NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Eshtaol

Eshtaol (limba ebraică: אשתאול) este o moshav în centrul Israelului. Ea apartine Mateh Yehuda Consiliul regional. Comunitatea a fost înființată în 1949. Fondatorii au fost imigranți în Israel de la Yemen care sa stabilit acolo, cât mai curând israelian sa încheiat Războiul de Independență. De moshav a fost infiintata ca parte a programului coridor Ierusalim pentru a popula Israel după războiul său de independență, pentru a crea un bloc contiguu de locuit între coastă și simplu Ierusalim, care se intinde in munti. Primul grup de colonisti a ajuns în decembrie 1949. Acestea au fost aproape toate imigranți în Israel din Yemen, și au făcut de lucru a trăi în păduri pentru Fondul National Evreiesc. Mai tarziu, "Joint" ajutat de oameni de pui se stabilească o cooperare și în alte agricultură.
Braude College of Engineering

Braude Academic College of Engineering (Hebrew: המִכְלָלָה האָקָדֶמִית להַנְדָּסָה בראודה, romanized: ha-mikhlala ha-akademit le-handasa Braude) is a college in the city of Karmiel, Israel. History Braude college was established in Karmiel in 1985 by ORT Israel and World ORT organizations. In 1992 an academic college, financed by the government, started operating on the campus grounds. The college also offers student exchange programs through partnerships with universities abroad. References See also List of universities and colleges in Israel Education in Israel
ORT Braude College of Engineering

ORT Braude College of Engineering (hebr. המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה) – college położony w mieście Karmiel na północy Izraela. Uczelnia jest akademickim, technologicznym i naukowym centrum Galilei. Historia College został założony w 1998 roku. Informacje ogólne Uczelnia oferuje szeroki dostęp do studiów najnowszych technologii. College ORT Braude jest uznawany za jedną z czołowych uczelni inżynieryjnych w Izraelu. Jest związany z międzynarodową organizacją żydowską ORT, która dąży do zapewnienia samowystarczalności gospodarczej poprzez kształcenie zawodowe i techniczne. College koncentruje swoją działalność w sześciu obszarach: (1) edukacja przed-akademicka; (2) inżynierskie studia technologiczne (możliwość uzyskania stopnia naukowego Bachelor of Science); (3) studia matematyki (stopień Bachelor of Science); (4) praktyczne szkolenia studentów technologii inżynieryjnych; (5) przygotowanie studentów do kariery w inżynierii przemysłowej; (6) przeprowadzanie różnorodnych badań i usług na zlecenie dla przemysłu i środowisk akademickich. Kampus uczelni posiada 530 miejsc noclegowych. College współpracuje z University of Rochester. Wydziały College posiada osiem wydziałów: - inżynieria mechaniczna, elektrotechnika i elektronika, zarządzanie przemysłem, inżynieria oprogramowania, inżynieria środowiska, inżynieria systemów informatycznych, technika optyczna, matematyka. Przypisy Linki zewnętrzne Virtual Tour. [w:] ORT Braude College of Engineering [on-line]. [dostęp 2013-01-24]. [zarchiwizowane z tego adresu (2012-03-07)]. (hebr.).
Западен бряг

Западният бряг е по-голямата част от Палестинската автономия в историческата област Палестина, Близкия изток. История Районът е завладян от Йордания в края на Арабско-израелската война от 1948, която го нарича със сегашното му име в отличие от останалата си територия отвъд р. Йордан. До 1967 е част от Йордания, след което е окупиран от Израел в резултат от Шестдневната война. Контролира се отчасти от Израел. География Западният бряг се състои от земите западно от река Йордан и северозападно от Мъртво море. Хълмист релеф. Площ 5660 кв. км. Населението от 2,4 млн. души включва главно араби. Живеят също и 260 000 еврейски заселници в отделни селища, има и израелски военни бази. Градове Временна столица на Палестинската автономия, главен град и административен център е град Рамала. Много градове включват бежански лагери, някъде лагерите са самостоятелни селища. Повечето евреи живеят в отделни селища на заселници. Ал-Халил (Хеброн) – 120 000 жители Наблус (иврит: Шхем) – 100 000 жители Рамала (Рамаллах) – 57 000 жители Бейт Ляхам (иврит: Витлеем) – 40 000 жители Маале Адуммим – 30 000 жители Калкилия – 28 000 жители Бейтар Илийт – 26 000 жители Балата – 21 000 жители Арийха (Йерихон) – 19 000 жители Ариел – 17 000 жители Тулькарем – 16 000 жители Бейт Джала – 15 000 жители Дженин – 14 000 жители Аскар – 14 000 жители Дейшеб – 11 000 жители Шуфат – 10 000 жители Външни препратки Световен справочник на ЦРУ: Западен бряг Архив на оригинала от 2014-05-06 в Wayback Machine.
Zachodni Brzeg

Zachodni Brzeg (arab. الضفة الغربية, trb. ad-Diffa al-Gharbija; hebr. הגדה המערבית, trb. ha-Gada ha-Ma’arawit), zwany także Zachodnim Brzegiem Jordanu i Cisjordanią – część Palestyny, okupowana przez Izrael i stanowiąca jego jednostkę administracyjną o nazwie Judea i Samaria na zachód od doliny rzeki Jordan. Geografia Powierzchnia: 5800 km². Ludność: 2,3 miliona Palestyńczyków i ponad 700 tysięcy Żydów zamieszkujących 279 nielegalnych osiedli zbudowanych z inicjatywy władz Izraela po wojnie sześciodniowej w 1967 roku. Najważniejsze miasta: Jerycho, Betlejem, Dżanin, Nablus, Ramallah i Hebron. Historia Obszar Zachodniego Brzegu Jordanu w latach 1920–1947 stanowił część brytyjskiego mandatu Palestyny . W wyniku działań zbrojnych podczas pierwszej wojny izraelsko-arabskiej (1948) został włączony do Jordanii. 24 kwietnia 1950 roku Jordania ogłosiła jego aneksję, którą uznały Pakistan i Wielka Brytania . Podczas wojny sześciodniowej (1967) został zajęty przez wojska izraelskie i odtąd jest okupowany przez Izrael . W 1972 roku Jordania zaproponowała stworzenie federacji Zachodniego Brzegu i Jordanii, co zostało odrzucone przez Federację Państw Arabskich . W 1988 roku król Husajn I formalnie zrzekł się praw do tego terytorium . W 1994 roku Palestyńczycy z Jerycha i otaczającego je obszaru (ok. 60 km²) uzyskali autonomię (w ramach palestyńskiej autonomii w Strefie Gazy i mieście Jerycho). W 1995 roku nastąpiło rozszerzenie autonomii na dalsze obszary Zachodniego Brzegu Jordanu. Na tych obszarach obecnie trwają zamieszki i walki (intifada) między nieregularnymi, często uznawanymi za terrorystyczne, organizacjami palestyńskimi a armią izraelską. Zachodni Brzeg poddawany jest stałej izraelskiej presji osadniczej. Kolejne plany osadnicze miały na celu zakłócenie ciągłości geograficznej Zachodniego Brzegu aby zapobiec powstaniu państwa palestyńskiego. W raporcie z 2013 r. Konferencja Narodów Zjednoczonych ds. Handlu i Rozwoju (UNCTAD) odnotowała zwiększoną liczbę wyburzeń palestyńskiej własności i domów, a także wzrost liczby izraelskich osadników na obszarach otaczających wschodnią Jerozolimę i Betlejem, co przyczyniło się do pogłębienia stworzonego przez Izraelczyków fizycznego rozdrobnienia między różnymi palestyńskimi „bantustanami” – czerpiąc z doświadczeń Republiki Południowej Afryki czasów apartheidu. Palestyńczycy doświadczają ponadto stale aktów przemocy (również w formie pogromów) ze strony żydowskich nielegalnych osadników i chroniących ich izraelskich formacji zbrojnych. Zobacz też Jerozolima Autonomia Palestyńska Transjordania Przypisy Bibliografia JoeJ. Macaron JoeJ., The Israeli Annexation Plan and Jordan’s West Bank Moment [online], Arab Center Washington DC, 3 czerwca 2020 [dostęp 2023-03-22] . MichaelM. Sharnoff MichaelM., Why Jordan Will Not Reannex the West Bank, „Foreign Policy”, 10 listopada 2021 [dostęp 2023-03-22] . AdamA. Zeidan AdamA., West Bank [online], Britannica [dostęp 2023-03-22] .
Zahodni breg

Zahodni breg (arabsko الضفة الغربية, latinizirano: ad-Diffa al-Gharbija, hebrejsko הַגָּדָה הַמַּעֲרָבִית, latinizirano: HaGada HaMa'aravit) je naziv za 5655 km2 veliko ozemlje, ki leži med desnim (zahodnim) bregom reke Jordan, Mrtvim morjem in »zeleno črto«, izraelsko-jordansko razmejitveno linijo iz leta 1949. Število prebivalcev je ocenjeno na 3,1 milijona, večinoma Palestincev, vendar tudi okoli 700 000 izraelskih naseljencev. Ozemlje se je na geopolitičnem zemljevidu izpostavilo po letu 1948 kot del nekdanje britanske Palestine, ki ga je med arabsko-izraelsko vojno okupirala in priključila Jordanija. V šestdnevni vojni leta 1967 ga je zasedel Izrael. Jordanija se je ozemeljskim zahtevam dokončno odrekla julija 1988. Danes je Zahodni breg večje izmed ozemelj, ki si ju lasti mednarodno delno priznana država Palestina (drugo je Gaza). V praksi je ozemlje po sporazumih iz Osla, ki sta jih v 90. letih podpisala Palestinska osvobodilna organizacija in Izrael, razdeljeno na tri upravna območja z različnimi stopnjami palestinske avtonomije: območje A, nad katerim ima popolno oblast Palestinska uprava; obsega palestinska mesta Nablus, Dženin, Tulkarm, Kalkilja, Ramala, Betlehem, Jeriho in 80 odstotkov Hebrona skupaj z okolico; območje B, v katerem ima Palestinska uprava civilno oblast, varnostne službe pa so mešane izraelsko-palestinske; območje C, ki je civilno in varnostno pod izraelskim nadzorom. Območji A in B tvorita množico enklav znotraj neprekinjenega območja C. Na slednjem izraelska vlada kljub nezakonitosti po mednarodnem pravu vzpostavlja judovske naselbine, prav tako na tem ozemlju za prebivalstvo različnih narodnosti veljata različni zakonodaji, zaradi česar nekateri obtožujejo Izrael izvajanja aparthajda. Oselski sporazumi so predvidevali, da bo območje C sčasoma prešlo pod palestinsko upravo, vendar se to ni nikoli zgodilo. Meddržavno sodišče, varnostni svet in generalna skupščina Združenih narodov od leta 1967 smatrajo Zahodni breg za ozemlje pod izraelsko okupacijo. Izraelska vlada in njeni somišljeniki temu oporekajo in uporabljajo oznako »sporna ozemlja«. Izraelska civilna uprava ozemlje Zahodnega brega imenuje »Judeja in Samarija«. K Zahodnemu bregu se običajno prišteva del Jeruzalema, znan kot Vzhodni Jeruzalem. Država Palestina je Vzhodni Jeruzalem razglasila za svojo de jure prestolnico, v praksi pa je celotno mesto pod nadzorom Izraela, ki ga je za razliko od preostanka Zahodnega brega tudi formalno anektiral. Mednarodna skupnost ozemeljskih zahtev ene in druge strani večinoma ne priznava. Sklici
Западна обала

Западна обала (арап. الضفة الغربية [aḍ-Ḍiffah l-Ġarbiyyah]; хебр. הַגָּדָה הַמַּעֲרָבִית [HaGadah HaMa'aravit]) је већа од две палестинске територије (друга је Појас Газе) које чине Државу Палестину. Нема излаз на море и налази се у близини обале Средоземног мора у области Левант у југозападној Азији. Граничи се са Јорданом и Мртвим морем на истоку и Израелом (преко зелене линије) на југу, западу и северу. Од 1967. налази се под окупацијом Израела, а 2024. саветодавно мишљење Међународног суда правде утврдило је да је окупација незаконита по међународном праву. Име јој долази од десне, односно западне обале реке Јордан коју су запоселе јорданске снаге за време Првог арапско-израелског рата године 1948. године. Над тим подручјем је Јордан имао међународно признати суверенитет од године 1948. до 1967, да би га се формално одрекао године 1988. Израел ју је окупирао године 1967. за време Шестодневног рата, али, за разлику од Источног Јерусалима, није формално анектирана. Пре свих тих догађаја Западна обала није постојала као посебни ентитет, односно представљала је интегрални део Британског мандата у Палестини, створеног након нестанка Османског царства. Западна обала се налази западно и југозападно од реке Јордан па граничи са Израелом на западну, северу и југу, односно Јорданом на истоку. Тренутно се 40% подручја (и већина становништва) налази под ограниченом цивилном надлежношћу Палестинске Самоуправе, док Израел одржава војну контролу (укључујући јеврејска насеља, руралне територије и границе). Већину становништва Западне обале чине Палестинци (84%) док остатак углавном чине јеврејски досељеници. У хебрејском језику се за Западну обалу користи назив Јехуда и Шомрон, па је понекад, поготово међу изворима склоним Израелу, користи израз Јудеја и Самарија. У неким старијим изворима се користи израз Цисјордан. Уз питање Западне обале је везан статус Источног Јерусалима, иако га Израел, с обзиром на анексију, не сматра делом Западне обале. Ту анексију УН нису признале, нити и једна држава у свету. Ипак, с обзиром на његову важност, третира се одвојено, укључујући и Споразуме из Осла. Види још Појас Газе Референце Спољашње везе
Західний берег річки Йордан

Західний берег Йордану (араб. الضِّفَّة الْغَرْبِيَّة; івр. הַגָּדָה הַמַּעֲרָבִית) — це територія біля узбережжя Середземного моря в регіоні Леванту в Західній Азії, що становить основну частину територій палестинської автономії. Межує з Йорданією та Мертвим морем на сході, а також з Ізраїлем (див. статтю про Зелену лінію) на півдні, заході та півночі. Регіон перебуває під ізраїльським пануванням з часів арабо-ізраїльської війни 1967 року. Після підписання Угоди «Осло-2» (див. також: Угоди в Осло) у 1995 році територія Палестинської автономії була розділена на 165 палестинських анклавів, які перебувають під повним або частковим цивільним управлінням Палестинської національної адміністрації (ПНА), і прилеглу територію, на якій розташовані 230 ізраїльських поселень, на які «поширюється» ізраїльське законодавство. Західний берег включає Східний Єрусалим. Ізраїль управляє Західним берегом, за винятком Східного Єрусалиму, як районом Юдеї та Самарії через Ізраїльську цивільну адміністрацію. Спочатку вона виникла як окупована Йорданією територія після арабсько-ізраїльської війни 1948 року, а потім була повністю анексована Йорданією в 1950 році, і отримала свою назву за місцем розташування на західному березі річки Йордан. Територія залишалася під владою Йорданії до 1967 року, коли її захопив і окупував Ізраїль під час Шестиденної війни. Угодами в Осло, підписаними між Організацією визволення Палестини та Ізраїлем, було створено адміністративні райони з різним рівнем палестинської автономії в конкретних областях: Зона А, яка управляється виключно ПНА; Зона В, яка управляється як ПНА, так і Ізраїлем; і Зона С, яка управляється виключно Ізраїлем. Зона С займає понад 60 % території Західного берега річки Йордан. Західний берег, включаючи Східний Єрусалим, має площу 5 640 км² плюс акваторію площею 220 км², що складається з північно-західної чверті Мертвого моря. За оцінками, на ньому проживає 2 747 943 палестинців, і понад 670'000 ізраїльських поселенців живуть на Західному березі, з яких приблизно 220'000 живуть у Східному Єрусалимі. Міжнародне співтовариство вважає ізраїльські поселення на Західному березі і в Східному Єрусалимі незаконними згідно з міжнародним правом, хоча Ізраїль оскаржує це. Консультативне рішення Міжнародного суду ООН від 2004 року дійшло висновку, що події, які відбулися після захоплення Ізраїлем Західного берега в 1967 році, включаючи Закон про Єрусалим, мирний договір між Ізраїлем і Йорданією та Угоди в Осло, не змінили статус Західного берега і Східного Єрусалиму як окупованої Ізраїлем території. Поряд із самоврядним сектором Гази, зайнятий Ізраїлем Західний берег річки Йордан і Східний Єрусалим визнані Палестинською адміністрацією своєю суверенною територією і, таким чином, залишаються гарячою точкою ізраїльсько-„палестинського“ конфлікту. Примітки
Ramot Mall

Ramot Mall (Hebrew: קניון רמות, Kenyon Ramot) is an indoor/outdoor shopping mall in Ramot, a neighborhood or Israeli settlement in northwest East Jerusalem. Opened in September 2011, it is the second-largest shopping center in Jerusalem (after Malha Mall). Location Ramot Mall is located on Golda Meir Boulevard at the corner of HaCongress HaTsiyoni. The site, close to the northwestern tip of Jerusalem, is heavily trafficked by automobiles accessing the city via Highway 1 and Route 443. Approximately 42,000 cars pass by the site each day, and 300,000 people live within a 10-minute drive of the mall. Description Ramot Mall is a three-level shopping center with 22,000 square metres (240,000 sq ft) of floor space, along with three levels of indoor parking and an open parking lot that accommodate a total of 650 cars. It was designed by architect Naama Malis, who also designed malls in Giv'atayim and Kfar Saba. Ramot Mall is owned by Phoenix Holdings Ltd. of the Tshuva Group (70%) and Bayit Chadash Beyerushalaim Ltd. (30%). The facility is closed on Shabbat. It features a mix of outlet shops typical of most Israeli shopping malls, including The Children's Place, Super-Pharm, FOX, Crocs, Lord Kitsch, Shuk Ha'ir Supermarket, Eden-Teva Natural Food Market, and Israel Discount Bank. Unlike other shopping malls, it operates in a predominantly Haredi area, even as it woos secular and religious clientele from outlying locales such as Giv'at Ze'ev, Pisgat Ze'ev, French Hill, and Ma'ale Adumim. Even before its opening, observers predicted that the mall would have to walk a "tightrope" to appeal to both secular and Haredi consumers. All eateries in the mall carry Mehadrin hechsherim (kashrut certification),. Rav Kav has a service location in Ramot Mall. There are medical and dental offices at the mall, including from Israeli Health maintenance organizations such as Maccabi Healthcare Services and Kupat Holim Meuhedet. Hareidi boycott In May 2013 a group of 14 Haredi rabbis from the Ramot area called on religious shoppers to boycott most of the mall's stores and visit the site "only when necessary", such as to access the bank or pharmacy. The rabbis stated that the stores had not honored earlier agreements to abide by modesty standards for store displays, type of merchandise being sold, piped-in music, and children's activities being held during holiday seasons. Several stores reported a downturn in sales as a result of the boycott. By July 2013, mall operators were reported to be meeting with local rabbis, with the assistance of "senior City Hall mayoral advisors", in an effort to meet the rabbis' demands and end the boycott. See also List of shopping malls in Israel References External links Corporate Website for Ramot Mall iTravelJerusalem - Ramot Mall
Beit Aryeh-Ofarim

Beit Aryeh-Ofarim (en hebreu: בית אריה-עופרים) és un és un assentament israelià situat en l'Àrea de Judea i Samaria, a Cisjordània. Fundat l'any 1981, va ser declarat consell local en 1989 i en 2004 es va fusionar amb Ofarim. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel, al desembre de 2010 comptava amb una població total de 3.900 habitants. El poblat va ser nomenat en honor d'Aryeh Ben-Eliezer, un líder sionista nascut a Lituània, que va ser membre del Kenésset en les dècades de 1950 i 1960. Estatus legal D'acord amb la legislació internacional, tant l'ocupació israeliana de Cisjordània com els assentaments Israelians com Beit Aryeh-Ofarim són il·legals. L'article 49 de la Quarta convenció de Ginebra, del qual Israel és signant, especifica que «la Potència ocupant no podrà efectuar l'evacuació o el trasllat d'una part de la pròpia població civil al territori ocupat per ella». El 19 de juliol de 2024, la Cort Penal Internacional va dictaminar que els assentaments israelians «violen el dret internacional» i va ordenar que Israel ha d'«aturar els assentaments i evacuar els colons». Referències Enllaços externs Website del Consell local Arxivat 2013-05-24 a Wayback Machine. (hebreu)
Bejt Arje-Ofarim

Bejt Arje-Ofarim (hebrejsky בֵּית אַרְיֵה-עֳפָרִים, v oficiálním přepisu do angličtiny Bet Arye, přepisováno též Beit Aryeh-Ofarim) je izraelská osada a místní rada (malé město) na Západním břehu Jordánu v distriktu Judea a Samaří, vzniklá sloučením dvou dříve samostatných obcí Bejt Arje a Ofarim v roce 2004. Geografie Nachází se cca 25 kilometrů východně od centra Tel Avivu, cca 10 kilometrů jihovýchodně od města Roš ha-Ajin, cca 35 kilometrů severozápadně od historického jádra Jeruzalém a cca 4 kilometrů od Zelené linie, která odděluje území Izraele v mezinárodně uznaných hranicích a okupovaná palestinská území. Je situována na západní okraj hornatiny Samařska. Nedaleko od obce začíná vádí Nachal Bejt Arif. Obě původně samostatné části obce zaujímají vyvýšenou polohu na jednom ze zdejších pahorků v nadmořské výšce 345 metrů. Bejt Arje leží cca 2 kilometry od Ofarim. Bejt Arje-Ofarim měla být podle plánů z počátku 21. století oddělena od okolních arabských vesnic pomocí Izraelské bezpečnostní bariéry a od severu zapojena do koridoru izraelských sídel směřujících k městu Ariel ve vnitrozemí Západního břehu Jordánu (tzv. blok osad Guš Ari'el). Ještě v roce 2009 ale nebyla tato bariéra v přilehlém úseku zbudována. Podél trasy plánované bariéry ale vyrostla na severozápadní straně od Bejt Arje nová silnice. Dějiny Bejt Arje Původní obec Bejt Arje byla založena roku 1981 skupinou šedesáti rodin, většinou zaměstnanců státní společnosti na výrobu letadel Israel Aerospace Industries. Je pojmenována podle izraelského pravicového politika Arje Ben Eliezera (1913-1970). Doslova „Arjeho dům“. V roce 1989 získala status místní rady. Má charakter předměstského rezidenčního sídla. V roce 2004 k ní byla přičleněna dosud samostatná osada Ofarim. Má strategickou polohu. Za dobrého dne z ní lze přehlédnout celou pobřežní planinu od města Chadera na severu až po Aškelon na jihu. Dějiny Ofarim Obec Ofarim (doslova „Jelínci“ či „Kolouchové“) byla založena roku 1989. Šlo o jednu z posledních nových, formálně samostatných osad, které Izrael zřídil na Západním břehu Jordánu. Zpočátku sestávala ze čtrnácti mobilních karavanů. V roce 2004 byla začleněna do sousední obce Bejt Arje. Demografie V databázi sdružení izraelských komunit v Judeji a Samařsku (rada Ješa) se obec Bejt Arje-Ofarim uvádí jako sekulární. Izraelský deník Jerusalem Post ale v roce 2005 Bejt Arje-Ofarim popisuje coby obec se smíšenou populací sekulárních i nábožensky založených Izraelců. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel Židé – cca 4 400 osob (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství, cca 4 500 osob). Jde o větší obec městského typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 4516 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 4,5 %. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bejt Arje-Ofarim na Wikimedia Commons Oficiální internetové stránky[nedostupný zdroj]
Bet Arje-Ofarim

Bet Arje-Ofarim ist eine israelische Siedlung im nördlichen, seit 1967 illegal von Israel besetztem Westjordanland. Die Siedlung befindet sich 32 km nördlich von Jerusalem und 25 Kilometer östlich von Tel Aviv. Die Einwohnerzahl beträgt 5.411 (Stand: Januar 2022). 2016 wohnten dort 4842 Siedler. Geschichte Die Siedlung Bet Arje wurde 1981 gegründet. Seit 1989 ist der Ort auch Verwaltungssitz der gleichnamigen Gemeindeverwaltung. 2004 wurde Bet Arje mit Ofarim zusammengeschlossen. Bet Arje wurde nach dem Knessetabgeordneten Arje Ben-Elieser benannt. 2011 wurden in Bet Arje 100 Häuser erbaut und der Bau einer Straße zwischen Bet Arje und Ofarim genehmigt. 2016 wurde der Bau von weiteren Häusern in Bet Arje und Ofarim genehmigt. Weblinks Einzelnachweise