NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mahanaïm (kibboutz)

Mahanaïm (מחנים) est un kibboutz fondé en 1898[réf. souhaitée]. Il se situe à 3 km de Rosh Pina. Mahanaïm est établi sur des terrains acquis e 1892 grâce à l'organisation Amour de Sion de Galicie. Quelques familles s'y installent en 1898, originaires principalement de Galicie, en particulier de Boutchatch. Cette tentative d'implantation ne se passa pas bien. Le manque de connaissance du pays, le manque de capital et le manque de compétence cause l'effritement de la mochava. La Jewish Colonization Association tenta d'y installer des cultivateurs de tabac, puis des éleveurs originaires du Caucase, mais même eux abandonnèrent en 1912. Pendant la première guerre mondiale, un groupe d'ouvriers du Poalei Tsion s'y installe en 1916. C'est la première implantation de travailleurs en Haute Galilée. Mahanaïm devient un moshav en 1922, mais est abandonné six ans plus tard. Le 23 mai 1939, Mahanaïm est reconstruit pour la troisième fois avec la création d'un kibboutz par des membres du kibboutz Yodfat de Safed. En 1952, un grave crise conduit à une scission du mouvement kibboutznik et provoque le départ d'une partie des membres de Mahanaïm. Ses membres vivent des revenus de l'agriculture, de vergers, de la culture de fleurs, d'une étable, d'un poulailler et des produits d'une usine de matériel hydraulique. Dans le cimetière de Mahanaïm repose Michael Halperin, propagateur des idées du sionisme. Liens externes Site officiel Portail d’Israël
Machanajim

Machanajim (hebr. מחניים) – kibuc położony w Samorządzie Regionu Ha-Galil ha-Eljon, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Członek Ruchu Kibuców (HaTenoa’a HaKibbutzit). Położenie Leży w Dolinie Hula, na północy Górnej Galilei. Historia Kibuc został założony w 1939. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na rolnictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Machanajim Google Maps Mapa kibucu Machanajim
Маханаим (кибуц)

Махана́им (Махана́йим; ивр. מַחֲנַיִים, מַחֲנַיִם‎) — кибуц в Северном округе Израиля, в региональном совете Верхняя Галилея. Кибуц был создан по методу Стена и башня. История Основание поселения в этом месте было сопряжено с большими трудностями, и первые попытки колонизации оказались неудачными. Мошава Ахават Цион Земли кибуца Маханаим были приобретены организацией «Ахават Цион» (принадлежащей организации «Ховевей Цион» из Галиции) в 1891 году для того, чтобы основать мошаву. Фирма продавала акции, и на каждые 100 акций разыгрывалось право поселиться на купленной территории. В 1898 году несколько семей (в основном из Галиции, из района Бучач) поселились на территории Маханаим. Название «Маханаим» было выбрано в честь библейского города Маханаим в Галааде. После нелегкого периода были получены разрешения на строительство домов, и открылся магазин, который обслуживал жителей и местных арабов. В 1901 году «Ахават Цион», которая занималась снабжением мошавы, закрылась, и мошава обанкротилась. Земли Маханаим были проданы фермерам из Рош-Пины, жители получили компенсацию и были выселены. EKО Следующая попытка поселиться на этом месте была предпринята в 1909 году. Еврейское колонизационное общество пыталось выращивать табак, а также привезло поселенцев с Кавказа для занятий животноводством. Одесский комитет выделил 1200 рублей для того, чтобы нанять учителя для поселенцев. Кавказские евреи покинули Маханаим в 1912 году. Поалей Цион В 1916 году, во время Первой мировой войны, в Маханаим приехала группа Поалей Цион. Маханаим стал первым рабочим посёлком в Верхней Галилее. В 1922 году он стал мошавом, и через шесть лет жители вновь покинули его. Кибуц 23 мая 1939 года Маханаим был вновь (в третий раз) отстроен членами кибуца Йодефет и жителями Цфата. В 1952 году, в результате кризиса в кибуцном движении, часть членов кибуца покинула Маханаим. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 818 человек. География К югу от кибуца находится Аэропорт Рош-Пина (иногда называемый «Аэропорт Маханаим»), который используется для гражданских рейсов в центр Израиля, а также как запасной военный аэродром. К северу от кибуца протекает ручей Маханаим. Примечания Ссылки Сайт кибуца (ивр.)
Маханаїм

Маханаїм (івр. מַחֲנַיִים; מַחֲנַיִם) — кібуц у Північному окрузі Ізраїлю, входить до регіональної ради Верхня Галілея. Історія У 1892 році об'єднання «Ховівей Ціон» з Галіції придбало землю для майбутнього поселення. Кілька родин що прибули в 1898 році, переважно з Бучача на чолі з доктором Зальцем з Тарнува створили поселення яке назвали Маханаїм на честь згадуваного у Танасі міста Кібуц було створено за методом «Стіна і вежа» у ніч на 23 травня 1939 року. Примітки Посилання Офіційний сайт (івр.) Маханаїм на сайті регіональної ради Верхня Галілея (івр.) עמנואל הראובני. מחנים // לקסיקון ארץ-ישראל. — P. 579-580. (івр.)
Amirim

Amirim (en hebreu: אמירים, en català: copes d'arbre) és un moixav en la Galilea establert per vegetarians. Actualment hi ha 150 famílies vivint en el moixav. Amirim està ubicat 650 metres sobre el nivell del mar en un turó amb vista al mar de Galilea. Aquesta a 15 km de Safed. Història Els primers intents d'immigrants jueus del Marroc per establir un assentament en la dècada de 1950 no van tenir èxit. El nom original va ser Shefa Bet. El 1958, un grup de persones de diversos orígens es van unir per crear un moixav sobre la base d'un estil de vida i ideologia vegetarià, vegà i orgànic. Els fundadors d'Amirim es troben entre els pioners del moviment vegetarià a Israel. Economia Una de les principals fonts d'ingressos del moixav és el turisme. El moixav té fondes i restaurants que ofereixen menjars vegetarians i vegans. A començaments del decenni de 1960, l'Agència Jueva va ajudar a 10 famílies a construir el primer tzimerim, com són coneguts els xalets per a clients. Referències
Amirim

Amirim (hebrejsky אֲמִירִים, v oficiálním přepisu do angličtiny Amirim) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Merom ha-Galil. Geografie Leží v nadmořské výšce 558 metrů, v Horní Galileji, cca 35 kilometrů východně od břehů Středozemního moře. Je situován na jihovýchodním okraji masivu Har Meron, jehož svahy spadají do údolí Chananja. Obec se nachází cca 115 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 45 kilometrů severovýchodně od centra Haify a cca 5 kilometrů jihozápadně od Safedu. Amirim obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. 5 kilometrů na západ leží vesnice Ejn al-Asad, které obývají Drúzové. Oblasti, které obývají izraelští Arabové, leží dál k západu a jihozápadu. Obec Amirim je na dopravní síť napojena pomocí místní silnice číslo 866, jež sem odbočuje z dálnice číslo 85. Dějiny Mošav Amirim byl založen v roce 1950. Zakladateli obce byla skupina židovských přistěhovalců z Jemenu. Původně se nazývala Parod Ilit (פרוד עלית). Pak místní populaci posílila další skupina židovských přistěhovalců, kteří se sem přesunuli z nedalekého provizorního ubytování v prostoru opuštěné arabské vesnice Faradija (nedaleko kibucu Parod) a Parod Ilit byl přejmenován na Šefer. V roce 1956 se obec Šefer rozdělila na dvě části. Západní si ponechala tento název (dodnes pod jménem Šefer), východní byla nazvána Amirim. V Amirim se nacházela pracovní vesnice, ale po dvou letech byla opuštěna. V roce 1958 se v Amirim nově usídlila osadnická skupina tvořená vegetariány a vegany většinou z Tel Avivu, kteří se zde rozhodli zřídit své centrum. Ti zde vytrvali. Mošav se dodnes zaměřuje na organické zemědělství a ekoturistiku. Šlo o první vesnici v Izraeli, která už v roce 1961 zřídila turistické ubytování a zaměřovala se na turistický průmysl. V Amirim funguje knihovna a společenské centrum. Dále je tu k dispozici zařízení předškolní péče o děti. Základní škola je v sousední vesnici Parod. Demografie Obyvatelstvo mošavu Amirim je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili populaci v Amirim Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucím počtem obyvatel. K 31. prosinci 2014 zde žilo 744 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,3 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Amirim na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Amirim

Amirim (Hebrew: אֲמִירִים, lit. Treetops) is a moshav in northern Israel. Located 550 metres above sea level on a hill overlooking the Sea of Galilee, it embraces organic farming and vegetarianism. In 2024 it had a population of 779. History Early attempts by Moroccan Jewish immigrants to establish a settlement in the 1950s were not successful. The original name was Shefa Bet. In 1958, a group of people of various backgrounds banded together to create a moshav based on a vegetarian, vegan, and organic lifestyle and ideology. The founders of Amirim were among the pioneers of the vegetarian movement in Israel. A group of Branch Davidian Seventh Day Adventist families under the leadership of Ben and Lois Roden moved to Amirim in 1958 and established "The Branch Organic Agricultural Association," which encouraged organic agriculture. They had difficulties in cooperating with the requirements of the moshav, however, causing friction with other residents, and the group soon moved to Jerusalem. Spiritual Orientation Amirim is mostly a secular Jewish community, but there are some religious Jewish vegetarian families who live there. Its residents have been described as "spiritually oriented." Tourism One of the moshav's main sources of income is tourism. The moshav runs guesthouses and restaurants featuring vegetarian and vegan food. In the early 1960s, the Jewish Agency helped 10 families build the first zimmerim, as the guest chalets are known. The moshav has a sculpture garden which displays 20 statues belonging to the Israel Museum collections. The works are made by Israeli and international artists, including a steel statue by David Palombo. Arts The moshav has been noted for its sculpture garden, which features sculptures donated by the Israel Museum, as well as for its music. Regular musical events include Friday evening performances by two of its residents, the couple Miki Shaviv and Mika Karni. Notable residents Mika Karni Jonathan Skjöldebrand, Swedish-Israeli basketball player See also Jewish vegetarianism References External links Amirim Archived 2013-09-21 at the Wayback Machine
Amirim

Amirim (literalmente "copas de árbol") es un moshav en la Galilea establecido por vegetarianos. Actualmente hay 150 familias viviendo en el moshav.​ Amirim está ubicado 650 m. sobre el nivel del mar en una colina con vistas al mar de Galilea. Está a 15 km de Safed.​ Historia Los primeros intentos de inmigrantes judíos de Marruecos para establecer un asentamiento en la década de 1950 no tuvieron éxito. El nombre original fue Shefa Bet. En 1958, un grupo de personas de diversos orígenes se unieron para crear un moshav sobre la base de un estilo de vida e ideología vegetariano, vegano y orgánico. Los fundadores de Amirim se encuentran entre los pioneros del movimiento vegetariano en Israel.​ Economía Una de las principales fuentes de ingresos del moshav es el turismo. El moshav tiene posadas y restaurantes que ofrecen comidas vegetarianas y veganas. A principios del decenio de 1960, la Agencia Judía ayudó a 10 familias a construir el primer zimmerim, como son conocidos los chalets para clientes.​ Referencias
Amirim

Amirim (nom signifiant "cimes d'arbres") est un moshav du nord d'Israël. Situé à 650 mètres d'altitude sur une colline surplombant la mer de Galilée, ses habitants pratiquent l'agriculture biologique et sont végétariens. En 2018, il a une population de 837 personnes. Histoire Les premières tentatives des immigrants marocains pour fonder un village dans les années 1950 ont échoué. Le nom d'origine était Shefa Bet. En 1958, un groupe de personnes de divers horizons crée un moshav fondé sur un style de vie et une idéologie végétarienne, végétalienne et biologique. Les fondateurs d'Amirim étaient du mouvement végétarien en Israël. Un groupe de familles de la branche davidienne adventiste du septième jour, sous la direction de Ben et Lois Roden, déménage à Amirim en 1958 et fonde "The Branch Organic Agricultural Association", qui encourage l'agriculture biologique. Cependant, ils ont du mal à coopérer avec les exigences du moshav, provoquant des frictions avec d'autres résidents. Ainsi, le groupe s'installe rapidement à Jérusalem. Religion Amirim est principalement une communauté juive laïque, mais des familles végétariennes juives religieuses y vivent. Ses habitants ont été décrits comme « orientés spirituellement ». Tourisme L'une des principales sources de revenus du moshav est le tourisme. Le moshav gère des maisons d'hôtes et des restaurants proposant des plats végétariens et végétaliens. Au début des années 1960, l'Agence juive aide dix familles à construire les premiers zimmerim, comme on appelle les chalets d'hôtes. Le moshav possède un jardin de sculptures qui présente 20 statues appartenant aux collections du musée d'Israël. Les œuvres sont réalisées par des artistes israéliens et internationaux, dont une statue en acier de David Palombo. Arts Le moshav est réputé pour son jardin de sculptures, données par le musée d'Israël, ainsi que pour sa musique. Les événements musicaux réguliers comprennent les spectacles du vendredi soir par deux de ses résidents, le couple Miki Shaviv et Mika Karni. Résidents notables Mika Karni, chanteuse israélienne Tali Fahima, militante pro-palestinienne pour la paix Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Amirim » (voir la liste des auteurs). Portail d’Israël Portail du végétarisme Portail du tourisme
Amirim

Amirim (in ebraico: אֲמִירִים lett: cime degli alberi) è un moshav in Galilea. Oggi 150 famiglie vivono in kibbutz nel moshav. Amirim si trova a 650 m. sul livello del mare su una collina affacciata sul Mar di Galilea ed a 15 km. da Safed. Storia I primi tentativi di immigrati ebrei provenienti dal Marocco per stabilire un insediamento nel 1950 non hanno avuto successo. Il nome originale era Shefa Bet. Nel 1958, un gruppo di ebrei con esperienze diverse (tra loro sorviventi del Olocausto di Polonia) si sono unite per creare un moshav sulla base di un vegetariano e vegano stile di vita organica ed ideologia ecologista. Si son uniti a loro per poco tempo un gruppo di Davidiani e famiglie legate alla Chiesa cristiana avventista del settimo giorno oltre naturalmente ad ebrei. I Davidiani erano sotto la guida di Ben Roden e Lois Roden e poi si sono trasferiti a Gerusalemme. I fondatori di Amirim sono stati tra i pionieri del Vegetarismo in Israele. Lois Roden ha istituito per corto tempo ad Amirim anche l'Associazione Il Ramo per l'Agricoltura biologica, una delle prime organizzazioni a promuovere l'Agricoltura biologica ed il biologico in generale in Israele Economia Una delle fonti principali del moshav di reddito è il turismo. Il moshav gestisce alberghi e ristoranti con cibi vegetariani e vegani. Nei primi anni 1960, l'Agenzia ebraica ha aiutato 10 famiglie a costruire il primo zimmerim, cioè uno chalet per i turisti ospiti di Amirim. Voci correlate Davidiani Vegetarismo Agricoltura biologica biologico ecologista moshav kibbutz Galilea Mar di Galilea Israele Safed Vegetarianismo ebraico Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Amirim
Amirim

Amirim is een mosjav in Israël, dat ongeveer 20 kilometer ten noordwesten van het Meer van Tiberias ligt. Het dorp heeft slechts een paar honderd inwoners. Amirim staat er vooral om bekend, dat de inwoners ervan vegetariërs zijn. Doordat het dorp hoog gelegen is, ongeveer 540 meter boven zeeniveau, kan men het Meer van Tiberias vanuit Amirim zien liggen.
Amirim

Amirim (hebr. אמירים) – moszaw położony w samorządzie regionu Merom ha-Galil, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Leży w centralnej części Górnej Galilei w pobliżu góry Meron (1 208 m n.p.m.). Historia Moszaw został założony w 1959 przez imigrantów z Maroka. Pierwotnie nazywał się on Szefa Bet. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na turystyce. Ideologia tego moszawu popiera wegetarianizm, który wypromowali tutaj ocaleni z Holocaustu Żydzi z Polski. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Amirim Google Maps Mapa moszawu Amirim
Амирим

Амирим (ивр. אֲמִירִים, буквально «верхушки деревьев») — мошав в северном регионе Израиля, основанный вегетарианцами в 1958-м году. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 866 человек. География Амирим расположен на высоте 650 м над уровнем моря на холме, выходящем на Галилейское море (озеро Кинерет). Мошав расположен в 15 км от Цфата. Мошав находится на южном склоне, защищенном от зимних ветров заповедником горы Мерон. Расстояние (по прямой): До Иерусалима — 130 км; До Тель-Авива — 113 км; До Хайфы — 42 км; До Беэр-Шевы — 196 км. Администрация мошава Административно относится к региональному совету «Мером ха-Галиль», входит в поселенческое движение «Тнуат ха-Мошавим». История Первые попытки еврейских иммигрантов из Марокко основать поселение в 1950-х не увенчались успехом. Первоначально этот мошав назывался «Шефа Бет». В 1958 группа людей разного происхождения объединилась, чтобы создать мошав, основанный на вегетарианском и веганском образе жизни и идеологии. Среди них были многочисленные семьи Адвентистов Седьмого Дня «Ветви Давидовой» под предводительством Бенджамина Родена и Луис Роден. Основатели Амирима были исторически первыми среди всего вегетарианского движения в Израиле. Родены основали «Ветвь Органической Сельскохозяйственной Ассоциации», одну из первых организаций, которая поддерживает органическое садоводство в Израиле, и которая производит большое количество зерновых культур для жителей своих территорий и для Европы. Экономика Туризм — один из главных источников дохода. Местные магазины, отели и кафе-рестораны отличаются своим исключительно вегетарианским меню. В начале 1960-х Еврейское Агентство помогло 10 семьям построить свои первые циммеры (дачи для гостей). Примечания
St. Louis the King Cathedral, Haifa

The St. Louis the King Cathedral (Arabic: كاتدرائية القديس لويس الملك, Hebrew: קתדרלת לואי הקדוש), or the Maronite Church of St. Louis, is a Catholic church of the Maronite Eastern rite located in Haifa, in northern Israel. History It serves as the headquarters of the Maronite Catholic Archeparchy of Haifa and the Holy Land (Archieparchia Ptolemaidensis Maronitarum in Terra Sancta) which was raised to its current status in 1996 by decision of Pope John Paul II. It was built by Ibrahim Nasrallah and Salim Khoury, as its name suggests was dedicated to St. Louis IX of France (1214-1270). Construction began in December 1883 and the foundations were laid in January 1884. The work was interrupted on August 24, 1885, but resumed in August 1887 and the church was completed in November 1889. See also Catholic Church in Israel Louis IX of France References
Catedral de San Luis el Rey (Haifa)

La Catedral de San Luis el Rey​ o bien la Iglesia Maronita de San Luis​ (en hebreo: הכנסייה המרונית סנט לואי ) es el nombre que recibe un edificio religioso católico (de rito oriental maronita) que se encuentra ubicado en la localidad de Haifa​ en el norte de Israel. Funciona como la sede de la archieparquía de Haifa y Tierra Santa (Archieparchia Ptolemaidensis Maronitarum in Terra Sancta) que fue elevada a su actual estatus en 1996. Fue edificada por Ibrahim Nasrallah y Salim Khoury y como su nombre lo indica fue dedicada a San Luis IX de Francia (1214-1270). La construcción comenzó en diciembre de 1883 y se sentaron las bases en enero de 1884. El trabajo fue interrumpido el 24 de agosto de 1885, pero se reanudó en agosto de 1887 y la iglesia fue terminada en noviembre de 1889.​ Véase también Iglesia católica en Israel Tierra Santa Cristianismo en Oriente Medio Referencias
Cattedrale di San Luigi Re (Haifa)

La Cattedrale di San Luigi Re (in arabo كاتدرائية القديس لويس الملك‎?; in ebraico קתדרלת לואי הקדוש‎?), o comunemente conosciuta come chiesa maronita di San Luigi, è un luogo di culto cattolico di rito siriaco occidentale situato ad Haifa, città nel nord di Israele. Storia La chiesa, dedicata e intitolata al re cattolico Luigi IX di Francia (1214-1270), fu costruita dagli architetti Ibrahim Nasrallah e Salim Khoury. I lavori per la costruzione iniziarono nel dicembre 1883, mentre le fondamenta furono completate nel gennaio dell'anno successivo. I lavori furono interrotti il 24 agosto 1885, a causa della mancanza di fondi, tuttavia ripresero nell'agosto 1887 e la cattedrale fu completata nel novembre 1889. Dal 1996, quando papa Giovanni Paolo II eresse l'arcieparchia di Haifa e Terra Santa (in latino: Archieparchia Ptolemaidensis Maronitarum in Terra Sancta), la cattedrale di San Luigi Re funge da sede ufficiale di quest'ultima. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale di San Luigi Re (Haifa) Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di San Luigi Re (Haifa), in GCatholic.org.
Kfar Glikson

Kfar Glikson (hebrejsky כְּפַר גְּלִיקְסוֹן, doslova „Gliksonova vesnice“, v oficiálním přepisu do angličtiny Kefar Glikson) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Haifském distriktu, v Oblastní radě Menaše. Geografie Leží v nadmořské výšce 66 metrů, v hustě osídlené a zemědělsky intenzivně využívané pobřežní nížině, respektive v jejím výběžku – údolí Bik'at ha-Nadiv. Na severovýchod od vesnice se zvedá pahorkatina Ramat Menaše. Podél jižní strany obce vstupuje do údolí vádí Nachal Barkan. Dál k jihu začíná region Vádí Ara. Obec se nachází 10 kilometrů od břehu Středozemního moře, cca 52 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu, cca 33 kilometrů jižně od centra Haify a 10 kilometrů severovýchodně od města Chadera. Kfar Glikson obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Ovšem 3 kilometry východně od kibucu začíná pás měst ve Vádí Ara obydlených izraelskými Araby. Kfar Glikson je na dopravní síť napojen pomocí místní silnice číslo 6522, jež vede do sousední obce Giv'at Ada. Dějiny Kfar Glikson byl založen v roce 1939. Šlo o opevněnou osadu typu Hradba a věž. Původně byla nazvána Makor (מקור). Nakonec byla ale pojmenována byla podle sionistického aktivisty Mošeho Gliksona, který působil v deníku Haaretz a který zemřel při dopravní nehodě ve stejný den, kdy byla zřizována tato osada. Zakladateli kibucu byla skupina židovských přistěhovalců z Rumunska, napojená na mládežnické hnutí ha-No'ar ha-cijoni. Koncem 40. let měl Kfar Glikson rozlohu katastrálního území 1727 dunamů (1,727 kilometru čtverečního). Místní ekonomika je založena na zemědělství a průmyslu (firma na kancelářské zboží). Rozvíjí se cestovní ruch. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Kfar Glikson Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 277 lidí. Během roku 2014 populace klesla o 2,1 %. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kfar Glikson na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Menaše Archivováno 2. 2. 2008 na Wayback Machine.
Kfar Glikson

Kfar Glikson (Hebrew: כְּפַר גְּלִיקְסוֹן, lit. 'Glickson Village') is a kibbutz in northern Israel. Located near Binyamina and Pardes Hana-Karkur, it falls under the jurisdiction of Menashe Regional Council. In 2024 it had a population of 394. History The kibbutz was established on 23 May 1939 by Jewish immigrants from Romania as a tower and stockade settlement. It was named after Moshe Glickson, editor of Haaretz newspaper between 1922 and 1937, who died on the day of the kibbutz' establishment. The economy of Kfar Glickson is based on agriculture (field crops, dairy farm), a handicrafts industry and rural tourism. Omega, located in Kfar Glikson, manufactures paints and modelling dough for children. References