the sites of the Palestinian villages of Bayt 'Affa and Iraq Suwaydan, which were depopulated in 1948. It is on the land of Iraq Suwaydan. References
Jad Natan

Jad Natan (hebr. יד נתן) – moszaw położony w samorządzie regionu Lachisz, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży na pograniczu północno-zachodniej części pustyni Negew i Szefeli, w pobliżu miasta Kirjat Gat. Historia Pierwotnie w miejscu tym znajdowały się ziemie należące do arabskiej wioski Irak Suwajdan. Podczas wojny o niepodległość w dniu 15 maja 1948 brytyjskie władze mandatowe przekazały lokalny fort policji pod kontrolę miejscowej ludności arabskiej. Izraelczycy przeprowadzili osiem nieudanych szturmów na ten fort, który kontrolował strategiczne drogi w północno-zachodniej części pustyni Negew. Fort był ostrzeliwany przez artylerię i bombardowany z powietrza. Upadł dopiero 9 listopada. W trakcie walk wioska została doszczętnie zniszczona. Mieszkańcy uciekli, a pozostałych wypędzono. Współczesny moszaw został założony w 1953 przez imigrantów z Węgier. Został nazwany na cześć Otto (Natan w hebr.) Komoly, lidera ruchu syjonistycznego na Węgrzech, który został zamordowany w 1945. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie. Komunikacja Przy moszawie przebiega droga ekspresowa nr 35 (Aszkelon–Hebron). Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Jad Natan Google Maps Mapa moszawu Jad Natan
Яд-Натан

Яд-Натан (ивр. יַד נָתָן‎, дословно — «Мемориал Натана») — мошав на юге Израиля в области Хевель-Лахиш, недалеко от города Кирьят-Гат. Он входит в состав регионального совета Лахиш. В 2020 году его население составляло 666 человек. История Мошав Яд-Натан был основан в 1953 году еврейскими репатриантами из венгерского молодежного движения «Ха-ноар ха-циони», пережившими Холокост. Он был назван в честь Отто Комоли (Натана Коэна), лидера сионистского движения в Венгрии. Мошав был основан на земле селения Бейт-Афа, ставшего ареной тяжелых боев во время Войны за независимость. На востоке резиденции установлен памятник в память о жертвах, павших в тех боях. В поселке проживает смешанная религиозная, светская и традиционная община, насчитывающая около 140 семей. Яд-Натан был первым мошавом, связанным с региональным советом Лахиш. В 1973 году к мошаву присоединились 24 семьи из Южной Америки. Большинство жителей зарабатывает на жизнь сельским хозяйством. Основными отраслями экономики являются выращивание роз на экспорт, фруктовые сады, овощеводство и птицеводство. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 666 человек. Примечания
Ashdot Ya'akov Meuhad

Ashdot Ya'akov Meuhad (Hebrew: אַשְׁדוֹת יַעֲקֹב מְאֻחָד) is a kibbutz in northern Israel. Located to the south of the Sea of Galilee near the Jordanian border and covering 4,300 dunams, it falls under the jurisdiction of Emek HaYarden Regional Council. In 2024 it had a population of 919. History Ashdot Ya'akov Meuhad was established in 1953 by members of HaKibbutz HaMeuhad who broke away from Ashdot Ya'akov for political reasons. Members of Ihud HaKvutzot VeHaKibbutzim established Ashdot Ya'akov Ihud. One of the kibbutz pioneers, Joseph Zauderer, who immigrated here in 1939, wrote a report about the situation in Germany until 1939. The Uri and Rami Nechushtan Museum, which opened in 1958, is named after two brothers from the kibbutz who died. Uri Nechushtan was killed in the War of Independence, and six years later, in 1954, his brother, Rami, died from a snake bite. Their father, Meir, founded the museum to commemorate his sons' artistic talents. The kibbutz's Beit Eyal centre is dedicated to a kibbutz member who was killed in Lebanon. References External links Official website (in Hebrew)
Ashdot Ya'akov Meuhad

Ashdot Ya'akov Meuhad est un kibboutz du nord est d'Israël. Histoire Il est créé en 1953 par des membres du mouvement Akhdut HaAvoda. Activités du kibboutz agriculture, Coton, Avocat (fruit), tomate. Notes et références Liens externes Site officiel Portail d’Israël Portail de l'agriculture et de l'agronomie
Aszdot Ja’akow Me’uchad

Aszdot Ja’akow Me’uchad (hebr.: אשדות יעקב מאוחד) – kibuc położony w samorządzie regionu Emek ha-Jarden, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Leży na południe od Jeziora Tyberiadzkiego w Dolnej Galilei. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Historia Kibuc został założony w 1952. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na intensywnym rolnictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Aszdot Ja’akow Me’uchad Google Maps Mapa kibucu Aszdot Ja’akow Me’uchad
Šomrat

Šomrat nebo Šamrat (hebrejsky שָׁמְרַת nebo שומרת, v oficiálním přepisu do angličtiny Shamerat, přepisováno též Shomerat) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Mate Ašer. Geografie Leží v nadmořské výšce 12 metrů v intenzivně zemědělsky využívané a hustě osídlené Izraelské pobřežní planině, nedaleko západních okrajů svahů Horní Galileji, 2 kilometry od břehu Středozemního moře a 15 kilometrů od libanonských hranic. Severně od vesnice protéká vádí Nachal Jasaf. Obec se nachází na severním okraji města Akko, cca 100 kilometrů severoseverovýchodně od centra Tel Avivu a cca 17 kilometrů severovýchodně od centra Haify. Šomrat obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Oblasti centrální Galileji, které obývají izraelští Arabové, začínají až dále k východu. Jižně od kibucu ale leží město Akko s částečně arabskou populací. Šomrat je na dopravní síť napojen pomocí severojižní tepny dálnice číslo 4. Dějiny Šomrat byl založen v roce 1948. 28. května 1948 se zde usadila osadnická skupina tvořená židovskými přistěhovalci z Rumunska, Maďarska a Československa (přesněji ze Slovenska) napojenými na mládežnickou sionistickou organizaci ha-Šomer ha-ca'ir. Většina z nich byla předtím internována britskými úřady na Kypru. Během války za nezávislost v roce 1948 bojovali zdejší osadníci v oblasti poblíž vesnice Ramat Jochanan. Po ovládnutí západní Galileji židovskými silami se tato osadnická skupina přemístila do prostoru severně od města Akko. Po roce se pak přesunula do nynější lokality, cca 2 kilometry severněji. Počátkem 21. století prošel kibuc privatizací, po které jsou jeho členové odměňováni individuálně, dle vykonané práce. Ekonomika obce je založena na zemědělství a turistickém ruchu. V Šomrat fungují zařízení předškolní péče. Základní škola Gvanim (גוונים) je v obci Ejn ha-Mifrac. Demografie Obyvatelstvo kibucu Šomrat je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Šomrat Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 426 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 1,9 %. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šomrat na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil (hebrejsky) (anglicky) Oficiální stránky obce