NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Baza lotnicza Tel Nof

Baza lotnicza Tel Nof – baza Sił Powietrznych Izraela położona na południe od miasta Rechowot. Jedna z trzech kluczowych izraelskich baz sił powietrznych – obok Ramat Dawid i Newatim. Historia Lotnisko zostało wybudowane w 1941 przez Brytyjczyków, jako baza sił powietrznych Royal Air Force pod nazwą RAF Aqir. Stacjonowały tu liczne eskadry lotnicze, w tym ciężkie samoloty bombowe B-24 Liberator, które następnie przegrupowano do Egiptu. W maju 1948 lotnisko przejęli Izraelczycy, którzy początkowo nazywali bazę Ekron. Bardzo szybko zaczęły tutaj stacjonować samoloty myśliwskie Avia S-199. 29 maja 1948 cztery izraelskie myśliwce Avia startujące z tutejszej bazy przeprowadziły pierwszy powietrzny nalot na egipską kolumnę wojskową w rejonie miasta Aszdod. Pilotami byli: dowódca Lou Lenart (amerykański ochotnik), Moddy Alon, Ezer Weizmann oraz Eddie Cohen (ochotnik z Południowej Afryki – zginął w tej akcji). Działania wojenne podczas kryzysu sueskiego zaczęły się 29 października 1956 od startu 16 samolotów transportowych C-47 Dakota z lotniska Tel Nof. Na ich pokładzie znajdowało się 495 spadochroniarzy z 890 Batalionu, którzy miali za zadanie opanować Przełęcz Mitla na Półwyspie Synaj. W nocy samoloty przerzuciły w rejon walk dodatkowych ludzi i sprzęt wojskowy. Obecna eksploatacja Baza Tel Nof jest wykorzystywana jako główny ośrodek szkoleniowy sił powietrznodesantowych i jednostki specjalnej „Unit 699”, a także jako baza macierzysta jednostki ratownictwa powietrznego (CSAR) i jednostki zadań specjalnych sił powietrznych (KAHAM). Dodatkowo stacjonuje tutaj 601 Eskadra (MANAT), która przeprowadza testy samolotów i nowych systemów uzbrojenia. Na południowy wschód od bazy znajduje się duży kompleks podziemnych bunkrów, w których podobno przechowywana jest broń jądrowa. W tym miejscu znajdują się także wyrzutnie operacyjne rakiet balistycznych Jerycho-2 i Jerycho-3. Eskadry W bazie stacjonuje kilka eskadr bojowych: 69 Eskadra („Młoty”) – myśliwce przewagi powietrznej F-15I Ra’am. 106 Eskadra („Ostrze Włóczni”) – myśliwce przewagi powietrznej F-15C/D. 114 Eskadra („Przywódcy Nocy”) – ciężkie helikoptery transportowe S-65-C3. 118 Eskadra („Nocne Ptaki Drapieżne”) – ciężkie helikoptery transportowe S-65-C3. 133 Eskadra („Rycerze Bliźniaczego Ogona”) – myśliwce przewagi powietrznej F-15A/B/D. 601 Eskadra – myśliwce przewagi powietrznej F-15I Ra’am i samoloty wielozadaniowe F-16A/B/C/D. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne bazy Google Maps Tel Nof Global Security
Base aérea de Tel Nof

A Base aérea de Tel Nof (ICAO: LLEK), também conhecida como Base Aérea N.º 8 da Força Aérea, é uma das três principais bases aéreas da Força Aérea Israelita. Está localizada perto de Rehovot, em Israel. Foi construída em 1939 pelos britânicos. Durante a Segunda Guerra Mundial, serviu a Real Força Aérea na região da Palestina. Referências
Тель-Ноф

Тель-Ноф (ивр. תל נוף‎; авиабаза-8) — авиабаза ВВС Израиля. Авиабаза расположена в 27 км от Тель-Авива, между Реховотом и Гедерой. На ней базируется несколько эскадрилий самолётов и вертолётов. Первоначально называлась RAF Aqir и была главной базой Королевских военно-воздушных сил Британии в подмандатной Палестине. В 1948 году после образования государства Израиль получила название базы Экрон. Базирующиеся подразделения 106-я эскадрилья истребителей «F-15C/D Игл» (ивр. טייסת 106‎); 118-я эскадрилья транспортных «вертолётов Sikorsky CH-53 Sea Stallion» (ивр. טייסת 118‎); 133-я эскадрилья истребителей «F-15A/B/D Игл» (ивр. טייסת 133‎); 210-я эскадрилья беспилотных летательных аппаратов «IAI Эйтан» (ивр. טייסת 210‎) Учебная эскадрилья «Ха-барон ха-адом» беспилотных летательных аппаратов «IAI Эйтан» (ивр. הברון האדום‎); 5601-я авиационная испытательная эскадрилья (сокращённо (מנ"ט) мана́т) (ивр. מרכז ניסויי טיסה‎); 555-е подразделение радиоэлектронной борьбы (ивр. יחידת עורבי השחקים‎); 669-е авиационное спасательно-эвакуационное подразделение (ивр. היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד‎). Примечания См. также Список аэропортов Израиля
Hôpital Al-Ahli Arabi

L'hôpital Al-Ahli Arabi (en arabe : المستشفى الأهلي العربي) est un hôpital situé à Gaza. Il est situé dans le quartier Al-Zaytoun, au sud du centre-ville, et il est administré par le diocèse anglican de Jérusalem. Il est considéré comme l'un des plus vieux hôpitaux de la ville, en ayant été fondé en 1882. En arabe, son nom signifie L'Hôpital du Peuple Arabe. Histoire Après sa fondation en 1882 par les anglicans, l'hôpital fut géré entre 1954 et 1982 par la Mission Médicale de la Convention baptiste du Sud. Depuis 1980, l'hôpital est géré par l'Église épiscopalienne de Jérusalem. Conflit israélo-palestinien Le 14 octobre 2023, le centre de traitement du cancer de l'hôpital est touché par des frappes israéliennes, blessant quatre membres du personnel et endommageant gravement deux des étages supérieurs. Les services de mammographie et d'échographie sont les plus touchés. Explosion Dans la soirée du 17 octobre 2023, une explosion se produit dans la cour qui abritait de nombreuses personnes déplacées à cause de la guerre. Cette explosion entraîne la mort de nombreux Palestiniens et beaucoup d'autres sont blessés. Le Hamas accuse immédiatement Israël d'être responsable de la frappe. Tsahal affirme qu'il s'agit de la retombée d'une roquette tirée par le Jihad islamique palestinien. L’hôpital est bombardé par Tsahal le 13 avril 2025, tuant un enfant et rendant l’hôpital inopérant, dans le contexte des attaques contre des établissements de santé pendant la guerre de Gaza. Références Portail de l’histoire militaire Portail du conflit israélo-arabe Portail de la médecine Portail de la Palestine
Ospedale Al Ahli

L'Ospedale Al Ahli, ufficialmente Ospedale arabo Al Ahli (in arabo المستشفى الأهلي العربي‎?) è una struttura ospedaliera situata nella città di Gaza, in Palestina. La sua sede si trova nel quartiere Zeitoun nel sud della città ed è gestita dalla Chiesa Episcopale di Gerusalemme. Fondato nel 1882, è uno degli ospedali più antichi della città. Storia L'ospedale è operativo dal 1882 ed è stato fondato dalla Church Mission Society della Chiesa d'Inghilterra. Successivamente, l'ospedale è stato gestito tra il 1954 e il 1982 dalla Missione Medica della Convenzione Battista del Sud. Dal 1980 l'ospedale è gestito dalla Chiesa episcopale di Gerusalemme. Alle 19:30 del 14 ottobre 2023, il centro diagnostico per il trattamento del cancro dell'ospedale è stato danneggiato, causando il ferimento di quattro membri del personale ospedaliero e il danneggiando di due piani superiori. Tre giorni dopo, la sera del 17 ottobre, si è verificata un'esplosione nel cortile che ospitava migliaia di sfollati a causa del conflitto Gaza-Israele del 2023, causando la morte e il ferimento di un numero imprecisato di persone. Note Voci correlate Ospedale Al-Shifa Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su ospedale Al-Ahli Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su afedj.org. Ospedale Al Ahli, su afedj.org.
Аль-Ахли (больница)

Больница Аль-Ахли аль-Араби (араб. المستشفى الأهلي العربي‎) — больница в городе Газа. Управляется Епископальной церковью Иерусалима. Штаб-квартира расположена в районе Зейтун на юге города. Больница считается одной из старейших в городе, основана в 1882 году. В переводе с арабского название означает «Арабская народная больница». История Больница действует с 1882 года. Основана Обществом церковной миссии англиканской церкви. Позже, в период с 1954 по 1982 год, больницей управляла Медицинская миссия Южной баптистской церкви, известная тогда как Баптистская больница (араб. المستشفى المعمداني‎). С 1980 года больница находится в ведении Епископальной церкви Иерусалима. Больницу поддерживают международные благотворительные организации, такие как Embrace the Middle East. Война Израиля с ХАМАС (2023) Ракетный удар по онкологическому центру 14 октября 2023 года Центр диагностического лечения рака больницы был поврежден ракетой, в результате чего четыре сотрудника больницы получили ранения и были повреждены два верхних этажа, больше всего пострадали отделения маммографии и УЗИ. Ракетный удар по парковке во дворе больницы Через три дня, вечером 17 октября, на парковке во дворе, произошёл взрыв. Погибло несколько десятков человек, сама больница не пострадала, первоначальные данные о числе погибших Министерства здравоохранения Газы, управляемого ХАМАС о якобы 500 погибших, оказались сильным преувеличением. Примечания
Аль-Ахлі (лікарня)

Арабська лікарня Аль-Ахлі (араб. المستشفى الأهلي العربي, досл. «Арабська Народна Лікарня») — лікарня в місті Газа. Її штаб-квартира розташована в районі Зейтун на півдні міста, і ним керує єпископальна церква в Єрусалимі. Заснована в 1882 році, це одна з найстаріших лікарень міста. Історія Лікарня працює з 1882 року і була заснована Church Mission Society Англіканської церкви. Пізніше, між 1954 і 1982 роками, лікарнею керувала Медична місія Південної баптистської конвенції, відома тоді як Баптистська лікарня (араб. المستشفى المعمداني). З 1980 року лікарнею керує єпископальна церква в Єрусалимі. Його підтримують такі міжнародні благодійні організації, як Embrace the Middle East. Під час нападу ХАМАСу на Ізраїль Ракетний удар по онкологічному центру Як повідомляє Служба новин Anglican Communion, о 19:30 за східноєвропейським літнім часом 14 жовтня 2023 року діагностичний центр лікування раку лікарні було пошкоджено ракетами, внаслідок чого чотири співробітники лікарні отримали поранення та серйозно пошкодили два верхніх поверхи, мамографію та найбільше постраждали відділення УЗД. Вибух Через три дні, увечері 17 жовтня, у дворі, де проживали тисячі вимушених переселенців, стався вибух. Згідно з попередніми даними Міністерства охорони здоров'я Гази, яким керує ХАМАС, в результаті вибуху загинуло 200–500 палестинців і понад 600 отримали поранення. Примітки
Midbarium

The Midbarium or "Desertarium" (Hebrew: מדבריום; "midbar" means "desert" is Hebrew), also the Jack, Joseph, and Morton Mandel Animal Park is a desert zoo and amusement park at the edge of the desert by the northwest outskirts of Beersheba, Israel. It covers 140 dunams (37 acres) and has over 100 species of animals, including leopards, zebras, giraffes, turtles, wild dogs, hippopotami, meerkats, lions, and eagles. It was established in 2024, in place of Negev Zoo, which was demolished in 2022, and is managed by the same company, Kivunim. Since August 2024 its director is Yuval Lavi, replacing Ziv Reshef. Many animals for Midbarium came from Negev Zoo, as well as from other places. The park features a number of interactive features for visitors to have a feel of the experience of an animals: to "see like a raptor", ride high in an elevator to look around from the height of a giraffe, hunt like a crocodile, and move in the dark using echolocation like a bat. See also Wildlife of Israel References External links Official website
Dominus Flevit Church

Dominus Flevit (Latin, "the Lord wept") is a Roman Catholic church on the Mount of Olives, opposite the walls of the Old City of Jerusalem in Israel. During construction of the sanctuary, archaeologists uncovered artifacts dating back to the Canaanite period, as well as tombs from the Second Temple and Byzantine eras. Archaeology In 1940, the Benedictine Sisters sold part of the property to the Franciscans. The old boundary wall was moved at this time to make the division. In 1953 the Franciscans began construction of another wall. While digging the foundations, workers unearthed ancient tombs. Excavations began at the site, led by Fr. Bellarmino Bagatti, OFM. Tombs; Byzantine monastery A Canaanite tomb from the Late Bronze Age, as well as a necropolis used from 136 BC to AD 300 were discovered. The necropolis spanned two separate periods, characterized by differing tomb styles. The earlier Second Temple period tombs were of the kokh type, while the Byzantine period section was composed of tombs with arcosolium from the 3rd and 4th centuries AD. Excavations were carried out by Franciscan archaeologist Sylvester Saller. A Byzantine monastery from the 5th century was also discovered. Mosaics from this monastery still remain at the site. Byzantine mosaic The Byzantine mosaic floor dates to the beginning of the seventh century CE. The floor is surrounded by ribbons and wave motifs. The centre of the carpet is divided by squares containing round frames. The circles contain fruit, vegetables, flowers and fish. The Byzantine mosaic attest to the importance of agriculture for the people of the period. The motifs reflect the developed and progressive agriculture of Byzantine Palestine including Jerusalem. Some images also contain unique elements, as for instance luffa for the producing of bathing sponges, edible snake melons, and figs tied by a blue string. Parts of the Byzantine mosaic can also be seen inside the modern church building, with a limestone slab bearing a large cross in the middle (fig. 2 in the gallery below). Architecture Located on the western slope of the Mount of Olives, the church was designed and constructed between 1953 and 1955 by the Italian architect Antonio Barluzzi and is held in trust by the Franciscan Custody of the Holy Land. Dominus Flevit, which translates from Latin as "The Lord Wept", was fashioned in the shape of a teardrop to symbolize the tears of Christ. Picture gallery References External links Media related to Dominus Flevit Church at Wikimedia Commons Dominus Flevit: history of the site Dominus Flevit — Jerusalem Photos Portal The Franciscan Custody of the Holy Land VR Panoramic Images of Dominus Flevit Church Archived 2012-02-19 at the Wayback Machine Photos of the Dominus Flevit Church at the Manar al-Athar photo archive Further reading Bellarmino Bagatti and Józef Milik, 1968. Gli scavi del Dominus Flevit An account of the excavations, 1953–55.
Iglesia del Dominus Flevit

La Iglesia del Dominus flevit («El Señor lloró») es una iglesia de Jerusalén, situada en el Monte de los Olivos, que pertenece a la Custodia de Tierra Santa. La iglesia fue construida por el arquitecto Antonio Barluzzi en 1955 sobre restos de una iglesia bizantina de la que se conservan algunos mosaicos sobre el pavimento de la iglesia actual, datados en el siglo VII. Una inscripción del mismo período atestigua la existencia sobre el lugar de un pequeño monasterio además de una capilla, dedicados a la profetisa Ana, de la que se habla en el evangelio de san Lucas (cf. Lc 2, 26-38). La denominación de la iglesia recuerda el llanto de Jesús ante la ciudad de Jerusalén (episodio conocido como Flevit super illam es decir "El Señor lloró sobre ella" [la ciudad] en Latín), como se menciona también en el citado evangelio (cf. Lc 19, 41-44): la tradición de unir a este lugar el episodio evangélico se remonta al siglo XVI. El interior de la iglesia está dominado por una gran ventana colocada sobre el altar mayor, desde donde se puede contemplar la ciudad. Excavaciones realizadas por los franciscanos a mediados del siglo XX permitieron descubrir restos cananeos de la Edad del Bronce y un antiguo cementerio de época romana y bizantina, con una serie de tumbas con sarcófagos y osarios; algunos tienen signos cristianos evidentes y pertenecerían a las primeras comunidades judeocristianas de Jerusalén. Bibliografía Arte e storia di Gerusalemme. 3000 anni della Città Santa, Bonechi & Steinmatzky, 1999 Guida biblica e turistica della Terra Santa, Istituto Propaganda Libraria, Milán 1980 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia del Dominus Flevit.
Chiesa del Dominus Flevit

La chiesa del Dominus Flevit (il Signore pianse) è un luogo di culto cattolico di Gerusalemme, posta sul monte degli Ulivi, appartenente alla Custodia di Terra Santa. Storia La chiesa fu costruita dall'architetto Antonio Barluzzi nel 1955 sui resti di una chiesa bizantina di cui si conservano alcuni mosaici sul pavimento della chiesa attuale, risalenti al VII secolo. Un'iscrizione dello stesso periodo attesta l'esistenza sul luogo di un piccolo monastero oltre ad una cappella, dedicati alla profetessa Anna, di cui parla il vangelo dell'infanzia di Luca (2,36-38). La denominazione della chiesa ricorda il pianto di Gesù davanti alla città di Gerusalemme, come ricorda ancora l'evangelista Luca (19,42-44): la tradizione di legare a questo luogo l'episodio evangelico risale al XVI secolo. L'interno della chiesa è dominato dalla grande finestra posta sopra l'altare maggiore, da cui si può ammirare un notevole panorama sulla città. Scavi condotti dai Francescani negli anni cinquanta hanno portato alla luce resti di un'antica necropoli risalente all'epoca romana e bizantina, con una serie di tombe con sarcofagi e ossari; di questi alcuni hanno evidenti segni cristiani e risalgono alla prima comunità giudeo-cristiana di Gerusalemme. Note Bibliografia Arte e storia di Gerusalemme. 3000 anni della Città Santa, Bonechi & Steinmatzky, 1999 Guida biblica e turistica della Terra Santa, Istituto Propaganda Libraria, Milano 1980 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa del Dominus Flevit Collegamenti esterni Sito ufficiale, su custodia.org. (EN) Chiesa del Dominus Flevit, su Structurae.
Dominus Flevit

Dominus Flevit (Latijn: "De heer weende") is volgens overlevering de plaats op de Olijfberg in Jeruzalem waar Jezus, voorafgaande aan intocht in Jeruzalem, de stad aanschouwde en huilde over het lot van de stad zoals hij dat voorzag. (Lucas 19, vers 37-42). Bebouwing Op deze plaats werden door de eeuwen heen meerdere malen heiligdommen gebouwd. De eerste kerk dateert uit de tijd van de kruisvaarders. Nadat dezen het heilige land verlieten, bouwden de Ottomanen er in de 16e eeuw een moskee of school. Later bouwden de Franciscanen er in de 19e eeuw een kapel. Op een ander gedeelte van het huidige terrein, dat in de 19e eeuw verworven werd door de Benedictinessen, maar later werd verkocht aan de Franciscanen, bouwden de Franciscanen in 1955 de huidige kerk. Alvorens de huidige kerk te bouwen, vonden de Franciscanen bij opgravingen een graftombe uit de bronstijd en een necropolis, die tussen 136 v. Chr. en 300 n. Chr. in gebruik was geweest. Ook werden de resten van een Byzantijns klooster uit de 5e eeuw gevonden. Een gedeelte van de mozaïekvloer van dit klooster is terug te vinden in de huidige kerk die in 1955 op deze plaats werd gebouwd, naar een ontwerp van de Italiaanse architect Antonio Barluzzi. De kerk heeft de vorm van een traan en op de hoeken staan kruiken in de vorm van een traan (naar Psalm 56, vers 9).
Dominus flevit

Dominus flevit (łac. Pan zapłakał) – kaplica katolicka znajdująca się w Jerozolimie na zboczu Góry Oliwnej z pozostałościami nekropolii żydowskiej i chrześcijańskiej oraz bizantyjskiego klasztoru. Kościół został zbudowany w miejscu, gdzie według Ewangelii św. Łukasza Jezus Chrystus zapłakał i przepowiedział upadek Jerozolimy (Łk 19, 41-44). Pierwsza świątynia powstała w czasach bizantyjskich. Obecna budowla została wzniesiona przez franciszkanów z Kustodii Ziemi Świętej w latach 1953–1955 według projektu Antonio Barluzziego. Architekt nadał jej kształt obróconej łzy. Wewnątrz zachowała się mozaika podłogowa z V wieku. Na terenie sanktuarium prowadzili wykopaliska archeologiczne franciszkanin Włoch o. Bellarmino Bagatti OFM oraz pionier qumranistyki Polak Tadeusz Milik. Przypisy Bibliografia Bagatti Bellarmino, Milik Joseph Thaddée, Gli scavi del “Dominus Flevit” - Monte Oliveto - Gerusalemme. Parte I: La necropoli del periodo romano (SBF Collectio Maior 13), Jerusalem 1958. Linki zewnętrzne O sanktuarium na stronie Kustodii Ziemi Świętej
Dominus Flevit

Dominus Flevit (do latim: "o Senhor chorou") é uma capela franciscana israelense, localizada no Monte das Oliveiras, em Jerusalém. História Dominus Flevit, traduzido do latim como "O Senhor chorou", foi construído em forma de gota de lágrima para representar as lágrimas de Jesus Cristo. De acordo com os Evangelhos, Jesus chorou emocionado, após predizer a futura destruição de Jerusalém e consequente diáspora, enquanto caminhava pela cidade. O templo é um dos mais recentes em Jerusalém. Durante sua construção, arqueologistas descobriram artefatos datados do período cananeu, assim como tumbas do período relativo ao Segundo Templo e à era bizantina. Construção Antonio Barluzzi foi o responsável pelo desenho arquitetônico, que ocorreu entre 1953 e 1955, num local adquirido por franciscanos em 1881. Referências
Jesu tårars kyrka

Jesu tårars kyrka, av latin Dominus flevit ”Herren grät”, är en kyrka belägen på Oljeberget i Jerusalem. Kyrkan uppfördes åren 1953–1955 efter ritningar av arkitekt Antonio Barluzzi. När kyrkan byggdes upptäckte man en judisk grav från 100-talet f.Kr. Nuvarande kyrka vilar på grunden där en tidigare kyrka från 600-talet var byggd. Enligt legenden var det här Jesus grät över Jerusalem när han såg hur folket bråkade, enligt Lukasevangeliet 19:41–44. Ett vackert fönster finns i kyrkan. Externa länkar Historik om kyrkan Sacred Destinations Wikimedia Commons har media som rör Jesu tårars kyrka.
Церква Сліз Господніх

Церква Сліз Господніх, Dominus flevit (лат. Dominus flevit — Господь плакав) — ім'я невеликої римо-католицької церкви на Оливковій горі у Єрусалимі. Церква належить ордену францисканців. Побудована за проєктом Антоніо Барлуцці у 1955 році на місці зруйнованої після падіння Єрусалима у 1187 році, церкви збудованої ще у V столітті. З лівої сторони перед головним входом видно рештки старої мозаїчної підлоги цієї старої церкви з візантійських часів. Купол нової церкви збудований у вигляді сльози і виглядає надзвичайно вишукано. З чотирьох сторін купола змонтовано вази також у формі сліз, чим архітектор вніс згадку про звичай на його батьківщині про зберігання останніх сліз вмираючої людини у спеціальних посудинах. Церква побудована на згадку про сльози Ісуса Христа за прийдешнє зруйнування Єрусалима. Історія Спочатку францисканці були не в змозі отримати місце з руїнами старої церкви, тому в 1891 році вони купили невелику ділянку землі неподалік і збудували невелику каплицю. У 1913 році невеликий приватний будинок був побудований перед францисканською каплицею пані Меллон. Цей будинок пізніше був переданий Сестрам святого Йосипа. У 1940 році бенедиктинські сестри, перебуваючи у фінансовій скруті, продали частину майна францисканцям. Старі стіни межі були перенесені в цей час так, щоб зробити поділ земельної ділянки. Сестри були не задоволені якістю цієї стіни і у 1953 році францисканці почали нове будівництво. При побудові фундаменту для робочих стін виявлено стародавні гробниці. Розкопки почалися зразу ж на місці, на чолі з о. Белларміно Баґатті (Bellarmino Bagatti). Під час розкопок було виявлено гробницю епохи пізньої бронзи з періоду ханаану, а також некрополь який використовували від 136 р. до н. е. до 300 р. н. е. Некрополь віднесено до двох окремих періодів, що характеризуються різними стилями поховань. Гробниці епохи раннього Другого Храму були стилю кохім (Kokhim). У той час поховання візантійської ери складаються з гробниць акрозоліум (arcosolium) з III і IV століть. Галерея Див. також Список церков Єрусалима Посилання Dominus flevit(англ.) Панорамні фото на jesusinjerusalem.com [Архівовано 19 лютого 2012 у Wayback Machine.]