Nes Ționa

Nes Ționa (Ness Ziona sau Nes Tziona; în ebraică: נס ציונה „Steagul spre Sion”) este un oraș în Israel aproape la jumătatea drumului dintre Rehovot și Rishon LeZion. Orașul este așezat într-o zonă numită, până la mijlocul secolului al XX-lea, în limba arabă „Wadi El Khanin” (în traducere „Valea Trandafirilor”). Numele Numele orașului provine din Vechiul Testament, din cartea profetului Ieremia, capitolul 4, paragraful 6, în traducere din ebraică: Nes Ționa este originalul ebraic al expresiei citate „steagul spre Sion”. Istoria Antichitate și evul mediu În 2007 pe o colină la sud de Nes Tziona s-au descoperite obiecte de lut din Epoca bronzului târziu, care proveneau, după câte se pare, dintr-un mormânt din apropiere. S-au descoperit urme de asezare din timpul perșilor si din epoca elenistică Mai multe excavații în nord-estul orașului, lângă fostul Sarfand Al-Kharab, s-au găsit urme de așezare din epoca bizantină - două faze de așezare cu clădiri și instalatii, apoi urme de așezare din epoca islamică timpurie, și ruine de clădiri din epoca cruciată. În localitate au fiintat un cimitir musulman, utilizat până în anii 1940 ai secolului al XX-lea, cu ulcioare cu rămășitele unor copii și canale de apa din epoca otomană. In vechime s-a aflat aici satul arab Sarafand Al-Kharab. Călătorul evreu medieval Ishtori Haparkhi credea că în acest loc s-a aflat localitatea Tzrifin menționată în Talmud, dar specialiștii consideră ca Haparkhi se referea la Sarafand Al-Ammar, aflat la 5 km distanță. Cu toate acestea, in niciunul dintre aceste locuri nu s-au găsit vestigii arheologice din epoca talmudică. Pe baza săpăturilor arheologice se considera ca localitatea nu a fost intemeiată mai devreme de epoca bizantină târzie. Dominația otomană Ferma germană 1878-1883 La 17 februarie 1878 buletinul Templierilor luterani germani a anunțat că un grup de germani, supuși rusi din Basarabia s-a stabilit în Palestina otomană , la Wadi Hunayn (în arabă - Valea trandafirilor, sau, cum s-a transcris pe atunci în germană Wadi Chanin), la sud-vest de Ramla. Conducătorul grupului, Gustav Reisler, a cumăparat 200 hectare de pământ de la arabii locali, a săpat o făntână și o piscină lângă hanul cel vechi din apropiere, și a sădit o livadă, stabilindu-se acolo cu familia. După un timp scurt, au murit de malarie și alte boli 12 persoane din grup, majoritatea copii, inclusiv soția și doi copii ai lui Reisler. Reisler și ceilalți coloniști germani s-au întors în Basarabia. El s-a stabilit la Odesa, unde i-a reprezentat pe proprietarii templieri de podgorii din Palestina. Asezarea evreiască În luna Nisan a anului Tarmav (1882) Zalman David Levontin, trimisul asociațiilor pre-sioniste evreiești Hovevey Tzion a vizitat și el Wadi Al Hunayn in scopul de a intemeia acolo o așezare agricolă e evreiască. El a găsit, în apropierea unei bălti, ferma părăsită a lui Reisler, făntâna și casa lovită de igrasie Reisler a întâlnit la Odesa pe Reuven Lehrer (născut Paciornik) (1832-1917), un evreu religios, hasid Habad cu idealuri sioniste, care poseda o fermă în Ucraina. Lehrer și-a vândut casa din Odesa lui Reisler în schimbul lotului de pământ al acestuia în Palestina. Reuven Lehrer, a ajuns în luna Tamuz 1883 în Wadi Hunayn, împreuna cu fiul sau cel mare, Moshe, soția si alți patru copii. El a reabilitat în jumătate de an ferma lui Reisler, și a lansat un apel către alți evrei palestinieni sau recent veniți, să i se alăture in fondarea unei așezări, căreia i-a zis în 1887 Nahlat Reuven (Domeniul lui Reuven). Prima persoană din afara familiei, care i-a răspuns la apel a fost Golda Miloslavski,care a achiziționat 6 hectare pentru sine, fiica și ginerele ei, Shlomo Yaffe. În 1888 unul din noii locuitori evrei, fierarul Avraham Yalovski, a fost ucis de arabi. Casa lui se afla lângă piața care îi poartă astăzi numele și unde se află un monument în memoria lui. In 1891 Michael Halperin a fondat în nordul Domeniului lui Reuven o „fermă muncitoreasca” pe care a numit-o Nes Tziona. Ea măsura la început 17 hectare și la un moment dat, pentru a putea supraviețui a necesitat ajutorul societății JCA a baronului Hirsch.