NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ein Lavan

Ein Lavan (Hebrew: עין לבן) is a spring located in the outskirts of Jerusalem, 2 km east of the Jerusalem Biblical Zoo. It lies in the Judean Mountains. Ein Lavan springs in the Lavan Ridge, just above the northern bank of Nahal Refaim, and is surrounded by fig trees, walnuts, almonds, carobs, olives, terebinth, and mulberry trees. Archaeology Over the years, the Israel Antiquities Authority conducted several salvage excavations around Ein Lavan and in the valley at its foot. Archaeological remains revealed during excavations indicate the site was intensively used for agriculture since ancient times. According to the excavators, the remains are typical of the rural agricultural hinterland of the southern Levant. The uncovered remains include agricultural terraces and watchtowers, winepresses, quarries, rock-cut tombs, residential caves, irrigation canals, water pools and remains of structures. The remains indicate that there was continuous human activity at the site from the Iron Age up until the end of the Mandatory period. The spring was used for agriculture by the inhabitants of al-Walaja. Most of the findings that were uncovered were from the Byzantine period and the early Muslim period. They include numerous mosaic stones and fragments of tiles that indicate a public building, fragments of pottery that are mostly dated to the Byzantine and early Muslim periods and a few to the Iron Age, six coins that can be identified: a coin from the years 351-361 (uncertain identification), a coin from the period of Constantine II (355-361); Two coins from the years 383–395, a coin from the Umayyad period after the reform (697-750 CE) and a Mandatory coin (mil) from 1943. In addition, several metal items were found, including a bell with an English inscription and a button of a unit of the British Army from the Mandatory period. Development In 2015, the spring was renovated and the water pools were built and restored by the Jerusalem Municipality and the Nature and Parks Authority as part of the wider Jerusalem Park. In September 2017, the National Council for Planning and Construction approved the construction of 4,500 housing units on the Lavan ridge above the spring. There have been several concerns raised about the planned construction in Ein Laban that would cut off the flow of water there. In March 2022, Moshe Lion, mayor of Jerusalem, decided to cancel the plan in its original form and promote another alternative that would result in construction on a third of the area that was originally intended for construction. His decision received support from most environmental organizations. References
‘En Lavan

‘En Lavan (hebreiska: עין לבן) är en källa i Israel. Den ligger i distriktet Jerusalem, i den centrala delen av landet. ‘En Lavan ligger 608 meter över havet. Terrängen runt ‘En Lavan är huvudsakligen kuperad, men åt nordost är den platt. ‘En Lavan ligger nere i en dal. Runt ‘En Lavan är det tätbefolkat, med 286 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Jerusalem, 5,8 km öster om ‘En Lavan. Omgivningarna runt ‘En Lavan är i huvudsak ett öppet busklandskap. Kommentarer Källor
Tel Zion

Tel Zion (Hebrew: תל ציון, lit. 'Hill of Zion') is a Haredi Israeli settlement in the West Bank. Located near Kokhav Ya'akov, it falls under the jurisdiction of Mateh Binyamin Regional Council. In 2024 it had a population of 6,935. The international community considers Israeli settlements in the West Bank illegal under international law, but the Israeli government disputes this. History Tel Zion was originally a suburb of Kokhav Ya'akov, but was recognised as a separate settlement in 2023 as part of a coalition agreement between Likud and Shas. References
Kostel svatého Antonína Paduánského (Jaffa)

Kostel svatého Antonína Paduánského je farní chrám římskokatolické církve původem italské františkánské kustodie Svaté země a její enklávy v Tel Avivu–Jaffě, v Izraeli. Sídlí ve čtvrti Adžami v ulici Jefet č. 25. Historie Kostel svatého Antonína Paduánského se školou vznikl jako poslední z velkých křesťanských chrámů v Jaffě roku 1932, především pro evropské rezidenty, turisty a poutníky, k nimž se přidali i místní arabští obyvatelé. V klášterní škole, která je přistavěna ke kostelu ze severní strany, studovaly také řeholní sestry ze sousedního francouzského kláštera sv. Josefa a nemocnice. Nedaleko odtud je římskokatolický hřbitov. Kostel sdružuje nejpočetnější křesťanskou komunitu v Jaffě. Dále je františkánským školským centrem s celostátní působností. Je k němu přidružen také Patriarchální vikariát pro migranty a utečence v Izraeli. V posledních letech slouží také katolíkům přišlým z Filipín. Popis Exteriér Kostel stojí v zahradě se vzrostlými stromy a se dvorem. Je to novogotická trojlodní bazilika na půdorysu latinského kříže, s pětibokým závěrem a hranolovou věží na jihovýchodním nároží. Budova školy stojí na severní straně. Komunitní centrum je situováno v zahradě na jižní straně. Budova byla projektována podle vzorů klasické gotiky s románskými stylovými prvky (obloučkový vlys, kruhová okénka v bočních lodích). Do hlavního portálu kostela je vsazen tympanon s reliéfem klečícího svatého Antonína Paduánského, jemuž se v lese zjevuje dítě Ježíš. Interiér Mezilodní arkády jsou neseny mramorovými sloupy s bohatě řezanými listovými hlavicemi, klenby jsou křížové. Na hlavním oltáři z bílého mramoru je v pod baldachýnem umístěna socha patrona chrámu, svatého Antonína Paduánského. Ve všech oknech jsou barevné vitráže, v závěru s postavami svatého Františka Serafínského, Ježíšova srdce a Mariina srdce. Galerie Odkazy Reference Literatura Ruth Kark, Jaffa: A City in Evolution, 1799-1917, Yad Izhak Ben-Zvi Press 1990. Dalit Nemirovsky-Lisa Goldman, City Guide Tel Aviv. Crossfields TLV, 2008, ISBN 9789659099733 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Antonína Paduánského (Jaffa) na Wikimedia Commons Terra santa news (anglicky)
St. Anthony's Church, Tel Aviv

The St. Anthony of Padua Church (Arabic: كنيسة القديس أنطونيوس البدواني, Hebrew: כנסיית אנטוניוס הקדוש) or simply Church of St. Anthony (Arabic: كنيسة مار أنطون), is a religious building of the Catholic church located on Yefet Street in Jaffa, the southwestern district of the city of Tel Aviv in central Israel. The temple stands out for its Gothic Revival style and its clock tower. It was named in honor of St. Anthony of Padua a priest of the Franciscan Order, Portuguese preacher and theologian, venerated as a saint and Doctor of the Church by Catholicism. The structure was completed in 1932. The church is mainly used by foreign workers, mostly from the Philippines, and the local Catholic community. On the north side of the church is the Terra Sancta high school. Religious services are offered in Arabic and English. See also Catholic Church in Israel St. Anthony's Church (disambiguation) References
Iglesia de San Antonio (Jaffa)

La Iglesia de San Antonio de Padua o simplemente Iglesia de San Antonio​​ (en hebreo: כנסיית אנטוניוס הקדוש) es el nombre que recibe un edificio religioso de la Iglesia católica localizado en Jaffa​ al sur de la ciudad de Tel Aviv​ en el centro de Israel.​ El templo destaca por su estilo Neogótico y su torre del reloj. Recibió su nombre en honor de San Antonio de Padua un sacerdote de la Orden Franciscana, predicador y teólogo portugués, venerado como santo y doctor de la Iglesia por el catolicismo. La estructura fue concluida en 1932.​ La iglesia es utilizada principalmente por los trabajadores extranjeros en su mayoría procedentes de Filipinas. En el lado norte de la iglesia se encuentra la escuela secundaria Terra Santa manejada por las monjas. Los servicios religiosos se ofrecen en árabe e inglés.​ Véase también Portal:Iglesia católica. Contenido relacionado con Iglesia católica. Iglesia católica en Israel Cristianismo en Oriente Medio Referencias
Irus

Irus (hebrejsky אירוס, v oficiálním přepisu do angličtiny Irus) je nově zřízená vesnice typu společná osada (jišuv kehilati) v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Gan Rave. Geografie Leží v nadmořské výšce cca 40 metrů v pobřežní nížině. Nachází v intenzivně zemědělsky využívané krajiny. Obec se nachází 6 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 15 kilometrů jižně od centra Tel Avivu, cca 45 kilometrů severozápadně od historického jádra Jeruzalému a 2 kilometry západně od města Nes Cijona. Irus obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky zcela židovské. Irus je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 42, jež vede podél západního okraje vesnice. Dějiny Irus je nová vesnice, ale její plánování probíhalo delší dobu a s četnými kontroverzemi. Má mít výhledovou kapacitu 400 rodin. Zdejší pozemky vykoupili ve 20. letech 20. století Židé z Bulharska. Lokalita byla dlouho evidována jako zemědělská plocha a později se uvažovalo o jejím začlenění do zóny ochrany přírody. Od konce 90. let probíhalo rozhodování o změně využití na stavební pozemky. Úřady Oblastní rady Gan Rave tomu zpočátku bránily. Záměr výstavby nové vesnice byl odsouhlasen v roce 2007 a soudně potvrzen roku 2010. Následovaly ještě spory okolo charakteru zamýšlené nové výstavby. Původní plán na dvoupodlažní zástavbu byl redukován na přízemní domy. Demografie Poprvé je Irus evidována ve vládních statistických výkazech jako místo s trvalou populací roku 2014. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Irus Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu. K 31. prosinci 2014 zde žilo 102 lidí. Odkazy Reference Související články společná osada Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Irus na Wikimedia Commons (hebrejsky) Popis vzniku obce Archivováno 17. 7. 2012 na Wayback Machine.
Irus, Israel

Irus (Hebrew: אירוס) is a community settlement in central Israel. Located to the south of Rishon LeZion and west of Nes Ziona, it falls under the jurisdiction of Gan Raveh Regional Council. In 2024 it had a population of 1,135. Etymology The village was named after the iris plant indigenous to the area. History Bulgarian Jews who were members of the Zionist Organization purchased 388 dunams of land in the 1920s, with the objective of creating a village in which they could settle. However, the plans were not followed through. In 1985 the national council zoned the land for residential use, but their decision was opposed by the regional council. Permits were granted to build a village in 1998, but further objections by the regional council to the plans led to a 17-year delay in construction. The plans were finally approved by a District Court in 2011, with the judge stating "I hope this ruling will be end of the story for this 60 year ordeal." The village was established in 2013. References
Masafer Yatta

Masafer Yatta (àrab: مسافر يطا, Masāfir Yaṭṭā) són un grup de 19 llogarets palestins de la governació d'Hebron, a Cisjordània, situats entre 14 i 24 kilòmetres al sud-oest d'Hebron en els límits municipals de Yatta. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques sis de les localitats que conformen Masafer Yatta (Mantiqat Shi'b al-Batim, Khirbet Tawil ash-Shih, Khirbet al-Fakhit, Khirbet Bir al-Idd, Khirbet Asafi i Maghayir al-Abeed) tenien una població de 768 habitants en 2007. la propera at-Tuwani serveix com a centre de les localitats beduïnes de Masafer Yatta. Masafer Yatta és administrat per un comitè de desenvolupament local els membres del qual són nomenats pel Ministeri d'Afers Locals de l'Autoritat Nacional Palestina. Es creu que el nom "Masafer" deriva de l'àrab "viatjar" per la distància necessària per viatjar des de Yatta, o "res" per la creença local que "res" podria viure a la zona. Història En 1881 el Survey of Western Palestine (SWP) del Fons per a l'Exploració de Palestina va assenyalar els següents llocs: Shảb el Butm, que vol dir "l'espurna del pistatxer", Tuweil esh Shîh, que vol dir "el pic o la cresta d'artemísia", Kh. el Fekhît, que vol dir "la ruïna de la fissura", i Kh. Bîr el ’Edd, que vol dir "la ruïna del pou perenne". A Kh. Bîr el ’Edd va assenyalar "traces de ruïnes i una cisterna", mentre a Kh. el Fekhît, assenyala "traces de ruïnes, i una cova." Després de la Guerra araboisraeliana de 1948 i els acords d'armistici de 1949, Masafer Yatta va quedar sota un règim d'ocupació jordana. Des de la Guerra dels Sis Dies en 1967, Masafer Yatta ha romàs sota ocupació israeliana. El clúster de llogarets forma part de la "Zona C", el que significa que Israel en té control militar i civil complet. L'àrea és utilitzada per l'exèrcit per a entrenament militar i denominada Zona de Foc 918 per l'exèrcit israelià. Més de mil palestins s'arrisquen a ser expulsats de les seves llars i propietats. Bir el-Eid, que és més proper a l'avançada israeliana Mitzpeh Yair, informa que la seva cisterna està vandalitzada per haver-hi llençat una carcassa d'animals. En una acusació inexistent per qualsevol altra agència o per la policia, els palestins i els seus simpatitzants afirmen que "es creu que els colons israelians estan darrere del vandalisme". Referències Bibliografia Conder, Claude Reignier; Kitchener, H. H.. The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. 3. Londres: Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1883. Palmer, E. H.. The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer. Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1881.
Масафер-Ятта

Масафер-Ятта (араб. مسافر يطا‎) — название группы насёленных палестницами деревень на Западном берегу Иордана к югу от Хеврона. Эту местность власти Израиля объявили районом проведения военных учений, и возведение новых строений там было запрещено. Построенные без разрешения строения сносились израильскими властями. Масафер-Ятта стала одним из символов палестино-израильского конфликта. История Данная территория контролируется властями Израиля (соглашением «Осло II» были созданы районы A, B и C на Западном берегу Иордана. Палестинской национальной администрации были предоставлены некоторые ограниченные полномочия и ответственность в областях А и В, а область C, в которую входит Масафер-Ятта, осталась полностью подконтрольной израильским властям). В 1980-е годы израильские власти объявили эту местность, где к 2022 году жили около 1000 человек, районом проведения военных учений (такими районами было объявлено 18% территории Западного берега Иордана). Возведение новых строений там было запрещено. Однако жители все также женились и рожали детей. Им нужно было где-то жить, и они строили дома вопреки запрету. В мае 2022 года израильский суд дал разрешение на выселение жителей Масафер-Ятта. После этого начался снос домов жителей. В 2024 году о жителях Масафер-Ятта был снят документальный фильм «Нет другой земли», который получил премию «Оскар» в номинации «Лучший документальный полнометражный фильм» на 97-й церемонии её вручения в 2025 году. Происходили нападения жителей израильских поселений на Западном берегу Иордана на жителей Масафер-Ятта. Так, в марте 2025 года в деревне Сусия группа из 15 вооруженных поселенцев окружила дом режиссера фильма «Нет другой земли» Хамдана Баллала, забрасывая его камнями. После этого, по словам свидетелей, израильские солдаты, прибывшие на место, задержали не нападавших, а самого Баллала. Режиссер получил травмы, его автомобиль был поврежден, а поселенцы продолжили нападать на палестинцев. Радикалы из израильских поселений вторглись на территорию деревни Хирбет Умм аль-Хаир, расположенной в районе Масафер-Ятта и начали устанавливать там мобильные дома. 28 июля 2025 года израильтянин Инон Леви открыл беспорядочный огонь в районе Масафер-Ятта, и в результате нападения погиб 31-летний палестинский активист Авде Хадалин, принимавший участие в создании фильма «Нет другой земли». Израильский суд поместил Леви под домашний арест, а позже полностью освободил его, сославшись на «недостаточность доказательств». См. также Снос домов палестинцев израильскими властями Примечания
Superland

Superland is an amusement park in Rishon LeZion, Israel. Superland covers an area of about 19.8 acres (8.0 ha) and has three roller coasters, three wet and dry facilities, a cablecar, and a bungee jumping "Skycoaster." Superland opened to the public in 1991 and is one of the main amusement parks in Israel, along with Luna Park in Tel Aviv, My Baby in Yarka Zapari Birds park in Tel Aviv. In 2013, there was controversy over an alleged policy of separating days when Jewish vs. Arab schools could have trips to the facility. Superland claims this was done at the request of the schools themselves (on both the Jewish and Arab sides) but both Israeli Jews and Israeli Arabs have criticized that the park should have rejected such requests. Attractions Roller coasters Flat rides Former attractions External links Official website References
Superland

Superland est un parc d'attractions situé à Rishon LeZion en Israël. Superland couvre une superficie de 38 hectares avec trois circuits de montagnes russes et trois installations dans les établissements secs et humides[Quoi ?], un téléphérique et le saut à l'élastique nommé Skycoaster. Superland ouvre au public en 1991 et il est l'un des principaux parcs d'attractions d'Israël avec Luna Park (Tel Aviv) et le parc ornithologique de Tel Aviv : Zapari (en). Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Superland » (voir la liste des auteurs). Liens externes (he) Site officiel Portail d’Israël Portail des parcs de loisirs
Park Sha‘ashu‘im Superland

Park Sha‘ashu‘im Superland är en park i Israel. Den ligger i distriktet Centrala distriktet, i den norra delen av landet. Park Sha‘ashu‘im Superland ligger 13 meter över havet. Terrängen runt Park Sha‘ashu‘im Superland är platt. Havet är nära Park Sha‘ashu‘im Superland åt nordväst. Runt Park Sha‘ashu‘im Superland är det mycket tätbefolkat, med 1 177 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Rishon LeẔiyyon, 4,4 km öster om Park Sha‘ashu‘im Superland. Kommentarer Källor
Ejn Bokek

Ejn Bokek (hebrejsky עין בוקק‎) je hotelový komplex a letovisko na izraelských březích Mrtvého moře, blízko Neve Zohar. Je pod správou oblastní rady Tamar. Archeologické vykopávky nalezly v oblasti ruiny Mecad Bokek, malé římské pevnosti a pozůstatky prastarých továren na parfémy a léčiva. Jméno je odvozeno od Nachal Bokek, rokle s unikátní faunou a flórou. Zoharské termální prameny (hebrejsky חמי זוהר, Chamej Zohar‎) se nacházejí tři kilometry jižně od Ejn Bokek. Tamní voda obsahuje vysoké množství síry a má údajné příznivé účinky na léčbu svalových a kloubových onemocnění a alergií. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ein Bokek na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ejn Bokek na Wikimedia Commons
En Bokek

En Bokek (auch ʿEin Boqeq, hebräisch עֵין בּוֹקֵק ʿEjn Bōqeq, deutsch ‚Quelle des [Baches] Boqeq‘) ist eine Ortschaft in Israel. En Bokek liegt ca. 390 m unter dem Meeresspiegel unterhalb der Ruine des römischen Castellums Metzad Boqeq (מְצָד בּוֹקֵק, arabisch قصر أم باغق, DMG Qaṣr Umm Baġaq). Ein Boqeq entstand ab 1960 als touristisches Zentrum mit Bau des ersten Hotels: Dort befinden sich viele Hotels, Restaurants, Kurkliniken, Bars und Einkaufszentren. Der Ort ist Rund 60 km vom Stadtzentrum in Jerusalem entfernt und gehört zu den am stärksten entwickelten Ferienresorts am Ufer des Toten Meeres. Hier starb der deutsche Schriftsteller Stefan Heym. Trivia Für Reha- oder Kurmaßnahmen wurde das DMZ (Deutsches Medizinisches Zentrum) gegründet, welches sich im Hotel Lot befindet. Das DMZ ist hauptsächlich auf Hauterkrankungen spezialisiert. Die Evangelische Gemeinde deutscher Sprache zu Jerusalem feiert hier regelmäßig Gottesdienste. Weblinks Einzelnachweise
Ein Bokek

Ein Bokek (Hebrew: עֵין בּוֹקֵק; Arabic: عين بوقيق) is an Israeli seaside resort on the Dead Sea, near Neve Zohar. It is under the jurisdiction of the Tamar Regional Council in the Southern District. History Archaeological findings at Ein Bokek include the ruins of Metzad Bokek, a small Roman-era fortress commanding the main road, and the remains of an ancient partly reconstructed perfume and medicine factory. The Bokek Stream, for which the district is named, is a canyon-like gorge with water springs and unique fauna and flora. The first hotel was built in 1960. In 2000, 14 hotels were operating in Ein Bokek, offering various types of spas and Dead Sea health treatments. As of 2018, Ein Bokek is set to undergo significant development with the Dead Sea Valley Tourism Complex, designed by Israeli architect Moshe Safdie. The project will include a convention center, a visitor center, two low-rise luxury hotels with additional hotels planned for the future, entertainment and culinary venues, an advanced spa, and a shopping mall. The Zohar Hot Springs (Hebrew: חמי זוהר Hamei Zohar) are located three kilometres (1.9 mi) to the south of Ein Bokek. Rich in sulfur, the water is believed to be particularly beneficial in the treatment of muscular ailments, diseases of the joints, and allergies. The world's lowest installed automated teller machine is at Ein Bokek; it was installed independently by a grocery store at 421 metres (1,381 ft) below sea level. Panorama See also Tourism in Israel References External links "Ein Bokek". Tripadvisor. Ein Bokek Guide at Fodor's "Ein Boqeq". The Levantine Ceramics Project.
Ein Bokek

Ein Bokek (en hebreo: עֵין בּוֹקֵק: עֵין בּוֹקֵק) es un complejo turístico formado por varios hoteles. El resort se encuentra en la costa israelí del mar Muerto, cerca de Neve Zohar. Esta bajo la jurisdicción del Concejo Regional de Tamar. Historia Los hallazgos arqueológicos en Ein Bokek incluyen las ruinas de Metzad Bokek, una pequeña fortaleza de la era romana que domina la carretera principal, y los restos de una antigua fábrica de perfumes y medicinas parcialmente reconstruida. El Bokek Stream, por el cual se nombra al distrito, es un desfiladero parecido a un cañón con manantiales de agua y fauna y flora únicas.​ El primer hotel fue construido en 1960. En 2000, catorce hoteles operaban en Ein Bokek, ofreciendo varios tipos de spas y tratamientos de salud del Mar Muerto.​ Las Termas de Zohar (en hebreo: חמי זוהר‎: , Hamei Zohar) se encuentran a tres kilómetros al sur de Ein Bokek. Rico en azufre, se cree que el agua es particularmente beneficiosa en el tratamiento de dolencias musculares, enfermedades de las articulaciones y alergias. El cajero automático instalado más bajo del mundo está en Ein Bokek; fue instalado independientemente en una tienda de abarrotes a 421 metros (1381 pies) bajo el nivel del mar.​ Panorámica Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ein Bokek. Sitio web oficial Ein Bokek Guía en Fodor's
Ein Bokek

Ein Bokek (in ebraico עין בוקק‎?) è una località israeliana sulle rive del Mar Morto. Storia Gli scavi archeologici hanno messo in luce una fabbrica di cosmetici e di fanghi terapeutici, attiva dal I secolo a.C. al I secolo d.C.. L'edificio, fondato presumibilmente da Erode, comprendeva stanze per la lavorazione e la vendita dei prodotti, che sfruttavano le sostanze bituminose del Mar Morto. Nella fortezza romana, rinvenuta nella stessa zona, sono stati rinvenuti mortai e tracce di sostanze che indicano una continuità della produzione nei secoli del tardo Impero. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ein Bokek Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Ein Bokek Collegamenti esterni Sito ufficiale, su einbokek.com.