NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Peki'in ha-Chadaša

Peki'in ha-Chadaša (hebrejsky פְּקִיעִין החֲדָשָׁה, doslova Nová Peki'in , v oficiálním přepisu do angličtiny Peqi'in Hadasha, přepisováno též Peki'in HaHadasha) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Ma'ale Josef. Geografie Leží v nadmořské výšce 556 metrů, v hornaté oblasti v centrální části Horní Galileji, cca 22 kilometrů od břehů Středozemního moře a 9 kilometrů od libanonských hranic. Obec se nachází cca 5 kilometrů jihovýchodně od města Ma'alot-Taršicha, cca 112 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 35 kilometrů severovýchodně od centra Haify. Peki'in ha-Chadaša obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky smíšené. Převážně židovská je oblast západně odtud, směrem k pobřeží. Jižně a východně od mošavu leží region s vyšším zastoupením izraelských Arabů a Drúzů. Mošav je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 864. Dějiny Peki'in ha-Chadaša byla založena v roce 1955. Zakladateli vesnice byli noví židovští přistěhovalci z Maroka. Cílem bylo posílit židovskou přítomnost poblíž historické obce Peki'in (cca 1 kilometr jihovýchodně odtud), která má kontinuální židovské osídlení od starověku, ale která je většinově obývána Drúzy. Vznik nové osady inicioval tehdejší izraelský prezident Jicchak Ben Cvi. Původně obyvatelé nové židovské vesnice v pátek docházeli do synagogy ve starém Peki'inu. Teprve později kvůli většímu pohodlí byla postavena synagoga i zde. Osadníci se zpočátku zaměřovali na zemědělství (pěstování tabáku a révy). Ekonomika mošavu je založena na zemědělství a turistickém ruchu. Část obyvatel za prací dojíždí mimo obec. V obci fungují zařízení předškolní péče. Základní škola je ve vesnici Me'ona a ve městě Ma'alot-Taršicha. K dispozici je tu obchod, sportovní areály, synagoga a zdravotní ordinace. Obec plánuje stavební expanzi, při které k dosavadním 60 rodinám má přibýt cca nových 80 domů. 24. října 2007 dav drúzské mládeže z nedalekého Peki'inu zaútočil na Peki'in ha-Chadaša a zničil tamní anténu mobilního operátora. V následujících dnech pokračovaly násilné incidenty včetně zranění několika policistů. Policisté byli z hraniční policie, která má mezi Araby špatnou pověst, proto její užití Drúzy ještě více popudilo. Několik židovských rodin žijících v převážně drúzském Peki'inu pak tuto obec opustilo. Důvodem k drúzským výtržnostem byly pověry okolo antény mobilního operátora v Peki'in ha-Chadaša, která prý způsobovala drúzským obyvatelům rakovinu. Demografie Obyvatelstvo mošavu Peki'in ha-Chadaša je smíšené, tedy sekulární i nábožensky orientované. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Peki'in ha-Chadaša Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 384 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 15,6 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Peki'in HaHadasha

Peki'in HaHadasha (Hebrew: פְּקִיעִין החֲדָשָׁה, lit. 'New Peki'in') is a moshav in northern Israel. Located near Peki'in, it falls under the jurisdiction of Ma'ale Yosef Regional Council. In 2024 it had a population of 749. History The moshav was established in 1955 by two gar'ins of Jewish immigrants from Morocco at the initiative of President Yitzhak Ben-Zvi. The first group arrived in February, and was made up of former residents of Casablanca, Fes, Melilla and Rabat. The second group arrived in October, and was composed of immigrants from Larache, Tangier and Tétouan. References
Peki'in HaHadasha

Peki'in HaHadasha (em hebraico: פְּקִיעִין החֲדָשָׁה, lit. A Nova Peki'in) é um moshav no norte de Israel. Localizado próximo de Peki'in, o lugar está dentro da jurisdição de Conselho Regional Ma'ale Yosef. Em 2006 tinha a população de 355 habitantes. O moshav foi estabelecido em 1955 por dois grupos de imigrantes do Marrocos por iniciativa do Presidente de Israel Yitzhak Ben-Zvi. O primeiro grupo chegou em fevereiro daquele ano e era formado por residentes de Casablanca, Fez, Melilla and Rabat. O segundo grupo chegou em outubro e era composto por imigrantes de Larache, Tanger e Tétouan.
Ce'elim

Ce'elim (hebrejsky צֶאֱלִים, v oficiálním přepisu do angličtiny Ze'elim, přepisováno též Tze'elim) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Eškol. Geografie Leží v nadmořské výšce 147 metrů na severozápadním okraji pouště Negev; v oblasti která byla od 2. poloviny 20. století intenzivně zúrodňována a zavlažována a ztratila charakter pouštní krajiny. Jde o zemědělsky obdělávaný pás přiléhající k pásmu Gazy a navazující na pobřežní nížinu. Jihozápadně od vesnice ovšem ostře začíná zcela aridní oblast pouštního typu zvaná Cholot Chaluca. Podél severovýchodního okraje kibucu protéká vádí Nachal Besor. Obec se nachází 30 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 100 kilometrů jihojihozápadně od centra Tel Avivu, cca 92 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 25 kilometrů západně od města Beerševa. Ce'elim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Ce'elim je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice 222, ze které tu k severu odbočuje lokální silnice 234. Dějiny Ce'elim byl založen v roce 1947. Zakladateli osady byla skupina Židů z Maďarska. Během války za nezávislost v roce 1948 byl kibuc základnou izraelské armády. Vesnice je pojmenována podle místního druhu stromů tamaryšku, které první osadníci chybně identifikovali jako stromy zmiňované v Bibli pod jménem Ce'ela (צאלה) – dnes identifikovány jako akácie. Na konci války se osadníci z kibucu stáhli a založili vesnici Kfar ha-Choreš v Galileji. Opuštěnou osadu pak v lednu 1949 nově osídlila skupina Židů z Evropy a severní Afriky. Místní ekonomika je založena na zemědělství, podnikání a turistickém ruchu (ubytovací kapacity). Kibuc přijal v poslední době řadu židovských imigrantů ze zemí bývalého SSSR v rámci programu Bajt rišon be-moledet (První dům ve vlasti). V obci funguje zařízení předškolní péče o děti, plavecký bazén, sportovní areály, obchod se smíšeným zbožím, synagoga a společná jídelna. Jižně od vesnice leží areál základny izraelské armády. 17. července 1990 zde došlo během výcviku k neštěstí, při kterém bylo pět vojáků zabito a deset zraněno. Podobný incident se tu opakoval i 3. listopadu 1992. Opět bylo zabito pět vojáků a šest jich bylo zraněno. Demografie Obyvatelstvo kibucu je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Ce'elim Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 436 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 3,6 %. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ce'elim na Wikimedia Commons (hebrejsky) (anglicky) Oficiální stránky Oblastní rady Eškol Archivováno 11. 5. 2008 na Wayback Machine. (hebrejsky) (anglicky) Oficiální stránky obce
Tze'elim

Tze'elim (Hebrew: צֶאֱלִים) is a kibbutz in southern Israel. Located in the Negev desert, it falls under the jurisdiction of Eshkol Regional Council. In 2024 it had a population of 493. A military training base of the ground forces of the IDF (often named "Tze'elim Base") is located nearby. History The kibbutz was founded in January 1947 by a gar'in of Jewish youth from Eastern Europe and North Africa. It was named for the abundant acacia trees in the area, thought to be the Tze'elim trees mentioned in the Tanakh. During the 1948 Arab–Israeli War the kibbutz served as a military base. Many of the Selvino children settled in the kibbutz. Economy Today the kibbutz markets itself as a tourist destination, with a natural hot springs spa and accommodation. Other economic activities are agriculture and farming. A 120 MW solar power plant, Israel's largest to date, opened in the kibbutz in 2020. The production plant for cleantech materials made out of unsorted garbage of the Israeli company UBQ Materials is located at the kibbutz. Transport Tze'elim is linked to the regional council by bus route 14, to Tel Aviv by bus route 376, to Ofakim by bus route 30 and to Beersheba by bus route 130. All 4 bus routes are operated by Dan BaDarom. Tze'elim is situated off highway 222, in the north-western Negev. Urban Warfare Training Center In 2005 the Israeli Defense Forces, with assistance from the United States, built the Urban Warfare Training Center at the Tze'elim Army Base, at a cost of $45 million. Nicknamed "Baladia" (Arabic for "city"), it is a 7.4 square mile training center used to instruct soldiers in urban warfare techniques, and consists of an imitation Middle Eastern style city with multiple multistorey buildings. It has been used to train various military organizations, including the US Army and UN peacekeepers. The project was developed in response to the need for greater urban warfare training amongst the IDF, following the conflict during the Second Intifada. References External links and references Official website (in Hebrew) Urban Warfare Training Center – Simulating the Modern Battle-Field, IDF 2011 Israeli MOUT Facility Model for National Guard Global Security Tze'elim Negev Information Centre
Tze'elim

Tze'elim (en hebreo: צֶאֱלִים‎) es un kibutz en el suroeste de Israel, en la zona noroeste del desierto del Néguev. Es dependiente del Concejo Regional Eshkol. En 2021 tenía una población de 470 habitantes.​ Una base militar de las Fuerzas de Defensa de Israel se encuentra en las cercanías. Historia El kibutz fue fundado en enero de 1947 por gar'in procedentes de movimientos juveniles judíos de Europa Oriental y el Norte de África, y recibió su nombre de las abundantes acacias de la zona, que se identificaron erróneamente con los árboles bíblicos de Tze'elim. Durante la guerra árabe-israelí de 1948, el kibutz se utilizó como base militar. Muchos de los hijos de Selvino (niños judíos rescatados del Holocausto) se asentaron en dicho espacio. Economía En la actualidad, el kibutz se comercializa como destino turístico, con un balneario de aguas termales naturales y alojamiento. Otras actividades económicas son la agricultura y la ganadería. En 2020 se inauguró en el kibutz una planta de energía solar de 120 MW, la mayor de Israel hasta la fecha.​ La planta de producción de materiales de tecnología limpia fabricados a partir de basura sin clasificar de la empresa israelí UBQ Materials se encuentra en el kibutz. Transporte Tze'elim está comunicado con el consejo regional mediante la línea de autobús 14, con Tel Aviv mediante la línea de autobús 376, con Ofakim mediante la línea de autobús 30 y con Beersheba mediante la línea de autobús 130. Las cuatro líneas de autobús están gestionadas por Dan BaDarom. Tze'elim está situada junto a la autopista 222, en el noroeste del Néguev. Centro de Entrenamiento de Guerra Urbana En 2005, las Fuerzas de Defensa de Israel, con ayuda de Estados Unidos, construyeron el Centro de Entrenamiento de Guerra urbana en la base militar de Tze'elim, con un coste de 45 millones de dólares. Apodado "Baladia" ("ciudad" en árabe), es un centro de entrenamiento de 7,4 millas cuadradas utilizado para instruir a los soldados en técnicas de guerra urbana, y consiste en una imitación de una ciudad al estilo de Oriente Medio con múltiples edificios de varios pisos.​ Se ha utilizado para entrenar a diversas organizaciones militares, entre ellas el ejército estadounidense y las Fuerzas de paz de las Naciones Unidas. El proyecto se desarrolló en respuesta a la necesidad de un mayor adiestramiento en guerra urbana entre las IDF, tras el conflicto de la Segunda Intifada.​ Referencias
Tzéélim

Tzéélim (צאלים) est un kibboutz situé dans le Néguev, dans le district sud d'Israël, au sud-est du carrefour Maguen et au sud-ouest d'Ofaqim. Il dépend du conseil régional d'Eshkol. Tzéélim est fondé en 1947 par un groupe dont les membres sont issus des mouvements Gordonia, Hashomer Hatzaïr et Betar. Son nom provient des nombreux jujubiers ("Tzéélim" en hébreu) présents dans la région. Il sert de base aux forces de Tsahal durant la guerre israélo-arabe de 1948. Le kibboutz s'étend sur une surface de 24 500 dounam et compte 300 membres. Son activité agricole est basée sur la culture de céréales, de vergers, de mangos et de plantes fourragères, une étable et un poulailler. La rivière Bésor passe à côté du kibboutz de Tzéélim. Près du kibboutz, de chaque côté de la route reliant Tzéélim à Urim, l'archéologue Rudolph Cohen découvre dans les années 1980, des vestiges préhistoriques. Tout proche du cimetière de Tzéélim, les vestiges d'une implantation du Xe siècle av. J.-C. sont mis au jour par l'archéologue Goufna. Communications Tzéélim est relié à Tel Aviv par la ligne de bus Egged no 376 et à Beer-Sheva par les lignes 30 (omnibus) et 130 (direct). Liens externes Portail d’Israël Portail de l’archéologie
Tze'elim

Tze'elim (in ebraico צֶאֱלִים‎?) è un kibbutz del Distretto meridionale di Israele sito nel deserto del Negev e governato dal Consiglio regionale Eshkol. Nei pressi dell'insediamento è situata la base militare di Tze'elim delle Forze di difesa israeliane, che dispone di un campo di addestramento per la guerra urbana. Storia Il kibbutz è stato fondato nel gennaio 1947 da un gruppo di giovani ebrei provenienti dall'Europa orientale e dall'Africa settentrionale, tra cui diversi bambini di Selvino. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tze'elim
Ce’elim

Ce’elim (hebr. צאלים; pisownia w ang. Tze'elim) – kibuc położony w Samorządzie Regionu Eszkol, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Leży w zachodniej części pustyni Negew. Historia Kibuc został założony w styczniu 1947 przez imigrantów z Europy Wschodniej i Afryki Północnej. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na intensywnym rolnictwie i hodowli strusi. Kibuc słynie z naturalnego lecznictwa wodą. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Ce’elim Google Maps Mapa kibucu Ce’elim
Neve Jamin

Neve Jamin (hebrejsky נְוֵה יָמִין, v oficiálním přepisu do angličtiny Newe Yamin, přepisováno též Neve Yamin) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Centrálním distriktu, v Oblastní radě Drom ha-Šaron. Geografie Leží v nadmořské výšce 34 metrů v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině, respektive Šaronské planině, nedaleko od kopcovitých oblastí podél Zelené linie oddělujících vlastní Izrael v mezinárodně uznávaných hranicích od okupovaného Západního břehu Jordánu. Poblíž obce protéká vádí Nachal Hadas. Obec se nachází 13 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 19 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 72 kilometrů jižně od centra Haify. Leží v silně urbanizované krajině, na východním okraji města Kfar Saba. Neve Jamin obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky smíšené. V pobřežní nížině na západní a severní straně převládá židovské obyvatelstvo. Jen 2 kilometry jihovýchodním směrem odtud leží město Džaldžulja, které je součástí takzvaného Trojúhelníku obývaného izraelskými Araby. 3 kilometry severovýchodním směrem pak za Zelenou linií leží palestinské arabské město Kalkílija. Neve Jamin je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 55. Dějiny Neve Jamin byl založen v roce 1949. Zakladateli osady byla skupina židovských přistěhovalců z dnešní Libye, Řecka, Iráku, Íránu a severní Afriky. Správní území obce dosahuje 3300 dunamů (3,3 kilometru čtverečního). Místní ekonomika je založena na zemědělství (pěstování citrusů, zeleniny a chov drůbeže). Vzhledem ke krizi v zemědělství ale vzrostl podíl obyvatel zaměstnaných v jiných oborech. Název vesnice Neve Jamin je hebraizovanou variantou staršího arabského místního jména Nabi Jamin (נבי ימין). Jde o muslimskou svatyni stojící nedaleko nynějšího mošavu, ve které je podle tradice pohřben biblický Benjamin. Podle jiných teorií jde pouze o hrobku arabského šejka. Budova svatyně vznikla pravděpodobně v mamlúckém období, ale obklopují ji starší stavební pozůstatky z římského a byzantského období. Tato hrobka je jedním z mála pozůstatků arabské vesnice Kafr Saba, jež tu stála až do roku 1948. Navazovala na starší osídlení. Římané ji nazývali Kapharseb, křižáci Caphar Saba. V roce 1931 v ní žilo 765 lidí. Počátkem války za nezávislost v květnu 1948 ji ovládly izraelské síly a arabské osídlení tu skončilo. Zástavba vesnice pak byla téměř zcela zbořena (s výjimkou svatyně a několika dalších budov). Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Neve Jamin Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1135 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,6 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Neve Jamin na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Drom ha-Šaron
Neve Yamin

Neve Yamin (Hebrew: נְוֵה יָמִין, lit. 'Abode of the right (hand of God)') is a moshav in central Israel. Located near Kfar Saba and covering 3,300 dunams, it falls under the jurisdiction of Drom HaSharon Regional Council. In 2024 it had a population of 1,377. History The moshav was formed in 1950 by Jewish immigrants from Greece, Iraq, Persia and North Africa on the land of the Palestinian village of Kafr Saba, which was depopulated in May 1948. Its name is derived from the bible: "The right hand of God is lifted high." (Psalm 188:15). References
Neve Yamin

Neve Yamin (hébreu : נְוֵה יָמִין) est un moshav situé en Israël. Situé près de Petah Tikva et ayant une superficie totale de 3 300 dunams, il est sous la juridiction du conseil régional de Drom HaSharon. Sa population s'établissait à 1 200 habitants en 2007. Il a été créé en 1950 par des immigrants provenant de Grèce, d'Irak, de Libye, d'Iran et d'Afrique du Nord. Son nom est une dérivation du prénom Benjamin (hébreu : נבי ימין ou בִּנְיָמִין). Liens externes Site officiel Portail d’Israël
Newe Jamin

Newe Jamin (hebr. נווה ימין) – moszaw położony w samorządzie regionu Derom ha-Szaron, w Dystrykcie Centralnym, w Izraelu. Leży na równinie Szaron, w otoczeniu miast Kefar Sawa i Hod ha-Szaron, miasteczka Dżaldżulja, kibucu Nir Elijjahu, moszawów Sede Chemed i Eliszama, oraz wioski Mattan. Na północny wschód od wioski przebiega granica terytoriów Autonomii Palestyńskiej, która jest strzeżona przez mur bezpieczeństwa. Po stronie palestyńskiej znajduje się miasto Kalkilja. Historia Pierwotnie w miejscu tym znajdowała się arabska wioska Kafr Saba, która została zniszczona i wyludniona podczas wojny 1948. Współczesny moszaw został założony w 1950 przez żydowskich imigrantów z Grecji, Libii, Iraku i Afryki Północnej. Nazwa nawiązuje do postaci biblijnej Beniamina. 28 listopada 2000 palestyński terrorysta-samobójca z Hamasu wysadził się na stacji benzynowej przy wjeździe do moszawu. W zamachu zginęło 2 Izraelczyków, a 4 zostało rannych. Kultura i sport W moszawie jest ośrodek kultury oraz boisko do piłki nożnej. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie i sadownictwie. Znajduje się tutaj zakład Ben-Or Plastic Ltd. produkujący plastikowe zabawki, części oraz akcesoria samochodowe. Firma Top Gun Outdoor Ltd. specjalizuje się w imporcie specjalistycznego sprzętu wojskowego, który jest dostarczany również do wolnej sprzedaży dla cywilów. Firma Lead Technology Ltd. jest producentem mechanicznych urządzeń do pakowania. Turystyka Największą tutejszą atrakcją jest grobowiec patriarchy Beniamina, do którego regularnie przyjeżdża wielu Żydów w celach modlitewnych. Historycy jednak przypuszczają, że w rzeczywistości budowla ta była turecką łaźnią publiczną. Wzniesiono ją w XV wieku. Komunikacja Na wschód od moszawu przebiega autostrada nr 6, brak jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na nią. Przez moszaw przejeżdża droga nr 5443, którą jadąc na wschód dojeżdża się do drogi nr 444 , lub jadąc na zachód dojeżdża się do drogi ekspresowej nr 55 (Kefar Sawa–Nablus) i miasta Kefar Sawa. Drogą ekspresową nr 55 jadąc na północny wschód wjeżdża się na terytorium Zachodniego Brzegu, a jadąc na południowy zachód dojeżdża się do drogi ekspresowej nr 40 (Kefar Sawa–Ketura). Natomiast drogą nr 444 jadąc na północ dojeżdża się do drogi ekspresowej nr 55, lub jadąc na południe dojeżdża się do moszawu Sede Chemed. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Newe Jamin Google Maps Mapa moszawu Newe Jamin Amudanan
Hulda (Israel)

Hulda (en hebreo: חולדה) es un kibutz ubicado en la región de Gézer, en el distrito central de Israel. El asentamiento está situado cerca de Sefelá, está rodeado por la localidad de Mazkeret Batya, los moshavim de Yatsic, Pedaya, Yesodot y Karmei Yosef y el kibutz de Mishmar David. Ubicada al poniente de la localidad, se encuentra la base aérea de Tel Nof, perteneciente a la Fuerza Aérea Israelí. Hulda, es miembro del movimiento kibutziano. Historia En 1908, la Organización Sionista Mundial estableció allí una granja agrícola que preparó a los nuevos inmigrantes judíos para vivir y trabajar en el campo. El Fondo Nacional Judío, plantó el bosque de Hulda, donde se ubicó esta primera granja. La finca lleva el nombre del vecino pueblo árabe de Hulda.​ Durante Primera Guerra Mundial, el kibutz estuvo temporalmente abandonado, pero después de la guerra volvió a desempeñar su función de entrenamiento. Durante los disturbios palestinos en 1929, el kibutz fue atacado y parcialmente destruido.​ El kibutz moderno fue fundado en 1930 por miembros del movimiento juvenil sionista Gordonia. Durante la revuelta árabe de Palestina de 1936-1939, el asentamiento fue atacado varias veces. Desde 1937, el kibutz se encuentra en su ubicación actual. Durante la Guerra árabe-israelí de 1948, el asentamiento sirvió como base principal de la Brigada Yiftach israelí. Desde allí partieron los convoyes con suministros hacia la ciudad santa de Jerusalén, para apoyar a las fuerzas israelíes que atacaban Latrún.​ Durante los combates, los residentes de la vecina aldea palestina de Hulda, fueron deportados por las milicias israelíes.​ Educación y economía Hay una escuela primaria en la localidad. La economía del asentamiento se basa en la agricultura y el cultivo de frutas, cerca del kibutz hay viñas y en el mismo se encuentra la bodega Barkan.​ Habitantes ilustres Amos Oz; escritor, periodista y novelista israelí, cuando era un adolescente, residió en el kibutz. Pinhas Lavon (1904-1976); político y exministro de defensa israelí. Ron Huldai; político y exalcalde de Tel Aviv (su padre cambió su apellido por el nombre del kibutz). Comunicaciones Una carretera pasa junto al asentamiento, en dirección sureste y lleva al kibutz de Mishmar David y al cruce con la autopista número 3 (Ascalón-Modi'ín), mientras que conduciendo hacia el noroeste se llega a la localidad de Mazkeret Batya. Notas y referencias Enlaces externos Imagen satelital del Kibbutz Khulda Google Maps Mapa de Kibutz Chulda Amudanan