NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Eyal, Israel

Eyal (Hebrew: אֱיָל; lit. strength) is a kibbutz in the Central District of Israel. Located close to the Green line, it falls under the jurisdiction of the Drom HaSharon Regional Council. In 2024 it had a population of 639. Geography Eyal is located in central Israel within the green line in the central Sharon region, and just to the east of Highway 6. It is approximately 6 km north-east of the city of Kfar Saba. Just to its north-east is the city of Kokhav Ya'ir, and west of the city of Tzur Yigal. To its north-west is the Israeli Arab city of Tira, and to its south is the Palestinian city of Qalqilyah. History Eyal was established in 1949 by Nahal volunteers. Israel sought to establish security settlements along its borders, and Eyal was established on what was then the Jordanian border. It is just north of the West Bank town of Qalqilyah. Attractions Keren Sahar Vintage Auto Museum houses a collection of vintage cars, featuring British automobiles from the 1930s and 1940s. Saslove Winery has a temperature-controlled barrel room, a lab, and an open space where the club meetings and wine seminars are held. In a field not far from the kibbutz sits a small domed structure, traditionally the burial place of Simeon, son of the patriarch Jacob. References External links Official website (in Hebrew) The Kibbutzim / Qassams, terrorism don´t cow kibbutzim article written by Eli Ashkenazi, 11/08, 2004, for Haaretz. The article describes how Kibbutz Eyal had become a prime example of a kibbutz absorbing new people in order to recover from its sagging social and economic situation. From Russia with Jews article written by Yossi Melman and Amiram Barkat, Haaretz, Edition Thursday, November 9, 2006; The story of Zvi Magen, former head of Nativ, who immigrated to Israel in 1960, lived on Kibbutz Gan Shmuel as an "external child, and after completing his army service, joined a settlement Kibbutz Eyal.
Ejal

Ejal (hebr. אייל; pol. Jeleń) – kibuc położony w samorządzie regionu Derom ha-Szaron, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Leży w Szefeli, w otoczeniu miasta Tira, miasteczka Kochaw Ja’ir, kibuców Nir Elijjahu i Ramat ha-Kowesz, oraz osiedla żydowskiego Cufim. Na południe od kibucu przebiega granica terytoriów Autonomii Palestyńskiej, która jest strzeżona przez mur bezpieczeństwa. Po stronie palestyńskiej znajduje się miasto Kalkilja. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Historia Kibuc został założony w 1949 jako typowa osada obronna na granicy Izraela. Kultura i sport W kibucu znajduje się ośrodek kultury, boisko do piłki nożnej oraz basen pływacki. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na rolnictwie i sadownictwie. W kibucu funkcjonuje winiarnia Saslove, w której można zwiedzać laboratorium i degustować produkowane wina. Firma Eyal Microwave Industry Ltd. produkuje mikrofale, podzespoły bloków zasilania, konwertory częstotliwości oraz inne specjalistyczne części elektroniczne. Turystyka W kibucu znajduje się Keren Sahar Vintage Auto Museum posiadające bogatą kolekcję brytyjskich samochodów z lat 30. i 40. Komunikacja Na zachód od kibucu przebiega autostrada nr 6, brak jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na nią. Z kibucu wyjeżdża się na zachód na drogę nr 444 , którą jadąc na północ dojeżdża się do miasteczka Kochaw Ja’ir, lub na południe do dróg nr 551 i nr 5504. Drogą nr 551 jadąc na zachód dojeżdża się do węzła drogowego z autostradą nr 6. Drogą nr 5504 jadąc na wschód dojeżdża się do osiedla żydowskiego Cufim. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Ejal Google Maps Mapa kibucu Ejal Amudanan
Эяль

Эяль (ивр. אֱיָל‎) — кибуц в центре Израиля. Расположен недалеко от Зелёной линии, находится в юрисдикции регионального совета Дром-ха-Шарон. В 2020 году его население составляло 534 человек. География Эяль расположен в центре государства Израиль, в пределах Зелёной линии в центральном округе в региональном совете Дром-ха-Шарон, к востоку от шоссе №6, в 6 километрах на северо-восток от города Кфар-Саба. К северо-востоку от него находится город Кохав-Яир, на западе город Цур-Игаль. К северо-западу от кибуца находится израильский арабский город Тира, а к югу от него — палестинский город Калькилия. История Кибуц Эяль был основан в 1949 году добровольцами Нахаль. Израиль тогда стремился создать поселения безопасности вдоль своих границ, и Эяль был основан на границе с Иорданией (теперь территория Палестинской автономии). Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 534 человека. Примечания
Ejn Vered

Ejn Vered (hebrejsky עֵין וֶרֶד, doslova „Růžový pramen“, v oficiálním přepisu do angličtiny En Wered, přepisováno též Ein Vered) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Lev ha-Šaron. Geografie Leží v nadmořské výšce 65 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině, respektive Šaronské planině, nedaleko od kopcovitých oblastí podél Zelené linie oddělujících vlastní Izrael v mezinárodně uznávaných hranicích od okupovaného Západního břehu Jordánu. Obec se nachází 10 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 27 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 61 kilometrů jižně od centra Haify a 10 kilometrů jihovýchodně od města Netanja. Ejn Vered obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Západním směrem v pobřežní nížině je osídlení ryze židovské. Na severovýchod a jihovýchod od mošavu ovšem leží téměř souvislý pás měst a vesnic obývaných izraelskými Araby – takzvaný Trojúhelník. Konkrétně jde o města Kalansuva a Tira. Ejn Vered je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 5532, která jižně od mošavu ústí do lokální silnice číslo 553. Dějiny Ejn Vered byl založen v roce 1930. Ke zřízení vesnice došlo 1. května 1930. Název obce je odvozen od původního arabského místního jména Ajn al-Vardat. Zakladateli mošavu byli židovští přistěhovalci z Ruska a Polska, kteří byli členy telavivské zemědělské společnosti (ארגון חקלאי ת"א) – Irgun chakla'i Tel Aviv. To byl i původní název nové osady, roku 1935 změněný na současné jméno. Roku 1933 byla dokončena výstavba obytných domů. Již předtím došlo k zřízení studny. Zároveň začalo vysazování citrusových hájů. K rozvoji zemědělského podnikání pak došlo v 50. letech 20. století, kdy obec získala pod svou jurisdikci další pozemky. V roce 1936 populaci mošavu posílil příchod skupiny Židů z Německa. V roce 1945 sem také dorazila skupina židovských dětí z Řecka. V roce 1950 zde v souvislosti s masivní přistěhovaleckou vlnou vyrostla nová obytná čtvrť. Další stavební rozšíření vesnice nastalo roku 1995 a po roce 2000. Koncem 40. let měl mošav rozlohu katastrálního území 2 230 dunamů (2,23 kilometrů čtverečních). Správní území obce dosahuje nyní 3800 dunamů (3,8 kilometru čtverečního). Místní ekonomika je založena na zemědělství (pěstování citrusů, květin a chov drůbeže). Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Ejn Vered Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1436 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 1,1 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ejn Vered na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce Archivováno 17. 9. 2015 na Wayback Machine.
Ein Vered

Ein Vered (Hebrew: עֵין וֶרֶד, lit. 'Rose Spring') is a moshav in central Israel. Located in the Sharon plain, it falls under the jurisdiction of Lev HaSharon Regional Council. In 2024 it had a population of 1,673. History Before the 20th century the area formed part of the Forest of the Sharon area. It was an open woodland dominated by Mount Tabor Oak, which extended from Kfar Yona in the north, to Ra'anana in the south. The local inhabitants traditionally used the area for pasture, firewood and intermittent cultivation. Intensification of settlements and agriculture in the coastal plain during Ottoman rule in the 19th century led to massive deforestation and subsequent environmental degradation. Ein Vered was established in the southern Sharon in 1930, by South African Jewry on land purchased by the Jewish National Fund, and named after 'Ayun el Werdat (Arabic for " the Women's Water-Drawers Spring"), the wells serving the area. It was originally an intensive farming community. In 1947 it had a population of 450. Citrus groves, field crops, beehives and flowers were the principal branches of local agriculture. Landmarks A Tractor Museum is located today in Ein Vered. References
En Wered

En Vered (hebr. עין ורד) – moszaw położony w samorządzie regionu Lew ha-Szaron, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Historia Moszaw został założony w 1930. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu En Vered Google Maps Mapa moszawu En Vered
Nicanej Oz

Nicanej Oz (hebrejsky נִצָּנֵי עֹז, doslova „Poupata síly“, v oficiálním přepisu do angličtiny Nizzane Oz, přepisováno též Nitzanei Oz) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Lev ha-Šaron. Geografie Leží v nadmořské výšce 40 metrů na pomezí hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížiny, respektive Šaronské planiny, a kopcovitých oblastí podél Zelené linie oddělujících vlastní Izrael v mezinárodně uznávaných hranicích od okupovaného Západního břehu Jordánu. Jižně od obce protéká vádí Nachal Te'enim. Obec se nachází 15 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 33 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 55 kilometrů jihojihovýchodně od centra Haify a 15 kilometrů východně od města Netanja. Nicanej Oz obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky smíšené. Západním směrem v pobřežní nížině je osídlení ryze židovské. Na jih od mošavu ovšem leží téměř souvislý pás měst a vesnic obývaných izraelskými Araby – takzvaný Trojúhelník (nejblíže jsou to města Kalansuva a Tajbe). 1 kilometr od vesnice probíhá Zelená linie a za ní stojí arabské (palestinské město) Tulkarm. Nicanej Oz je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 57 . Východně od mošavu probíhá severojižním směrem dálnice číslo 6 (Transizraelská dálnice). Dějiny Nicanej Oz byl založen v roce 1951. K založení došlo 19. července 1951. Prvními osadníky zde byla skupina židovských přistěhovalců z Tuniska. Šlo zpočátku o polovojenskou osadu typu Nachal, která byla součástí pásu židovských vesnic zřizovaných v pohraničních nebo odlehlých oblastech státu. Správní území obce dosahuje 2860 dunamů (2,86 kilometrů čtverečních). Místní ekonomika je založena na zemědělství (pěstování citrusů a květin, chov drůbeže). Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Nicanej Oz Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1090 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,0 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nicanej Oz na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Lev ha-Šaron
Nitzanei Oz

Nitzanei Oz (Hebrew: נִצָּנֵי עֹז, ניצני עוז, lit. Buds of Strength) is a moshav in central Israel. Located in the Sharon plain near the Green Line and Tulkarm, it falls under the jurisdiction of Lev HaSharon Regional Council. In 2024 it had a population of 1,288. History It was founded in 1951 as a Nahal settlement, before being converted to a civilian moshav in 1958. Due to its proximity to the border with Jordan, it was affected by attacks and infiltrations by Palestinian fedayeen until the Six-Day War in 1967. References
Niccane Oz

Niccane Oz (hebr. ניצני עוז) – moszaw położony w samorządzie regionu Lew ha-Szaron, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Leży na równinie Szaron, w otoczeniu miasta Kalansuwa, moszawów Sza’ar Efrajim, Tenuwot i Be’erotajim, kibuc Jad Channa, oraz wioski Bat Chefer. Na wschód od moszawu przebiega granica terytoriów Autonomii Palestyńskiej, która jest strzeżona przez mur bezpieczeństwa. Po stronie palestyńskiej znajduje się miasto Tulkarm. Historia Moszaw został założony w 1951 jako typowa osada obronna położona na granicy Izraela. W 1958 został przekształcony w cywilny moszaw. Z powodu sąsiedztwa granicy jordańskiej moszaw wielokrotnie padał ofiarą ataków i infiltracji terrorystów. Liczba ataków zmalała po wojnie sześciodniowej w 1967. Kultura i sport W moszawie jest ośrodek kultury, boisko do piłki nożnej oraz korty tenisowe. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na uprawach w szklarniach. W tym rejonie równiny Szaron uprawia się 50% wszystkich kwiatów hodowanych w Izraelu. W moszawie znajduje się firma Sabra Flowers Ltd. zajmująca się hodowlą i sprzedażą kwiatów. Na wschód od moszawu znajduje się strefa przemysłowa Nitsanei Szalom, w której zatrudnienie znajdują setki Palestyńczyków z sąsiedniego miasta Tulkarm. Komunikacja Na wschód od moszawu przebiega autostrada nr 6, brak jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na nią. Z moszawu wyjeżdża się na północ na drogę ekspresową nr 57. Lokalną drogą można dojechać do położonego na południu moszawu Sza’ar Efrajim. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Niccane Oz Google Maps Mapa moszawu Niccane Oz Amudanan
Nican

Nican (hebrejsky ניצן, doslova „Poupě“, v oficiálním přepisu do angličtiny Nizzan přepisováno též Nitzan) je vesnice typu společná osada (jišuv kehilati) v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Chof Aškelon. Geografie Leží v nadmořské výšce 43 metrů v pobřežní nížině, v regionu Šefela. Nachází se na rozmezí pásu intenzivně zemědělsky využívané krajiny a pruhu písečných dun lemujících pobřeží (Park ha-Cholot), kterým směrem k moři protéká vádí Nachal Evta. Obec se nachází 3 kilometry od břehu Středozemního moře, cca 40 kilometrů jihojihozápadně od centra Tel Avivu, cca 58 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 10 kilometrů severovýchodně od města Aškelon. Nican obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Nican je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 4, jež vede podél západního okraje osady. S ní paralelně probíhá i železniční trať z Tel Avivu do Aškelonu. Ta zde ale nemá stanici. Dějiny Nican byl založen v roce 1949. Předtím, v letech 1943–1948, zde bylo původní místo kibucu Nicanim, který byl ale během války za nezávislost v roce 1948 místem těžkých bojů. Egyptská invazní armáda se tudy pokoušela o průnik do pobřežní nížiny směrem k Tel Avivu. Vesnice byla dočasně dobyta Egypťany a zdejší osadníci se museli stáhnout, nakonec ovšem oblast ovládla izraelská armáda. Nicméně po válce byl kibuc Nicanim zřízen v jiné lokalitě, cca 2 kilometry jihovýchodním směrem odtud. Na uprázdněné ploše vznikla roku 1949 mládežnická vesnice Nican. Ta zde fungovala až do roku 1990, kdy byla zrušena. Roku 1998 pak na jejím místě byla zřízena nynější společná osada Nican obývaná stoupenci náboženského sionismu. Ve vesnici fungují mateřské školy, klubovna hnutí Bnej Akiva, synagoga a mikve. V blízkosti se nachází turisticky využívaná pláž. Po roce 2005 prošel Nican rapidní stavební expanzí, protože východně a severně od původní vesnice s několika stovkami obyvatel vyrostl obytný komplex Nican Bet obývaný několika tisíci Židy evakuovanými v rámci plánu jednostranného stažení z osad v pásmu Gazy. Tato nová rezidenční část tvořená montovanými rodinnými domky má ovšem administrativně charakter samostatné obce a není populačně zahrnována do osady Nican. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Nican Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1665 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 27,2 %. Mnohatisícová populace v přílehajícím Nican Bet je od roku 2007 evidována samostatně. Odkazy Reference Související články společná osada Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nican na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Chof Aškelon
Nitzan

Nitzan (Hebrew: ניצן, lit. Flower bud) is a religiously observant community settlement in southern Israel. Located within the Nitzanim Sand Dune Reserve north of Ashkelon, it falls under the jurisdiction of Hof Ashkelon Regional Council. In 2024 it had a population of 2,634, including a large concentration of Bnei Menashe (10–20% of the population) from India and Myanmar regions bordering India. History Kibbutz Nitzanim The first settlement on Nitzan's current grounds was the kibbutz of Nitzanim in 1943. The kibbutz was established after the Jewish National Fund purchased a 400-acre (1.6 km2) plot of land and a large house known as the "mansion" in 1942. The first residents were immigrants, some of whom were Holocaust survivors. It later absorbed more immigrants from Poland and Romania. The kibbutz was conquered by Egypt during the 1948 Arab–Israeli War, but recaptured by Israel towards the end of the conflict. However, the kibbutz was re-established 3 kilometers (1.9 mi) to the south. Nitzanim youth village The original site became a youth village. It operated as Nitzanim Youth Village in 1949–1990. Nitzan In 1990, the modern community settlement of Nitzan was established on the site of the youth village. By 1995 it had a population of 105. It experienced rapid expansion in the 2005 during the Israeli disengagement from Gaza after the town was selected to temporarily house a large group of families evacuated from Gush Katif, many of whom were Bnei Menashe immigrants. 500 temporary caravillas were constructed on the eastern end of Nitzan, which later became Nitzan Bet, and 250 more were ordered by the Israeli Government. These housing were meant to be temporary for two to three years, but many have lived in them for over a decade, leading to difficult living situations and the lack of social instability. Several environmental organisations objected to the new construction, which increased Nitzan's area by four-and-a-half times. They feared damage to the fragile sand dune ecosystem. The neighbourhood was also the target of criticism by settlers and Israeli human-rights groups, citing a lack of adequate housing and facilities. They argued that governmental negligence resulted in a housing shortage, forcing large families to separate into multiple caravillas, and that basic infrastructure like a youth area, nursery, and synagogue were absent. On 12 July 2012, the organization United With Israel delivered bomb shelters to the residents of Nitzan. It was a major event for the residents of Nitzan, whose children needed kindergarten bomb shelters. The event included children painting the shelters with murals, supervised by a professional mural artist. See also SPNI#Ecotourism: the old Arab "mansion" is the seat of the SPNI Shikmim Field School References
Niccan

Niccan (hebr. ניצן; pol. Pąki kwiatowe) – wieś położona w samorządzie regionu Chof Aszkelon, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży na nadmorskiej równinie w północno-zachodniej części pustyni Negew, w otoczeniu miast Aszkelon i Aszdod, moszawu Bet Ezra, kibucu Niccanim, oraz wioski Niccan B. Na południowy zachód od wioski znajduje się szkoleniowa baza wojskowa Sił Obronnych Izraela - Camp Lahaw. Historia Historia tutejszej osady rozpoczęła się w grudniu 1943, kiedy to Żydowski Fundusz Narodowy zakupił w tym rejonie 400 akrów ziemi, z sadem drzew cytrusowych, winnicą i dwupiętrowym domem. Utworzone tutaj gospodarstwo rolnicze było wykorzystywane do przyjmowania nielegalnych żydowskich imigrantów lądujących na pobliskich plażach Morza Śródziemnego. Imigranci byli ukrywani przed poszukującymi ich brytyjskimi żołnierzami i policjantami (Mandat Palestyny). Po 1945 w utworzonym tutaj kibucu Niccanim osiedlili się ocaleni z Holocaustu imigranci z Polski i Rumunii. Na początku wojny o niepodległość z kibucu ewakuowano wszystkie kobiety i dzieci. 7 czerwca 1948 kibuc został zaatakowany i po ciężkiej walce zdobyty przez wojska egipskie. W bitwie o Niccanim zginęło 33 żydowskich obrońców. Egipcjanie całkowicie zniszczyli kibuc, który został odzyskany przez Izraelczyków w listopadzie. Jeszcze w 1949 utworzono wioskę młodzieżową Niccanim (w 1990 została przekształcona w wieś Niccan). W 1951 w miejscu położonym 3 km na południe od swojego pierwotnego położenia założono współczesny kibuc Niccanim. Po ewakuacji żydowskich osiedli ze Strefy Gazy w 2005 zamieszkało tutaj wielu mieszkańców z ewakuowanego osiedla Gusz Katif. Zamieszkali oni w 750 wybudowanych tymczasowych domach. Osiedle to zostało nazwane Niccan B lub Niccan 2. W 2007 przekształciło się ono w osobną wioskę. Budowie tego nowego osiedla sprzeciwiały się organizacje ekologiczne, które obawiały się naruszenia delikatnego ekosystemu nadmorskich wydm. Edukacja, kultura i sport W wiosce znajduje się szkoła podstawowa, ośrodek kultury oraz boisko do piłki nożnej. Gospodarka Gospodarka wioski opiera się na rolnictwie i sadownictwie. Komunikacja Przy południowej granicy wioski przebiega droga nr 3631 , którą jadąc na zachód dojeżdża się na plaże, lub jadąc na wschód dojeżdża się do wioski Niccan B i drogi ekspresowej nr 4 (Erez–Kefar Rosz ha-Nikra). Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Niccan Google Maps Mapa Niccan Amudanan
Ejn Sarid

Ejn Sarid (hebrejsky עֵין שָׂרִיד, doslova „Pramen přeživšího“, v oficiálním přepisu do angličtiny En Sarid, přepisováno též Ein Sarid) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Lev ha-Šaron. Geografie Leží v nadmořské výšce 68 v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině, respektive Šaronské planině, nedaleko od kopcovitých oblastí podél Zelené linie oddělujících vlastní Izrael v mezinárodně uznávaných hranicích od okupovaného Západního břehu Jordánu. Obec se nachází 10 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 28 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 60 kilometrů jižně od centra Haify a 10 kilometrů jihovýchodně od města Netanja. Ejn Sarid obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Západním směrem v pobřežní nížině je osídlení ryze židovské. Na severovýchod a jihovýchod od mošavu ovšem leží téměř souvislý pás měst a vesnic obývaných izraelskými Araby – takzvaný Trojúhelník. Konkrétně jde o města Kalansuva a Tira. Ejn Sarid je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 562. Dějiny Ejn Sarid byl založen v roce 1950. Nejprve šlo o provizorní přistěhovalecký tábor typu ma'abara, který se postupně transformoval v běžnou zástavbu. Zakladateli mošavu byli židovští přistěhovalci z Evropy. Správní území obce dosahuje 900 dunamů (0,9 kilometru čtverečního). Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Ejn Sarid Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s mírně rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1528 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,2 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ejn Sarid na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Lev ha-Šaron