NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
St.-Anna-Kirche (Jerusalem)

Die St.-Anna-Kirche (auch: St.-Annen-Kirche) ist ein römisch-katholisches Kirchengebäude in der Altstadt von Jerusalem, die sich in der Nähe des Löwentores und neben dem Bethesda-Teich befindet. Sie trägt den Titel einer Basilica minor und wird von Frankreich verwaltet. Geschichte Die Kirche steht an der Stelle einer byzantinischen Vorgängerkirche, die Aelia Eudocia zu Ehren Marias errichten ließ. Diese Kirche wurde im Jahr 614 von den Persern zerstört, doch schon bald darauf wiederaufgebaut. Wie auch andere christliche Stätten Jerusalems ließ der Fatimiden-Kalif al-Hakim 1009 diese Kirche zerstören. Das jetzt noch zu sehende Gebäude wurde von Avda, der Witwe Balduins I., im Jahr 1142 erbaut, weil man neben dem Bethesda-Teich die Wohnung von Joachim und Anna, den Eltern Marias, vermutete. Nach der Eroberung Jerusalems durch Sultan Saladin war die Kirche ab 1192 eine Koranschule. 1856 übergab Sultan Abdülmecid das Gebäude als Dank für die Unterstützung des Osmanischen Reiches im Krimkrieg an Napoleon III. Damals befand sich der Bau allerdings in einem beklagenswerten Zustand. Die Türken hatten geglaubt, dass der Ort verhext sei, und der türkische Gouverneur hatte die Kirche als Pferdestall benutzt. Der Unrat, der sich im Innern angesammelt hatte, reichte fast bis unters Dach. Wenn man die Fassade der Kirche genauer betrachtet, bemerkt man, dass die Wände leicht geneigt sind – ein Hinweis auf die von den Strebepfeilern nicht hinreichend abgeleiteten Gewichte der Gewölbe. Die französische Regierung beauftragte die Architekten Honoré Daumet und Christophe Édouard Mauss (1829–1914) mit der Restaurierung. Dabei wurde das Gebäude auch von Einbauten aus der Zeit der profanen Nutzung befreit. Die Kirche wurde dann von der französischen Regierung den Weißen Vätern mit dem Auftrag übertragen, sich um diese Stätte und die Pilger zu kümmern. Ab 1878 führten diese dort auch das Seminar für den Klerus der griechisch-melchitischen Kirche. Seit 1967 wird Sankt Anna von den Weißen Vätern als spirituelles Zentrum genutzt. Das Bauwerk hat sich bis heute seine ursprüngliche, strenge Schönheit bewahrt und ist ein Zeugnis der Baukunst des 12. Jahrhunderts, wahrscheinlich die schönste noch erhaltene romanische Kirche in ganz Jerusalem. Der neue Hochaltar der dreischiffigen Pfeilerbasilika wurde 1954 vom französischen Bildhauer Philippe Kaeppelin angefertigt. Auf ihm sind die Verkündigung Mariä, die Geburt Christi und die Kreuzabnahme dargestellt. Das Kircheninnere ist bekannt für den lang anhaltenden Nachhall. Im rechten Seitenschiff führt ein Abgang zu einer unterirdischen Grotte, wo die Geburtsstätte Marias, der Mutter Jesu von Nazaret, verehrt wird. Siehe auch Kloster St. Anna in Jerusalem Weblinks The Madrasa of Saladin at the Church of Saint Anne Einzelnachweise
Базилика Святой Анны (Иерусалим)

Базилика Святой Анны — католическая церковь в честь святой праведной Анны, построенная, согласно католическому преданию, на месте дома праведных Иоакима и Анны, где родилась Дева Мария. Расположена в Мусульманском квартале Старого города Иерусалима, непосредственно около Вифезды. В крипте храма находятся древние помещения, которые предание связывает с Рождеством Богородицы. История Церковь была сооружена во времена крестоносцев, в 1142 году, при поддержке королевы Мелисенды. После изгнания в 1187 году крестоносцев из Иерусалима Салах ад-Дин превратил её в 1192 году в медресе, благодаря чему она сохранилась. В 1856 году турецкий султан Абдул Меджид подарил церковь Наполеону III в знак благодарности за оказанную поддержку в Крымской войне. В 1878 году церковь была передана Белым отцам, под управлением французского консульства. Архитектор М. Маус отреставрировал базилику и восстановил стиль эпохи крестоносцев. Галерея См. также Монастырь Святой Анны (Иерусалим) Примечания
Базиліка Святої Анни (Єрусалим)

Базиліка Святої Анни (івр. כנסיית סנטה אנה) — церква на честь святої праведної Анни, побудована на місці будинку батьків Богородиці, праведних Йоакима та Анни, де народилася Діва Марія. Розташована в мусульманському кварталі старого міста в Єрусалимі, безпосередньо біля Віфезди. Має титул Малої базиліки. Історія Споруджена за часів патріарха єрусалимського Ювеналія (422–458 рр.) як велика візантійська базиліка Святої Марії (розміром 45 м на 18 м). Її нефи підтримувалися сьома арками, і розташовувалися на місці старої дамби та водоймів. Це перша відома будівля церкви споруджена Євдокією — дружиною імператора Феодосія II та була присвячена Діві Марії. У 614 р. частково була зруйнована персами. Але була відбудована монахом Модестом у період Карла Великого, і облаштована наново для богослужіння. У 1010 р. була зруйнована халіфом Аль-Хакімом. Друга будівля церкви була споруджена за часів хрестоносців. Вони у 1099 р. застали руїни. Вони спорудили маленький монастир присвячений чуду Христа. У 1130 р. над печерами місця народження Богородиці була споруджена романська церква на честь матері Діви Марії святої Анни. І служила каплицею бенедиктинських черниць. У 1142 році надала підтримку на облаштування базиліки королева Мелісанди. Після вигнання у 1187 році хрестоносців з Єрусалиму Салах ад-Дін перетворив її у 1192 році в медресе, завдяки чому вона збереглася. У період панування турків (1517–1917 рр.) паломники таємно відвідували святу крипту. У 1856 році турецький султан Абдул Меджід подарував цю церкву Наполеонові III на знак подяки за надану підтримку у Кримській війні. Церква на той час була в поганому стані і використовувалася як конюшня. У 1878 році дана церква була передана Білим отцям на чолі з кардиналом Чарльзом Лавіжрі, під керуванням французького консульства. Архітектор М. Мос провів археологічні розкопки та відреставрував базиліку і відновив романський стиль епохи хрестоносців. Їм допомагали домініканці з «Біблійної школи». У 1882–1946 роках у церкві діяли курси підготовки греко-католицьких священників. Споруда церкви знаменита своїми довгими ревербераціями. З правої сторони нави є прохід у підземний грот, у якому вшановується місце народження Марії, матері Ісуса з Назарету. Галерея Див. також Монастир Святої Анни (Єрусалим) Список церков Єрусалима Примітки Джерела Святая земля. Исторический путеводитель по памятным местам Израиля, Египта, Иордании и Ливана / Ред. М. В. Бибиков. — М., 2000. — С. 31. (рос.) Посилання Церква Святої Анни на сторінці africamission-mafr.org (фр.)
Яд ва-Шем

31.774167, 35.175556 „Яд ва-Шем“ (на иврит: יד ושם, „Място/памет и име“) е национален „Мемориал на катастрофите (Холокоста) и героизма“, разположен в Йерусалим. В него е събрана информация за евреите – жертви на нацизъм в периода 1933 – 1945 г. Мемориалът е основан по решение на Кнесета (израелския парламент) през 1953 г. Посещаван е ежегодно от над 1 милион души. Произходът на името е от библейски стих: „На тях Аз ще дам в дома Си и вътре в стените Си Спомен и име (Яд Вашем) по-добро от синове и дъщери; На тях ще дам вечно име, Което няма да се заличи“. Комплекс На територията на мемориала „Яд ва-Шем“ са разположени следните обекти. Музей, документиращ историята на преследването на евреите. През март 2005 г. е построено новото здание на музея „Моше Сафди“ (Moshe Safdie). От над 100 телевизионни екрана жертви разказват за преживените ужаси по време на холокоста. Музей на изкуството с рисунки и картини от концентрационните лагери. Много паметници, скулптури и паметни места. Библиотека – най-голямата сбирка от книги за катастрофата, сполятеля европейските евреи (87 000 книги на различни езици). Архив, в който са събрани 58 милиони страници с документи и повече от 100 000 фотографии. Архив Архивът е ключов момент в дейността на „Яд ва-Шем“. В него е създадена база от данни за всички убити евреи. Всеки посетител може да попълни специална бланка, в която да посочни данни за загинали хора. Тази информация се съпоставя в базата данни с други достоверни източници. Бланката може да се попълни и онлайн на сайта на „Яд ва-Шем“. В този сайт може да се поиска информация за загинали евреи. Сайтът се посещава ежемесечно от повече от милион хора. галерия Външни препратки Сайт на „Яд ва-Шем“ Архив на оригинала от 2016-02-04 в Wayback Machine. Бележки
Yad Vashem

Yad Vashem (hebraisk: יד ושם; "Mindesautoriteten for Martyrerne og Heltene fra Holocaust") er Israels officielle mindesmærke for de jødiske ofre for Holocaust, som etableredes i 1953 i henhold til loven om Yad Vashem, vedtaget af Knesset, det israelske parlament. Oprindelsen af navnet kommer fra et gammel-testamentligt vers fra Bibelen: "For dem sætter jeg hånd og navn (Yad Vashem) på murene i mit hus, som er bedre end sønner og døtre; jeg giver dem et evigt navn, der aldrig slettes ud". Yad Vashem befinder sig i den vestlige del af Herzlbjerget på Mindebjerget i Jerusalem, og er et 180.000 kvadratmeter stort kompleks med blandt andet Holocaust Historiemuseet, mindesteder, såsom Børnenes Mindesmærke og Mindeshallen, Museet for Holocaust Kunst, skulpturer, udendørs erindringssteder såsom Samfundenes Dal, en synagoge, arkiver, forskningsinstitut, bibliotek, et forlag og pædagogisk center og den Internationale Skole for Holocaust-studier. Ikke-jøder som reddede jøder under Holocaust, med risiko for personlige konsekvenser, æres af Yad Vashem som "Retfærdige blandt nationerne". Yad Vashem er den næstmest besøgte turistattraktion i Israel, efter Grædemuren, med over 800.000 besøgende i 2009. Der er gratis adgang til Yad Vashem. Noter Eksterne henvisninger Yad Vashem official site
Yad Vashem

Yad Vashem (Hebrejski: יָד וַשֵׁם), Izraelski je službeni memorijalni centar posvećen žrtvama Holokausta. Osnovan je 1953. posebnim zakonom (Zakonom Yad Vashem koji je donio Knesset, Izraelski parlament. Nalazi se na zapadnoj padini Brda sjećanja Har HaZikaron (hebrejski: הר הזכרון) u Jeruzalemu. Centar se nalazi na području veličine 18 ha i sastoji se od Muzeja Holokausta, memorijalnih mjesta kao što su Dječji memorijal i Dvorana sjećanja, Muzeja umjetnosti Holokausta, statua, komemorativnih mjesta kao što je Dolina zajednica, sinagoge, istraživačkog instituta s pismohranom, knjižnice, izdavačke kuće, obrazovnog centra nazvanog Međunarodna škola/Institut za izučavanje Holokausta. Povijest Tijekom Drugog svjetskog rata pojavila se ideja da se stvori memorijal za sve Židovske žrtve Holokausta. Yad Vashem prvi put se spominje u rujnu 1942. godine, na sastanku upravnog odbora Židovskog nacionalnog fonda. To je predložio Mordecai Shenhavi, član Kibuca Mishmar Ha'emek. Izvori Vanjske poveznice Yad Vashem - official site (engl.) O Međunarodnoj školi za studije holokausta
Jad Vasem

Az 1953-ban alapított Jad Vasem (יד ושם), angol írásmóddal Yad Vashem („emlékjel és hírnév”, héberül szó szerint „kéz és név”, ld. Izajás 56:5) intézménye a Holokauszt Áldozatainak és Hőseinek Izraeli Emlékhatósága; helye a jeruzsálemi „Har HaZikaron”-on (az Emlékezés hegyén) elterülő többhektáros komplexum, amelynek részei: A Nevek csarnoka (a holokauszt áldozatainak nevei) A Nemzetközi Holokauszttanulmányok Iskolája A Világ Igazai fasor (nemzsidók, akik zsidókat mentettek a holokauszt alatt) Az Emlékezés Csarnoka A Gyermekemlékmű A Könyvtár és Levéltár A Történelmi Múzeum A Művészeti Múzeum Az emlékhatóság adományozza a Világ Igaza kitüntetést, azoknak a nem zsidó embereknek, (pl. magyaroknak id. Antall József, Bay Zoltán, Ferenczfalvi Kálmán, Karig Sára, Keken András, Király Béla, Koren Emil, Márton Áron, Nagy Vilmos, Raile Jakab, Reviczky Imre, Slachta Margit, Sztehlo Gábor, Michnay László) akik életük kockáztatásával mentettek zsidókat a holokauszt alatt. A kitüntetéssel tiszteletbeli izraeli állampolgárság is jár. Minden Világ Igaza ültetett (vagy számára ültettek) egy örökzöld fát a Jad Vasem kertjében, ami a nevét viseli, ezzel jelképezve, hogy „aki egy embert ment meg, egy egész világot ment meg”. 1989-óta a nagyszámú kitüntetett miatt több fának már nincs hely, ezért nevüket kőbe vésve emléktáblákon örökítik meg. Külső hivatkozások [1] [2] Magyar kitüntetettek listája (pdf) Világ Igaza-kitüntést (sic!) kapott újabb tizenhárom magyar (HVG) Jegyzetek További információk A Holokauszt Tanulmányok Nemzetközi Iskolája (ISHS), Jad Vasem (angolul) Yad Vashem official site
Jad Waszem

Jad Waszem (lub Jad wa-Szem, hebr. ‏יד ושם‎, ang. Yad Vashem), Instytut Pamięci Męczenników i Bohaterów Holokaustu – instytut w Izraelu poświęcony żydowskim ofiarom Holokaustu, założony w 1953 roku w Jerozolimie na mocy Ustawy o Pamięci, przyjętej przez izraelski parlament Kneset. Zlokalizowany jest na Wzgórzu Herzla. Termin „Jad Waszem” oznacza „miejsce i imię” (lub „pomnik i imię”) i zaczerpnięty jest z księgi Izajasza (Iz 56, 5): dam [im] miejsce [jad wa-szem] w moim domu i w moich murach oraz imię lepsze od synów i córek, dam im imię wieczyste i niezniszczalne. Instytut składa się z Nowego Muzeum Historycznego wraz z Salą Imion, gdzie przechowywane są dane o Ofiarach Holokaustu, Izby Pamięci, Ogrodu Sprawiedliwych wśród Narodów Świata, dwóch galerii sztuki, synagogi, archiwum i biblioteki, Doliny Zabitych Wspólnot i Międzynarodowej Szkoły Nauczania o Holokauście. Poza tym na terenie Jad Waszem znajduje się kilkanaście mniejszych i większych pomników poświęconych m.in. zamordowanym w czasie Holokaustu dzieciom, żydowskim partyzantom i żołnierzom oraz Januszowi Korczakowi. Jeden z pomników to urwany wiadukt kolejowy, na którym stoi towarowy wagon, służący w czasie II wojny światowej do przewożenia Żydów do obozów zagłady. W Jad Waszem posadzone są drzewa upamiętniające Sprawiedliwych Wśród Narodów Świata – nie-Żydów, którzy ratowali Żydów w czasie Holokaustu, niejednokrotnie ryzykując własne życie. Obecnie, ze względu na brak miejsca, ich nazwiska umieszczane są na specjalnej ścianie pamiątkowej. Niewielki ogród i tablica pamiątkowa na terenie Jad Waszem poświęcone są mieszkańcom Le Chambon-sur-Lignon, miasteczka we Francji, którzy w czasie drugiej wojny światowej uczynili swoją miejscowość azylem dla Żydów uciekających przed Niemcami. Wśród drzewek posadzonych w Alei Sprawiedliwych znajduje się też drzewko posadzone w 1963 r. przez Władysława Bartoszewskiego i Marię Kann w imieniu Rady Pomocy Żydom „Żegota” – jedynej organizacji w okupowanej Europie powołanej w celu ratowania Żydów. Przewodniczącym zarządu Jad Waszem jest od sierpnia 2021 r. Dani Dayan. Wcześniej, od 1993 r. funkcję tę sprawował były wojskowy, Awner Szalew, który zastąpił Jicchaka Arada, przewodniczącego zarządu przez 21 lat (1972–1993). W 2025 odznaczony Nagrodą Orła Jana Karskiego. Galeria Zobacz też kultura Izraela Polscy Sprawiedliwi wśród Narodów Świata Przypisy Linki zewnętrzne Yad Vashem – World Center for Holocaust Research, Education, Documentation and Commemoration. yadvashem.org. [dostęp 2014-03-05]. (ang. • niem. • hiszp. • ros. • hebr. • arab. • pers.)
Yad Vashem

Yad Vashem (ebraică: יד ושם „monument și nume”) este denumirea Memorialului Victimelor Holocaustului, instituție oficială a Statului Israel, constituită în 1953 la Ierusalim, printr-o hotărâre a Knessetului - parlamentul israelian. Numele a fost ales după versetul biblic din Isaia 56,5: „Le voi da în casa Mea și înăuntrul zidurilor Mele un nume și un loc mai de preț decât fii și fiice; le voi da un nume veșnic și nepieritor“. (Vulgata de Sf. Ieronim, cca. AD 405: „dabo eis in domo mea et in muris meis locum et nomen melius a filiis et filiabus nomen sempiternum dabo eis quod non peribit”). Yad Vashem cuprinde mai multe secții, între care: Muzeul Victimelor Holocaustului - muzeu istoric cu o arhitectură aparte, unde sunt expuse obiecte, relicve, o galerie de fotografii, etc. rămase de la victimele Holocaustului; "Fiecare om are un nume" - o cartotecă destinată a conține datele personale - în măsura în care s-au putut aduna - despre cele aproape 6 milioane de evrei, victime ale Holocaustului, între care un milion și jumătate de copii; Institutul de Studii și Cercetări ale Holocaustului; Biblioteca Holocaustului; Comisia de acordare a titlului, diplomei și medaliei Drept între popoare. Această comisie este condusă de un judecător de la Tribunalul Suprem al Israelului și are drept sarcină să comemoreze, să onoreze și să publice numele ne-evreilor (creștini, musulmani, agnostici, atei și de alte confesiuni, convingeri religioase sau apartenențe etnice), care, riscându-și viața, familia și averea, au salvat viața unor evrei în timpul prigoanei fasciste. Galerie Legături externe en Yad Vashem - official site Despre Școala Internațională pentru Studierea Holocaustului, Yad Vashem Un mitropolit român a adus Yad Vashem în fața instanței, 1 februarie 2011, Evenimentul zilei
Јад Вашем

Јад Вашем (хебр. יד ושם, понекад Yad VaShem; Меморијална установа за жртве и хероје холокауста) је званични меморијални центар за јеврејске жртве холокауста у Израелу. Налази се на Брду сјећања (Хар Хазикарон) у Јерусалиму. Основна намјена музеја је документовање страдања 6 милиона Јевреја током холокауста који се десио током Другог свјетског рата. Историја Музеј је основан 1953. године законом који је донијела Скупштина Израела позната као Кнесет. Назив „Јад Вашем“ је преузет из Светог писма: Види још Холокауст Референце Јад Вашем (језик: енглески) Јад Вашем: О Јад Вашему на српском језику (језик: српски) Спољашње везе Званични веб-сајт Влада Републике Српске: Делегација Владе Републике Српске посјетила музеј „Јад Вашем“ у Јерусалиму, 16. 8. 2010. (језик: српски) Одбор за Јасеновац Светог Архијерејског Сабора Српске православне цркве: Превод образовних и интернет материјала Јад Вашема (језик: српски)
Yad Vashem

Yad Vashem (hebreiska יד ושם) är en israelisk myndighet, vilken är landets monument-, arkiv- och forskningscentrum för "hågkomst av Förintelsens offer och hjältar". Den bildades genom beslut av Knesset 1953. Yad Vashem ligger på Har Hazikaron, Åminnelseberget, i Jerusalem. Vid institutionen ligger också De rättfärdigas trädgård. I Yad Vashems arkiv finns omkring 62 miljoner dokument, tusentals fotografier, videor och nedtecknade vittnesmål från överlevande. Där finns också ett register över Förintelsens judiska offer som kan nås via internet. Yad Vashem ansvarar för utdelning av utmärkelsen Rättfärdig bland folken. Namnet Yad Vashem kommer från Toran (Moseböckerna i Gamla Testamentet); Jesaja 56:5. ”De skall i mitt hus, inom mina murar, få ett namn, ett äreminne [”Yad Vashem”] ... ett evigt, oförgängligt namn skall jag ge dem. Källor Om den Internationella skolan för Förintelsestudier Noter Externa länkar Yad Vashems webbplats Wikimedia Commons har media som rör Yad Vashem.
Rawabi

Rawabi (àrab: روابي, Rawābī, literalment ‘Pujols’) és la primera ciutat planificada palestina, situada a Cisjordània i prop de Ramallah. S'ha elaborat un pla mestre per a la ciutat, que comptarà amb 10.000 habitatges distribuïts en sis barris, amb l'objectiu d'albergar una població de 40.000 habitants. Referències Enllaços externs Rawabi - Lloc web oficial (anglès)
Rawábí

Rawábí (arabsky روابي‎, Vrchy) je město v Samařsku, ve státě Palestina, 20 km severně od Jeruzaléma, 25 km jižně od Nábulusu, 9 km severně od Ramalláhu a 1,5 km severovýchodně od izraelské osady Ateret. Staví se na vrších s panoramatickým výhledem na pobřeží okolo Tel Avivu. 70 km východně se nachází Ammán. Rawábí se má rozkládat na ploše 6,3 km² (630 hektarů). Město má být symbolem nové Palestiny, ekologickým městem 21. století pro zhruba 40 tisíc obyvatel (v první fázi 25 tisíc). Město stojí na „území A“ pod plnou pravomocí palestinské autonomie a je spojnicí mezi Nábulusem a Ramalláhem. Staví se za finanční podpory z Kataru. Celková investice je 700 milionů dolarů. Stavba začala v prosinci 2009. Město je určené pro mladé palestinské rodiny vyšší střední třídy, má být finančním a kulturním centrem oblasti, zaměstnávat okolní vesničany ve službách. Vedle nemocnice, škol, hotelů, bank a mešit tu má stát i kostel. Od roku 2015 se sem nastěhovalo asi 5 000 lidí (údaj k roku 2019). Odkazy Reference Literatura (hebrejsky) HOBERMAN, Chagi: Be-Ravabi takum ha-medina ha-falestinit. Týdeník Be-ševa č. 383, 4. 3. 2010, s. 30–31, 34–35. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rawabi na Wikimedia Commons (anglicky) Oficiální stránky
Rawabi

Rawabi (en árabe: روابي, "colinas") es la primera ciudad planificada palestina, situada en Cisjordania y cerca de Ramala.​ Un plan maestro se ha elaborado para la ciudad, que constará de 10.000 viviendas distribuidas en seis barrios, para albergar una población de 40.000 habitantes.​​​​ Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Rawabi. Sitio web oficial: http://www.rawabi.ps Referencias
Rawabi

Rawabi (روابي, « colline » en arabe) est une ville nouvelle en construction en Palestine, à 9 km au nord de Ramallah, prévue pour 40 000 habitants. À l'origine du projet se trouve Bachar Masri (en), un milliardaire palestino-américain, qui en soutient la construction depuis 2008. La ville fut l'objet de polémique, concernant l'accord donné par Israël, dénoncé par la campagne BDS. En 2019, la ville compte environ 3 500 à 5 000 habitants. Sources (en) Rory McCarthy, « Rawabi, the new Palestinian city that could rise on the West Bank », The Guardian, 8 septembre 2009. [1] Adrien Jaulmes, « La ville rêvée d'un Palestinien en Cisjordanie », Le Figaro, 15 septembre 2009. [2] (en) A new Palestinian city rises in the West Bank, CTV News, 5 février 2012 [3] David Castello-Lopes, "L'homme qui veut construire la Palestine", L’effet Papillon, 5 juin 2016 (8 minutes) [4] Rawabi, une ville nouvelle en Cisjordanie, Arte info, 26 février 2016 (3 minutes) [5] Références Liens externes (en) Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Palestine
Rawabi

Rawabi (em árabe: روابي, que significa "As colinas") é a primeira cidade planejada construída para e pelos palestinos na Cisjordânia, sendo aclamada como o "principal empreendimento palestino". Rawabi está localizada perto de Birzeit e Ramallah. O plano diretor prevê uma cidade de alta tecnologia com 6.000 unidades habitacionais, abrigando uma população entre 25.000 e 40.000 pessoas, espalhadas por seis bairros. A construção começou em janeiro de 2010. Em 2014, 650 apartamentos familiares que abrigavam cerca de 3.000 pessoas foram concluídos e vendidos, mas não puderam ser ocupados enquanto as negociações sobre o fornecimento de água à cidade fossem concluídas. A cidade permaneceu sem água. O atraso foi atribuído ao Comitê Conjunto de Água Israelense-Palestino, com os israelenses culpando os palestinos pelo atraso e os palestinos culpando os israelenses. Em 1º de março de 2015, seu desenvolvedor, Bashar al-Masri, anunciou que Israel finalmente conectaria a cidade à rede de distribuição de água controlada por Israel. Em Israel, Rawabi é chamado de "O Modi'in Palestino". O projeto foi criticado por certos movimentos palestinos, como o Comitê Nacional BDS da Palestina, e alguns grupos de colonos israelenses, o primeiro alegando que o uso de materiais israelenses normaliza a ocupação, o segundo afirmando que o projeto invade Israel e pode se tornar um base terrorista. Os compradores começaram a se mudar para apartamentos em agosto de 2015. Em maio de 2017, apesar das dificuldades com os postos de controle israelenses que controlavam a estrada para a cidade, 3.000 palestinos haviam morado lá. Localização Rawabi fica a 9 km (5,6 milhas) a noroeste de Ramallah, 3,5 km (2,2 milhas) ao norte de Birzeit, 20 km (12 milhas) ao norte de Jerusalém, 40 km a leste de Tel Aviv e 25 km (16 mi) ao sul de Nablus. Amã, capital da Jordânia, fica a 70 quilômetros (43 milhas) a leste.[carece de fontes?] Além disso, o assentamento israelense de Ateret fica nas proximidades. Masri considera o último um subúrbio de Rawabi no futuro. O canteiro de obras se estende por duas cordilheiras, a 700 metros (2.300 pés) acima do nível do mar. Em um dia claro, é possível ver o Mar Mediterrâneo, 40 km (25 milhas) a oeste, [carece de fontes?] e a cidade costeira israelense de Tel Aviv a partir do local. Notas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Rawabi», especificamente desta versão. Referências