NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museu Nacional de Ciência, Tecnologia e Espaço de Israel

O Museu Nacional de Ciência, Tecnologia e Espaço de Israel, também chamado de MadaTech, é um museu de ciência e tecnologia localizado na cidade de Haifa, em Israel, foi inaugurado em 1983 e conta com 350.000 visitas por ano. História O museu foi criado em 1983 dentro de um edifício histórico que foi projetado para abrigar a primeira sede do Instituto de Tecnologia de Israel. O edifício foi criado pelo arquiteto judeu-alemão Alexander Baerwald, que começou a construção do prédio em 1912. Em uma visita às instalações do museu em 1923, o cientista Albert Einstein plantou uma palmeira no pátio do recinto. Sendo Israel um Estado que dedica investimentos a tecnologia, áreas de defesa e cultura em geral, a criação do museu foi um passo para difundir a ciência em jovens e adultos, no local onde interage com diversos elementos em exposição. Uma das tarefas do museu é tornar a ciência mais agradável e interessante para o público em geral, e é por isso que oferece demonstrações, conferências e workshops. Coleções e exposições As exposições permanentes do Museu de Ciência e Tecnologia incluem áreas que partem das energias renováveis. Mostra, desde 2007, a exposição Energia Verde e Minha Casa Verde, uma galeria de elementos relacionados às energias verdes, destacando elementos como bicicletas geradoras de eletricidade, a sala acústica e a área de jogos de quebra-cabeça, além da exposição interativa A Matter of Chemistry. Desde 2005 são exibidos: The secrets of life, o Smile! It's Science, uma exposição de aviões, uma seção dedicada a Leonardo da Vinci. E, desde 2008, a galeria de ganhadores do Prêmio Nobel. Em 2004, um novo cinema chamado Cinematrix foi aberto, uma combinação de filmes em formato 3D e interação com todos os sentidos. O cinema é equipado com elementos estereofônicos, lentes 3D e cadeiras que se movem para simular movimentos telúricos. Em julho de 2008 foi lançada a exposição "Dinossauros: os Gigantes da Patagônia", contendo réplicas de esqueletos de enormes dinossauros descobertos por uma equipe arqueológica de Israel na região argentina. Simultaneamente, uma estátua de um dinossauro foi mostrada nos arredores do museu e em vários pontos da cidade de Haifa. Referências Ligações externas Sítio oficial
Израильский национальный музей науки, технологий и космоса

Израильский национальный музей науки, технологий и космоса (или «МадаТек» от ивр. מדע‎ — наука и сокр. טכנולוגיה‎ — технология) (ивр. מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל‎, англ. Israel National Museum of Science, Technology, and Space) — музей науки и технологий, расположенный в Хайфе, Израиль. Основан в 1984 году на базе старого здания Техниона. Описание В этом музее большая коллекция научных приборов и оборудования. Здесь есть постоянная экспозиция, принимаются ежегодные выставки со всех стран мира, работает как образовательный комплекс для студентов и школьников. Ежегодно его посещают около 200 тыс. посетителей. История Музей, основанный в 1984 г., расположен в исторических зданиях Хайфы — старом здании Техниона, которое было построено для израильского технологического института пока он не переехал в современный кампус. Архитектор здания — Александр Бервальд, немецкий еврейский иммигрант, который начал работать над строительством дома в 1912. Во время своего визита в Технион в 1923 г. Альберт Эйнштейн посадил пальмовое дерево во дворе, которое можно увидеть и сегодня. Галерея См. также Наука и технологии в Израиле Технион Примечания Ссылки Официальный сайт Израильского национального музея науки, технологий и космоса
Elektrárna Reading

Elektrárna Reading (hebrejsky: תחנת הכוח רדינג, Tachanat ha-koach Reading) je elektrárna ve městě Tel Aviv v Izraeli. Geografie Leží na severním okraji Tel Avivu, na pobřeží Středozemního moře u ústí řeky Jarkon, v nadmořské výšce okolo 10 metrů. Na východě sousedí se obytnými čtvrtěmi jako Kochav ha-Cafon, na protější straně řeky Jarkon leží Telavivský přístav, dál k jihu pak centrální části Tel Avivu. Severně od elektrárny funguje Letiště Sde Dov. Dějiny Byla uvedena do provozu v roce 1938, kdy se zde rozběhla první parou poháněná turbína s výkonem 12 000 kW. Spolu s hydrocentrálou v Naharajim šlo o největšího producenta elektřiny v tehdejší mandátní Palestině. Během 40. let 20. století výkon elektrárny rostl s tím, jak byla do provozu uvedena další turbína. Po vzniku státu Izrael roku 1948 byl provoz elektrárny v Naharajim ukončen (ležela za hranicí s Jordánskem). Elektrárna Reading tak musela být narychlo rozšiřována. Spustila se zde třetí parní turbína. Elektrárna je pojmenována po britském politikovi Rufusu Isaacsovi, jehož oficiální titul byl markýz z Readingu. Ten projevoval velký zájem o židovské investice v tehdejší Palestině a roku 1926 se stal předsedou Palestine Electric Corporation (předchůdce dnešní Israel Electric Corporation). V roce 1994 samospráva města Tel Aviv rozhodla pro nevhodnost fungování tohoto podniku v těsné blízkosti centra města o postupném ukončení provozu elektrárny. Postupně ale došlo k přehodnocení těchto plánů. Počátkem 21. století, roku 2006, byla elektrárna převedena z topných olejů na zemní plyn. Zároveň došlo k uzavření některých z jejích bloků. K 31. prosinci 2009 měla výkon 428 MW. Podle vládního plánu z roku 2007 se předpokládal provoz elektrárny do roku 2020, přičemž pokračování v jejím fungování i po tomto datu mělo být podmíněno změnou vládního plánu. Reference Související články Elektrárna Rutenberg Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Elektrárna Reading na Wikimedia Commons
Kraftwerk Reading

Das Kraftwerk Reading ist ein Gaskraftwerk in Israel, das an der Mittelmeerküste im Bezirk Tel Aviv nordwestlich der gleichnamigen Stadt an der Flussmündung des Yarkon liegt. Die Einrichtung der Stromversorgung in Tel Aviv und Jaffa ab 1923 leitete Pinchas Ruthenberg. Mit einer Betriebsaufnahme im Jahr 1938, während des Völkerbundsmandats für Palästina, ist es eines der ältesten und mit Stand 2014 noch in Betrieb befindlichen Kraftwerke Israels. Die Anlage ist nach dem britischen Politiker und Juristen Rufus Isaacs, 1. Marquess of Reading benannt. Das Kraftwerk wurde mehrfach erweitert und verändert. In den 1950ern wurde es in die Blöcke Reading A und Reading B, beide mit 50 MW, unterteilt. Block A wurde 1967 abgeschaltet, Block B blieb bis zum Jahr 2004 in Betrieb. Zwei weitere Blöcke, als Reading C und Reading D bezeichnet, wurden in den 1970ern gebaut, Block C wurde 1981 stillgelegt. Mit Stand 2014 ist Reading D mit einer installierten Leistung von 214 MW in Betrieb. Das Kraftwerk war ursprünglich als Ölkraftwerk ausgeführt, der letzte in Betrieb verbliebene Block D wurde im Jahr 2006 auf Befeuerung mit Erdgas umgestellt, um Abgaswerte einzuhalten. Teile der Kraftwerksanlage stellen ein Industriedenkmal dar. Das Kraftwerk ist Namensgeber des Leuchtturms Reading. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Israel Weblinks Daten zu Reading (engl.) Einzelnachweise
ТЕС Редінг

ТЕС Редінг(івр. תחנת הכוח רדינג) — теплова електростанція у центральній частині Ізраїлю, у портово-промисловій зоні Тель-Авіва. Планується до остаточного закриття на початку 2020-х. Станцію, названу на честь голови правління Палестинської електричної компанії Айзекса Руфуса, 1-го маркіза Редінга, ввели в експлуатацію у 1938 році з однією паровою турбіною потужністю 12 МВт, до якої початку 1940-х додали ще одну таку ж. Під час Другої світової війни станцію спробували вивести з ладу італійські ВПС, проте вона не зазнала суттєвих пошкоджень. У 1948-му тут запустили третій блок із тим самим показником 12 МВт, котрий мав компенсувати припинення роботи ГЕС Нахараїм внаслідок штучної повені у йорданській долині, викликаної з метою зупинити просування іракських військ під час Війни за незалежність Ізраїлю. У тому ж конфлікті ТЕС знову зазнала безрезультатного повітряного нападу, на цей раз зі сторони ВПС Єгипту. У 1953—1954 роках на додачу до перших трьох блоків (відомих як «станція А») ввели в експлуатацію ще два потужністю по 50 МВт («станція В»). А напередодні війни 1956 року (операція «Кадеш») запустили третю чергу із двох блоків по 20 МВт («станція С»). Остання повинна була гарантувати виробництво електроенергії навіть в умовах потужних атак проти інфраструктури країни, тому була споруджена у підземному виконанні. При цьому черга С знаходилась за 1,5 км від основного майданчика станції, а її димар для зниження помітності мав висоту лише 10 метрів. У 1970-му стала до ладу четверта черга («станція D»), котра складалась із двох конденсаційних блоків із паровими турбінами потужністю по 240 МВт (станом на початок 2010-х потужність блоків черги рахувалась як 214 МВт). Димар цього об'єкту заввишки 150 м став примітним архітектурним елементом Тель-Авіва. Поява нових генеруючих потужностей дозволила у тому ж 1970-му вивести з експлуатації найбільш застарілу «станцію А». Наступною у 1983 році була демобілізована «станція С», а у 2004-му припинила роботу і «станція В». З самого початку енергоблоки ТЕС були розраховані на споживання нафти, проте у 2006-му вона була переведена на природний газ. Останній постачається через відвід від Офшорного газопроводу. Для охолодження станція використовує морську воду. Примітки
Steinhardt Museum

Das Steinhardt Museum of Natural History (hebräisch מוזיאון הטבע ע״ש שטיינהרדט), Israel National Center for Biodiversity Studies an der Universität Tel Aviv, ist ein Naturkundemuseum in Israel, das sowohl ein Bildungs- als auch ein Forschungszentrum umfasst. Es ist das größte Dokumentations- und Wissenschaftszentrum Israels, das sich auf die Biodiversitätsforschung und ihre vielfältigen Anwendungsbereiche wie Naturschutz, Umweltschutz und Landwirtschaft konzentriert. Aufgaben Das Museum ist für die Erforschung, den Aufbau und die Pflege von Sammlungen und die wissenschaftliche Kategorisierung von Millionen von Sammlungsstücken zuständig, die die Flora und Fauna in Israel und im Nahen Osten dokumentieren. Weitere Schwerpunkte sind Paläobiologie, sowie die Geschichte der Menschheit und ihre Interaktionen mit der Umwelt. Das Museum richtet sich an die nicht-wissenschaftliche Öffentlichkeit und an Fachleute. Sammlungen mit rund 5,5 Millionen Gegenständen, die von Wissenschaftlern der Universität Tel Aviv und anderen Institutionen zusammengetragen wurden, sind in dem neuen Museum untergebracht worden, bevor es im Juli 2018 für die Öffentlichkeit eröffnet wurde. Dazu gehört auch die von dem deutschen Pater Ernst Schmitz im 19. Jahrhundert zusammengetragene zoologische Sammlung der Schmidt-Schule in Jerusalem, die eine Reihe historischer Belegexemplare der einstigen Fauna der Region umfasst. Sie wurde als Dauerleihgabe an das Steinhardt Museum gegeben. Im obersten Stockwerk befindet sich eine Dauerausstellung über die Evolution. Um der Kritik des charedischen Judentums entgegenzutreten, das die Evolution nicht anerkennt, wird die Ausstellung von einem ultraorthodoxen Juden begleitet, der, mit einer Thora ausgestattet, für Diskussionen zur Verfügung steht. Finanzierung und Verwaltung Der Bau des Museumsgebäudes wurde durch die Unterstützung von Michael Steinhardt, ehemaliger Vorsitzender des Board of Governors der Universität Tel Aviv, und seiner Frau Judy, sowie Spenden von anderen Stiftungen und Einzelpersonen (Yad Hanadiv, Dan David Foundation, Arison Foundation, KKL-JNF, Millie Phillips, Colette Kerber und Haim Filler, sowie staatliche Unterstützung durch den Planungs- und Zuschussausschuss des Rat für Hochschulbildung, die Ministerien für Umweltschutz; Landwirtschaft und ländliche Entwicklung; Tourismus; Wissenschaft und Technologie). Weblinks Einzelnachweise
Museo Steinhardt de Historia Natural

El Museo Steinhardt de Historia Natural, Centro Nacional de Estudios de Biodiversidad de la Universidad de Tel Aviv, es un museo de historia natural en Israel, que incluye un centro educativo y un centro de investigación. Es el centro de documentación y ciencia más grande y activo de Israel, enfocado a la investigación de la biodiversidad, conservación de la naturaleza, protección del medio ambiente y agricultura.​​​ Las colecciones del museo contienen aproximadamente 5,5 millones de artículos acumulados por científicos de la Universidad de Tel Aviv y otras instituciones.​​​​ Dichas colecciones documentan la flora, fauna y el desarrollo de la humanidad durante miles de años, en la zona de Israel y el Medio Oriente. El edificio del museo está ubicado en el campus de la Universidad de Tel Aviv, cerca del Museo de la Diáspora y los Jardines Botánicos. Abrió al público en julio del 2018.​ Arquitectura El museo tiene cinco pisos que albergan un espacio de 9620 metros cuadrados. El diseñado está inspirado en el "Arca de Noé".​ Galería Referencias Enlaces externos Sitio oficial
Музей естественной истории (Тель-Авив)

Музей естественной истории имени Стейнхардтов (ивр. מוזיאון הטבע ע״ש שטיינהרדט‎) — крупнейший научно-музейный центр Израиля в области изучения биоразнообразия, действующий при Тель-Авивском университете и расположенный в городе Тель-Авив-Яффо. Созданный при поддержке меценатов Джуди и Майкла Стейнхардтов, музей был открыт для широкой публики в 2018 году. Он функционирует под эгидой Израильской академии наук и является одним из ключевых центров научного документирования природы Израиля и Ближнего Востока. Описание Музей расположен на территории кампуса Тель-Авивского университета, напротив комплекса АНУ — Музей еврейского народа, рядом с ботаническим садом и зоологическим исследовательским центром. В фондах музея насчитывается около 5,5 млн экспонатов, отражающих развитие флоры, фауны и человека на территории Израиля и Ближнего Востока. Здание музея спроектировано в виде «сокровищницы» или «Ноева ковчега» и занимает площадь 9 620 м² на пяти этажах. Выставочные пространства занимают около 1 700 м². и включает пять этажей. Коллекции и исследования Музей объединяет крупнейшие научные коллекции Израиля, включая зоологические, ботанические и антропологические собрания. Эти материалы используются сотнями исследователей ежегодно и служат базой для академических исследований. Основные направления деятельности: изучение биоразнообразия сохранение экосистем устойчивое природопользование Экспозиции Постоянные экспозиции В музее действуют тематические выставки: «Путешествие между континентами» «Земля, животные, растения» «Насекомые и их родственники» «Форма и функция» «Воздействие человека» «Сеть жизни» «Сокровища коллекций» «Что такое человек?» Временные выставки На третьем этаже музея размещаются временные экспозиции. Образовательная и научная деятельность Музей участвует в образовательных программах Тель-Авивского университета. В 2022 году музей инициировал музыкальный проект «Живая легенда». Музей играет важную роль в развитии таксономии в Израиле и подготовке специалистов. Галерея Примечания
Terminal 2000 (Tel Awiw)

Terminal 2000 (hebr. מסוף 2000) – dworzec autobusowy położony w osiedlu Ha-Cafon ha-Chadasz w mieście Tel Awiwie, w Izraelu. Znajduje się w sąsiedztwie głównego dworca kolejowego Tel Awiw Merkaz przy autostradzie Ayalon, u zbiegu Al. Parashat Drachim, oraz ulic Menachem Begina i Ya'akov Dori. Nazwa Nazwa dworca pochodzi od numeru budynku na planie miasta - nr. 2000. Czasami jest także nazywany Terminal Arlozorov, od nazwy węzła drogowego na autostradzie Ayalon, przy którym się znajduje. Historia Plan budowy dworca opracował architekt Moti Checker. Uroczystość otwarcie dworca autobusowego odbyła się 1 sierpnia 1990. Dane ogólne Dworzec autobusowy jest częścią węzła komunikacyjnego Tel Awiwu, który odgrywa ważną rolę zarówno w krótko jak i długodystansowym transporcie publicznym Izraela. Terminal znajduje się na otwartym powietrzu. Na terminalu są przystanki autobusowe firm Egged, Dan, Kavim, Metropoline, Connex, Superbus i Nateev Express. Przy dworcu znajduje się duży parking samochodowy. Linki zewnętrzne Mapa Terminalu 2000. dan.co.il. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-12-01)].
Терминал 2000

Терминал 2000 (ивр. מסוף 2000‎, масоф альпаим) — один из автобусных терминалов Тель-Авива. Решение о его строительстве было принято в 1982 году, при этом было оговорено, что строительство не начнётся в течение 10 лет. Железнодорожная станция у терминала действует уже с 1950-х годов, а терминал открылся в начале 1990-х. На месте действует аппарат по загрузке карт Рав-Кав. В будущем у терминала планируется построить начальную станцию фиолетовой линии трамвая «Данкаль». Там строится транспортный терминал, объединяющий автобусный, железнодорожный и легкорельсовый линии. Примечания
College Zarządzania – Studia Akademickie

College Zarządzania – Studia Akademickie (COMAS) (hebr. המסלול האקדמי המכללה למינהל; ang. The College of Management - Academic Studies) jest college'em w Izraelu. Uczelnia jest położona w mieście Riszon le-Cijjon. Wydział komunikacji ma swoją siedzibę w osiedlu Migdale Ne’eman w mieście Tel Awiw. Historia W latach 70. XX wieku pojawiła się w Izraelu potrzeba utworzenia nowego college’u, który umożliwiałby kształcenie młodzieży odrzuconej przez system edukacji zdominowany przez siedem silnych izraelskich uniwersytetów. Młodzież ta była zmuszona do wyjazdu za granicę, aby tam zdobywać stopnie naukowe umożliwiające dalszą karierę zawodową. Z tego powodu w 1978 utworzono College Zarządzania – Studia Akademickie. Od 1979 uczelnia przyznaje studentom tytuł Bachelor's degree. Wydziały College posiada siedem jednostek akademickich: Szkoła Administracji Biznesu Szkoła Prawa Szkoła Studiów Medialnych Departament Ekonomii i Zarządzania Departament Nauk Behawioralnych Departament Nauk Behawioralnych - Program Kryminologii i Prawa Kryminalnego Departament Spraw Wewnętrznych Departament Nauk Komputerowych. Budynki College’u Kampus College’u znajduje się w mieście Riszon le-Cijjon, na południe od Tel Awiwu. Na terenie kampusu znajduje się sześć jednostek akademickich. Kampus zajmuje powierzchnię 32,5 akrów. Planuje się rozbudowę kompleksu akademickiego do jedenastu budynków, wliczając w to domy akademickie i kompleks sportowy. W październiku 2009 w północnej części Tel Awiwu wybudowano Szkołę Mediów, która podlega pod COMAS. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa. academy.colman.ac.il. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-09-07)]. (hebr.)
Nationales israelisches maritimes Museum

Das israelische Nationale Maritime Museum (hebräisch הַמּוּזֵיאוֹן הַיַּמִּי הַלְּאמִּי ha-Mūsejʾōn ha-Jammī ha-Ləʾummī, englisch National Maritime Museum, Plene: … הלאומי) ist ein Verkehrs- und Technikmuseum in Haifa, Israel. Das Museum befindet sich im Viertel Qirjat Eliʿeser westlich vom Hafen Haifa. Es wurde 1953 eröffnet. Einige Objekte wurden in Zusammenarbeit mit der Rosh Carmel Marine Community der Society for the Protection of Nature in Israel sowie der Humans of the Mediterranean aufbereitet. Die ständige Ausstellung umfasst die gesamte Geschichte der Seefahrt mit Schwerpunkt Naher Osten und Südeuropa. Es gibt folgende Bereiche: Gottheiten und mythologische Helden (römische und griechische Skulpturen der Antike) Anker Behältnisse im Seetransport Technisch-wissenschaftliche Instrumente Alte Karten und Globen Shikmona und ihre Schätze Tonkrüge aus dem antiken Griechenland und aus Süditalien, schwarzfigurige Vasenmalerei (7.–6. Jhd. v. Chr.) und rotfigurige Vasenmalerei (6.–4. Jhd. v. Chr.) Piraterie Rammsporne (Abb.) Israelische Seefahrt im 20. Jahrhundert Kunsthandwerk der Seeleute (Seaman’s Craft) Ältere und älteste Geschichte der Seefahrt (Ancient Shipping) Siehe auch Liste von Schifffahrtsmuseen Weblinks Homepage (engl.) Einzelnachweise
Israeli National Maritime Museum

The National Maritime Museum (Hebrew: המוזיאון הימי הלאומי, HaMuze'on HaYami HaLe'umi) is a maritime and archaeological museum in Haifa, Israel. The museum was founded in 1953, based on the private collection of its founder and first director, Aryeh Ben-Eli. In 1972, the museum moved to its current premises near the northern beachhead of Mount Carmel, between Stella Maris and Bat Galim neighborhoods. Nearby are the Israeli Clandestine Immigration and Naval Museum and the Cave of Elijah. The Marine Workshop of the Leon Recanati Institute for Maritime Studies, affiliated with the University of Haifa is located at the museum. The workshop provides professional diving and field surveying services for field research conducted at the institute. Archaeological finds on permanent display at the museum include the Athlit Ram, a bronze ram of a 2nd-century BC warship. See also Lighthouses in Israel Tourism in Israel References External links The National Maritime Museum
Museo Marítimo Nacional Israelí

El museo Marítimo Nacional Israelí es un museo marítimo y arqueológico situado en Haifa, Israel.​ Fue fundado en 1953, basado en la colección privada de su fundador y primer director, Aryeh Ben-Eli.​​ En 1972, el museo se trasladó a su sede actual, cerca de la playa del norte del Monte Carmelo, entre los barrios Stella Maris y Bat Galim. Muy cerca se encuentra la inmigración clandestina israelí, el Museo Naval y la cueva de Elías.​ El Taller de Marina del Instituto León Recanati para Estudios Marítimos, afiliado a la Universidad de Haifa, se encuentra en el museo. Ofrece buceo profesional y servicios de topografía para la investigación de campo realizado en el instituto.​ Los hallazgos arqueológicos se exhiben permanentemente en el museo e incluyen el ariete de bronce de un buque de guerra del segundo siglo antes de Cristo.​ Referencias
Narodowe Muzeum Morskie w Hajfie

Narodowe Muzeum Morskie (hebr. ‏המוזיאון הימי הלאומי‎) – muzeum prezentujące 5 tysięcy lat historii związanej z morzem i obejmującej obszar basenu Morza Śródziemnego, Morza Czerwonego i Nilu. Znajduje się u podnóża góry Karmel w Hajfie (Izrael), tuż obok bazy izraelskiej marynarki wojennej. Muzeum zostało założone w 1953 i początkowo opierało się na prywatnej kolekcji jego założyciela i pierwszego dyrektora, Aryeh Ben-Eli. W 1972 wybudowano obecny budynek muzeum. Zbiory muzeum należą do największych kolekcji archeologicznych w Izraelu. Podzielone są na działy, m.in.: archeologia podmorska, sztuka morska, mitologia morska, przyrządy naukowe (kolekcja rodziny Landau), kartografia i druki, bitwy morskie. Na parterze znajdują się ekspozycje tymczasowe, biblioteka oraz warsztaty naukowe. Górne piętra zajmują stałe ekspozycje.
Национальный морской музей (Хайфа)

Национальный морской музей (ивр. המוזיאון הימי הלאומי‎ , HaMuze’on HaYami HaLe’umi) — морской и археологический музей в Хайфе, Израиль. Национальный морской музей в Хайфе рассказывает историю судоходства в Средиземноморском бассейне и морскую историю Хайфы. В музее представлено более 5000 лет истории и морской археологии. В экспозиции представлены макеты древних кораблях, анкеры, морские тараны, и другие археологические находки, такие как золотые монеты, сокровища, которые были найдены в морских раскопок. История Музей был основан в 1953 году на основе частной коллекции его основателя и первого директора Арье Бен-Эли. В 1972 году музей переехал в свое нынешнее помещение недалеко от северного плацдарма горы Кармель, между монастырем кармелитов и Бат Галим . Неподалеку находятся Израильский музей нелегальной иммиграция и ВМФ и пещера Илии . В музее находится Морская мастерская Института морских исследований Леона Реканати при Хайфском университете . Мастерская оказывает профессиональные водолазные и геодезические услуги для полевых исследований, проводимых в институте. Археологические находки, постоянно выставленные в музее, включают таран морской, бронзового тарана военного корабля II века до нашей эры. Деятельность Музей периодически проводит выставки израильских и зарубежных художников морской тематики, различные мероприятия и мастер- классы для детей. См. также Туризм в Израиле Использованная литература Ссылки Национальный морской музей