NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Амиад

Амиад (ивр. עַמִּיעַד‎) — кибуц на севере Израиля, расположенный на плато Коразим, к югу от Рош-Пина, рядом с шоссе 90, на территории регионального совета Верхняя Галилея. История Кибуц был основан в январе 1946 года выходцами из Пальмаха, прошедшими обучение в Геве, он первоначально был основан в Геве, расположенной примерно в двух километрах к югу от нынешнего поселения. На момент прибытия на место было установлено, что его зовут Амиад, по имени комитета существующего фонда . Члены группы отказались принять это имя, поэтому. в течение нескольких лет кибуц назывался «Джиб Йосеф» по названию этого места, но с начала пятидесятых годов было принято название Амиад. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 439 человек. Экономика Предприятия кибуца: Завод «Amiad Water Systems»: завод, акции которого торгуются на Тель-Авивской фондовой бирже, разрабатывает системы фильтрации воды для бытового использования, для сельского хозяйства, промышленности, для фильтрации балластной воды на торговых судах и для инфраструктуры. Сельское хозяйство : оливковые деревья, личи, бананы, авокадо и фруктовые сады, мясной скот, птица, полевые культуры . Авторизованный гараж Land Rover Сельское жилье и ресторан для путешественников Винодельня Амиад Некоторые члены кибуца в настоящее время занимаются частным предпринимательством. Кибуц продолжает содержать все учреждения кибуца: библиотеку, клинику, столовую, бассейн, спортивные площадки ( теннис, футбол, баскетбол ), дополнительное образование и многое другое. Примечания
Tel Afek (Zevulun)

Tel Afek (hebrejsky תל אפק‎) je archeologická lokalita v Izraeli v Zevulunském údolí, přibližně 12 km severovýchodně od Haify. Spolu se sousedním biotopem močálů je začleněna do přírodní rezervace Ejn Afek (hebrejsky עין אפק‎). Tel Afek je místem, kde stávalo biblické město Afek, které zmiňuje Kniha Jozue 19, 30 Ve středověku, v křižáckých dobách, zde vyrostla pevnost, jejíž součástí byla i vodní díla v okolí. Archeologickou lokalitu lemuje na severu areál původních močálů, který dohromady vytváří přírodní rezervaci Ejn Afek. Zdejší mokřady jsou prameništěm vodního toku Nachal Na'aman. Po roce 1948 byl necelé 2 km jihovýchodně odtud založen kibuc Afek. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tel Afek na Wikimedia Commons
National Campus for the Archaeology of Israel

The Jay and Jeanie Schottenstein National Campus for the Archaeology of Israel is the future building of the Israel Antiquities Authority. Ground was broken in 2010, and construction began in 2012 in Jerusalem. The building will concentrate all centralized administrative offices into one structure, currently at 3 locations throughout Jerusalem: Har Hotzvim, Israel Museum, and the Rockefeller Museum. The campus is being built on 20,000 square meters located between the Israel Museum and the Bible Lands Museum. It was designed by Moshe Safdie. The Visitor Experience center at the Campus is expected, as of March 2026, to be fully built by the end of 2026 and open to visitors in early 2027. Building When completed, the 36,000- sq.-m. building will house offices, archaeological artifacts, archeology laboratories, the National Library for the Archeology of Israel, and serve as a museum of archaeology. Construction began in 2012 with the excavation of an enormous foundation cut into a hillside so that so that the roof level entrance of the large building is at ground level between the two, existing, major museums, while the lowest floor opens onto a street at the foot of the hill. The Antiquities Authority was formerly located in cramped quarters at the Rockefeller Museum in East Jerusalem. Rooftop mosaic exhibition The roof of the building is a large plaza with views of the Jerusalem hills. Several important Byzantine-era mosaics from churches and synagogues are on permanent display; this part of the campus is open to the public while construction continues on the interior of the building the visitor's feet. Displays include a 6th-century, Byzantine-period mosaic floor, discovered in an ancient synagogue in Ein Gedi and featuring a curse in Judeo-Aramaic that invokes God's wrath upon anyone who neglects his family, provokes conflict, steals property, slanders his friends or "reveals the secret of the town", presumably referring to Ein Gedi's balsam industry or possibly cursing those who slader their Jewish community in front of Gentiles. References
Malha Mall

Malha Mall (Hebrew: קניון מלחה, Kanyon Malha), sometimes spelled Malcha Mall, also known as Jerusalem Mall (Hebrew: קניון ירושלים, Kanyon Yerushalayim), is an indoor shopping mall in the southwestern neighbourhood of Malha, Jerusalem. The mall, which opened in 1993, has 260 stores on three levels with a shopping area of 37,000 square metres (400,000 sq ft) and 3,000 square metres (32,000 sq ft) of office space. It is one of seven malls built in Israel by David Azrieli. According to Gideon Avrami, director of the mall, the mall is popular among both Jewish and Arab shoppers. In 2010, there were 1,000-1,200 Palestinian visitors a day, accounting for three percent of all shoppers. On Muslim holidays and Sundays, the figure rose to 25 percent. The mall is closed from Friday afternoon until Saturday evening out of respect for the Jewish Shabbat. In 2011, Malha Mall was voted Israel's top mall by the Israeli financial newspaper Globes. See also List of shopping malls in Israel Azrieli Center Jerusalem Sports Quarter References External links Israel beyond the conflict iTravelJerusalem - MALHA MALL: JERUSALEM'S BIGGEST SHOPPING CENTER Go Jerusalem - Jerusalem Azrieli Mall
Jachad (kibuc)

Jachad (hebrejsky יחד‎) je kibuc nacházející se v oblastní radě Misgav v Severním distriktu v Izraeli. Je členem Kibucového hnutí. Poloha Kibuc se nachází v nadmořské výšce 451 metrů v severní části Dolní Galileje. Leží na východním svahu hory Har Netofa (526 m n. m.), která je součástí horského pásu Harej Jatvat oddělujícího údolí Bik'at Sachnin na severu od Bejtnetofského údolí na jihu. Okolní terén se prudce svažuje jižním směrem do Bejtnetofského údolí a mírně severozápadním směrem do údolí Bik'at Sachnin. Jihozápadně od kibucu protéká vádí al-Chasin. V okolí kibucu se nacházejí místní rady Arrába, Dejr Channa, Ajlabún a Bu'ejne-Nudžejdat a společné osady Hararit a Avtaljon. Historie Kibuc založila v roce 1992 skupina mladých přátel, kteří vyrůstali v 80. letech v sousední vesnici Hararit. Jedná se o jedince, kteří se věnují transcendentální meditaci. Vzhledem k skutečnosti, že obě vesnice obývají stejně smýšlející lidé, jsou často považovány za jednu vesnici a označovány jako Hararit-Jachad. Jsou řízeny jedním místním výborem, ale jejich obyvatelé tvoří dvě samostatná družstva. Na počátku 21. století prošel kibuc procesem částečné privatizace. Kultura a vzdělávání V kibucu se nachází komunitní centrum. Hospodářství Ekonomika kibucu je založena na cestovním ruchu a službách. Někteří obyvatelé dojíždějí za prací mimo kibuc. Doprava Kolem obce prochází silnice č. 7955, po které se dá dostat do vesnice Hararit a Avtaljon a dále do mošavu Jodfat a na křižovatku se silnicí č. 784. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Jachad (kibuc) na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jachad na Wikimedia Commons Mapa kibucu Jachad (hebrejsky)
Jachad (kibuc)

Jachad (hebr. יחד; ang. Yahad) – kibuc położony w Samorządzie Regionu Misgaw, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Położenie Kibuc Jachad jest położony na wysokości 451 metrów n.p.m. w północnej części Dolnej Galilei. Leży na wschodnim zboczu wzgórza Har Netofa (526 m n.p.m.), wchodzącego w skład grzbietu górskiego Gór Jatwat oddzielających położoną na północy Dolinę Sachnin od będącej na południu Doliny Bejt Netofa. Okoliczny teren stromo opada w kierunku południowym do Doliny Bejt Netofa, i łagodnie w kierunku północno-zachodnim do Doliny Sachnin. Na południowy zachód od osady przepływa strumień al-Chasin. W otoczeniu kibucu Jachad znajdują się miejscowości Arraba, Dejr Channa, Ajlabun i Bu’ejne Nudżejdat, oraz wioski komunalne Hararit i Awtaljon. Podział administracyjny Jachad jest położony w Samorządzie Regionu Misgaw, w Poddystrykcie Akka, w Dystrykcie Północnym Izraela. Historia Kibuc został założony w 1992 roku przez grupę młodych przyjaciół, którzy wychowali się w latach 80. XX wieku w sąsiedniej wiosce Hararit. Są to osoby zaangażowane w medytację transcendentalną. Z racji bliskiego położenia od siebie i faktu, że obie wioski są zamieszkane przez podobnie myślących ludzi, są one często uznawane za jedną osadę i nazywane Hararit-Jachad. Są one zarządzane przez jeden lokalny komitet, jednak ich mieszkańcy tworzą dwie odrębne spółdzielnie. Na początku XXI wieku kibuc przeszedł proces częściowej prywatyzacji. Kultura i edukacja W kibucu jest ośrodek kultury. Dzieci są dowożone do przedszkola w sąsiedniej wiosce Hararit lub do szkoły podstawowej w wiosce Gilon. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na obsłudze ruchu turystycznego i usługach. Część mieszkańców dojeżdża do pracy poza kibucem. Transport Przy wiosce przebiega droga nr 7955, którą jadąc na wschód dojeżdża się do wioski Hararit, lub jadąc na południowy zachód dojeżdża się do wioski Awtaljon i dalej do moszawu Jodfat oraz skrzyżowania z drogą nr 784. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Jachad. [w:] Google Maps [on-line]. [dostęp 2013-06-01]. (ang.). Mapa kibucu Jachad. [w:] Amudanan [on-line]. [dostęp 2013-06-01]. (hebr.).
Nurit (vesnice)

Nurit (hebrejsky נורית) je nově budovaná, respektive obnovovaná vesnice v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Gilboa. Geografie Leží na výšině Ma'ale Nurit na pomezí Jizre'elského údolí a masivu Gilboa, v nadmořské výšce 130 metrů. Severně od obce spadají zalesněné stráně prudce do Charodského údolí, na východ odtud leží rozsáhlý lesní komplex pokrývající vrcholové partie pohoří Gilboa. Vesnice je situována necelých 30 kilometrů jihozápadně od Galilejského jezera, 20 kilometrů západně od řeky Jordánu, cca 10 kilometrů jihovýchodně od města Afula a cca 45 kilometrů jihovýchodně od centra Haify. Nurit má být židovskou vesnicí, přičemž osídlení v tomto regionu je ryze židovské. Výjimkou je vesnice Sandala cca 3 kilometry jihozápadním směrem, kterou obývají izraelští Arabové. Nurit leží cca 2 kilometry severně od Zelené linie, která odděluje Izrael od okupovaného Západního břehu Jordánu. Od Západního břehu Jordánu byla ale tato oblast počátkem 21. století oddělena izraelskou bezpečnostní bariérou. Na dopravní síť je vesnice napojena lokální silnicí číslo 667. Dějiny Nurit byl založen v roce 1950. Později ale byla vesnice opuštěna a neměla stálou populaci. Po roce 2010 začal proces obnovy a nové výstavby. V roce 2013 již na ploše budoucí osady probíhají stavební práce. Roku 2014 se konala schůze budoucích obyvatel za účasti 45 rodin. Vesnice má mít charakter ekologické komunity. Důraz má být kladen na pohodlí pro pěší i cyklisty. Celkem se na nastěhování do Nurit chystá 85 rodin. Demografie V roce 1948, 1961, 1972, 1983 ani 1995 zde nebyla uváděna stálá populace. Stálé obyvatele tu zatím neevidoval ani statistický výkaz obcí pro rok 2013. Odkazy Reference Externí odkazy (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Nurit

Nurit (Hebrew: נורית) is a community settlement in northern Israel. Located on Mount Gilboa, it falls under the jurisdiction of Gilboa Regional Council. History The village was established as a moshav in 1950 by immigrants to Israel from Yemen and was named after the nearby Arab village Nuris, which lay in the adjacent valley. The Arab village was captured on 29 May 1948, during the 1948 Arab–Israeli War. However, the residents abandoned the moshav after nine years, except for one woman who continued to live there until the early 1990s. In June 1958 a gar'in that went on to establish Ram-On was based in the village. In 1962 the site became a Gadna army base, which was subsequently closed in 1994. In 2010 the Gilboa Regional Council started making plans to re-establish the settlement as an ecovillage, with a village committee formed in 2015. References
Nurit

Nurit (hebr. נורית) – był moszawem położonym w Samorządzie Regionu Ha-Gilboa, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Istniał w latach 1950–1959, a w latach 1962–1994 obóz szkoleniowy programu Gadna przygotowujący młodzież do służby wojskowej. Położenie Obóz jest położony na wysokości 150 metrów n.p.m. w zachodniej części masywu Wzgórz Gilboa w Dolnej Galilei. Teren stromo opada w kierunku północnym do Doliny Charod. Po stronie wschodniej jest stromy wąwóz, którym spływa strumień Jehonatan. W kierunku południowo-zachodnim do Doliny Jezreel spływa strumień Nurit. W odległości 1,5 km na południe przebiega mur bezpieczeństwa oddzielający terytorium Izraela od Autonomii Palestyńskiej. W otoczeniu obozu znajduje się kibuce Jizre’el, En Charod Me’uchad i Chefci-Bah, moszawy Perazon i Awital, oraz wioski komunalne Gan Ner, Merkaz Ja’el i Gidona. Po stronie palestyńskiej jest wioska Arabbuna. Historia Pierwotnie w tej okolicy znajdowała się arabska wioska Nuris. Została ona wysiedlona i zniszczona w dniu 28 maja 1948 roku podczas I wojny izraelsko-arabskiej. Wcześniej okoliczne tereny zostały wykupione od arabskich mieszkańców przez żydowskie organizacje syjonistyczne. W 1950 roku w miejscu zniszczonej wioski utworzono rolniczy moszaw, w którym zamieszkali żydowscy imigranci z Jemenu. Wchodził on w skład Samorządu Regionu Ha-Gilboa. Ciężkie warunki życia i brak odpowiedniego przygotowania spowodowały, że moszaw znajdował się w bardzo trudnej sytuacji gospodarczej. W czerwcu 1958 roku posłużył do założenia sąsiedniej wioski komunalnej Gan Ner. Była ona położona niżej, na żyznych gruntach Doliny Jezreel. Rok później moszaw Nurit został porzucony przez swoich mieszkańców, którzy w 1960 roku zamieszkali w nowo założonym moszawie Ram-On. W opuszczonej osadzie Nurit pozostała tylko jedna kobieta, która mieszkała tam do 1970 roku. W 1962 roku w miejscu tym utworzono obóz szkoleniowy programu Gadna, przygotowującego młodzież do służby wojskowej. W 1994 roku baza została opuszczona. Przy ogrodzeniu opuszczonej bazy pozostało jedno gospodarstwo z jedną rodziną osadników. W 2010 roku pojawił się projekt odbudowy osady, która miałaby mieć charakter wioski ekologicznej z jesziwą. Transport Wzdłuż południowo-zachodniej granicy obozu przebiega droga nr 667, którą jadąc na południowy wschód dojeżdża się do kibucu Ma’ale Gilboa i skrzyżowania z drogą nr 6666 zjeżdżającą do Doliny Bet Sze’an, lub jadąc na północny zachód dojeżdża się do skrzyżowania z drogą nr 675. Jadąc nią na zachód dojeżdża się do kibucu Jizreel, a jadąc na północny wschód dojeżdża się do skrzyżowania z drogą nr 71 i moszawu Kefar Jechezkel. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne Nurit Google Maps Mapa Nurit
Chispin

Chispin nebo Chaspin (hebrejsky חיספין nebo חַסְפִּין , podle zdejší vysídlené syrské vesnice Khisfin, která uchovávala název starověkého židovského sídla חספיה – Chaspin, v oficiálním přepisu do angličtiny Haspin, přepisováno též Hispin) je izraelská osada na Golanských výšinách v Oblastní radě Golan. Geografie Nachází se v nadmořské výšce 415 metrů, cca 24 kilometrů severovýchodně od města Tiberias, cca 75 kilometrů východně od Haify a cca 128 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu. Chispin leží na náhorní plošině v jižní části Golanských výšin, v místech kde z vodní nádrže severně od obce vychází vádí Nachal El Al, které pak teče západním směrem do Galilejského jezera. Vesnice je situována v oblasti s hustou sítí zemědělského osídlení, takřka výlučně židovského, tedy bez arabských sídel. Je součástí bloku nábožensky orientovaných sídel zvaného Guš Chispin, do kterého patří ještě vesnice Avnej Ejtan, Nov a Ramat Magšimim. Chispin je na dopravní síť Golanských výšin napojena pomocí silnice číslo 98 – hlavní severojižní komunikace v tomto regionu. Dějiny Chispin leží na Golanských výšinách, které byly dobyty izraelskou armádou v roce 1967 a jsou od té doby cíleně osidlovány Izraelci. Tato vesnice byla založena roku 1973 jako polovojenská osada typu Nachal pod jménem Kfar Ginat (כפר גינת). V roce 1977 (podle jiných pramenů v roce 1978) byla přeměněna v trvalé sídlo. Ekonomická forma obce bývá někdy uváděna jako mošav, jindy jako společná osada (jišuv kehilati). Chispin slouží jako středisková obec pro blok vesnic Guš Chispin. Nachází se zde mateřské školy, základní škola, ješiva s 540 studenty. Místní ekonomika je na rozdíl od okolních vesnic jen v menší míře založena na zemědělství. Velká část obyvatel se zabývá výukou v náboženských školách. Severně od vesnice leží umělé jezero Ma'agar Bnej Jisra'el (מאגר בני ישראל), největší vodní plocha na Golanských výšinách, postavená v letech 1980–84. Kromě zadržování dešťové vody chrání nádrž vádí Nachal El Al před náhlými povodněmi. Demografie Chispin je osadou s nábožensky založenými obyvateli. Jde o menší sídlo vesnického typu ale se střediskovou funkcí a s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1719 lidí. Během roku 2014 stoupla populace o 34,3 %. Odkazy Reference Související články Golanské výšiny Izraelské osady na Golanských výšinách Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chispin na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky obce (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Golan (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Chispin

Chispin (umgangssprachlich hebräisch חיספין), eigentlich Chaspin (hebräisch חַסְפִּין Chaspīn), ist ein Moschaw auf den von Israel besetzten und annektierten Golanhöhen. Völkerrechtlich gehört das Gebiet zu Syrien und ist Teil des Gouvernements al-Quneitra; aus israelischer Sicht gehört der Moschaw zum Regionalverband Golan im Nordbezirk Israels. 2022 hatte der Moschaw 1879 Einwohner. Geschichte Der Moschaw wurde 1978 gegründet. Benannt ist er nach der antiken Stadt Chaspia (חַסְפִּיָה, חַ'סְפִין, חספייה, חצפיא), die im 3. Jahrhundert n. Chr. existierte und in der Inschriftentafel von Tel Rechow (תל רחוב) beschrieben wird. Im November 2020 haben Archäologen auf einem kleinen Hügel, der neu bebaut werden sollte, eine Befestigungsanlage ausgegraben. Sie wurde vor etwa 3000 Jahren erbaut und gehörte vermutlich zum Königreich von Geschur. Die freigelegten Befestigungsmauern sind 1,5 Meter und bestehen aus großen Basaltblöcken. Auf einer Basaltstele fanden sie eine Gravur von zwei Hornfiguren mit ausgebreiteten Armen. Eine Stele befindet sich neben dem Stadttor und stand damals auf einer erhöhten Plattform. Die Ausgrabungsleiter Barak Zin und Enno Bron vermuteten, dass die Gravur eine Darstellung des Mondgottes darstellt. Weblinks Einzelnachweise
Haspin

Haspin ou Hispin (en hébreu : חַסְפִּין) est une colonie israélienne illégale dans le Golan, territoire syrien selon le droit international, occupé militairement par Israël depuis 1967. Haspin est fondé sur le site du village syrien Khisfin (arabe : خسفين), dans le Sud du Golan en 1978. Haspin est rattaché au conseil régional du Golan. Il compte 1 904 habitants en 2017. Histoire Haspin est construit sur le site du village de Khisfin, situé dans le gouvernorat de Qouneitra, dépeuplé de ses habitants syriens au moment de la guerre de 1967. La colonie israélienne s'appelle d'abord Merkaz Hisfin. Khisfin figure dans des écrits rabbiniques du IIIe siècle sous le nom Hisfiyya. Hisfiyya est aussi mentionné dans la mosaïque de Rehob (en), qui date du IIIe siècle. Le lieu est connu comme le lieu de naissance de Maxime le Confesseur, également appelé saint Maxime (vers 580-662). Selon une biographie de ce théologien byzantin, il serait issu d'un coupe mixte, son père étant un producteur samaritain de textiles de la région de Sichem (Néapolis) et sa mère une Persane, esclave dans une famille juive de la ville de Tibériade. Le couple a trouvé refuge à Khisfin, après avoir fui les parents du père opposés à leur union. Un prêtre de Khifsin, appelé Martyrius, les baptise clandestinement et leur offre l'hospitalité. Maxime le Confesseur naît dans le village. Laurence Oliphant, qui visita la région le 15 mars 1885, décrit les vestiges d’un grand fort, mesurant 68 yards (62 m) x 54 yards (49 m) (le mur extérieur) et l’épaisseur du mur qui l’entourait mesurant 9 pieds (2,7 m) de diamètre, niché entre Khisfin-Haspin et Nâb. Selon L. Oliphant, la forteresse date du début de la période arabe et a été utilisée par les croisés à une période ultérieure . Son emplacement est actuellement inconnu. En 1972, une basilique large de 11 m est mise au jour dans des fouilles archéologiques, menées par des archéologues israéliens. «L’édifice était pavé de mosaïque et flanqué au sud de salles annexes. Une inscription sur la mosaïque faisait mention d’un homme du nom de Georgios». Situation juridique La communauté internationale dans son ensemble considère les colonies israéliennes du plateau du Golan comme illégales au regard du droit international mais le gouvernement israélien conteste ce point de vue. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Haspin » (voir la liste des auteurs). Bibliographie B. Z. Kedar, « A Dangerous Baptism at Khisfin in the Late 6th Century », dans D. Jacoby et Y. Tsafrir (éd.), Jews, Samaritans and Christians in Byzantine Palestine (Jérusalem 1988 ), 238–41 (en hébreu), V. Tzaferis et S. Bar Lev, « Une inscription byzantine de Khisfin », Atiqot 11 ( 1976 ), 114–115. Liens externes Portail de la Syrie Portail du monde colonial Portail d’Israël Portail du conflit israélo-arabe
Haspin

Haspin (in ebraico חַסְפִּין‎?), noto anche come Hispin, è un insediamento comunitario israeliano sito nella porzione meridionale delle alture del Golan. L'insediamento, come l'intero territorio delle alture del Golan, è de iure parte della Siria ma de facto occupato da Israele. Storia L'insediamento è stato fondato nel 1978 sul sito del villaggio siriano abbandonato di Khisfin, già citato in diversi scritti rabbinici del III secolo e nel mosaico di Rehob. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Haspin