NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Универзитет у Аријелу

Универзитет у Аријелу (хебр. אוניברסיטת אריאל) је државни универзитет у Аријелу. Највећи је универзитет Израела који се налази на Западној обали. Сарађује са међународним организацијама и универзитетима широм света. Универзитет и његово особље били су мета бојкота, како у Израелу тако и у иностранству, због своје локације на Западној обали коју је окупирао Израел. Види још Списак универзитета у Израелу Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Оранит

Оранит (на иврит: אורנית) е израелско селище на Западния бряг на р. Йордан. Селището е основано през 1982 г. и се намира в областта Самария, недалече от град Тулкарем. Населението му е 8655 жители (по приблизителна оценка от декември 2017 г.). Оранит е основан от частната компания „Делта“. Първите заселници се заселват през 1985 г. През 1990 г. селището получава статут на община с общински съвет. Източници
Oranit

Oranit (en hebreu: אורנית) és un assentament israelià localitzat en l'Àrea de Judea i Samaria. Fundat en 1983, va ser declarat consell local en 1990. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel, en desembre de 2010 comptava amb una població total de 6.000 habitants. Estatus legal D'acord amb la legislació internacional, tant l'ocupació israeliana de Cisjordània com els assentaments Israelians com Oranit són il·legals. L'article 49 de la Quarta convenció de Ginebra, del qual Israel és signant, especifica que «la Potència ocupant no podrà efectuar l'evacuació o el trasllat d'una part de la pròpia població civil al territori ocupat per ella». El 19 de juliol de 2024, la Cort Penal Internacional va dictaminar que els assentaments israelians «violen el dret internacional» i va ordenar que Israel ha d'«aturar els assentaments i evacuar els colons». Referències Enllaços externs Website del Consell local Arxivat 2015-10-23 a Wayback Machine. (hebreu)
Oranit

Oranit (hebrejsky אֳרָנִית, v oficiálním přepisu do angličtiny Oranit) je izraelská osada a místní rada (malé město) na Západním břehu Jordánu v distriktu Judea a Samaří. Geografie Leží v nadmořské výšce 140 metrů, cca 22 kilometrů severovýchodně od Tel Avivu a cca 7 kilometrů jižně od města Kalkílija na dotyku se Zelenou linií, která odděluje území Izraele v mezinárodně uznaných hranicích a okupovaná palestinská území, přičemž část území obce se nachází západně od Zelené linie. Nachází se v mírně zvlněné krajině na pomezí mezi pobřežní Šaronskou planinou a hornatinou Samařska. Severně od města protéká vádí Nachal Kana. Na severovýchodní a východní straně je Oranit oddělen od okolních arabských vesnic Izraelskou bezpečnostní bariérou. Dějiny Oranit byl založen roku 1985 na základě rozhodnutí izraelské vlády z 19. května 1983. Vlastní výstavba osady ale byla prováděna soukromou společností Delta. První obyvatelé se sem nastěhovali roku 1985. Obec má charakter rezidenční předměstské čtvrti v zázemí aglomerace Tel Avivu. Převážnou část zástavby tvoří individuální domy. V roce 2008 izraelské ministerstvo vnitra navrhlo sloučit osady Ec Efrajim, Elkana, Ša'arej Tikva a Oranit do jednoho města, které by mělo téměř 15 000 obyvatel. Demografie Podle údajů z roku 2009 tvořili naprostou většinu obyvatel Židé – cca 5 900 osob (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství, cca 5 900 osob). Obyvateli jsou převážně sekulární Židé. Jde o středně velkou obec městského typu s dlouhodobě mírně rostoucí populací. K 31. prosinci 2017 zde žilo 8700 lidí. * údaje (kromě let 2008 a 2009) zaokrouhleny na stovky Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Oranit na Wikimedia Commons Oficiální stránky Archivováno 23. 10. 2015 na Wayback Machine.
Oranit

Oranit (en hebreo: אֳרָנִית) es un asentamiento israelí localizado en Cisjordania (Palestina), en la llamada zona de costuras, entre la Barrera israelí de Cisjordania al este y la Línea Verde al oeste.​ Pertenece al Área de Judea y Samaria para las autoridades israelíes. Fundado en el año 1983, fue declarado Concejo local en 1990. Según la Oficina Central de Estadísticas de Israel, en diciembre de 2010 contaba con una población total de 6000 habitantes.​ La comunidad internacional considera que los asentamientos israelíes en Cisjordania son ilegales según la Cuarta Convención de Ginebra, de la que Israel es miembro y cuyo artículo 49 especifica que «la Potencia ocupante no podrá efectuar la evacuación o el traslado de una parte de la propia población civil al territorio por ella ocupado». El gobierno israelí no está de acuerdo con esta posición.​​ Desde 2018, existe el proyecto de unificar Oranit con los asentamientos vecinos de Elkana, Sha’arei Tikva y Etz Efraim para crear una gran área industrial en la zona.​ En la barrera israelí a la altura de Oranit se encuentra el puesto de control fronterizo por el que tienen que pasar los agricultores palestinos de Azzun Atma cuyas tierras se encuentran en la 'zona de costuras'. Desde que finalizó la construcción de la barrera en 2013, el puesto se abría 3 veces al día, pero desde 2018 el ejército israelí se ha negado a abrirlo excepto durante el período de cosecha de las aceitunas.​ Véase también Cisjordania Territorios ocupados por Israel Referencias Enlaces externos Website del Concejo local Archivado el 23 de octubre de 2015 en Wayback Machine. (en hebreo)
Oranit

Oranit (in ebraico אֳרָנִית‎?) è un insediamento israeliano organizzato come consiglio locale situato in Cisgiordania, nei pressi della Linea Verde. Confina con la foresta di Horshim a ovest, Rosh HaAyin e Kfar Qasim a sud-ovest, Sha'arei Tikva a est e Khirbet Abu Salman a nord-est. La comunità internazionale considera gli insediamenti israeliani in Cisgiordania illegali secondo il diritto internazionale; il governo israeliano contesta questa posizione. Storia La storia di Oranit inizia nell'aprile 1983, quando il governo israeliano ne approvò la costituzione assieme ad altri due insediamenti nella Samaria occidentale. I primi coloni giunsero nel 1985. Nel 1990 raggiunse lo status di consiglio locale. Secondo l'Applied Research Institute-Jerusalem, Israele confiscò territori a due villaggi palestinesi per costruire Oranit. La maggior parte del terreno fu sottratto a Azzun Atma e il restante a ‘Izbat Salman. Secondo Amnesty International la maggior parte dei terreni del villaggio confinante di 'Izbat Salman fu annesso ad Oranit quando fu fondata. Il resto delle terre del villaggio palestinese fu di fatto perduta quando fu costruita la barriera di separazione israeliana per accogliere Oranit e le terre per la futura espansione. L'Agenzia delle Nazioni Unite per il soccorso e l'occupazione ha stimato che i tre villaggi palestinesi nelle vicinanze persero oltre 3 000 dunum di terreno a favore di Oranit, dalla sua fondazione. A trenta contadini palestinesi fu inizialmente dato accesso alle proprie coltivazioni all'interno dell'insediamento. Questo diritto fu presto revocato per "ragioni di sicurezza". I terreni appartenuti a questi contadini furono, di fatto, annessi a Oranit. Nel 2009 il primo ministro israeliano Benjamin Netanyahu impose uno stop di 10 mesi all'espansione degli insediamenti israeliani in Cisgiordania. Società Evoluzione demografica Nel 2018 Oranit contava 8 807 abitanti. Secondo un sondaggio del 2009, la popolazione è giovane e equamente divisa tra uomini e donne. Circa il 15% è ortodosso, due terzi dei quali vivono nel quartiere religioso della città. Secondo Zvika Ma-Yafit, ex sindaco di Oranit, la città intrattiene buoni rapporti con il vicino villaggio di Kafr Qasim. Le due città hanno collaborato a progetti ambientali come lo sviluppo di un sistema fognario comune. Molti residenti di Kafr Qasim lavorano ad Oranit come giardinieri e tuttofare. Zvika Ma-Yafit sostiene che il motivo che spinge i coloni a trasferirsi a Oranit non è ideologico ma riguarda la qualità di vita. Note Voci correlate Cisgiordania Linea Verde (Israele) Insediamenti israeliani Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Oranit Collegamenti esterni (HE) מועצה מקומית אורנית | בית קהילה בטבע, su oranit.org.il. URL consultato il 17 dicembre 2023 (archiviato dall'url originale il 23 ottobre 2015).
Oranit

Oranit (hebr. אורנית; arab. ارنيت) – samorząd lokalny położony w Dystrykcie Judei i Samarii, w Izraelu. Leży w zachodniej części Samarii, w otoczeniu miasta Kafr Kasim, miasteczka Kafr Bara, kibucu Horeshim, osiedla Sza’are Tikwa, wioski Nirit oraz arabskiej wioski Azzun Atma. Na północny wschód od miasta przebiega mur bezpieczeństwa oddzielający Izrael od Autonomii Palestyńskiej. Po stronie palestyńskiej znajdują się arabskie wioski Salman, al-Mudawwar, al-Ashqar i Beit Amin. Historia 29 listopada 1947 roku Zgromadzenie Ogólne Organizacji Narodów Zjednoczonych przyjęło Rezolucję nr 181 w sprawie podziału Palestyny na dwa państwa: żydowskie i arabskie. Tutejsze tereny miały znajdować się w państwie arabskie i w wyniku wojny o niepodległość w 1948 znalazły się pod okupacją Jordanii. Podczas wojny sześciodniowej w 1967 ziemie te zajęły wojska izraelskie. Osada została założona 19 maja 1983, jako prywatna inicjatywa nazywana „Kompania Delta”. Jednak pierwsi mieszkańcy osiedlili się tutaj w 1985. Status samorządu lokalnego otrzymała w 1990. W 2003 wybudowano w jej pobliżu mur bezpieczeństwa, które de facto przyłączył te ziemie do Izraela. Demografia Zgodnie z danymi Izraelskiego Centrum Danych Statystycznych w 2008 roku w osadzie żyło 6,2 tys. mieszkańców. Populacja osady pod względem wieku (dane z 2006): Źródło danych: Central Bureau of Statistics. Edukacja W miejscowości znajduje się szkoła podstawowa Oranit. Komunikacja Z miejscowości wyjeżdża się w kierunku południowym. Przy granicy miasteczka znajduje się skrzyżowanie z drogą nr 5050 , którą jadąc na zachód dojeżdża się do miasta Kafr Kasim, lub jadąc na wschód dojeżdża się do osiedla Sza’are Tikwa. Lokalna droga prowadzi na południe do autostrady nr 5 (Tel Awiw-Ari’el). Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Oranit Google Maps Mapa Oranit Amudanan
Оранит

Оранит (ивр. אורנית‎) — израильское поселение и местный совет на Западном берегу реки Иордан. Расположен примерно в 22 км к северо-востоку от Тель-Авива и в 7 км в югу от города Калькилия, на высоте 140 м над уровнем моря. Площадь совета составляет 2,069 км². Инфраструктура Имеются общественный бассейн и теннисные корты. История Создание поселения было одобрено израильским правительством в апреле 1983 года. В 1985 году сюда переехали первые поселенцы. В 1990 году Оранит получил статус местного совета. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 8 955 человек. Динамика численности населения по годам: Примечания
Оранит

Оранит (хебр. אֳרָנִית, אורנית, арап. أورنيت) је израелско насеље које се налази на Западној обали, која се наслања и прелази зелену линију. Године 2021. имао је 9.114 становника. Међународна заједница сматра да су израелска насеља незаконита по међународном праву, што Израел оспорава. Види још Списак градова у Израелу Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Oranit

Oranit (hebreiska: אורנית) är en judisk bosättning på Västbanken. Den ligger i den norra delen av landet. Oranit ligger 140 meter över havet och antalet invånare är 6 205. Terrängen runt Oranit är platt åt nordväst, men åt sydost är den kuperad. Terrängen runt Oranit sluttar brant västerut. Runt Oranit är det tätbefolkat, med 308 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Petaẖ Tiqwa, 10,9 km sydväst om Oranit. Trakten runt Oranit består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Zikim

Zikim (hebrejsky זִיקִים‎, doslova „Záblesky“, v oficiálním přepisu do angličtiny Ziqim) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Chof Aškelon. Geografie Leží v nadmořské výšce 24 metrů v pobřežní nížině, v regionu Šefela. Kibuc leží v pásu zemědělsky obdělávané půdy, který v této lokalitě proniká podél vádí Nachal Šikma až téměř k mořskému pobřeží, ale je na obou stranách sevřen bloky písečných dun. Na Nachal Šikma se poblíž obce nachází umělá vodní nádrž Ma'agar Šikma. Obec se nachází 2 kilometry od břehu Středozemního moře, cca 57 kilometrů jihojihozápadně od centra Tel Avivu, cca 69 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 7 kilometrů jihozápadně od města Aškelon. Zikim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Zikim je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 3411. Dějiny Zikim byl založen v roce 1949. Novověké židovské osidlování tohoto regionu začalo po válce za nezávislost tedy po roce 1948, kdy oblast ovládla izraelská armáda. Kibuc byl součástí bloku židovských vesnic zřízených tehdy nedaleko severního okraje pásma Gazy. Jeho zakladateli byla skupina členů levicového sionistického hnutí ha-Šomer ha-Ca'ir z řad Židů z Rumunska. Ti už roku 1944 po osvobození Rumunska zformovali kolektiv. V letech 1945–1948 pak postupně přesídlili do tehdejší mandátní Palestiny. 14. února 1949 pak zřídili v této lokalitě samostatnou vesnici. Počátkem 50. let 20. století prošel kibuc rozkolem kvůli odlišnému hodnocení míry potřebné socializace izraelské společnosti a její orientace na SSSR. Následoval odchod části ideologicky nespokojených obyvatel. Populace vesnice pak musela být posílena příchodem nových osadnických skupin. Jméno kibucu odkazuje na hebrejský výraz „zik“ označující záblesk. Podle jiného výkladu jde o překlad jména marxistických novin Iskra vydávaných počátkem 20. století Vladimirem Iljičem Leninem. Roku 2000 prošel kibuc reformou, při níž se zbavil většiny prvků kolektivismu ve svém hospodaření. Vesnice je pro blízkost pásma Gazy opakovaným terčem raket Kassám, které jsou odpalovány z nedalekého pásma Gazy ovládaného hnutím Hamás. Dne 21. prosince 2010 dopadla jedna z raket u místní školky, kde její šrapnely zranily čtrnáctiletou dívku. V obci fungují sportovní areály, plavecký bazén a zdravotní středisko. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Zikim Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 622 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 3,8 %. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zikim na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Chof Aškelon (hebrejsky) Oficiální stránky obce Archivováno 17. 10. 2014 na Wayback Machine.
Zikim

Zikim (hebräisch זִיקִים Sīqīm, deutsch ‚Funken‘) ist ein Kibbuz im Süden Israels mit 878 Einwohnern (2022). Er liegt direkt am Mittelmeer, acht Kilometer südlich von Aschkelon und drei Kilometer nördlich des Gazastreifens. Geschichte Der Gemeindepolitiker Ahmad Sakik (1885–1986) in Gaza hatte einer zionistischen Landkaufgesellschaft erste Grundstücke in der Nähe des Dorfes Hiribya verkauft. Infolge der Nakba wurde dieses palästinensische Dorf entvölkert. Eine Gruppe junger Juden aus Rumänien, die vor ihrer Ankunft im Mandatsgebiet Palästina im Jahr 1947 der sozialistisch-zionistischen Jugendorganisation Hashomer Hatzair angehörten, gegründete darauf 1949 den Kibbuz. Zur Zeit ihrer Ankunft war die jüdische Besiedlung der Negev sehr spärlich, und jeder neue Ort galt als ein „Lichtpunkt“ (zik) in der Wildnis. Nach der Gründung von Zikim siedelten sich hauptsächlich Einwanderer aus Südamerika an. In der jüngeren Vergangenheit wurde Zikim mehrfach vom Gazastreifen aus mit Kassam-Raketen beschossen. Seit 2007 zählt Zikim zum so genannten Gazagürtel, dem Grenzgebiet entlang der Grünen Linie mit zahllosen Einschlägen aus dem Gazastreifen, das Israels besonderer steuerlicher Förderung unterliegt. Am 11. September 2007 wurde ein bei Zikim befindliches Ausbildungscamp der Israelischen Streitkräfte von einer aus Bait Lahiya abgeschossenen Rakete getroffen, dabei wurden 50 Soldaten verletzt. Um sich vor Raketeneinschlägen zu schützen, wurden im Kibbuz Unterstände und Bushaltestellen aus Beton gebaut und nahezu jedes Haus mit einem Betonanbau, ähnlich einem Bunker, versehen. Im Zuge des Terrorangriffs der Hamas auf Israel am 7. Oktober 2023 griffen sechs Terroristen den Kibbuz an. Der Angriff wurde durch den Sicherheitsdienst des Kibbuz abgewehrt. Vor dem Angriff hatten die Terroristen am Strand vor dem Kibbuz 17 Zivilisten ermordet. Seither ist der Kibbuz evakuiert (Stand Mai 2025). Die Einwohner wurden im Kibbuz Maʿale Hachamischa untergebracht. Wirtschaft In Zikim werden vor allem Mangos und Avocados angebaut und eine der größten Molkereien Israels betrieben. Ebenfalls zum Kibbuz gehört das international tätige Unternehmen Polyrit, welches auf die Herstellung von Polyurethanen spezialisiert ist. Im Jahre 1971 gründete der Kibbuz die Matratzenfabrik Polyron, welche sich seither zu einer der erfolgreichsten Matratzenfabriken in Israel entwickelt hat. Weblinks Homepage des Kibbuz Zikim (Memento vom 17. Oktober 2014 im Internet Archive) (hebräisch) Reisebericht mit einigen Fotos (englisch) Polyrit Homepage (englisch) Einzelnachweise
Zikim

Zikim (en hebreo: זיקים‎) es un kibutz ubicado en el distrito Sur de Israel. Situado en la llanura costera israelí, alrededor de 7 km al suroeste de Ascalón, recae bajo la jurisdicción del concejo regional de Hof Ascalón. En 2023 tenía una población de 944 habitantes. Historia Zikim fue fundado en 1949, por un grupo de judíos rumanos miembros de la organización sionista socialista Hashomer Hatzair, en tierras que habían pertenecido a la despoblada aldea palestina de Hiribya.​ En aquella época, los asentamientos judíos en el Néguev eran muy escasos, y cada nuevo emplazamiento se consideraba un "punto de luz" (zik) en el desierto. A Michael Harsgor, más tarde historiador israelí, se le ocurrió el nombre mientras estaba encarcelado en Rumania por su actividad en Hashomer Hatzair. Dice que tradujo al hebreo una cita de Aleksandr Pushkin: "De las chispas saldrá una llama".​ Zikim atrajo a miembros de Hashomer Hatzair de todo el mundo, destacando la migración procedente de Sudamérica. El actor británico Bob Hoskins, aunque no era judío, trabajó como voluntario en Zikim en 1967.​ En 2006, un cohete Qassam disparado desde el norte de la Franja de Gaza alcanzó una fábrica de colchones de Zikim. La Yihad Islámica Palestina reivindicó la autoría del ataque con cohetes.​ En julio de 2014, cinco palestinos armados intentaron cruzar a Israel por la playa del kibutz. Murieron por disparos de las Fuerzas de Defensa de Israel.​ Durante la guerra Israel-Gaza de 2023, Hamás asaltó de forma anfibia la base militar Bahad 4 y el kibutz en la Batalla de Zikim.​ Hamás mató a entre 10 y 15 civiles, 7 soldados y dejó decenas de heridos en la masacre ocurrida en la playa.​​​​ Economía Los principales cultivos son el mango y el aguacate. Zikim también explota una de las mayores granjas lecheras de Israel. El principal producto industrial es el poliuretano, producido por la fábrica del kibutz, Polyrit.​ Referencias
Zikim

Zikim (en hébreu : זִיקִים) est un kibboutz du sud d'Israël. Situé dans le nord du désert du Néguev, il relève de la juridiction du conseil régional de Hof Ashkelon. En 2021, Zikim comptait 894 habitants. Lors de l'attaque du Hamas contre Israël en octobre 2023, il y a eu lieu la bataille de Zikim. Liens externes Site officiel Portail d’Israël
Zikim

Zikim (héberül: זִיקִים) egy kibuc Dél-Izraelben. Az északi Negev-sivatag található, és a Hof Ashkelon Regionális Tanács fennhatósága alá tartozik. 2021-ben 894 lakosa volt. Történelem A kibucot 1949-ben alapította az elnéptelenedett Hiribya palesztin faluhoz tartozó földterületen, egy romániai zsidó fiatalokból álló csoport, akik a Hasomer Hacair mozgalomhoz tartoztak. Abban az időben a Negevben zsidók letelepedése nagyon ritka volt, és minden új helyszín a pusztában "fénypontnak" (ziknek - fénypont héberül) számított. Michael Har-Segor, későbbi izraeli történész, romániai raboskodása alatt találta ki ezt a nevet. Elmondása alapján, egy Puskin idézetet fordított héberre: "A szikrákból láng támad." Zikim a világ minden tájáról vonzotta a Hasomer Hacair tagjait (magyarosan Shomeresek/Someresek). Utolsó betelepülésük Dél-Amerikából történt. Bob Hoskins brit színész, bár nem volt zsidó, önkéntesként dolgozott Zikimben 1967-ben. 2006-ban egy Gáza északi részéből kilőtt asszám rakéta eltalálta a zikimi matracgyárat. A támadást az Iszlám Dzsihád vállalta magára. 2014 júliusában öt felfegyverzett palesztin próbált meg átjutni Izraelbe Zikim tengerpartján keresztül, de az IDF (izraeli hadsereg) megállította őket. A 2023-as Izrael-Hamász háború során a Hamász a víz felől megtámadta a Bahad 4 katonai bázist és a Zikim kibucot a zikimi csatában. A Hamász 10-15 civilt és 7 katonát ölt meg, és több tucatnyian megsebesültek a Zikim Beach-i mészárlásban. Gazdasága Zikimben leginkább mangót és avokádót termesztenek. Zikim Izrael egyik legnagyobb tejtermelő gazdaságát is üzemelteti. A fő ipari termék a poliuretán, amelyet a kibuc Polyrit nevű gyára állít elő. Nevezetes emberek Bob Hoskins Peretz Kidron Hagai Zamir Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Zikim című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk Zikim hivatalos weboldala
Zikim

Zikim (hebr. זיקים) – kibuc położony w samorządzie regionu Chof Aszkelon, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży na wybrzeżu Morza Śródziemnego w północno-zachodniej części pustyni Negew, w otoczeniu kibuców Karmijja i Jad Mordechaj, moszawu Netiw ha-Asara, oraz strefy przemysłowej miasta Aszkelon. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Historia Kibuc został założony w 1949 przez członków syjonistycznego ruchu młodzieżowego Ha-Szomer Ha-Cair, którzy przed 1947 przyjechali do Palestyny z Rumunii. W owym czasie liczba żydowskich osiedli na pustyni Negew była niewielka i mówiło się, że każda nowa osada jest „świecącym punktem” (hebr. Zik) na pustkowiu. Stąd wzięła się nazwa kibucu. Osiedliło się tutaj wielu imigrantów z Ameryki Południowej. Z powodu bliskości Strefy Gazy kibuc bardzo często pada ofiarą ataków terrorystycznych, ostrzałów moździerzowych lub rakietowych. Na południowy wschód od kibucu powstała w 1949 baza Sił Obronnych Izraela nazwana Bahad-4 (hebr. בה"ד 4). To właśnie stąd wielokrotnie zmechanizowane kolumny wojskowe wkraczały do Strefy Gazy by przeprowadzać operacje antyterrorystyczne i przeciwdziałać ostrzałowi rakietowemu terytorium Izraela. Na terenie bazy utworzono wojskowy ośrodek szkoleniowy dla dziewięciu kompanii. 11 września 2007 na bazę spadły dwie rakiety Kassam wystrzelone przez palestyńskich terrorystów ze Strefy Gazy. W tym ataku rannych zostało 69 izraelskich żołnierzy. Z tego powodu 19 listopada 2008 przeprowadzono ewakuację ośrodka szkoleniowego w inne miejsce. Ewakuację bazy palestyńska organizacja terrorystyczna Islamski Dżihad określiła swoim „zwycięstwem”. Kultura i sport W kibucu znajduje się ośrodek kulturalno-sportowy, przy którym jest boisko do piłki nożnej oraz basen kąpielowy. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na sadownictwie (mango, awokado) i uprawach w szklarniach. Z przemysłu znajdują się tutaj zakłady Polyron Zikim Agricultural Cooperative Society Ltd., które produkują materace, wersalki oraz sprzęt ortopedyczny. Komunikacja Przy północno-wschodniej granicy kibucu przebiega droga nr 3411 , którą jadąc na północ dojeżdża się do strefy przemysłowej miasta Aszkelon, lub jadąc na wschód dojeżdża się do kibucu Karmijja, a następnie do drogi ekspresowej nr 4 (Erez-Kefar Rosz ha-Nikra). Osoby związane z kibucem Bob Hoskins - angielski aktor. Pracował w kibucu w 1967 jako wolentariusz. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Zikim Google Maps Mapa kibucu Zikim Amudanan