Pravoslavný patriarchát jeruzalémský

Pravoslavný patriarchát jeruzalémský (řecky Πατριαρχείον Ιεροσολύμων, arabsky كَنِيسَة أُورُشَلِيمَ الأُرْثُوذُكسِيَّة‎, hebrejsky הכניסייה האורתודוקסית של ירושלים‎) je součástí společenství pravoslavných církví. Vychází z řecké pravoslavné tradice v oděvu duchovních. Titul patriarchy je řecký pravoslavný patriarcha Jeruzaléma. Jelikož církevní hierarchii patriarchátu od svého vzniku ovládalo řecké duchovenstvo, vytvářelo to opakující se napětí a spory. Ve druhé polovině 19. století takto vzniklo arabské pravoslavné hnutí s cílem arabizace patriarchátu. Historie Církev v Jeruzalémě, přesto že je kolébkou křesťanství, až do 5. století byla sufragánní diecézí Antiochijského patriarchátu. Roku 451 biskup Juvenál žádal na Chalkedonském koncilu oddělení od Antiochijského patriarchátu a vytvoření vlastního patriarchátu. Tím se celá krajina Syria Palaestina s 58 biskupskými sídly stala součástí nového patriarchátu a ten obsadil páté místo po Římu, Konstantinopoli, Alexandrii a Antiochii. Stal se místem poutníků a poustevníků. S invazí Peršanů roku 614 a Arabů-muslimů roku 636 vstoupila jeruzalémská církev do éry zkázy a pronásledování. Patriarcha Zachariáš (609-632) byl deportován do Persie a mnoho křesťanů bylo zabito nebo utekli a po celá léta bylo sídlo prázdné (od roku 638). Roku 1099 byl Jeruzalém osvobozen křižáky. Patriarchát musel trpět latinizaci církve: křižáci ve skutečnosti vytvořili latinský patriarchát, jehož patriarcha nahradil řeckého, který musel uprchnout do Konstantinopole. Roku 1187 byl Jeruzalém znovu dobyt Araby a patriarcha se vrátil na své místo, ale palestinská církev byla více vázána na Byzantskou říši. Latinští patriarchové sídlili nadále v Římě (titulární funkce), až r.1847 byl latinský patriarchát papežem obnoven. Roku 1517 se Palestina dostala do rukou Osmanské říše: od této doby patriarchát přestal být autokefální církví a po čtyři staletí byl naprosto podřízen Konstantinopolskému patriarchátu. Od roku 1534 všichni patriarchové v Jeruzalémě byli etničtí Řekové. Na začátku 20. století se stal opět autokefální (tj. nezávislou) církví. V současnosti patriarcha a biskupové pocházejí z Bratrstva svatého hrobu, jeruzalémské klášterní komunity založené v 16. stol., která má 90 řeckých a 4 arabské členy. Oproti tomu ženatí duchovní-diecézní kněží úplně pocházejí z místního arabského obyvatelstva. To vysvětluje, proč se byzantská liturgie slaví v klášterech řecky, zatímco ve farnostech arabsky. Patriarchát spravuje i komunity v Pásmu Gazy. Během izraelských náletů v říjnu 2023 byl rovněž zasažen a výrazně poškozen i kostel svatého Porfyria, 3. nejstarší kostel na světě. Organizace Patriarchát má 65 tisíc věřících ve Svaté Zemi. Celkově má asi 130 000 věřících – v Izraeli, Jordánsku a na palestinských územích (2009). Současným patriarchou je Theofilos III. (nar.1952, zvolený 22. 8. 2005). Patriarchát zahrnuje: 1 patriarchální sídlo a 3 archieparchie: Archieparchie Jeruzalém Archieparchie Nazaret Archieparchie Ptolemais Patriarcha je zastoupen dvěma patriarchálními vikáři v Ammánu (hl. městě Jordánska) a Irbetu. Ve společenství s patriarchátem je autonomní Církev Hory Sinaj se svým Klášterem svaté Kateřiny na hoře Sinaj (v Egyptě): patriarcha osobně světí nového igumena (opata). Reprezentace patriarchátu (tzv. patriarchální exarcháty) jsou ustanoveny v Aténách, Istanbulu, Nikósii a v Moskvě. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chiesa ortodossa di Gerusalemme na italské Wikipedii. Související články Seznam jeruzalémských patriarchů Řád pravoslavných bojovníků Svatého hrobu Organizace pravoslavných církví Pravoslavná církev Pravoslaví Pentarchie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pravoslavný patriarchát jeruzalémský na Wikimedia Commons (anglicky) Oficiální web patriarchátu (anglicky) Atlas of Church