NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Brama Świętego Szczepana

Brama Świętego Szczepana albo brama Lwów (arab. ‏باب الأسباط‎, Bab al-Asbat lub باب ستنا مريم, Bab Sittina Marjam; hebr. ‏שער האריות‎, Sza’ar ha-Arajot) – jedna z ośmiu bram Starego Miasta Jerozolimy. Jest to jedyna brama otwarta ku wschodowi. Przez bramę tę wchodzi się na teren Dzielnicy Muzułmańskiej. Pochodzenie nazw Nazwa arabska (Bab Sittina Marjam) nawiązuje do tradycyjnego miejsca narodzin Matki Chrystusa, które pokazywane jest w położonym w pobliżu kościele św. Anny. Chrześcijanie zwykli nazywać ją bramą św. Szczepana, ukamienowanego poniżej bramy miejskiej w dolinie Cedronu (por. Dz 7,58). Nazwana bramą Lwów ze względu na symbole rodowe sułtana Bajbarsa umieszczone na jej fasadzie od strony zewnętrznej. Historia Brama Świętego Szczepana została wybudowana w 1538 roku przez sułtana Sulejmana Wspaniałego na miejscu wcześniejszej rzymskiej bramy. Podczas wojny sześciodniowej w 1967 roku izraelscy spadochroniarze przeszli przez tę bramę i wywiesili izraelską flagę na Wzgórzu Świątynnym. Turystyka Brama Świętego Szczepana znajduje się u wylotu ulicy Al-Mudżahidin, jednej z ważniejszych uliczek dzielnicy muzułmańskiej starej Jerozolimy. Od bramy Świętego Szczepana schodzi w kierunku Doliny Cedronu (błędnie utożsamianej Doliną Jozafata) z ulica Sza’ar ha-Arajot. Przez bramę wchodzi na teren Starego Miasta uroczysta procesja upamiętniająca wjazd Chrystusa do Jerozolimy na osiołku (por. Mk 11,1-11). Przypisy
Portão do Leão

Porta do Leão (em hebraico: שער האריות Sha'ar Ha'Arayot; em árabe: باب الأسباط [também conhecido como Portão de Santo Estevão ou Portão das Ovelhas]) está localizado na cidade velha de Jerusalém, em Israel. Localizado na parte leste da cidade antiga, do lado do Vale de Cédron, marca o início da caminhada que, na tradição cristã, Jesus teria passado antes de chegar ao Calvário pela Via Dolorosa. O Portão do Leão foi construído pelos otomanos por volta de 1517, depois da derrota dos mamelucos do Egito. Diz a tradição que, o sultão Suleimã, o magnífico, tinha planos de nivelar a cidade de Jerusalém, mas que leões famintos estavam ao seu encontro para devorá-lo. Suleimã foi poupado ao prometer que construiria muros ao redor de Jerusalém para protegê-la de invasões de inimigos. Isso fez com que o leão fosse o símbolo da cidade, embora este já fosse representado na época do Reino de Judá, no qual Jerusalém era a capital. Referências
Львиные ворота (Иерусалим)

Львиные ворота (ивр. שער האריות‎ Ша’ар Ха’Арайот, араб. باب الأسباط‎ Баб аль-асабат, также Ворота Св. Стефана или Овечьи ворота) — одни из восьми открытых ворот в стенах Старого города Иерусалима. Арабское название значит «ворота племён». В своём современном виде построены 1538-39 годах султаном Сулейманом Великолепным. Легенда гласит, что предшественнику Сулеймана Селиму I приснились львы, намеревавшиеся съесть его из-за его планов сровнять город с землёй. Он был пощажён лишь после того, как обещал защитить город, построив вокруг него стену. В результате лев стал геральдическим символом Иерусалима. (С другой стороны, Иерусалим уже с библейских времён был столицей Иудейского царства, эмблемой которого был лев (Бытие 49:9).) По другой версии, Сулейман обложил жителей Иерусалима тяжёлыми налогами, выплачивать которые они не могли себе позволить. В ту же ночь Сулейману приснились два льва, пришедшие, чтобы пожрать его. Проснувшись, он спросил своих толкователей сновидений, что значил его сон. Вперёд выступил мудрый, уважаемый человек, и спросил Сулеймана, что было у него на уме, прежде чем он погрузился в сон. Сулейман ответил, что думал о том, как наказать всех тех, кто не платит его налоги. Мудрец ответил, что Бог сердится, поскольку Сулейман плохо думал о святом городе. Во искупление Сулейман построил Львиные ворота, дабы защитить город от захватчиков. Возле конька ворот находятся четыре фигуры леопардов, — которых часто путают со львами, — две слева и две справа. Они были помещены туда Сулейманом в ознаменование победы осман над мамлюками в 1517 году. В христианской традиции, Иисус перед своей казнью вошёл в Иерусалим через расположенные в восточной стене Старого города Львиные ворота (по другой версии — через Золотые, ныне закрытые). Проём Львиных ворот отмечает начало традиционного христианского ритуала — Виа Долороза, последнего маршрута Иисуса от тюрьмы до распятия. Во время Шестидневной войны 1967 года израильские парашютисты из 55-й Парашютной Бригады прошли через эти ворота и развернули флаг Израиля над Храмовой горой. Примечания Комментарии Источники
Левові ворота (Єрусалим)

Левові ворота — одні з восьми воріт стіни старого міста Єрусалима побудовані у 1538 році Сулейманом Пишним, у часи створення оборонної стіни навколо міста. Ворота відкривають дорогу із сходу міста у мусульманський район старого міста Єрусалиму. Назва За часів Сулеймана Пишного ворота пробували назвати «Bab el-Ghor» — «Долина Йордану», проте ця назва не прижилася. Свою назву ворота отримали від барельєфів на зовнішній стороні воріт, що зображають леопардів які просто сприйняли за левів. Леопарди були геральдичним знаком мамелюцького султана Байбара. Інша назва воріт — Ворота Стефана, походить від історії Святого первомученика Стефана, де припускається місце його каменування. Хрестоносці називали ворота на цьому місці — Ворота Йосафата. Місто Дорога, що проходить через Левові ворота у місто через сотню метрів виходить на Via Dolorosa. При початковій конструкції воріт, не можна було пройти прямо через ворота, а обходити перегородку з лівої сторони, де сьогоні видніється арка. Подібну конструкцію воріт зберегли Сіонські ворота. В Левових воротах перегородку зруйнували для покращення руху. Через Левові ворота у стіні з міста простягається вигляд на Оливну гору, а з правої сторони при вході у місто знаходиться Базиліка святої Анни та Віфезда. Під час Шестиденної війни через ці ворота армія Ізраїлю проникла у старе місто. Примітки Посилання Левові ворота на jewishvirtuallibrary.org [Архівовано 29 листопада 2016 у Wayback Machine.]
Josefs Grab

Josefs Grab (auch Josefsgrab, hebräisch קבר יוסף Kever Yosef; arabisch قبر يوسف, DMG Qabr Yūsuf) ist eine biblische Gedenkstätte am östlichen Zugang des Tals zwischen den Bergen Gerizim und Ebal, nördlich des Jakobsbrunnens am Stadtrand von Nablus im Westjordanland in der Nähe des biblischen Sichem. Bedeutung Die Traditionen zum Josefsgrab reichen bis in das 4. Jahrhundert n. Chr. zurück. Es zählt zu den heiligsten Stätten im Judentum, wird aber auch von Samaritanern, Christen und Muslimen verehrt. So sollen hier der jüdische Stammvater Josef und seine Söhne Ephraim und Manasse begraben sein. Dem widerspricht die islamische Tradition, wonach der biblische Josef in Hebron begraben worden sein soll. Geschichte seit 1967 1967 wurde der Ort im Sechstagekrieg zusammen mit dem Westjordanland durch die israelische Armee erobert. Seit dem 12. Dezember 1995 gehört Nablus zum palästinensischen Autonomiegebiet. Im Interimsabkommen über das Westjordanland und den Gazastreifen wurde vereinbart, dass das Josefsgrab eine israelische Enklave bleibt. Trotzdem wurde der Ort Gegenstand gewaltsamer Proteste seitens von Palästinensern. Am 7. Oktober 2000 belagerten palästinensische Demonstranten den stationierten Militärposten. Dieser alarmierte die israelische Luftwaffe, die die Demonstranten darauf aus Apache-Kampfhunschraubern beschoss. Die Menge löste sich jedoch nicht auf. Bewaffnete eröffneten ihrerseits das Feuer. Dabei starb ein israelischer Druse, der als Mitglied einer Grenzschutzeinheit dort Dienst leistete. Seine Leiche blieb zurück. Das Josefs Grab wurde darauf militärisch evakuiert. Am 8. Oktober 2000, dem Vorabend vom Jom Kippur, wurde das Grab darauf verwüstet. Zwei Jahre später wurde es ebenfalls am Versöhnungstag fast völlig zerstört, ebenso im Februar und im Oktober 2003. Am 24. April 2011 wurde ein Mitglied der Breslover Chassidim bei dem Versuch, das Josefs Grab aufzusuchen, von der palästinensischen Polizei getötet. Nach übereinstimmenden Berichten der palästinensischen Behörden sowie der israelischen Armee war die Gruppe religiöser Juden ohne Genehmigung in das palästinensische Autonomiegebiet bei Nablus gefahren. Bei dem Getöteten handelt es sich um den 24-jährigen Neffen der israelischen Bildungsministerin Limor Livnat, die mitteilte, dass sie „erschüttert über den mörderischen Anschlag“ auf die Besucher sei, wobei ihr Neffe „auf kaltblütige und abscheuliche Weise ermordet worden“ sei. Am Morgen des 16. Oktober 2015 steckte eine Gruppe von etwa 100 Palästinensern die Grabstätte in Brand und beschädigte sie dadurch schwer. Noch vor Eintreffen von IDF-Truppen zerstreuten Sicherheitskräfte der Palästinensischen Autonomiebehörde die Aufständischen und löschten das Feuer. Ende März 2019 erschossen israelische Soldaten zwei Palästinenser, als sie aus ihrem Fahrzeug Sprengsätze auf den Eingang des Josefs Grabs geworfen hatten. In der Nacht zum 10. April 2022 haben mehrere Dutzend militante Palästinenser das Josefs Grab attackiert, den Grabstein zertrümmert und einen Brand gelegt. Weblinks Einzelnachweise
Grób Józefa Egipskiego

Grób Józefa Egipskiego, syna Jakuba (hebr. קבר יוסף, Qever Yosef, arab: قبر يوسف, Qabr Yūsuf) to prawdopodobne, (choć nie potwierdzone archeologicznie) miejsce pochówku jego zabalsamowanych zwłok, (1Mjż 50:26) znajdujące się …na kawałku pola, które nabył Jakub za sto kesytów od synów Chamora, (Joz 24:32) w Sychem, (obecnie Tell Balata, na terenie arabskiego miasta Nablus, na Zachodnim Brzegu), w pobliżu świątyni Pańskiej, (Joz 24:26) która w Księdze Sędziów stała się świątynią Baala Peor, (Sdz 9:4) przy wschodnim wejściu do doliny oddzielającej góry Gerazim i Ebal, 300 m na północny zachód od Studni Jakuba. (J 4:6.12) Lokalizacja grobowca: 32.21328°N 35.28506°E Często w tym miejscu dochodziło do tarć na tle religijnym. W starożytności głównie pomiędzy Samarytanami, którzy uważali grób Józefa za swoje święte miejsce, a chrześcijanami, którzy chcieli wydobyć szczątki patriarchy. Później również z udziałem zamieszkałych tam muzułmanów, którzy uważali je za jedno ze swoich miejsc świętych. Po zajęciu Zachodniego Brzegu przez Izrael w 1967 r. muzułmanom zakazano sprawowania kultu w sanktuarium i stopniowo przekształcono je w żydowską salę modlitewną. Podczas zamieszek w nocy z 15 na 16 października 2015 setki Palestyńczyków zburzyło i spaliło grobowiec, co spotkało się z potępieniem izreaelskiego premiera Binjamina Netanjahu oraz prezydenta państwa palestyńskiego, Mahmuda Abbasa. W ciągu dwóch tygodni grób został odbudowany. Przypisy Bibliografia Encyklopedia archeologiczna Ziemi Świętej, Avraham Negev, tłum. polskie Olga Zienkiewicz, Wyd. Da Capo, Warszawa 2002, s. 404-406.
Гробниця Йосипа

Гробниця Йосипа (івр. קבר יוסף; араб. قبر يوسف) — стародавній монументальний похоронний пам'ятник, розташований біля східного в'їзду в долину, що розділяє гори Грізім та Евал, 325 ярдів на північний захід від колодязя Якова, на околиці міста Наблус на Західному березі річки Йордан, недалеко від Тель-Балата, який у джерелах часів пізнього бронзового століття фігурував як Шхем, а в біблійних іменувався Сихемом. Біблія визначає загальну площу Сихему як місце останнього спочинку праотця Йосипа і двох його синів — Єфрема та Манассії. Історія Протягом багатьох століть гробниця Йосипа шанувалася членами різних релігійних спільнот Палестини — євреями, самаритянами, християнами і мусульманами. Ранні біблійні записи про розташування гробниці Йосипа в цьому місці сходять до 4 століття нашої ери. Нинішня споруда, що має вигляд невеликого прямокутного приміщення з кенотафом, датується 1868 роком і вважається цілком сучасним релігійним комплексом, позбавленим яких-небудь слідів древніх будівельних матеріалів. У той час як деякі вчені, такі як Кеннет Кітчен і Джеймс Гоффмейер підтверджують історичність біблійного Йосипа, багато інших, таких як Дональд Редфорд, стверджують, що його існування «не підтверджується фактами». Сучасній науці ще належить визначити, чи має відношення існуючий кенотаф до стародавнього біблійного поховання. Ні єврейські, ні християнські джерела до 5 ст. не згадують про існування могили, а споруда була побудована самаритянами, для яких місце поховання Йосипа було, ймовірно, священним. Примітки Література Посилання Западный берег Иордана: радикалы подожгли гробницу Иосифа. Радио «Свобода». 16 октября 2015. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 16 березня 2019. Палестинцы подожгли гробницу Иосифа в Наблусе. Deutsche Welle. 16 октября 2015. Архів оригіналу за 24 травня 2021. Процитовано 16 липня 2021.
Estadi Bloomfield

L'Estadi Bloomfield (hebreu: אצטדיון בלומפילד) és un estadi de futbol situat a Tel Aviv, Israel. És la llar dels clubs Hapoel Tel Aviv, Maccabi Tel Aviv i Bnei Yehuda Tel Aviv. L'estadi té una capacitat per a 29.400 espectadors. Història L'estadi de Bloomfield va ser construït a on havia estat l'Estadi Basa. Basa va ser la casa del Hapoel Tel Aviv FC des de 1950 i avui dia segueixen jugant en aquesta zona. L'obertura de l'estadi data del 12 d'octubre de 1962. El partit inaugural va ser un partit amistós del Hapoel Tel Aviv FC davant del FC Twente. El 1963, el rival del Hapoel de Tel Aviv, el Maccabi Tel Aviv, es va instal·lar a Bloomfield, després de disputar molts partits a l'Estadi Maccabiah. A partir de 2004, el Bnei Yehuda va jugar també a l'estadi. Actualment, el Bloomfield Stadium és dels pocs estadis que han estat acceptats per la FIFA i la UEFA per acollir finals, essent considerat de categoria 4. Entre 2016 i 2019 va ser tancat per a una remodelació que amplià la capacitat a 29.000 seients. Galeria Vegeu també Estadis de futbol a Israel Referències Enllaços externs Stadium Bloomfield a la web del Maccabi Tel Aviv (anglès) Bloomfield Stadium en Worldstadiums.com Arxivat 2015-04-28 a Wayback Machine. (anglès)
Bloomfield-Stadion

Das Bloomfield-Stadion (hebräisch אִצְטַדְיוֹן בְּלוּמְפילְד Itzṭadjōn Blūmfīld) ist ein Fußballstadion in der israelischen Großstadt Tel Aviv-Jaffa. Die Anlage wurde nach den Gebrüdern Bernard und Louis Bloomfield benannt, die das Stadion finanzierten. Geschichte Das Einweihungsspiel fand am 12. Oktober 1962 zwischen Hapoel Tel Aviv und Shimshon Tel Aviv statt. Am 2. Dezember 1962 fand das festliche Freundschaftsspiel zwischen Hapoel Tel Aviv und FC Twente Enschede statt. Die drei israelischen Fußballerstligisten Hapoel Tel Aviv, Maccabi Tel Aviv und Bne Jehuda Tel Aviv sowie die drei Fußballzweitligisten Beitar Tel Aviv, Shimshon Tel Aviv und Maccabi Jaffa bestreiten ihre Heimspiele in diesem Stadion. Das Sitzplatzstadion fasste früher insgesamt 14.413 Zuschauer, darunter sind 690 V.I.P.-Plätze. Hinzu kommen 52 Plätze auf der Pressetribüne. 2.157 Plätze sind für die Gästefans reserviert. Nach der zweijährigen Renovierung von 2008 bis 2010 wurde die Spielstätte im September in die UEFA-Stadionkategorie 4 eingeordnet. Damit können im Bloomfield-Stadion auch Champions-League-Spiele stattfinden. Ab Mitte 2017 wurde das Stadion auf 29.400 Plätze erweitert und die Ränge überdacht. Die Arbeiten für 275 Mio. ILS (rund 68 Mio. Euro) wurden 2019 abgeschlossen. In der Umbauphase mussten die im Stadion ansässigen Mannschaften in andere Stadien ausweichen. Die Fertigstellung war für den Mai 2019 angestrebt. Die Wiedereröffnung und die erste Partie fanden am 25. August 2019 zum ersten Spieltag der neuen Saison statt. Bne Jehuda Tel Aviv bezwang Hapoel Ironi Kirjat Schmona mit 2:1. Galerie Weblinks maccabi-tlv.co.il: Stadion auf der Website von Maccabi Tel Aviv skyscrapercity.com: Website zu den Bauarbeiten (englisch) stadiumdb.com: New Bloomfield (englisch) stadiumdb.com: Bloomfield Stadium (The Temple) (englisch) europlan-online.de: Das alte Bloomfield Stadium – Tel-Aviv-Yāfā (Tel-Aviv) europlan-online.de: Das neue Bloomfield Stadium – Tel-Aviv-Yāfā groundhopping.de: Besucherbericht von 2005 Einzelnachweise
Estadio de Bloomfield

Bloomfield Stadium es un estadio de fútbol ubicado en Tel Aviv, Israel. Es la sede de los clubes Hapoel Tel Aviv, Maccabi Tel Aviv y Bnei Yehuda Tel Aviv. El estadio cuenta con capacidad para 29 400 espectadores. Historia Bloomfield Stadium fue construido donde un día estuvo el Basa Stadium. Basa fue la casa del Hapoel Tel Aviv desde 1950 y a día de hoy siguen jugando en esa zona. La apertura del estadio data del 12 de octubre de 1962. El encuentro inaugural fue un Hapoel frente al FC Twente, de carácter amistoso. En 1963, el rival del Hapoel, el Maccabi, se instaló en Bloomfield, después de disputar muchos partidos en el Maccabiah Stadium. En 2004, el Bnei Yehuda se muda también al estadio. Hoy en día, Bloomfield es de los pocos estadios ubicados en Israel aceptados por la FIFA y UEFA para albergar finales. Puertas Puerta 1 - Sección vip. Puerta 2,13 - Zonas de asientos generales, una de las pocas zonas donde los asientos están numerados. Puerta 4,5 - Los hinchas del Hapoel se acomodan aquí. Cuando no juega el Hapoel, estas puertas sirves para el equipo visitante. Puerta 6,7 - Aficionados del Hapoel se instalan aquí, pero cuando no es el Hapoel quien juega, es usado por el equipo visitante. Puerta 8,9 - Los aficionados del Maccabi Tel Aviv y Bnei Yehuda se instalan en estas puertas. Durante partidos del Hapoel, estos asientos son usados por los aficionados visitantes. Puerta 10,11 - Puertas destinadas normalmente por a los ultras del Maccabi y otros grupos de hinchas. También puede ser usado por los equipos visitantes. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Israel Enlaces externos (en inglés) Stadium Bloomfield en la web del Maccabi Tel Aviv (en inglés) Bloomfield Stadium en Worldstadiums.com Archivado el 28 de abril de 2015 en Wayback Machine.
Stadio Bloomfield

Lo stadio Bloomfield (ebr.: אצטדיון בלומפילד, Itztadion Bloomfield) è uno stadio di calcio di Tel Aviv, in Israele. È intitolato ai fratelli Bernard M. Bloomfield e Louis M. Bloomfield, ebrei canadesi, filantropi dello sport nello Stato d'Israele. Storia Lo stadio Bloomfield fu edificato in luogo del vecchio stadio "Basa", all'epoca impianto casalingo dell'Hapoel Tel Aviv, grazie ai finanziamenti della Canadian Association of Labour Israel, ente creato dai citati fratelli Bloomfield e collegato all'organizzazione operaia sionista Histadrut. Lo stadio fu inaugurato ufficialmente il 13 dicembre 1962 con un'amichevole tra l'Hapoel Tel Aviv e il club olandese dello Sportclub Enschede, anche se l'Hapoel Tel Aviv ne faceva già uso, per il campionato in corso, sin dalla prima partita casalinga contro lo Shimshon Tel Aviv, disputata il precedente 13 ottobre. Utilizzo Per anni teatro casalingo delle partite principalmente dell'Hapoel Tel Aviv, lo stadio Bloomfield ospita, dal 2000, anche le gare interne del Maccabi Tel Aviv e, dal 2004, quelle del Bnei Yehuda. Nei decenni passati fu utilizzato anche dal menzionato Shimshon Tel Aviv e da altri due club, oggi scomparsi: il Beitar Tel Aviv e il Maccabi Giaffa. Inoltre, dal 1986 al 1988, fu utilizzato anche dal Beitar Gerusalemme. Nel 2010, grazie alla sua capienza di 15.700 posti, lo stadio Bloomfield è stato inserito dall'UEFA nella categoria 4 degli stadi, cosa che ha permesso alle compagini di casa di poter ivi disputare i confronti delle coppe calcistiche europee. Nel 2013 l'impianto ha ospitato tre incontri del primo turno del campionato europeo di calcio Under-21 2013. Dal 2016 al 2019 la struttura è stata sottoposta ad un rilevante intervento di ristrutturazione finalizzato ad aumentarne la capienza a 29.400 posti. Nel 2021 ha ospitato la gara di Supercoppa di Francia vinta dal Lilla contro il Paris Saint-Germain. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stadio Bloomfield Collegamenti esterni (EN) Bloomfield Stadium sul sito del Maccabi Tel Aviv, su maccabi-tlv.co.il.
Bloomfieldstadion

Het Bloomfieldstadion (Hebreeuws: אצטדיון בלומפילד) is een voetbalstadion in Tel Aviv in Israël. Het heeft een capaciteit van 29.400 plaatsen. De huidige bespelers zijn de voetbalclubs Maccabi Tel Aviv, Hapoel Tel Aviv en Bnei Jehoeda Tel Aviv Het stadion is gebouwd op de plek waar eerder het Basastadion stond. Dat stadion was sinds 1950 in gebruik door Hapoel Tel Aviv. Het geld voor de bouw van een nieuw stadion kwam van een Canadees goed doel, de Canadian Association of Labour Israel. De organisatie vernoemde het stadion naar Bernard M. en Louis M. Bloomfield, om hen zodoende te eren voor hun inzet voor de sport in Israël. De eerste wedstrijd vond plaats op de officieuze openingsdag op 13 oktober 1962. Het werd een 1-1 gelijkspel tussen Hapoel en Sjimsjon. Tijdens de officiële openingsdag op 13 december speelde Hapoel een wedstrijd tegen de Nederlandse club Sportclub Enschede. In 2000 werd het stadion ook de thuisbasis van Maccabi Tel Aviv, nadat het Ramat Ganstadion dat lange tijd was. Vier jaar later kwam daar ook Bnei Jehoeda bij, wat het Bloomfieldstadion het enige voetbalstadion in Israël met drie bespelers maakt. In september 2010 plaatste de UEFA het stadion in de vierde categorie van de stadionclassificatie, waarmee het de mogelijkheid kreeg Champions League-wedstrijden uit de groepsfase toegewezen te krijgen. In 2013 was het een van de speelstadia tijdens het Europees kampioenschap voetbal onder 21. Naast sportevenementen traden ook enkele internationale artiesten op in het Bloomfieldstadion, waaronder Phil Collins, The Black Eyed Peas, Scorpions, Barbra Streisand en Rihanna.
Stadion Bloomfield

Stadion Bloomfield (hebr. אצטדיון בלומפילד) − stadion w Izraelu, w mieście Tel Awiw-Jafa. Powstał on w 1962 roku. Na tym stadionie swoje mecze rozgrywają drużyny Ligat ha’Al – Hapoel Tel Awiw, Maccabi Tel Awiw oraz Bene Jehuda Tel Awiw. Stadion może pomieścić 29 400 widzów. Loża dla VIP-ów zajmuje 340 miejsc, zaś dla dziennikarzy przeznaczonych jest kolejnych 52 miejsc. Historia Został wybudowany w 1962 roku w miejscu, gdzie znajdował się poprzedni obiekt - Stadion Basa. Od 1950 roku Basa był miejscem rozgrywania spotkań klubu Hapoel Tel Awiw. Otwarcie Bloomfield miało miejsce 12 października 1962. W jego trakcie rozegrano towarzyskie spotkanie pomiędzy Hapoelem a holenderskim FC Twente. W 1968 roku Maccabi Tel Awiw, lokalny rywal Hapoelu, przeniósł się na Bloomfield ze stadionu Ramat Gan. W 2004 roku do Hapoelu i Maccabi dołączyła trzecia drużyna z Tel Awiw-Jafa - Bene Jehuda. Linki zewnętrzne Worldstadiums.com
Estádio Bloomfield

O Estádio Bloomfield é um estádio localizado em Tel Aviv, na Israel, possui capacidade total para 29.400 pessoas, é a casa dos times de futebol Hapoel Tel Aviv, Maccabi Tel Aviv e Bnei Yehuda, foi inaugurado em 1962, o nome é em homenagem aos irmãos Bernard e Louis Bloomfield. Referências Ligações externas Página oficial
Блумфилд (стадион)

«Блумфилд» (ивр. אצטדיון בלומפילד‎) — футбольный стадион в Тель-Авиве, Израиль. Является домашней ареной для местных футбольных клубов «Хапоэль», «Маккаби» и «Бней-Иегуда». Стадион рассчитан на 29 400 зрителей. История «Блумфилд» был построен на месте старого стадиона «Хапоэля». Деньги на стадион были предоставлены канадской ассоциацией труда Израиля. Проект финансировался в Канаде и был назван в честь братьев Бернарда и Луиса Блумфилдов. Стадион был открыт 12 октября 1962 года. Во время открытия прошёл товарищеский матч между «Хапоэлем» и «Твенте». В 1963 году конкурент «Хапоэля» во внутреннем чемпионате — «Маккаби» переехал на «Блумфилд». Также в 2004 году «Бней-Иегуда» переехал на «Блумфилд» и этот стадион стал единственным, на котором выступали сразу 3 команды. Также на стадионе в 2006—2008 годах проходил товарищеский турнир — Кубок Первого канала, в том числе и финал последнего розыгрыша. В сентябре 2010 года УЕФА присвоил стадиону «Блумфилд» 4-ю категорию. Это один из двух стадионов в Израиле, рейтинг УЕФА которого позволяет играть на нём матчи основного этапа Лиги чемпионов и Лиги Европы УЕФА, чемпионата Европы (за исключением финалов Лиги чемпионов/Лиги Европы и финальных матчей чемпионатов Европы). Первой командой игравшей на стадионе «Блумфилд» матчи основного (группового) этапа Лиги чемпионов стал тель-авивский «Хапоэль», игравший на этой арене свои домашние матчи этого турнира в сезоне 2010/11. В 2016—2019 годах стадион был закрыт на капитальный ремонт и реконструкцию, в результате которой количество мест на стадионе было увеличено до 29 400. См. также Рамат-Ган (стадион) Самми Офер (стадион) Ссылки Страница стадиона на WorldStadiums.com Архивная копия от 28 апреля 2015 на Wayback Machine