NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Talitha Kumi

L'école Talitha Kumi est une école renommée[précision nécessaire] située à Beit Jala (Cisjordanie) en Palestine. Elle comprend 900 élèves en douze classes et un corps enseignant de cinquante professeurs qui suivent les programmes palestiniens et préparent au baccalauréat palestinien. Le nom de l'école provient de l'Évangile selon Marc V, 41, lorsque Jésus guérit la fille de Jaïre en disant : « Talitha kumi ! », ce qui signifie : « Jeune fille, lève-toi ! » Historique C'est en 1851 que le protestant allemand Theodor Fliedner fonde un orphelinat de fillettes arabes à Jérusalem (alors en Palestine ottomane) avec l'aide de quatre diaconesses. C'est le début de l'école, du jardin d'enfant aux classes terminales. La Jerusalemsverein soutient par des financemements provenant d'Allemagne la fondation d'écoles et d'œuvres charitables pour l'éducation des jeunes filles en Terre sainte. Cependant l'œuvre est interrompue de 1917 à 1925 (après le traité de Lausanne), lorsque les biens allemands sont réquisitionnés par le mandataire britannique. L'école doit définitivement fermer en 1939, lorsque les biens allemands sont de nouveau aux mains du mandataire et que tous les ressortissants allemands de Palestine sont internés ou expulsés. Ce n'est qu'en 1959 qu'une nouvelle école Talitha Kumi est ouverte, cette fois-ci à Beit Jala en Cisjordanie. Depuis cette époque, l'Église luthérienne-évangélique de Jérusalem est devenue autonome avec cinq communautés paroissiales, quatre écoles, et un internat de garçons. L'évêque est depuis 1979 toujours d'origine arabe. La Jerusalemsverein est intégrée depuis 1975 à la Société missionnaire de Berlin qui soutient ses œuvres. Depuis les grèves de 1988 et la mise en place de l'administration militaire israélienne, l'école est parfois fermée par les autorités d'occupation et toujours étroitement surveillée. L'école comprend aussi un internat et une hôtellerie. Lien externe (de + en) Site officiel de l'école Source (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Talitha Kumi » (voir la liste des auteurs). Portail de l’Allemagne Portail de la Palestine Portail de l’éducation Portail du protestantisme
Prisión de Shikma

La prisión de Shikma​ (en hebreo: בית סוהר שקמה) es una prisión situada en Ascalón una localidad de Israel. Hay muchos presos palestinos allí, incluyendo el ingeniero Dirar Abu Sisi, que fue secuestrado en Ucrania en febrero de 2011.​ Entre los ex prisioneros se incluye al famoso científico israelí Mordejái Vanunu, que pasó 11 años de su pena de prisión allí. Rodeada de altos muros su estructura original fue construida en 1930 por el Reino Unido durante su mandato sobre Palestina otorgado por la Sociedad de las Naciones en el estilo típico de ese país y fue utilizada como cuartel y fortaleza. En 1948, la fortaleza fue asumida por Israel, sirviendo a partir de 1949 como una comisaría de policía en la ciudad. Desde 1968 el edificio se ha utilizado cada vez más y ahora exclusivamente como una prisión, sufriendo diferentes renovaciones. Véase también Prisión de Acre Prisión de Ktzi'ot Referencias
Prison de Shikma

La prison de Shikma (en hébreu : בית סוהר שקמה) est une prison israélienne située à Ashkelon. Histoire Description Détenus notables On y trouve de nombreux prisonniers palestiniens, dont l'ingénieur Dirar Abu Sisi, kidnappé en Ukraine en février 2011. Parmi les anciens prisonniers se trouve le scientifique israélien Mordechai Vanunu. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Shikma Prison » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Fort Tegart Liens externes Site officiel Portail de la prison Portail d’Israël
Cementerio de Mamila

El Cementerio de Mamila​ (en árabe: مقبرة مأمن الله‎, Maqbarat Maʾman Allāh; en hebreo:בית הקברות ממילא) es un cementerio islámico histórico situado justo al oeste de las murallas de la Ciudad Vieja de Jerusalén. El cementerio, en el centro del cual se encuentra la Piscina de Mamila, contiene los restos de figuras de la época islámica, varios santuarios sufíes y tumbas de la época mameluca. Los terrenos del cementerio también contienen los cuerpos de miles de cristianos asesinados en la era preislámica, así como varias tumbas de la época de los cruzados. Su identidad como un cementerio islámico se caracteriza por los escritores árabes y persas ya en el siglo XI. Fue utilizado como cementerio hasta 1927, cuando el Consejo Supremo Musulmán decidió preservarlo como un sitio histórico. Tras la guerra de 1948 entre árabes e israelíes, el cementerio y otras propiedades waqf en Jerusalén occidental cayeron bajo el control de los organismos gubernamentales israelíes. Véase también Monumento funerario Panteón Necrópolis Referencias
Marinebasis Eilat

Die Marinebasis Eilat ist eine Militärbasis der Israelischen Marine in Eilat am Golf von Eilat im Roten Meer. Sie wurde 1951 gegründet. Kommandeur der Basis ist Yossi Schahaf. Das Standortwappen stellt die roten Dächer Eilats dar. Die Marinebasis liegt im Hafen von Eilat. Dieser verfügt über 350.000 m² Nutzfläche für die Hafenlogistik und fünf Kräne. Stationiert ist hier das Patrouillenbootgeschwader 915. Nach der Rückgabe der Sinai-Halbinsel 1981 wurde auch das Kommando der Marine für das Rote Meer von Scharm El-Scheich nach Eilat verlegt. Während des Abnutzungskrieges (Juni 1968 bis August 1970) versenkten ägyptische Marinekommandos in Eilat einige israelische Schiffe. Beim Versuch, Sprengsätze zu entschärfen, verloren damals mehrere Spezialisten der Schajetet 13 das Leben. Die ausgemusterte INS Sofa (Sa'ar-3-Klasse) wurde 1994 vor Eilat als künstliches Riff versenkt und ist bei Tauchern unter dem hebräischen Wort für Schnellboot (satil) bekannt. Ein Patrouillenboot der Nachschol-Klasse sank vor Eilat im Februar 2005. Im Jahr 2005 besuchte eine Flottille mit sechs Schiffen der NATO die Basis. 2009 nahm eines der in Haifa stationierten U-Boote an einer Übung vor Eilat teil. Einzelnachweise
Lola Beer Ebner Sculpture Garden

Der Lola Beer Ebner Sculpture Garden (Gan ha-Psalim al Schem Lola Ebner le-Secher Dolfi Ebner, גַּן הַפְּּסָלִים עַל שֵׁם לוֹלָה אֵבְּנֶר לְזֵכֶר דּוֹלְפִי אֵבְּנֶר ‚Skulpturengarten auf Namen Lola Ebners in Gedenken Dolfi Ebners‘) ist Teil des Tel Aviv Museum of Art, das 1932 in der heutigen Independence Hall gegründet wurde und seit 1971 an den Sderot Scha'ul ha-Melech (שְׂדֵרוֹת שָׁאוּל הַמֶּלֶךְ deutsch ‚König-Saul-Allee‘, englisch King Saul Avenue) in Tel Aviv gelegen ist. Den Skulpturenpark stiftete Lola Beer Ebner, geb. Carola Zwillinger (1910–1997), in Gedenken ihres zweiten Gatten Adolph 'Dolfi' Ebner (1915–1997). Der Skulpturenpark öffnete 1999 seine Pforten. Skulpturensammlung Die Sammlung umfasst unter anderen Werke von: Arman Dan Graham Menashe Kadishman Henry Moore Anthony Caro Jacques Lipchitz Chana Orloff Itzhak Danziger Dov Feigin Ya'acov Dorchin Fotogalerie Weblinks The Lola Beer Ebner Sculpture Garden in Memory of Dolfi Ebner, Tel Aviv Museum of Art Einzelnachweise
Lola Beer Ebner Sculpture Garden

The Lola Beer Ebner Sculpture Garden is a sculpture garden at the Tel Aviv Museum of Art. It includes a collection of modern and contemporary sculpture, and other exhibits from the Tel Aviv Museum of Art, displayed on public terraces around the museum complex. The Tel Aviv Museum of Art was founded in 1932 in what is now Independence Hall and since 1971 has been located on King Saul Avenue in Tel Aviv. The sculpture garden was founded by Lola Beer Ebner in 1999, in memory of designer Dolfi Ebner (1915–1997). Gallery External links Lola Beer Ebner Sculpture Garden, Tel Aviv Museum of Art
Lola Beer Ebner Sculpture Garden

De Lola Beer Ebner Sculpture Garden is het beeldenpark van het Tel Aviv Museum of Art in de Israëlische stad Tel Aviv. Geschiedenis Het Tel Aviv Museum of Art is in 1932 gesticht in wat nu de Independence Hall is en is sinds 1971 gevestigd aan de King Saul Avenue in Tel Aviv. Het naar Dolfi Ebner genoemde beeldenpark is gesticht door Lola Beer Ebner uit Tel Aviv. De collectie van het beeldenpark, aangevuld met de buitencollectie van het Tel Aviv Museum op de terrassen in de openbare ruimte rondom het museumcomplex, omvat werken van klassiek moderne, moderne en hedendaagse internationale en Israëlische beeldhouwers. Collectie Arman met Music Power II (1986) Zadok Ben-David met Lone Cypress (2006) Zadok Ben-David met Troubles in the Square (2006) Alexander Calder met Feuille d'arbre (1974) Anthony Caro met Black Cover Flat (1974) Lynn Chadwick met Two Seated Figures (1973) Maya Cohen Levy met A Journey in the Wake of the Crow (1990/2005) Enzo Cucchi met Tel Aviv-Jaffa Mosaic (1999) Itzhak Danziger met Sheep of the Negev (1951/64) Ya'acov Dorchin met Angel (1993) Benni Efrat met Stain on the Vision, Summer 2048 (1999) Belu Simion Fainaru met Milah (A Sculpture for the Blind) (1999) Dov Feigin met Animal (1958) Dan Graham met Star of David Pavillion (1999) Michael Gross met Trio (1993) Emanuel Hatzofe met Boat (2003) Barbara Hepworth met Two Forms (Divided Circle) (1969) Menashe Kadishman met Scream (1998) Menashe Kadishman met Big Floating (1975) Menashe Kadishman met The Binding of Yitzhak - 3-delig Sigalit Landau met Weep, child, weep (2004) Ofer Lellouche met The Atelier (2001) Jacques Lipchitz met Sacrifice (1959) Ju Ming met Taichi Thrust (1990) Motti Mizrachi met Icarus (2002) Henry Moore met Reclining Figure (1969/70) Henry Moore met Upright Motive Nr. 9 (1979) Avraham Ofek met Stone (1987) Chana Orloff met My Son (1924) Buky Schwartz met Mosquito (2007) Ossip Zadkine met Lotophage (1961/62) Fotogalerij Externe link The Tel Aviv Museum of Art
Mesilot

Mesilot (hebrejsky מְסִלּוֹת nebo מסילות, doslova „Cesty“, anglicky Mesilot, v oficiálním seznamu sídel Mesillot) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Emek ha-Ma'ajanot. Geografie Leží v nadmořské výšce 117 metrů pod mořskou hladinou na úpatí masivu Gilboa v oblasti s intenzivním zemědělstvím v Bejtše'anském údolí, které je součástí Jordánského údolí. Severně od obce směřuje k východu tok Nachal Charod, podél něhož západně odtud Bejtše'anské údolí přechází do Charodského údolí. Vlastní dno těchto údolí je rovinaté, s rozsáhlými plochami umělých vodních nádrží a zemědělských pozemků. Člení ho jen nevelké pahorky, většinou lidského původu coby stopy dávného osídlení jako Tel Šokek a Tel Soka západně odtud, Tel Zehavi na jihozápadě nebo Tel Bacul a Tel Temes na sever od vesnice. Severně od vesnice protéká také vádí Nachal Amal, které pak směřuje k lokalitě mostu Kantara. Je živeno zdejšími vydatnými prameny, které napájejí také vádí Nachal Kibucim na jižním okraji vesnice. Západně od vesnice se terén prudce zvedá do svahů pohoří Gilboa s horou Har Gefet (318 m n. m.). Vesnice je situována 25 kilometrů jižně od Galilejského jezera, 8 kilometrů západně od řeky Jordánu, cca 2 kilometry západně od města Bejt Še'an, cca 80 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 57 kilometrů jihovýchodně od centra Haify. Mesilot obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je ryze židovské. Mesilot je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 669 a lokální silnice číslo 6667, která vede do Bejt Še'anu. Dějiny Mesilot byl zřízen v roce 1938. K založení došlo 22. prosince 1938. Vznikl jako opevněná osada typu „hradba a věž“. Zakladatelé osady (Židé z Polska) utvořili již v roce 1932 skupinu, která později ještě přijala další skupinu židovských přistěhovalců z Bulharska napojenou na organizaci Ha-Šomer ha-Cair. Po několik let pobývali provizorně poblíž Nes Cijona. V roce 1938 se definitivně usadili v nynější lokalitě. Původně se pro pojmenování nové vesnice zvažoval i název Ejn Gilboa (עין גלבוע), ale nakonec se osadníci rozhodli pro Mesilot. Ten odkazuje mimo jiné na biblický verš z Knihy Izajáš 33,8. Roku 1949 měla vesnice 381 obyvatel a rozlohu katastrálního území 2895 dunamů (290 hektarů). Ekonomika kibucu je založena na zemědělství a průmyslu. V obci působí základní škola, která je navštěvována i dětmi z okolních vesnic. Demografie Obyvatelstvo kibucu Mesilot je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Mesilot Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě klesající populací. V letech 2001-2008 ztratil kibuc 14 % svého obyvatelstva! K 31. prosinci 2014 zde žilo 453 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 1,1 %. Odkazy Reference Související články kibuc Hradba a věž Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mesilot na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Mesilot

Mesilot (Hebrew: מסילות, lit. 'Tracks') is a kibbutz in northern Israel. Located in the Beit She'an Valley near the city of Beit She'an, it falls under the jurisdiction of Valley of Springs Regional Council. In 2024 it had a population of 494. History The community was initially formed as an urban kibbutz in Givat Michael near Ness Ziona by immigrants from Poland - who were members of the "BaMesilah" group from which the kibbutz takes its name -, and Bulgaria - members of the "Bulgaria - Tel Hai group" -, with both groups belonging to the Hashomer Hatzair movement. The kibbutz itself was established on 22 December 1938, as a tower and stockade settlement. During the 1948 Arab–Israeli War, the kibbutz was bombed by an Iraqi airplane. One member of the kibbutz was killed in the bombing, and some other members were injured. On 16 April 1957 two guards of kibbutz Mesilot were killed by Palestinian terrorists who came from the West Bank, then part of Jordan. Economy Mesilot is the home of Wire Ropes Works Messilot Ltd., one of the largest producers of wire rope in Israel and the Middle East. The kibbutz also engages in various forms of agriculture, including livestock (milking cows and raising chickens), a fishery, an orchard, plantings of olives and dates, and other vegetables. Education 1st to 6th grade The children of the kibbutz are educated in the regional school within the kibbutz, which also serves children from the nearby kibbutzim Reshafim, Nir David, Beit Hashita, Sde Nahum and Beit Alfa. School for children with autism Next to the elementary school, based on the donation of Yehudit ben Moshe (who was a member of Mesilot and the first principal of its school), a special school was founded for children with autism. 7th to 12th grade Typical children from grades 7 through 12 used to be educated at the Gilboa School, which was founded next to Kibbutz Beit Alfa and was run jointly by Mesilot, Reshafim, Nir David and Beit Alfa. In 2005 this school was closed, so the students of Mesilot transferred to the regional school at Neve Eitan. Sports The club was home to a football team, which was sponsored by the local Wire Works factory and played under the name Hapoel Kvalim Mesilot. In 2009 the team was merged with Hapoel Beit She'an to form Hapoel Beit She'an Mesilot, which play its home games in nearby Beit She'an. Notable people Orly Levy (born 1973), politician Nahum Tevet (born 1946), sculptor References
Mesilot

Mesilot (מְסִלּוֹת, מסילות ´) est un kibboutz créé en 1938. Histoire La communauté est initialement formée comme un kibboutz urbain près de Ness Ziona par des immigrants venus de Pologne (qui étaient membres du groupe "BaMesilah" à partir de laquelle le kibboutz tire son nom) et de la Bulgarie (membres de la « Bulgarie - Tel Hai groupe »), les deux groupes appartenant au mouvement Hachomer Hatzaïr. Le kibboutz a été établi le 22 décembre 1938. Pendant la guerre israélo-arabe de 1948, le kibboutz a été bombardé par un avion irakien. Un membre du kibboutz a été tué dans le bombardement, et certains autres membres ont été blessés. Le 16 avril 1957, deux gardes du kibboutz ont été tués par des terroristes palestiniens venus de Cisjordanie, qui faisait alors partie de la Jordanie. Parmi les membres du kibboutz, il y a le sculpteur Nahum Tevet (1946) et le danseur et chorégraphe Zvi Gotheiner. Et la femme politique Orly Levy. L'économie est l'agriculture, et une usine, le "Messilot Wire Rope Factory." L'agriculture, y compris les animaux d'élevage: les vaches laitières et des troupeaux de poulets, et des plantations d'oliviers et de palmiers. Les enfants du kibboutz sont scolarisés dans l'école régionale du kibboutz, qui sert également aux enfants à proximité du kibboutz. À côté de l'école primaire, une école spéciale a été créée pour les enfants autistes. Les enfants entre la 7e à la 12e année, vont à l'école de Gilboa, qui a été fondée à côté du kibboutz Beit Alfa. En 2005, cette école a été fermée, de sorte que les élèves de Messilot sont transférés à l'école régionale de Neve Eitan. Galerie du passé Notes et références Liens externes Site officiel Portail d’Israël
Месилот

Месилот (ивр. מסילות‎; буквально «тропы») — кибуц на севере Израиля. Расположен в долине Бейт-Шеан, недалеко от города Бейт-Шеан. Входит в состав регионального совета Эмек-ха-Мааянот. В 2020 году население составляло 433 человека. История Община была первоначально сформирована как городской кибуц в Гиват-Михаэль недалеко от Нес-Ционы репатриантами из Польши (членами группы «Ба-Месила», от которой кибуц и получил свое название) и из Болгарии (члены группы «Болгария — Тель-Хай»)), причем обе группы принадлежали к движению «Ха-шомер ха-цаир». Сам кибуц был основан 22 декабря 1938 года по тактике «Стена и башня». Во время войны за независимость кибуц подвергся бомбардировке иракским самолётом, один член кибуца погиб и несколько человек получили ранения. 16 апреля 1957 года двое охранников кибуца были убиты палестинскими террористами с Западного берега реки Иордан, тогда входившего в состав Иордании. В 2014 году в кибуце был обнаружен тайник с оружием еврейского подполья (более 50 ружей и гранат), который пролежал там более 70 лет. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 433 человека. Примечания
Mesillot

Mesillot (hebreiska: מסלות) är en ort i Israel. Den ligger i distriktet Norra distriktet, i den nordöstra delen av landet. Antalet invånare är 360. Terrängen runt Mesillot är kuperad västerut, men österut är den platt. Terrängen runt Mesillot sluttar österut. Runt Mesillot är det ganska tätbefolkat, med 155 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Bet She'an, 2,1 km öster om Mesillot. Trakten runt Mesillot består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Rešafim

Rešafim (hebrejsky רְשָׁפִים‎, doslova "Jiskry", anglicky Reshafim) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Emek ha-Ma'ajanot. Geografie Leží v nadmořské výšce 119 metrů pod mořskou hladinou nedaleko úpatí masivu Gilboa v intenzivně zemědělsky využívaném Bejtše'anském údolí, které je součástí Jordánského údolí. Severně od obce směřuje k východu vádí Nachal Kibucim, jihozápadně od vesnice je to vádí Nachal Moda. Zdejší vodní toky jsou živeny četnými vydatnými prameny. Údolí je rovinaté, s rozsáhlými plochami umělých vodních nádrží a zemědělských pozemků. Člení ho jen nevelké pahorky, většinou lidského původu coby stopy dávného osídlení jako Tel Zehavi západně odtud. Dál k západu se terén prudce zvedá do svahů pohoří Gilboa s horou Micpe Gilboa (500 m n. m.) nebo Har Jicpor (475 m n. m.). Vesnice je situována 25 kilometrů jižně od Galilejského jezera, 8 kilometrů západně od řeky Jordánu, cca 2 kilometry jižně od města Bejt Še'an, cca 80 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 58 kilometrů jihovýchodně od centra Haify. Rešafim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je ryze židovské. Rešafim je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 669. Dějiny Rešafim byl založen v roce 1948. Skupina zakladatelů kibucu se utvořila již v roce 1938 a sestávala z Židů původem z Rumunska. K nim se připojili další přistěhovalci z Polska a Rumunska. V letech 1941–1944 pobývali dočasně v kibucu Bejt Zera poblíž soutoku řek Jordán a Jarmuk. Na současném místě se usadili v roce 1948 poté, co během války za nezávislost dobyly izraelské síly region okolo města Bejt Še'an a poté, co z této oblasti uprchli zdejší arabští obyvatelé. Jméno kibucu je odvozeno od názvu původní arabské vesnice al-Ašrafija, která do roku 1948 stála cca 1 kilometr jižně od nynějšího kibucu. Arabská vesnice al-Ašrafija měla roku 1931 48 obyvatel a 11 domů. V květnu 1948, během Operace Gideon, v počáteční fázi války za nezávislost, byla dobyta izraelskými silami a místní arabské obyvatelstvo uprchlo do Jordánska. Zástavba v al-Ašrafija byla pak zničena. Ekonomika kibucu Rešafim je zčásti stále založena na zemědělství. V kibucu Rešafim fungují zařízení předškolní péče o děti. Základní škola je v nedalekém kibucu Mesilot. V Rešafim je k dispozici zdravotní a zubní ordinace, společná jídelna, plavecký bazén a veřejná knihovna. Demografie Obyvatelstvo kibucu Rešafim je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Rešafim Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 607 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,5 %. Odkazy Reference Související články kibuc Oblastní rada Emek ha-Ma'ajanot Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rešafim na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil (hebrejsky) Oficiální internetové stránky obce
Reschafim

Reschafim (hebräisch רְשָׁפִים Rəschafīm, deutsch ‚Gluten‘, oft in der ans Englische angelehnten Schreibung Reshafim) ist ein Kibbuz drei Kilometer südwestlich der Stadt Beit Scheʾan im Regionalverband ʿEmeq ha-Maʿejanot. Er wurde benannt nach dem Bibelvers: Liebe ... Ihre Gluten sind Feuergluten. (Hld 8,6 ) Die Gründer waren nicht-religiöse rumänische Überlebende des Holocaust und Mitglieder der sozialistischen Jugendbewegung ha-Schomer ha-Zaʿir. Zu ihnen gesellten sich bulgarische und palästinensische Juden und von 1949 an auch Flüchtlinge aus Polen. Ihnen wurde im Jahr 1948 Staatsland in der Aschrafie-Gegend zugeteilt, nachdem die arabischen Bewohner im Mai vor Einheiten der Golani-Brigade nach Jordanien geflüchtet waren. In einer provisorischen Siedlung wohnten sie zusammen mit Mitgliedern der orthodoxen Bnei-Akiva-Bewegung, welche Kibbuz Schluchot aufbauten. Diese enge Zusammenarbeit von nichtreligiösen und religiösen Juden war damals einzigartig. In den 1950er Jahren vergrößerte sich die Einwohnerschaft des Kibbuz durch den Zuzug neuer Mitglieder des Ha-Schomer ha-Zaʿir aus Argentinien und die Aufnahme von Zöglingen der Jugendeinwanderung aus Marokko, der Türkei, Ägypten und Syrien, welche ohne Familie nach Israel gekommen waren. Von den 1960er Jahren an handelte es sich bei den meisten neuen Kibbutzniks um geborene Israelis, auch einige Freiwillige aus Europa ließen sich hier nieder. Seit 1990 vollzieht sich in Reschafim eine tiefgreifende wirtschaftliche und soziale Wandlung. Die Privatisierung hat alle Teile des Kibbuzlebens ergriffen. Weblinks Reschafim Website Einzelnachweise