NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
En Gedi

En Gedi (hebr. עין גדי) – kibuc położony w samorządzie regionu Tamar, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży na zachodnim brzegiem Morza Martwego, przy drodze nr 90 (Ejlat-Kirjat Szemona), w odległości 37 km na południowy wschód od Jerozolimy, 13 km na północ od twierdzy Masada, 31 km na południe od Kumran i 35 km na północ od En Bokek. Położenie En Gedi w depresji wokół Morza Martwego sprzyja rozwojowi roślinności podzwrotnikowej, palm, drzew balsamowych i różnorakich owoców, co sprawia, że En Gedi wyróżnia się jako bujna oaza na tle wyjątkowo jałowej Pustyni Judzkiej. Wokół kibucu rozciąga się Park Narodowy En Gedi. Historia Czasy współczesne W kwietniu 1849 amerykański podróżnik, kapitan William Lynch odkrył na nowo oazę En Gedi – nazwał ją Źródłem George’a Washingtona. W 1949 mieścił się tutaj izraelski posterunek wojskowy. W latach 50. XX wieku założono kibuc, potem rezerwat przyrody, ogród botaniczny i park narodowy. W latach 80. i 90. XX wieku powstały kompleksy bungalowów i hotel (En Gedi Country Hotel) oraz schronisko młodzieżowe. Gospodarka W 1997 kibuc otworzył rozlewnię wód mineralnych, jednak głównym źródłem dochodów jest turystyka. Współczesny kibuc jest komfortowym uzdrowiskiem, w którym wykorzystuje się źródła z wodami siarczanymi. Turyści są dowożeni nad brzeg Morza Martwego małym pociągiem. Międzynarodowy Ogród Botaniczny W 1994 utworzono ogród botaniczny, który został uznany za „międzynarodowy”. Położony jest on na obszarze 10 ha z unikatową roślinnością pochodzącą z różnych regionów całego świata – np. bambusy, baobaby oraz kolekcja 30 palm z różnych części świata Park Narodowy Starożytności W odległości około 1 km na północ od kibucu znajduje się Park Narodowy Starożytne En Gedi tzw. Nahal Arugot, z pozostałościami zabytkowej synagogi z okresu Bizancjum. W synagodze w 1970 roku odkryto zwęglony zwój, który odczytano w roku 2015. Na początku XX wieku w okolicach starożytnego portu En Gedi, odnaleziono dwie drewniane dobrze zakonserwowane kotwice. Jedna ma przypuszczalnie 2500 lat, druga ma około 2000 lat. Obecnie można je oglądać w Jerozolimskim Muzeum Izraelskim. Pod koniec 2002 archeolodzy z Uniwersytetu Hebrajskiego w Jerozolimie odkryli w rezerwacie En Gedi małą jaskinię, w której ukrywali się powstańcy żydowscy Bar Kochby z 132 roku n.e. Znaleziono w niej dwa papirusy, 11 monet oraz metalowe groty strzelnicze. Park Narodowy En Gedi Założony w 1972 w północnej części oazy na powierzchni 25 km². Tutejszy mikroklimat sprzyja rozwojowi roślinności podzwrotnikowej, m.in.: palm, drzew balsamowych i różnorakich drzew owocowych. W północnej części parku znajduje się malowniczy, pustynny kanion Nachal Dawid, w którym jest wodospad Dawida ze studnią Dawida, Jaskinia Kochanków, a także wodospad Sulamitki. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne En Gedi Google Maps Mapa En Gedi Fotografie i opis oazy (en) En Gedi i Morze Martwe. inisrael.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2012-09-15)]. Many pictures from the reservation Pictures of En Gedi
Ein Gedi (Kibuț)

Ein Gedi (ebraică:עֵין גֶּדִי - citește Ein Ghedi ) este un kibuț pe malul de vest de la Marea Moartă în Israel. Este situat la marginea Deșertului Iudaic unde se afla istoricul Ein Gedi, serviciile municipale sunt furnizate de către Consiliul Regional Tamar. Istoria Kibuțul a fost fondat în 1956 de absolvenții mișcării de tineret sioniste și membrii ai Nahal. Situat pe marginea liniei verzi ce separă Israelul de Iordania, kibuțul a fost complet izolat în deșert, cel mai apropiat sat israelian era la câteva ore depărtare (legătura era asigurată printr-un drum nemodernizat). După Războiul de Șase Zile din 1967, drumul a fost pavat de la Ierusalim prin Ierihon și de-a lungul țărmului de la Marea Moartă. Acest lucru a pus capăt, în esență, izolării kibuțului și a deschis ușa dezvoltării acestuia. Demografia În kibuț locuiesc 650 de persoane, dar doar 240 sunt membrii oficiali. Preocupări economice Locuitorii din Ein Gedi se ocupă în principal cu agricultura și turismul (în zona înconjurătoare și siturile cu antichități din vecinătate). În 1997, kibuțul a deschis o fabrică de îmbuteliere a apei de izvor. Produsul este cunoscut sub numele de Apa Minerală Ein Gedi. Aceasta a dus la controverse în ceea ce privește revânzarea de o resursă publică. Grădina Botanică Kibuțul operează 10 ha de locuințe din grădina botanică unde se află peste 900 de specii de plante din întreaga lume. Grădina este de fapt prevăzută în așa fel încât aceasta încorporează satul din cadrul acesteia. Grădina s-a alăturat registrului "Botanic Gardens Conservation" în 1994. Grădina include palmieri Phoenix dactylifera și Arecaceae, floră tropicală și de deșert. Legături externe Site oficial Arhivat în 28 iunie 2008, la Wayback Machine. Dead Sea Ein Gedi Botanic Garden at Botanic Gardens Conservation International Kibbutz Ein Gedi Arhivat în 25 septembrie 2008, la Wayback Machine. at Negev information center he
Teneh Omarim

Teneh Omarim (Hebrew: טנא עומרים) also known as Tene, Omarim, or Ma'ale Omarim, is an Israeli settlement organized as a community settlement in the West Bank. Located east of the Israeli West Bank barrier, 2.3 kilometers from the Green line in the southern Hebron Hills just north of Meitar, it falls under the jurisdiction of Har Hevron Regional Council. In 2024, it had a population of 1,089. The international community considers Israeli settlements in the West Bank illegal under international law, but the Israeli government disputes this. History It was established in 1983 as a Nahal settlement under the name "Nahal Omarim" and civilianized in 1984. "Tene Omarim" is the name of the settlement used by its residents, the Israeli government considers "Tene" the official name as a tribute to David Taneh, the first CEO of the Building and Housing Office. It was established immediately after the Killing of Esther Ohana, the first Israeli killed by a Palestinian stone-throwing attack. The settlement has a total area of about 366 square meters, of which 18.84 percent is privately owned, all or most of it by Palestinians according to a 2006 Peace Now-report. Settlements on privately owned Palestinian land are illegal under Israeli law. In 2005, as a part of the Israeli disengagement from Gaza, Teneh Omarim absorbed 13 families from the evacuated Gaza Strip settlements of Morag and Gush Katif. References External links Official website Archived 2015-10-25 at the Wayback Machine (in Hebrew)
Tene Omarim

Tene Omarim (hebr. טנא עומרים) – wieś położona w Samorządzie Regionu Har Chewron, w Dystrykcie Judei i Samarii, w Izraelu. Leży w górach Judzkich, w południowej części Judei. Historia Osadę założono w 1983 jako wojskowy punkt obserwacyjny, w którym w 1984 osiedlili się cywilni osadnicy żydowscy. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Tene Omarim Google Maps Mapa Tene Omarim
Тене-Омарим

Тене-Омарим, Тене (ивр. טֶנֶא עֳמָרִים‎) — еврейское поселение в региональном совете Хар-Хеврон, к северу от Мейтара, в 2.3 км от Зелёной линии. Расположено на высоте 560 м над уровнем моря, что способствует прохладному климату. История Основано Нахаль в 1983 году под именем Омарим. Основание поселения стало ответом на убийство арабам Эстер Оханы и должно было также положить конец самозахватам земель бедуинами. В 1984 передано гражданским и какое-то время было известно как Нахаль-Тене. Изначально поселение было нерелигиозным, но в 2005, когда сюда приехали семьи из разрушенного в Газе Морага, стало смешанным. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 872 человека. Экономика Лёгкая промышленность и сфера услуг. Примечания Ссылки Тене-Омарим на Ежевике
Beit Chaggai

Beit Chaggai (hebräisch בֵּית חַגַּי) ist eine israelische Siedlung im Westjordanland. Die Siedlung wurde 1984 gegründet und gehört zur Regionalverwaltung Har Chevron. Sie liegt südlich von Hebron. Name Der Name der Siedlung setzt sich aus den Anfangsbuchstaben der Vornamen von drei jüdischen Jungen zusammen, die 1980 in Hebron ermordet wurden: Chanan Krauthammer (hebräisch חנן קרוטהמר), Gerschon Klein (hebräisch גרשון קליין) und Jaakow Zimmerman (hebräisch יעקב צימרמן). Diese drei Buchstaben ergeben gleichzeitig in Hebräisch auch den Namen des Propheten Chaggai. Geschichte Beit Chaggai wurde 1984 von ehemaligen Klassenkameraden der Opfer und ihren Familien mit Unterstützung von Amana, einer Organisation, die mit Gusch Emunim in Verbindung steht, gegründet. 1991 gewährte Beit Chaggai eine 49-jährige Pacht für den Betrieb des größten Steinbruchs im Westjordanland. Die Pachteinnahmen machen fast 80 % der Einnahmen der Gemeinde aus. 2006 wurde die Ortschaft erweitert. Unter anderem siedelten sich Familien aus Kfar Darom an, die aus dem Gazastreifen evakuiert wurden. Am 31. August 2010 wurden die vier Einwohner, Yitzhak und Tali Ames, Kochava Even Chaim und Avishai Schindler von palästinensischen Terroristen erschossen, als sie in der Nähe der Siedlung in einem Auto fuhren. Jugenddorf Das Jugenddorf wurde 1989 gegründet, als die Siedlung erweitert und neue Wohnhäuser gebaut wurden. In den freigewordenen Häusern und Einrichtungen der Gründungszeit wurde das Jugenddorf eingerichtet. Das Jugenddorf Beit Chaggai ist Heimat für etwa 50 Jungen im Alter zwischen zwölf und 18 Jahren, die aus schwierigen familiären und sozialen Verhältnissen kommen. Einwohner Das israelische Zentralbüro für Statistik gibt bei den Volkszählungen vom 4. November 1995 und vom 28. Dezember 2008 für Beit Chaggai folgende Einwohnerzahlen an: Weblinks Website von Amana Einzelnachweise
Bet Chaggaj

Bet Chaggaj (hebr. בית חגי) – wieś położona w Samorządzie Regionu Har Chewron, w Dystrykcie Judei i Samarii, w Izraelu. Leży w górach Judzkich, w południowej części Judei, w otoczeniu terytoriów Autonomii Palestyńskiej. Historia Osadę założono w 1984. Nazwę nadano od pierwszych liter trzech studentów jesziwy z Kirjat Arba – Hanana Krauthammera, Gershona Kleina i Yaakova Zimmermana – którzy zostali zamordowani podczas ataku terrorystycznego 2 maja 1980. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Bet Chaggaj Google Maps Mapa Bet Chaggaj
As-Sajjid

As-Sajjid (hebrejsky א-סייד, arabsky السيّد‎, v oficiálním přepisu do angličtiny Al Sayyid přepisováno též al-Sayyid nebo al-Sayed) je vesnice v Izraeli, v Jižním distriktu, v oblastní radě al-Kasum. Geografie Leží v nadmořské výšce cca 400 metrů v severní části pouště Negev Obec se nachází 54 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 88 kilometrů jihovýchodně od centra Tel Avivu, cca 13 kilometrů severovýchodně od Beerševy a 2 kilometry jižně od města Chura. As-Sajjid obývají Arabové, respektive polokočovní arabští Beduíni, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky smíšené. Ve volné krajině dominují rozptýlená sídla Beduínů, městská centra v centrálním Negevu jsou většinou židovská. As-Sajjid je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 31. Dějiny As-Sajjid je vesnice stejnojmenného beduínského kmene as-Sajjid, která byla oficiálně uznána izraelskou vládou za samostatnou obec. Kromě vlastní vesnice se zde nachází i kmen as-Sajjid. Dohromady mají populaci cca 3500 lidí. Podle tradice se tento kmen přistěhoval do Negevu z Egypta okolo roku 1800. Fungují zde mateřské školy, dvě základní školy, střední škola a společenské centrum. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili obyvatelstvo v as-Sajjid Arabové. As-Sajjid sestává ze dvou statistických jednotek: vlastní vesnice as-Sajjid, ve které k 31. prosinci 2014 žilo 3345 lidí. a jejíž registrovaná populace během roku 2014 stoupla o 1,9 %), a kmene as-Sajjid (jeho počet obyvatel k roku 2013 neudáván, k roku 1983 měl 790 členů). Odkazy Reference Související články Negevská poušť Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu as-Sajjid na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky bývalé Oblastní rady Abu Basma
Al-Sajid

Al-Sajid (hebr. ‏א-סייד‎; arab. ‏ابو قرينات‎) – beduińska wieś położona w Samorządzie Regionu Abu Basma, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży w północnej części pustyni Negew, pomiędzy miastami Arad a Beer Szewą. Społeczność głuchych Wioskę zamieszkuje ok. 3 tys. osób, z czego 150 w wyniku wad genetycznych jest głuchych (4%, w porównaniu z 0,07% w otwartej populacji). Głuche rodziny wytworzyły z konieczności własny język migowy zwany ABSL (ang. Al-Sayyid Bedouin Sign Language). Język powstał w latach 40. XX w. gdy czworo głuchych dzieci urodziło się w jednej rodzinie. Język używany jest przez całą społeczność łącznie ze słyszącymi. Powstał bez wpływów innego języka migowego i bardzo różni się od arabskiego mówionego. W wiosce żyją trzy pokolenia użytkowników tego języka migowego co pozwala bliżej poznać jego naturalny rozwój. Fenomen izolowanego beduińskiego języka migowego Al-Sajid został po raz pierwszy nagłośniony w roku 1990 przez antropolog Shifrę Kisch, a stał się szeroko poznany w roku 2005 gdy międzynarodowy zespół badaczy, w tym z Uniwersytetu w Hajfie, kierowany przez Wendy Sandler, zaczął badać ten unikalny język migowy. W roku 2007 Margalit Fox, dziennikarka „The New York Times”, napisała książkę zatytułowaną „Talking Hands: What Sign Sign Reveals About the Mind”. W roku 2008 powstał film dokumentalny Shablula Bamidbara „Głosy z El-Sayed” opowiadający historię tej społeczności. Uwagi Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Al-Sajid Google Maps Mapa Al-Sajid
Quiriat-Arbà

Quiriat-Arbà (en hebreu: קריית ארבע) és un assentament israelià urbà als afores d'Hebron, en la regió de les muntanyes de Judea, a Cisjordània. Va ser fundat en l'any 1968. En el 2012, Quiriat-Arbà tenia 7.593 habitants. La comunitat internacional considera que els assentaments israelians són il·legals segons el dret internacional, però el govern israelià ho nega. Origen del nom Quiriat-Arbà significa ciutat d'Arbà o ciutat dels quatre. El nom apareix sovint en el Tanakh com a sinònim d'Hebron. Estatus legal D'acord amb la legislació internacional, tant l'ocupació israeliana de Cisjordània com els assentaments Israelians com Quiriat-Arbà són il·legals. L'article 49 de la Quarta convenció de Ginebra, del qual Israel és signant, especifica que «la Potència ocupant no podrà efectuar l'evacuació o el trasllat d'una part de la pròpia població civil al territori ocupat per ella». El 19 de juliol de 2024, la Cort Penal Internacional va dictaminar que els assentaments israelians «violen el dret internacional» i va ordenar que Israel ha d'«aturar els assentaments i evacuar els colons». Referències
Kirjat Arba

Kirjat Arba (hebrejsky קִרְיַת־אַרְבַּע‎, doslova „Město čtyř“, podle biblického názvu Hebronu zmiňovaného v knize Jozue 15,54, arabsky قرية أربع‎, v oficiálním přepisu do angličtiny Qiryat Arba, přepisováno též Kiryat Arba) je izraelská osada a místní rada (malé město) na Západním břehu Jordánu v distriktu Judea a Samaří. Geografie Leží v jižní Judeji východně od města Hebron, poblíž židovské části města (Hebron H2) cca 30 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzaléma, cca 21 kilometrů jihozápadně od města Betlém a cca 68 kilometrů od Tel Avivu) v nadmořské výšce 945 metrů. Dějiny Obec byla založena v roce 1972. V roce 1968 skupina budoucích členů hnutí Guš emunim, vedená rabíny Moše Levingerem a Eli'ezerem Waldmanem, založila osadu Kirjat Arba východně od Hebronu. Záměrem bylo obnovit židovskou přítomnost kolem města, která zanikla po Hebronském masakru v roce 1929. Výstavba začala v roce 1970 na opuštěné vojenské základně. Osadníci se sem přesunuli v roce 1971. Město je soběstačná komunita, ve městě je dostupné vzdělání od předškolního po vysokoškolské, nemocnice, nákupní centra, banka a pošta. Kirjat Arba získala status místní rady v roce 1979. Zatímco Kirjat Arba byla nově založena na východním okraji Hebronu, přímo v historické zástavbě Hebronu existuje další skupina židovského osídlení. Demografie Podle údajů z roku 2009 tvořili naprostou většinu obyvatel Židé – cca 6 900 osob (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství, cca 7 100 osob). Jde o středně velkou obec městského typu s dlouhodobě stagnující populací. Počátkem 80. let šlo o největší izraelskou osadu na Západním břehu Jordánu (roku 1983 byla předstižena osadou Ma'ale Adumim a pak i několika dalšími). K 31. prosinci 2014 zde žilo 7000 lidí. * údaje (kromě roku 1983) zaokrouhleny na stovky * údaje (kromě let 2008 a 2009) zaokrouhleny na stovky Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kirjat Arba na Wikimedia Commons
Kirjat Arba

Kirjat Arba (Stadt der Vier, hebräisch קריית ארבע) ist eine israelische Siedlung im völkerrechtswidrig besetzten Westjordanland. Sie liegt am Stadtrand von Hebron, rund 40 Kilometer südlich von Jerusalem. Die Siedlung wurde 1970 von jüdischen Siedlern unmittelbar östlich von Hebron auf einer verlassenen Militärbasis gegründet. Die ersten 120 der heute 7.486 Bewohner (Stand: Januar 2022) zogen 1971 in die ersten Häuser ein. Ende 2016 betrug die Einwohnerzahl 7.272. Weitere rund 3000 Israelis leben in mehreren kleineren Siedlungen in der Umgebung; z. B. Bet Chaggai im Süden oder Giv'at Charsina im Osten von Hebron. Der Bürgermeister von Kirjat Arba ist Eliyahu Libman. Da Kirjat Arba als Vorort von Hebron gesehen werden kann, werden bevölkerungsstatistisch die jüdischen Siedler, die in den winzigen jüdischen Enklaven in Hebron leben, auch zu Kirjat Arba gezählt. Geschichte Die Tora enthält den Begriff Kirjat Arba als alte Bezeichnung Hebrons (Genesis 23,2). Dort wird Kirjat Arba als Stadt des Stammes Juda beschrieben, in der Abraham und David gewirkt haben. Die heutigen jüdischen Siedler sehen sich dieser Tradition verpflichtet und leiten daraus die religiöse Bedeutung Hebrons und die Begründung der Siedlung Kirjat Arba ab. Nachdem jahrhundertelang Araber und Juden gemeinsam in Hebron lebten, wurden am 23. August 1929 im organisierten Massaker von Hebron 67 jüdische Einwohner der Stadt ermordet, die überlebenden Juden flohen aus Hebron. Die Rabbiner Mosche Levinger und Eliezer Waldmann wollten nach dem Sechstagekrieg die jüdische Präsenz in Hebron erneuern. Zum Pessach-Fest 1968 zog Levinger mit 87 Anhängern und Verwandten in das Park Hotel von Hebron. Zwei Tage später verkündete er, die Gruppe beabsichtige in Hebron zu bleiben, um eine jüdische Präsenz in Hebron zu erzwingen. Verteidigungsminister Mosche Dajan wollte die Siedler entfernen und schlug eine nahe gelegene Militärbasis als Siedlungsort vor. Nach Verhandlungen zwischen Levinger und der von der Arbeitspartei Avoda geführten Regierung wurde die Siedlung Kirjat Arba 1970 im Osten von Hebron auf dem Gelände einer ehemaligen Militärbasis gegründet. Baruch Goldstein, der am 25. Februar 1994 das Massaker in der Abrahamsmoschee in Hebron verübte, lebte in Kirjat Arba. Er war 15 Jahre zuvor aus Brooklyn, New York, nach Israel übergesiedelt und ließ sich „aus ideologischen Gründen“ am Stadtrand von Hebron in Kirjat Arba nieder. Der Attentäter war ein Anhänger der ultrarechten Kach-Extremisten. Im September 2011 wurde in Kirjat Arba ein Kulturhaus eingeweiht, was Proteste von israelischen Künstlern und Intellektuellen provozierte, die an einem Ort, bei dem so viele Dinge mit meiner Lebensauffassung kollidieren, nicht auf die Bühne gehen wollen (Schauspieler Rami Baruch). Wirtschaft Wirtschaftliche Aktivitäten in Kirjat Arba umfassen den Weinbau des Unternehmens Antipod. Dieses tritt mit den Marken Jerusalem Winery, Noah Winery und Hevron Hights Winery auf. Bevölkerungsentwicklung Siehe auch Liste israelischer Siedlungen Weblinks Sites in Hebron Population of localities numbering above 1,000 residents and other rural population on 31/12/2005 Einzelnachweise
Kirjat Arba

Kirjat Arba (hebr. קריית ארבע) – samorząd lokalny położony w Dystrykcie Judei i Samarii, w zachodniej części Judei w Izraelu. Miasteczko leży przy Hebronie, pomiędzy terytoriami Autonomii Palestyńskiej. Historia Osada została założona w 1968. Status samorządu lokalnego otrzymała w 1979. Demografia Zgodnie z danymi Izraelskiego Centrum Danych Statystycznych w 2006 roku w osadzie żyło 7 tys. mieszkańców. Populacja osady pod względem wieku (dane z 2006): Źródło danych: Central Bureau of Statistics. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Kirjat Arba Google Maps Mapa Kirjat Arba
Кір'ят-Арба

Кір'ят-Арба (івр. קִרְיַת־אַרְבַּע) — міське ізраїльське поселення на околиці Хеврона, на півдні Західного берега річки Йордан. Заснований у 1968 році. На початку 2020 року його населення становило 7326 осіб. Міжнародне співтовариство вважає ізраїльські поселення незаконними згідно з міжнародним правом, але ізраїльський уряд заперечує це. Див. також Ізраїльські поселення Примітки Посилання Географія Ізраїлю: Кір'ят-Арба [Архівовано 24 березня 2022 у Wayback Machine.] (англ.) Кирьят-Арба // Электронная еврейская энциклопедия. (рос.)
Ezer

Ezer (hebrejsky עֵזֶר, v oficiálním přepisu do angličtiny Ezer) je vesnice typu společná osada (jišuv kehilati) v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Be'er Tuvja. Geografie Leží v nadmořské výšce 39 metrů v pobřežní nížině, v regionu Šefela. Obec se nachází 6 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 38 kilometrů jihojihozápadně od centra Tel Avivu, cca 53 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 7 kilometrů jihovýchodně od Ašdodu. Ezer obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Ezer je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 3713, která severozápadně od vesnice ústí do dálnice číslo 4. Dějiny Ezer byl založen v roce 1966. Vznikl jako střediskové sídlo pro okolní zemědělské vesnice Bejt Ezra, Giv'ati a Emunim. Na založení se podílela Židovská agentura spolu s vedením Oblastní rady Be'er Tuvja. Nová osada měla soustřeďovat některé veřejné instituce a poskytnout ubytování veřejným zaměstnancům jako učitelům, řidičům, zdravotnickému personálu nebo úředníkům. V první fázi tu vyrostlo cca 30 bytových jednotek. V roce 1990 začala výstavba druhé fáze, v níž zde přibylo 48 dalších domů, a v roce 1998 obec prodělala další etapu stavební expanze se 112 bytovými jednotkami nabízenými volně na trhu zájemcům. V roce 1993 byl Ezer oficiálně uznán jako samostatné sídlo typu společná osada s vlastní samosprávou. Většina obyvatel pracuje mimo obec. Fungují tu sportovní areály, společenské centrum, synagoga, zdravotní středisko a obchod. Jméno vesnice odkazuje na biblickou postavu Ezera zmiňovaného v Knize Nehemjáš 3,19 Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Ezer Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 201č zde žilo 838 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 2,6 %. Odkazy Reference Související články společná osada Externí odkazy (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Be'er Tuvja
Ezer, Israel

Ezer (Hebrew: עֵזֶר) is a community settlement in southern Israel. Located between Ashdod and Ashkelon near the Mediterranean coast, it falls under the jurisdiction of Be'er Tuvia Regional Council. In 2024 it had a population of 686. History The village was founded in 1966 as a rural centre for the surrounding moshavim (a rural centre was a form of settlement in the 1950s to early 1980s, intended as place for pooling means of production, providing services, and as a cultural centre for the agricultural settlements around it). In 1990, Erez expanded and became a community settlement. It houses religious facilities such as a mikvah and a synagogue. References