NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Банк Ізраїлю

Банк Ізраїлю (івр. בנק ישראל) — центральний банк держави Ізраїль. Розташований у Єрусалимі, має філію у Тель-Авіві. Є емітентом Ізраїльського нового шекеля — національної валюти Ізраїлю. Заснований у 1954 році. Його першим президентом (головою) був ізраїльський економіст українського походження Давид Горовіц. У 2005—2013 роках цю посаду займав Стенлі Фішер, який пізніше став заступником голови Федеральної резервної системи США. Посилання Офіційний сайт (івр.) - (англ.) - (араб.) Стара адреса [Архівовано 19 червня 2004 у Wayback Machine.]
Teqoa

Teqoa ou Tuqu', en arabe : تقوع, est une ville du gouvernorat de Bethléem en Palestine, située à 12 km au sud-est de Bethléem, en Cisjordanie. Selon le recensement du bureau central palestinien des statistiques, la localité compte une population de 8 767 habitants en 2017. Géographie Histoire Conflit israélo-palestinien Un adolescent de 16 ans est abattu d'une balle dans a poitrine lors d'un raid de Tsahal le 15 décembre 2025. Un autre adolescent palestinien est tué deux jours plus tard par un colon israélien. Économie Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Teqoa » (voir la liste des auteurs). Liens externes Portail de la Palestine
Tuqu'

Tuqu' (in arabo تقوع‎?; in ebraico תקוע‎?) è una città palestinese, nel governatorato di Betlemme, situata a 12 km a sud est di quest'ultima, in Cisgiordania. Secondo l'ufficio centrale di statistica palestinese (PCBS), la popolazione del Tuqù era di 8.881 nel 2007. Archeologia e monumenti La tomba di Amos si trova nel villaggio e dopo alcuni anni dopo la sua morte divenne sacra. I Bizantini idearono una chiesa intorno al 300 d.C in suo onore, visibile oggi attraverso i suoi resti. Appena fuori dal Tuqù vi è la Wadi Khreiton ("Chariton Valley"). La valle è caratterizzata da 3 grotte abitate sin dal paleolitico, Umm Qatfa, Umm Qala'a e Erq al-Ahmar. Quest'ultima è stata abitata fin dall'8.000 a.C. e le tracce del fuoco sono state trovate in Umm Qala'a, risalente a 500.000 anni. Nel vicino villaggio di Khirbet Tuqu ', ci sono i resti di una chiesa bizantina e un monastero. Società Evoluzione demografica Secondo il Palestinian Central Bureau of Statistics nel 1997 Tuqù aveva una popolazione di 4.890 abitanti. Vi sono stati solo 24 profughi palestinesi, che costituiscono lo 0.5 % della popolazione. Vi erano 2.534 maschi e 2.356 femmine. Nel 2004, la popolazione totale del Tuqu' è salita a 6.265 e nel 2006 vi era una popolazione stimata di 6.669 abitanti. La maggior parte degli abitanti cristiani del Tuqu' erano emigrati a Betlemme, nel XVIII secolo, così Tuqu' ha attualmente una maggioranza musulmana. Economia Nel 2006, il 65 % degli abitanti del villaggio impiegò lavori di costruzione in Israele, il 20 % il agricoltura, l'8 % nel commercio e il 7% nei settori governativi. Sono stati compiuti sforzi per attirare i turisti. È stato costruito un centro comunale vicino alle rovine di una chiesa bizantina in Tuqu'. Il villaggio è ben noto per le sue verdure. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tuqu'
Tecoa

Tecoa, ou Tuquʿ(Árabe تقوع, Hebraico תקוע) é uma cidade palestiniana do Governo de Belém, localizada à 12 km ao sudeste de Belém na Cisjordânia. Tem 8881 habitantes. Tecoa é mencionada no Antigo Testamento (em II Samuel 14:2, I Crônicas 2:24, II Crônicas 11:6, II Crônicas 20:20, Jeremias 6:1 e Amós 1:1). Referências
Arugot

Arugot (hebrejsky עֲרוּגוֹת, doslova „Záhony“, v oficiálním přepisu do angličtiny Arugot) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Jižním distriktu, v Oblastní radě Be'er Tuvja. Geografie Leží v nadmořské výšce 67 metrů v pobřežní nížině, v regionu Šefela. Obec se nachází 15 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 38 kilometrů jihojihovýchodně od centra Tel Avivu, cca 43 kilometrů jihozápadně od historického jádra Jeruzalému a 2 kilometry východně od Kirjat Mal'achi. Arugot obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je etnicky převážně židovské. Arugot je na dopravní síť napojen pomocí dálnice číslo 3, která tu probíhá zároveň pod označením dálnice číslo 40. Dějiny Arugot byl založen v roce 1949. Novověké židovské osidlování tohoto regionu začalo po válce za nezávislost tedy po roce 1948, kdy oblast ovládla izraelská armáda. Zakladateli mošavu byla skupina Židů z Rumunska a Polska. Zpočátku byla místní ekonomika založena na zemědělství (chov dobytka a drůbeže). V současnosti zde je také rozšířené pěstování ovoce. V obci funguje obchod se smíšeným zbožím. Jméno vesnice je inspirováno citátem z biblické Knihy Ezechiel 17,7 – „Byl však ještě jeden veliký orel s velkými křídly a bohatě opeřený. A hle, vinná réva upnula své kořeny k němu, i své větvoví k němu vztáhla, aby ji svlažoval mimo záhony, kde byla vysazena“ Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Arugot Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší obec vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1093 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,8 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Arugot na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Be'er Tuvja
Arugot

Arugot (Hebrew: עֲרוּגוֹת, lit. 'garden terraces or beds'), is a moshav in southern Israel. Located near Kiryat Malakhi, it falls under the jurisdiction of Be'er Tuvia Regional Council. In 2024 its population was 1,243. History The moshav was founded in 1949 by Jewish immigrants from Poland and Romania on the land belonging to the depopulated Palestinian village of Qastina. Its name was taken from the Book of Ezekiel 17:7. Economy Agriculture in Moshav Arugot today is mainly based on table grapes and other fruits. In the center of the moshav there is a commemorative monument to the victims of Arugot who fell in Israel's battles, and in its eastern agricultural areas. References
Arugot

Arugot (hebr. ערוגות) – moszaw położony w samorządzie regionu Be’er Towijja, w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Leży w południowej części Szefeli, w odległości 1 km na zachód od miasta Kirjat Malachi, w otoczeniu moszawów Kefar Achim, Jinnon i Timmorim, oraz wiosek Achawa i Al-Azi. Historia Pierwotnie w miejscu tym istniała arabska wioska Qastina (arab. قسطينة). Po proklamacji niepodległości Izraela 14 maja 1948 mężczyźni namówili kobiety i dzieci do przeniesienia się do arabskiej wioski Tell es-Safi, położonej przy ruinach starożytnego miasta Gat. Jednak z powodu braku wystarczającej ilości wody, większość z nich wróciła do swojej wioski. Podczas wojny o niepodległość wioska Qastina została zajęta 29 czerwca 1948 przez 51 Batalion z izraelskiej Brygady Giwati. Wioska została spalona, a jej mieszkańcy wypędzeni. 9 lipca 1948 izraelscy żołnierze zburzyli 147 domów z wioski Qastina. Współczesny moszaw został założony w 1949 przez żydowskich imigrantów z Polski i Rumunii. Nazwę zaczerpnięto z Księgi Ezechiela 17:7 Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie, sadownictwie i hodowli bydła mlecznego. Firma Bonet Insulation and Chilling Engineering Ltd. jest czołowym izraelskim producentem izolowanych konstrukcji budowlanych, z których buduje się sale gimnastyczne, centra handlowe, magazyny, budynki przemysłowe i rolnicze. Kadim Jewelry Ltd. jest producentem biżuterii ze srebra i złota. Spółka Moked-Dorban International Trading Ltd. dostarcza zaawansowane technologicznie systemy alarmowe, sprzęt komunikacyjny oraz instalacje telewizji kablowej. Komunikacja Wzdłuż północnej granicy moszawu przebiegają razem drogi ekspresowe nr 3 (Aszkelon–Modi’in-Makkabbim-Re’ut) i nr 40 (Kefar Sawa–Ketura). Istnieje zjazd do moszawu, brak jednak możliwości bezpośredniego wjazdu na drogę ekspresową. Lokalna droga prowadzi na północny wschód do wioski Achawa, przy której jest skrzyżowanie z drogami ekspresowymi. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Arugot Google Maps Mapa moszawu Arugot Amudanan
Cellcom (Izrael)

Cellcom (hebrejsky: סלקום, Selkom, zkratka CEL) je izraelská firma. Popis Jde o firmu zaměřující se na mobilní telekomunikaci. Byla založena roku 1994. K 30. červnu 2011 měla cca 3 366 000 zákazníků. Prostřednictvím své dceřiné společnosti Cellcom Fixed Line Communications je rovněž výlučným poskytovatelem pevného telefonního spojení v Izraeli. Firma je obchodována na Telavivské burze cenných papírů a je zařazena do indexu TA-25. Zároveň je kótována i na New York Stock Exchange. Ředitelem podniku je Amos Šapira. 46,9 % podílu ve firmě ovládá přímo či nepřímo Discount Investment Corporation, která je součástí IDB Group. Podle dat z roku 2010 byla firma Cellcom osmým největším podnikem v sektoru služeb a obchodu v Izraeli podle tržeb, které roku 2010 dosáhly 6,483 miliardy šekelů, a druhým největším podnikem v sektoru telekomunikací. Odkazy Reference Související články Telavivská burza cenných papírů Externí odkazy (anglicky) Oficiální stránky
Cellcom Israel

Cellcom Israel Limited ist der 1994 gegründete drittgrößte israelische Mobilfunkbetreiber mit Sitz in Tel Aviv-Jaffa. Unternehmen Cellcom war der erste Mobilfunkanbieter, der seine Telefonie mit hebräischem Alphabet betrieb. Im Jahre 2012 hatte das Fernmeldeunternehmen annähernd 3,4 Millionen Kunden. Die Wertpapiere der Gesellschaft werden an der New York Stock Exchange und an der Tel Aviv Stock Exchange gehandelt. Weblinks Cellcom Israel Einzelnachweise
Cellcom Israel

Cellcom est un des principaux opérateurs téléphoniques d'Israël. Histoire Fondée en 1994, son activité principale est centrée sur la téléphonie mobile. En février 2020; Cellcom annonce l'acquisition de Golan Telecom pour l'équivalent de 172 millions d'euros, après une première tentative en 2016. Références Liens externes (he) Site officiel Portail des entreprises Portail d’Israël Portail des télécommunications
Селком

Селком (ивр. סלקום‎) — израильская телекоммуникационная компания, оператор сотовой связи. Второй оператор сотовой связи в Израиле. Компания основана в 1994 году. Селлком владеет 78,5 % акций МБР и обслуживает около трёх миллионов клиентов. Компания имеет 360 точек сбыта и 75 сервисных центров страны, в которых работают 7200 сотрудников. Акции компании котируются на Нью-Йоркской и Тель-Авивской фондовых биржах. Контролируется миллиардером Нохи Данкнером. В январе 2015 году компания начала предоставлять услуги домашнего интернета и стационарную связь, в июле 2015 года и услуги кабельного телевидения סלקוםtv. Компания является владельцем виртуального оператора golantelecom. С начала 2015 Селлком начала переходить на новый стандарт сотовой связи 4g. Примечания Ссылки Официальный сайт
Селком

Селком (івр. סלקום) — ізраїльська комунікаційна компанія, оператор стільникового зв'язку. Компанія заснована в 1994 році. Селлком володіє 78,5 % акцій МБР і обслуговує близько трьох мільйонів клієнтів. Компанія має 360 точок збуту і 75 сервісних центрів країни, в яких працюють 7200 співробітників. Акції компанії еміссіровани як на Нью-Йоркській фондовій біржі, так і на Тель-Авівській фондовій біржі. Примітки Посилання офіційний сайт [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.]
Tamar (consell regional)

Tamar (en hebreu: תמר) és un consell regional del districte del Sud d'Israel. El municipi de Tamar agrupa els següents nuclis de població: Kibbutz: En Gedi (עין גדי) i Har Amasa (הר עמשא). Moshav: En Hazeva (עין חצבה), En Tamar (עין תמר) i Ne'ot Hakikkar (נאות הכיכר). Altres assentaments comunitaris: Neve Zohar (נווה זוהר).
Oblastní rada Tamar

Oblastní rada Tamar (hebrejsky מועצה אזורית תמר, Mo'aca azorit Tamar) je oblastní rada (jednotka územní správy a samosprávy) v jižním distriktu v Izraeli. Rozkládá se ve východní a severovýchodní části Negevské pouště a na jihovýchodním okraji Judské pouště, podél západního a jižního břehu Mrtvého moře a podél údolí údolí al-Araba. Jde o aridní oblast s výrazně zvlněným terénem. Plocha Oblastní rady Tamar dosahuje 1650 kilometrů čtverečních a jde tak o územně jednu z nejrozsáhlejších oblastních rad v Izraeli. Dějiny Židovská sídelní síť zde začala vznikat až ve 2. polovině 20. století, tedy po válce za nezávislost a vzniku státu Izrael v roce 1948. Území ovládla izraelská armáda během Operace Lot na konci roku 1948 a během Operace Uvda a Operace Jicuv v březnu 1949. Doplňování osídlení zde pokračuje do současnosti, jde stále o velmi řídce osídlenou pouštní krajinu. Oblastní rada Tamar byla založena 24. května 1956. Její jméno odkazuje na biblickou lokalitu Támar zmiňovanou v Knize Ezechiel 47,19 Hebrejské slovo Tamar zároveň znamená „palma“. Starostou rady je דב ליטבינוף – Dov Litvinof. Prvním představitelem rady byl Jehuda Almog (Kopelivič), který ve zdejší oblasti žil od roku 1934. Rada má velké pravomoci zejména v provozování škol, územním plánování a stavebním řízení nebo v ekologických otázkách. Sídlo úřadů oblastní rady se nachází ve vesnici Neve Zohar. Seznam sídel Oblastní rada Tamar zahrnuje pět sídel. Další sídla nejsou administrativně uznána za samostatné obce ale mají separátní členský status v rámci oblastní rady. Mezi zdejší ekonomicky významná sídla a velké zaměstnavatele patří i chemická továrna Dead Sea Works či hotelový distrikt u Mrtvého moře poblíž Neve Zohar Ejn Bokek. Z turisticky atraktivních míst se zde nachází národní park Ejn Gedi či Masada. Kibucy Ejn Gedi Ir Ovot (kibuc v 80. letech zrušen, na jeho místě stále žije několik rodin) Mošavy Ne'ot ha-Kikar Ejn Chaceva Ejn Tamar Společné osady Har Amasa (původně kibuc) Neve Zohar Demografie Podle Centrálního statistického úřadu žilo v oblastní radě k roku 2007 celkem 2300 obyvatel, z čehož byla zhruba polovina Židů (51,4 %) žijících v pěti sídlech a polovina Arabů (48,6 %). Roční přírůstek činil 0,7%. K 31. prosinci 2014 žilo v Oblastní radě Tamar 1400 obyvatel. Z celkové populace bylo 1300 Židů. Včetně statistické kategorie "ostatní" tedy nearabští obyvatelé židovského původu, ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství jich bylo 1300. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Oblastní rada Tamar na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální internetové stránky Archivováno 1. 3. 2005 na Wayback Machine. (anglicky) Židovská agentura – Background on Tamar Archivováno 27. 6. 2009 na Wayback Machine. (anglicky) The Ein Gedi Race – Tamar Regional Council (anglicky) Negev Information Center – Tamar Regional Council (anglicky) Úřad Premiéra Státu Izrael – PM Olmert Visits Tamar Regional Council Waste Disposal Site and the Dead Sea Hotel Area (03/2009)
Tamar Regional Council

The Tamar Regional Council (Hebrew: מועצה אזורית תמר, Mo'atza Ezorit Tamar) is a regional council in Israel's Southern District, on the south and western edges of the Dead Sea along the Arava valley. The council was established in 1955 with the opening of lodging at Sodom near the Dead Sea Works, and its jurisdiction covers an area of 1,650 km2. The first council head was Yehuda Almog (Kopelivitch), who had lived in the area from 1934. The present Mayor of the Tamar Regional Council is Mr. Nir Wanger. The council today encompasses communal villages, agriculture, factories, tourist sites, and military and civilian installations. Tamar council has a permanent population of 2,300, half of which is Jewish and lives in five communities, and half of which is Arab living in unrecognized communities. Many people from other areas are employed both year-round and seasonally at the Dead Sea Works, the Dead Sea hotel district at Neve Zohar, and numerous other tourist spots like Ein Gedi and Masada. According to the Israel Central Bureau of Statistics (CBS), the total population of the regional council in 2024 was 1,600. List of settlements Ein Gedi (kibbutz) Har Amasa (kibbutz) Neot HaKikar (moshav) Ein Hatzeva (moshav) Ein Tamar (moshav) Neve Zohar (community settlement) References External links Jordanian / Israeli Cooperation at Southern Dead Sea MoU signed to advance sustainable development in the Southern Dead Sea Basin, article by Friends of the Earth Middle East (FoEME), published January 18, 2007
Concejo Regional Tamar

El Concejo Regional de Tamar (en hebreo: מועצה אזורית תמר‎, Mo'atza Ezorit Tamar) es un concejo regional del Distrito Sur de Israel, en los márgenes sur y oeste del Mar Muerto a lo largo del valle de Aravá. El concejo fue establecido en 1955 con la apertura de alojamientos en Sodoma, cerca de la planta de Dead Sea Works y su jurisdicción abarca una superficie de 1650 km². El primer jefe del Concejo fue Yehuda Almog (Kopelivitch), que había vivido en la zona desde 1934. El actual Alcalde del Concejo Regional de Tamar es Dov Litvinoff. Demografía En la actualidad el concejo abarca aldeas comunales, áreas destinadas a la agricultura, fábricas, sitios turísticos e instalaciones militares y civiles. El concejo de Tamar tiene una población permanente de 2.300 habitantes,​ de los cuales la mitad son judíos que viven en unas cinco comunidades, y la otra mitad son árabes que viven en comunidades no reconocidas. Una gran cantidad de personas de otras áreas están empleadas con contratos anuales o de temporada en Dead Sea Works, el distrito hotelero del Mar Muerto en Neve Zohar y muchos otros puntos turísticos como Ein Guedi y Masada. De acuerdo con la Oficina Central de Estadísticas de Israel (CBS), la población total del concejo regional en el año 2006 fue de 2.300 habitantes. Lista de asentamientos Asentamientos comunitarios Ir Ovot Neve Zohar Complejo turístico Ein Bokek (complejo turístico) Kibutz Ein Guedi Har Amasa Moshav Ein Hatzeva Ein Tamar Neot Hakikar Yacimiento arqueológico Masada. Referencias
Conseil régional de Tamar

Le conseil régional de Tamar (hébreu : מועצה אזורית תמר, Mo'atza Ezorit Tamar) est un conseil régional du district sud d'Israël. Il se situe au sud-ouest de la mer Morte et regroupe six communalités : les kibboutzim d'Ein Gedi et Har Amasa, les mochvim de Neot HaKikar, Ein Hatzeva et Ein Tamar, ainsi que l'implantation communautaire de Neve Zohar. Les sites touristiques de Massada et d'Ein Gedi se trouvent notamment sur le territoire de ce conseil régional. Collé à la frontière jordanienne dans un des coins les plus isolés d'Israël, la communauté agricole coopérative de Neot HaKikar et celle d'Ein Tamar sont des lieux tranquilles d'où l'on accède aux oueds, plateaux et promontoirs du sud de la mer Morte. En été, en raison de la chaleur intense, presque tout est fermé. Références Liens externes (he) Site officiel Portail d’Israël
Samorząd Regionu Tamar

Samorząd Regionu Tamar (hebr. מועצה אזורית תמר) – samorząd regionu położony w Dystrykcie Południowym, w Izraelu. Samorządowi podlegają tereny we wschodniej części pustyni Negew, w rejonie Morza Martwego. Osiedla Na terenach o powierzchni 1760 km² mieszka około 2300 ludzi. Znajdują się tutaj 2 kibuce, 3 moszawy i 3 wioski. Kibuce Moszawy Wioski Newe Zohar Linki zewnętrzne Oficjalna strona
Consiliul Regional Tamar

Consiliul Regional Tamar (în ebraică: מועצה אזורית תמר, Mo'atza Ezorit Tamar) este un consiliu regional în Districtul de Sud din Israel, pe malurile de sud și de vest ale Mării Moarte de-a lungul văii Arava. Istorie Consiliul a fost înființat în 1955 și jurisdicția sa acoperă o suprafață de 1650 km 2. Primul șef de Consiliu a fost Yehuda Almog (Kopelivitch), care a trăit în zonă din 1934. Primarul actual al Consiliului Regional de Tamar este dl Dov Litvinoff. Geografie Consiliului de astăzi cuprinde satele comunale, agricultura, fabrici, locuri turistice, militare și instalații civile. Consiliu Tamar are o populație permanentă de 2.300 locuitori, din care jumătate sunt evrei și locuiesc în 5 comunități și jumătate trăiesc în comunitățile arabe nerecunoscute . Un număr mare de persoane din alte zone sunt angajați atât pe tot parcursul anului cât și sezonier. Potrivit Biroului Central Isrelian de Statistică, populația totală a Consiliului Regional în 2006 a fost de 2300 locuitori. Listă de așezări Ein Gedi (Kibuț) Har Amasa (Kibuț) Neot HaKikar (moshav) Ein Hatzeva (moshav) Ein Tamar (moshav) Neve Zohar (capitala Consiliului) Ir Ovot a fost desființată ca kibuț, la mijlocul anilor 1980, dar un grup de familii fără personalitate juridică trăiesc încă în acel loc. Referințe Legături externe Jordanian / Israeli Cooperation at Southern Dead Sea[nefuncțională] MoU signed to advance sustainable development in the Southern Dead Sea Basin, article by Friends of the Earth Middle East (FoEME), published 18 ianuarie 2007
Тамар (региональный совет)

Тамар (ивр. תמר‎) — региональный совет в Южном административном округе Израиля, в пустыне Негев с юга-запада от Мертвого моря. В региональный совет входят 6 населённых пунктов: 2 кибуца, 3 мошава и 1 общинное поселение. История Региональный совет был создан 24 мая 1956 года, когда было начато строительство первого жилья недалеко от горы Содом рядом с Мёртвым морем. Население По статистическим данным Центрального статистического бюро Израиля население регионального совета на 2024 год составляет 1 626 человек. Список населённых пунктов Примечания
Khírbat al-Màfjar

Khírbat al-Màfjar (àrab: خربة المفجر, Ḫirbat al-Mafjar, literalment 'el Lloc on l'aigua brolla de la terra'), a nivell local conegut com a Qasr Hixam (àrab: قصر هشام, Qaṣr Hixām, literalment 'Palau d'Hixam'), és el nom actual de les ruïnes d'un palau omeia. Es troba a la vora del Wadi Nuwayima, a 5 km al nord de Jericó, a Palestina. Abans de ser palau hauria estat una vila emmurallada que gaudia d'un complex sistema d'irrigació del període romà, aprofitant tres fonts (Ayn al-Sultan, Ayn al-Nuwayima i Ain al-Duyuk). Fou construït vers 743-744 pel futur califa Al-Walid ibn Yazid al final del regnat d'Hixam ibn Abd-al-Màlik (723-743) i inici del seu, i fou inspirat pels banys romans, cobert d'exquisits mosaics i decoració en estuc. Inclou el palau propi, el pati, la casa de banys, la mesquita, una font amb jardins i un recinte de 60 hectàrees amb plantes, animals, mosaics i decoracions del més alt nivell. El palau mateix és un gran edifici quadrat amb entrada monumental i habitacions en dues plantes, a l'entorn d'un gran pati porticat. La sala de bany servia també de sala d'audiències i sala de banquets. Fou explorat per primer cop vers 1881 per Ch. Warren i F. J. Bliss. Referències Barker, Graeme (1999). Companion Encyclopedia of Archaeology. Londres: Routledge. ISBN 0-415-06448-1. Bowersock, Glen Warren, Brown, Peter and Grabar, Oleg (1999). Late Antiquity: A Guide to the Postclassical World. Harvard University Press. ISBN 0-674-51173-5. Bussagli, Marco (2005). Understanding Architecture. I. B. Tauris. ISBN 1-84511-089-7. Hansen, Inge Lyse and Wickham, Chris (2000). The Long Eighth Century. Brill Academic Publishers. ISBN 90-04-11723-7. Hollingsworth, Mary (2003). Art in World History. Giunti. ISBN 88-09-03474-0. Holt, Peter Malcolm, Lambton, Ann Katherine Swynford and Lewis, Bernard (1999). The Cambridge History of Islam. Cambridge University Press. ISBN 0-521-29138-0. Necipoğlu, Gülru (1997). Muqarnas: An Annual on the Visual Culture of the Islamic World. Brill Academic Publishers, ISBN 90-04-10872-6. Petersen, Andrew (1996). Dictionary of Islamic Architecture. London: Routledge. ISBN 0-415-06084-2. Turner, Tom (2004). Garden History: Philosophy and Design 2000 BC – 2000 AD. Taylor & Francis. ISBN 0-415-31748-7. Enllaços externs Khirbat al-Mafjar Arxivat 2006-05-29 a Wayback Machine..