Tomba de Josep

La Tomba de Josep (àrab: قبر يوسف, Qabr Yūsuf) és una tomba històrica situada a l'entrada est de la vall que separa el mont Garizim i l'Ebal, al nord-oest del Pou de Jacob, als afores de la ciutat de Nablus, a Cisjordània, a prop de Tell Balata, el lloc bíblic de Siquem. El Llibre de Josué identifica Siquem com el lloc d'enterrament del patriarca bíblic Josep, fill de Jacob, i dels seus dos fills Efraïm i Manassés. Els arqueòlegs palestins, però, consideren que aquesta tomba és més recent, i d'un xeic musulmà. Historicitat de la tomba Alguns estudiosos creuen que el relat del seu enterrament a Canaan està inspirat en el del déu egipci Osiris. D'altres creuen que la història de l'enterrament dels ossos de Dionís a Delfos és l'origen de la història de la Tomba de Josep a Siquem. Les llegendes i el folklore foren reelaborats i segurament inserits en la Bíblia entre els segles VIII i VI abans del present. La majoria dels investigadors situen les situen durant el període d'exili persa. Per a Schenke, la tradició de l'enterrament de Josep a Siquem només es pot entendre com una interpretació històrica secundària d'un santuari cananeu més antic. Història de la tomba La Tomba de Josep ha estat venerada al llarg dels segles per jueus, samaritans, cristians i musulmans: "Poques tombes a la terra mereixen la veneració de tantes ètnies i persones de diversos credos com la de Josep. Samaritans i jueus, musulmans i cristians per igual, la veneren i l'honoren amb les seues visites." Alguns documents postbíblics de començament del segle IV situen la Tomba de Josep en aquest lloc. L'edifici actual, una petita sala rectangular que alberga un cenotafi, data del 1868 i no mostra pas cap evidència de res més antic. La recerca moderna no ha determinat si aquest cenotafi correspon a la tomba esmentada en la Bíblia, ja que cap font esmenta aquesta tomba abans del segle V, l'edifici sembla haver estat construït pels samaritans, per als quals probablement era un lloc sagrat. Algunes vegades al llarg de la seua llarga història, la Tomba de Josep ha estat objecte de conflictes religiosos. Samaritans i cristians van lluitar per accedir-hi a començament del període bizantí, a vegades violentament. Després de l'annexió il·legal de Cisjordània per part dels sionistes al 1967, els musulmans van ser vetats en el lloc, i es va convertir en un lloc de pregària jueu. Les friccions i els conflictes entre jueus i palestins es van fer freqüents allà. Després de la signatura dels Acords d'Oslo el 1991, la tomba romangué sota custòdia de les tropes sionistes, que van prohibir als musulmans pregar-hi. L'any 2000, després de ser lliurada a l'Autoritat Nacional Palestina, la tomba fou saquejada i enderrocada durant uns aldarulls palestins. Després de la invasió sionista de Nablus durant l'Operació Escut Defensiu del 2002, grups jueus hi van tornar ocasionalment. El 2009-2010, l'edifici fou restaurat, es va construir una nova cúpula i els jueus hi vingueren a resar de nou. El 7 de juliol del 2014, els manifestants palestins van intentar calar foc a la tomba, però les forces de seguretat palestines els ho impediren. Dos dies després, una trentena d'estudiants sionistes d'una escola religiosa anaren de nit a la tomba, situada en una zona sota control de l'Autoritat Palestina, sense haver informat l'exèrcit sionista. En arribar, van ser atacats per palestins i un dels seus vehicles fou incendiat. La policia palestina arribà al lloc dels fets i va arrestar cinc sionistes, i els va lliurar als soldats de les FDI, que els van arrestar per violar una ordre militar. Els altres ja no eren presents al lloc. El 16 d'octubre del 2015, uns 150 palestins hi van calar foc, i causaren importants danys a l'edifici: "Els primers informes indiquen que es van provocar danys a la zona de pregària de les dones". El 10 d'abril del 2022, la tomba torna a ser objectiu de vàndals. Un centenar de refugiats palestins del camp de Balata irromperen al recinte. Es troben danys a la cripta i n'hi ha rastre d'incendis. Referències