NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dura al-Qar'

Dura al-Qar' (àrab: دورا القرع, Dūrā al-Qarʿ) és una vila palestina en la governació de Ramal·lah i al-Bireh al centre de Cisjordània, situada 4 kilòmetres al nord de Ramal·lah. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques de Palestina (PCBS), tenia 3.707 habitants en 2016. La seva àrea és de 4.016 dúnams, dels quals 2.891 dúnams foren expropiats per Israel amb el propòsit de construir-hi una carretera. Segons el consell de vila de Dura al-Qar' 142 famílies han estat afectades directament per les confiscacions i el 58% de la població de la vila depenia dels recursos de la terra. Limita amb les viles de Jifna al nord, Ein Yabrud a l'est, Beitin i Beit El al sud, i Yabrud al nord-est. Història S'hi ha trobat ceràmica d'èpoques romana i romana d'Orient. Època otomana En 1863 Victor Guérin va considerar que la vila tenia 250 habitants. Va descriure a més roures vells ombrejats per antigues fonts, que s'utilitzaven per regar els camps. Diverses cases al poble van ser construïdes, almenys en part, amb pedres antigues. Una llista de pobles otomans de l'any 1870 va trobar que el poble tenia 120, en 22 cases, encara que el recompte de població només incloïa els homes. En 1882 el Survey of Western Palestine del Fons per a l'Exploració de Palestina va descriure Durah com «un petit poble al costat d'una vall, amb fonts al sud i oliveres.» En 1907 fou descrita com «un poble musulmà petit i saludable. Els seus habitants tenen una bona reputació per a les relacions pacífiques amb els cristians de Jifna. Els habitants de Durah planten moltes verdures.» En 1896 la població de Dura el-kara era estimada en unes 246 persones. Època del Mandat Britànic En el cens de Palestina de 1922, organitzat per les autoritats del Mandat Britànic, la població de Dura el Qare' era de 191 musulmans, incrementats en el cens de 1931 a 303 musulmans, en un total de 71 cases. En 1945 la població era de 370 musulmans, mentre que l'àrea total de terra era de 4.166 dúnams, segons una enquesta oficial de terra i població. D'aquests, 1.762 eren per plantacions i terra de rec, 1,253 per cereals, mentre 18 dúnams eren classificats com a sòl edificat. Després de 1948 En la vespra de guerra araboisraeliana de 1948, i després dels acords d'armistici araboisraelians de 1949, Dura al-Qar' fou ocupada pel regne haixemita de Jordània. Després de la Guerra dels Sis Dies de 1967 va romandre sota l'ocupació israeliana. El 14 d'agost de 1995 Kheir Abdel Hafid Qassem, un palestí de 24 anys, va ser assassinat per un colon israelià de Beit El, i moltes persones van ser detingudes, mentre ell i un altres 100 habitants de Dura al-Qar estaven intentant expulsar els colons traient els refugis de lones i les bigues de ciment per als edificis fora de la vila. Referències
Dura al-Qar'

Dura al-Qar' ou Dura al-Qari'a, en arabe : دير قديس, est un village du gouvernorat de Ramallah et Al-Bireh en Palestine. Il est situé à 6,6 km au nord-est de Ramallah et au centre de la Cisjordanie. Selon le recensement du bureau central palestinien des statistiques, la localité compte une population de 3 032 habitants en 2017. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Dura al-Qar' » (voir la liste des auteurs). Liens externes Portail de la Palestine
Вирсавия

Вирсавия или Те́л Беер-Шева (на иврит: תל באר שבע) е библейски хълм (тел – тепе) в Южен Израел, разположен източно от съвременния град Беер Шева. Мястото е западно от бедуинското Тел-Шева, северно от Неватим и южно от Омер. Намира се на кръстопът встрани от Хеброн и на изток към Юдейската пустиня и Мъртво море, като западно от него остава израелската крайбрежна долина, а на юг е Негев и Червено море. Мястото е населено още в 4 хил. пр.н.е., а древната Беер-Шева е разрушена, а жителите ѝ избити през ранната бронзова епоха. Мястото е заселено наново в 11 век пр.н.е. Търговските връзки на поселището се простират от пустините на Африка до северен Ханаан. Основните артефакти са датирани към 9 век пр.н.е. от времето на Юдейското царство. Селището е унищожено в края на 7 век пр.н.е. по времето на Синахериб при нападенията на вавилонските халдеи. Археологическите разкопки на мястото разкриват че укрепен град е имало още от времето на Съдиите, просъществувал през епохата на елинизма, през управлението на Иродиадите до римско време. Селище е имало във византийско време и по времето на кръстоносците. Споменава се и в юдейския Танах. Източници Вирсавия Архив на оригинала от 2012-05-14 в Wayback Machine.
Tel Be'er Ševa

Tel Be'er Ševa je izraelský národní park, který se nachází při soutoku Nachal Chevron a Nachal Beer Ševa, západně od města Be'er Ševa. Historie Počátek osídlení místa spadá do období chalkolitu (4. tisíciletí př. n. l.). První biblický zmínka o Be'er Ševě se nachází v knize Genesis – Gn 21, 31 (Kral, ČEP) v příběhu o Abrahámovi. Vykopávky v lokalitě objevily opevněné město, které zde stálo od období soudců až po zničení Jeruzaléma Babyloňany (586 př. n. l.). Město je často užíváno k vymezení oblasti Izraele: „od Danu k Be'er Ševě“, např. Sd 20, 1–3 (Kral, ČEP). Po babylonském zajetí bylo město záhy osídleno a stalo se součástí Idumey. V lokalitě byly rovněž objeveny zbytky z období helénismu, z doby Heroda Velikého a z doby římské nadvlády. Be'er Ševa byla osídlena také v byzantském a křižáckém období, avšak bylo zničeno a zničené zůstalo až do roku 1880, kdy přišli Turkové a začali s obnovou města. Na počátku 20. století bylo město opět centrem oblasti Negevu. Roku 1917 dobyli Be'er Ševu Britové. Během válka za nezávislost roku 1948 padlo město do rukou Egyptu, avšak 21. října 1948 jej dobyla brigáda „Negev“ Palmachu a 8. brigáda izraelské armády. Město bylo na krátký čas opuštěno, ale již roku 1949 začali přicházet židovští přistěhovalci, kteří začali budovat novou Be'er Ševu. Samotný Tel Be'er Ševa byl o půlstoletí později, roku 2005, zapsán na seznam světové dědictví UNESCO. Fotogalerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku תל באר שבע‎ na hebrejské Wikipedii. SKOLNIK, Fred (ed.). Encyclopaedia Judaica. Vol. 3. 2. vyd. Thompson Gale: Detroit, 2007. ISBN 978-0-02-865931-2. str. 256-258. Související články Be'er Ševa Biblická archeologie Seznam světového dědictví Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tel Be'er Ševa na Wikimedia Commons anglicky Israel National Parks Authority[nedostupný zdroj] Tell Beersheba (Tell Sheva) Stephen Langfur (2003), Near Eastern Tourist Agency Fotografie
Tel Beer Sheva

Tel Beer Sheva est un site archéologique d'Israël situé dans le nord du Néguev à l'est de la ville de Beer-Sheva. Bien que le site ait été occupé dès la fin du néolithique (dès le IVe millénaire av. J.-C.) et au chalcolithique, il était inoccupé à l'âge du Bronze. Il est à nouveau occupé au début de l'âge du Fer (XIe siècle av. J.-C.). Cette période d'occupation prend fin avec l'invasion égyptienne de -925 due à la campagne de Sheshonq Ier, qui souhaite reprendre le contrôle de la Palestine. Le tell est ensuite réoccupé jusqu'au VIe siècle av. J.-C.[Par qui ?] Liens externes Ressource relative à l'architecture : Liste du patrimoine mondial Portail d’Israël Portail du Proche-Orient ancien Portail de l’Israël antique et des Juifs dans l’Antiquité Portail du patrimoine mondial
Tel Beer Ševa

Tel Beer Ševa (hebrejski: תל באר שבע) je ruševina drevnog grada u pustinji Negev, u južnom Izraelu, istočno od modernog grada Beer Ševa i zapadno od beduinskog naselja Tel Ševa. Za njega se vjeruje da je biblijski grad Be'er Ševa koji se više puta spominje u Tanakhu kada se opisuje rasprostiranje Izraelske zemlje (Eretz Yisrael): "od Beer Ševe do Dana" (Knjiga o Sucima 20:1-3 i Prva knjiga o Samuelu 3:19-21). Ime grada potječe od hebrejskih riječi Tel ("gradina"), Be'er ("bunar") i Ševa što može značiti "sedam" ili "prisega". Povijest Arheolozi su pronašli dokaze o naseljenosti od bakrenog doba (oko 4000. pr. Kr.) do 16. stoljeća. Ovakva dugotrajna naseljenost je potrajala zahvaljujući obilju podzemnih voda, o čemu svjedoče mnogi bunari u okolici. Beer Ševa se spominje u Knjizi Postanka (Post 21,22-34) gdje piše o Abrahamu i njegovu savezu s Abimelekom. Izak je sagradio oltar u Beer Ševi (Post 26,23-33). Jakov je sanjao ljestve koje dopiru do neba nakon napuštanja Beer Ševe (Post 28,10-15 i 46,1-7). Beer Ševa je pripadala teritoriju plemena Šimunova i Judina (Jš 15,28 i 19,2). Prorok Ilija je u Beer Ševi potražio sklonište nakon Izabeline naredbe da ga smaknu (1 Kr 19,3). Sinovi su proroka Samuela u Beer Ševi bili suci (1 Sam 8,2). Prorok Amos spominje Beer Ševu u govoru o idolatriji (Am 5,5 i 8,14). Sama utvrda s citadelom potječe iz vremena Judejskog kraljevstva oko 10. stoljeća pr. Kr. Ulice tog grada su pravilna mreža s odvojenim područjima uprave, vojske, trgovine i stanovanja. Zbog toga se smatra prvim planiranim naseljem u ovom području. Znamenita je i velika cisterna i raskošan sustav navodnjavanja koji su isklesani u stijenama ispod grada. Na lokalitetu je otkriven i veliki "rogati" oltar koji je rekonstruiran, a koji ima nekoliko bogato ukrašenih kamenja koja su kasnije rabljena na drugim građevinama. On je vjerojatno ostatak starijeg paganskog hrama kojeg je tijekom vjerskih reformi porušio kralj Ezekija (Druga knjiga o Kraljevima 18:4). Posljednji stanovnici Beer Ševe bili su građani Bizanta koji su napustili grad u sedmom stoljeću. Turci, koji su upravljali područjem Palestine od 16. stoljeća, nisu pokazivali veliko zanimanje za Beer Ševu. Grad je danas nacionalni park Tel Beer Ševa, a 2005. godine je, zajedno s gradovima Hazor i Megido, upisan na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji. Izvori Vanjske poveznice Israel National Parks Authority Arhivirana inačica izvorne stranice od 27. rujna 2007. (Wayback Machine) Photos from the archaeological site 360 degrees panorama of Tel Beer Sheva Arhivirana inačica izvorne stranice od 24. srpnja 2011. (Wayback Machine)
Tel Be'er Sheva

Il Tel Be'er Sheva (ebraico: תל באר שבע) è un sito archeologico situato nel sud di Israele. Si crede che siano i resti della città biblica di Be'er Sheva. La città moderna di Be'er Sheva si trova a nord del tell. La città beduina di Tel as-Sabi si trova ad est. Descrizione La città viene citata numerose volte nel Tanakh, spesso per descrivere l'estensione della terra di Israele come "da Be'er Sheva a Dan". Ad esempio si veda il Libro dei Giudici (20:1-3) ed il 1 Samuele (3:19-21). Il nome deriva dal termine ebraico Be'er che significa pozzo, e Sheva che indica il numero sette, o "stipulare un giuramento". I reperti archeologici indicano che il sito venne usato dal Calcolitico, circa dal 4000 a.C., fino al XVI secolo. Questo è dovuto probabilmente alla ricchezza d'acqua del sottosuolo, come dimostrato dai numerosi pozzi presenti nell'area. Lo stesso insediamento è databile ai primi israeliti, attorno al X secolo a.C. Le strade dell'antica Be'er Sheva formano una griglia, con aree separate per usi amministrativi, militari, commerciali e residenziali. La città fu il primo insediamento della regione. È anche famosa per l'elaborato sistema idrico e le grandi cisterne, scavate nella roccia su cui la città si fonda. Un grande altare cornuto è stato riportato alla luce nel sito. Venne ricostruito con pietre squadrate, usate anche per la costruzione degli edifici. Questo altare dimostra l'esistenza di un tempio o comunque di un centro culturale che probabilmente venne smantellato durante la riforma di Re Ezechia (1 Libro dei Re 18:4). Il sito venne studiato dagli archeologi Yohanan Aharoni e Ze'ev Herzog della Tel Aviv University. La parte scavata della città fa ora parte del Parco nazionale del Tel Be'er Sheva. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tel Be'er Sheva Collegamenti esterni Scheda UNESCO, su whc.unesco.org. Israel National Parks Authority, su parks.org.il (archiviato dall'url originale il 27 settembre 2007). Stephen Langfur (2003), Informazioni e foto, su netours.com. URL consultato il 30 aprile 2008 (archiviato dall'url originale il 28 settembre 2007). Photos from the archaeological site, su ebibletools.com. URL consultato il 30 aprile 2008 (archiviato dall'url originale il 26 ottobre 2007). Be'er Sheva a 360 gradi, su co-ground.com. URL consultato il 30 aprile 2008 (archiviato dall'url originale il 24 luglio 2011).
Beer Szewa (ruiny)

Beer Szewa, Tel Beer Szewa – nazwa niniejszej jednostki kulturowej związana jest z doliną Beer Szewy, gdzie zlokalizowane są najważniejsze stanowiska dla niniejszej kultury, czyli: Tell Abu Matar, Bir es-Safdi i Szikmim. Zespół zjawisk kulturowych utożsamianych z omawianą kulturą obejmował swym zasięgiem obszary Syro-Palestyny. Rozwój tej jednostki kulturowej wyznaczają daty od ok. 4300 do ok. 3700 p.n.e. Inwentarz ceramiczny w niniejszej kulturze reprezentowany jest przez naczynia wykonywane na kole i są to dzbany bez szyjki, naczynia z zaokrąglonymi brzuścami, małe misy oraz dzbany z dziobkami. Naczynia zdobione były jedynie wzdłuż brzegu albo wokół brzuśca w postaci czerwonych pasów. Konstrukcje mieszkalne miały postać ziemianek drążonych w lessie; we wnętrzu tych obiektów poświadczona jest obecność jam zasobowych oraz palenisk. Ludność niniejszej jednostki kulturowej zajmowała się głównie uprawą pszenicy, jęczmienia, poświadczona jest także hodowla kóz, owiec i bydła. Znaleziska w Bir es Safadi mogą świadczyć o istnieniu warsztatu do obróbki kości słoniowej, zaś na stanowisku Tell Abu Matar poświadczona jest obecność śladów produkcji metalurgicznej. Zobacz też prehistoria kultura gaszulska Przypisy Bibliografia Janusz K. Kozłowski, Wielka Historia Świata, t. II Od "rewolucji" neolitycznej do podbojów Aleksandra Wielkiego, Fogra, Kraków 2004. Janusz K. Kozłowski, Archeologia Prahistoryczna, t. I Starsza Epoka Kamienia, Nakładem Uniwersytetu Jagiellońskiego, Kraków 1972. Piotr Kaczanowski, Janusz K. Kozłowski, Wielka Historia Polski, t.1 Najdawniejsze dzieje ziem polskich (do VII w.), Fogra, Kraków 1998. Janusz K. Kozłowski (opracowanie naukowe), Encyklopedia historyczna świata, t. I Prehistoria, Agencja Publicystyczno-Wydawnicza Opres, Kraków 1999. Bolesław Ginter, Janusz K. Kozłowski, Technika obróbki i typologia wyrobów kamiennych paleolitu, mezolitu i neolitu (wyd. III), PWN, Warszawa 1990. J.Desmond Clark, Prahistoria Afryki, PWN, Warszawa 1978.
Tel Berseba

Tel Bersebá é um sítio arqueológico no sul de Israel, que se acredita serem as ruínas da cidade bíblica de Bersebá. Achados arqueológicos provam que a cidade era habitada desde a Idade do Cobre. Isto deve-se provavelmente à abundância de correntes de água subterrâneas, como mostram os vários poços na cidade. As ruas da antiga Bersebá estão dispostas em forma de grade, com áreas separadas para uso administrativo, residencial, comercial e militário. A cidade é até agora o primeiro povoamento planeado na região. O sítio é também notável pelo seu elaborado sistema de água e enorme cisterna, esculpida na rocha por baixo da cidade. Um grande altar foi descoberto no sítio. Foi reconstruido com várias pedras encontradas em uso secundário nas muralhas de um edificio mais tardio. Este altar testemunha a existência de um templo ou sítio de culto na cidade que foi provavelmente desmantelado durante as reformas de Ezequias. Tel Bersebá foi declarada Património Mundial da Humanidade em 2005. A moderna cidade israelita de Bersebá encontra-se nas proximidades.
Ein Gedi Spa

Ein Gedi Spa was a wellness center along the Dead Sea, Israel, fed by the waters of the Dead Sea and is now permanently closed due to sinkholes that threaten the area. It provided health by the four elements of the area: water, air, sun, and mud. The spa had hot pools that are filled with sulphur water. It was previously a famous attraction on the shore of the Dead Sea. The spa was known for its unpleasant odor resulting from the sulphur springs. However, it still drew large crowds who believed in its health benefits. The spa was run by the Ein Gedi Kibbutz. Initially built directly along the shoreline of the Dead Sea, due to the sea's shrinkage, the spa was quite a distance from the lake due to ongoing evaporation of the Dead Sea. The Spa is closed and desolated. The Spa closed March 2020. By then the seashore was 4 km away. The annual Ein Gedi Race starts off at the spa's location. See also Medical tourism in Israel Tourism in Israel Dead Sea products References
Ein Qiniya

Ein Qiniya' ou 'Ayn Kiniya, en arabe : عين قينيا, est un village du gouvernorat de Ramallah et Al-Bireh en Palestine. Il est situé à 7 km au nord-ouest de Ramallah et au centre de la Cisjordanie. Selon le recensement du bureau central palestinien des statistiques, la localité compte une population de 721 habitants en 2017. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ein Qiniya » (voir la liste des auteurs). Liens externes Portail de la Palestine
Ajn Kinija

Ajn Kinija (arab. ‏عين قينيا‎, ‘Ayn Sîniyâ) – wieś w Palestynie, w muhafazie Ramallah i Al-Bira. Według danych szacunkowych Palestyńskiego Centralnego Biura Statystycznego w 2016 roku miejscowość liczyła 1039 mieszkańców. Przypisy
El Matan

El Matan (Hebrew: אל מתן, lit. 'Towards Matan' or 'God's Gift') is an illegal Israeli outpost in the West Bank on the lands of the Palestinian village of Wad Qana, located around a kilometer south of Ma'ale Shomron, under the jurisdiction of the Shomron Regional Council. The outpost was established in 2000 on the Wadi Qana Nature reserve – one of the largest and most important such reserves in the West Bank – by a group of religious youths from the nearby settlements of (Karnei Shomron and Ma'ale Shomron). It is home to an estimated population of 48 (2008), around 16 families and a small number of singles, both religious and non-religious Jews. El Matan is considered an unauthorized outpost by the Israeli government and is illegal under Israeli and international law. The international community does not differentiate between Israeli outposts and Israeli settlements authorized by the Israeli government. The international community considers Israeli settlements in the West Bank illegal under international law, though the Israeli government disputes this. A synagogue erected on the site was closed down for lacking a building permit from the authorities in the Israeli Civil Administration. On 2 October 2014 Haaretz carried notification of a master plan envisaging the confiscation from Wad Qana, an area farmed by Palestinians, of 100 dunams of land for the El Matan outpost. References
El Matan

El Matan, en hébreu : אל מתן, est un avant-poste israélien, situé à 1 km au sud de la colonie Ma'ale Shomron (en) en Cisjordanie occupée. Administrativement, il fait partie du conseil régional de Shomron, dans le district de Judée et Samarie. Il est fondé par un groupe de jeunes religieux des localités voisines, en 2000 et regroupe 48 personnes. Situation juridique En application de la IVe Convention de Genève dans les Territoires palestiniens, la communauté internationale, considère comme illégales, les colonies israéliennes de Cisjordanie, au regard du droit international mais le gouvernement israélien conteste ce point de vue. En 2011, la Haute cour de justice demande la destruction d'une synagogue construite illégalement. Références Article connexe Liste des avant-postes israéliens (he) Source de la traduction (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « El Matan » (voir la liste des auteurs). Portail de la Palestine Portail d’Israël Portail du conflit israélo-arabe
Lochamej ha-Geta'ot

Lochamej ha-Geta'ot (hebrejsky לוֹחֲמֵי הַגֵּיטָאוֹת, doslova „Bojovníci z ghett“, v oficiálním přepisu do angličtiny Lohame HaGeta'ot, přepisováno též Lohamei HaGeta'ot) je vesnice typu kibuc v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Mate Ašer. Geografie Leží v nadmořské výšce 14 metrů v intenzivně využívané a hustě osídlené Izraelské pobřežní planině, nedaleko západních okrajů svahů Horní Galileji, cca 1 kilometr od břehů Středozemního moře a 15 kilometrů od libanonských hranic. Jižně od vesnice protéká vádí Nachal Jasaf. Obec se nachází 5 kilometrů jižně od města Naharija, cca 102 kilometrů severoseverovýchodně od centra Tel Avivu a cca 20 kilometrů severoseverovýchodně od centra Haify. Lochamej ha-Geta'ot obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Oblasti centrální Galileji, které obývají izraelští Arabové, začínají až dále k východu. Jižně od kibucu ale leží město Akko s částečně arabskou populací. Lochamej ha-Geta'ot je na dopravní síť napojen pomocí severojižní tepny dálnice číslo 4. Dějiny Lochamej ha-Geta'ot byl založen v roce 1949. Zakladateli kibucu byla skupina členů židovského protinacistického odboje, kteří do Izraele přišli z Polska a Litvy. V září 1948 se nejprve usadili v prostoru bývalé templerské vesnice Waldheim (nyní Alonej Abba), ale kvůli nedostatku zemědělské půdy se v roce 1949 přestěhovali do nynější lokality, na pozemky poblíž opustěné arabské vesnice al-Sumajrija. Kibuc svým jménem zejména připomíná Povstání ve varšavském ghettu a to i prostřednictvím muzea, které je tu umístěno. Vedle muzea se nachází amfiteátr. Kibucem procházela trasa akvaduktu postaveného zde tureckými úřady v 19. století pro zásobování města Akko vodou z pramenů v prostoru nynější vesnice Kabri. Zbytky akvaduktu jsou zachovány pro turistické účely. Ekonomika kibucu je založena na zemědělství, podnikání a turistickém ruchu. Kibuc prošel privatizací a kolektivní hospodaření bylo nahrazeno individuální výplatou mezd podle odvedené práce. V Lochamej ha-Geta'ot funguje zdravotní ordinace a zařízení předškolní péče. Základní škola je ve vesnici Gešer ha-Ziv. Demografie Obyvatelstvo kibucu Lochamej ha-Geta'ot je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Lochamej ha-Geta'ot Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě stagnující populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 487 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 2,5 %. Odkazy Reference Související články kibuc Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lochamej ha-Geta'ot na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil (hebrejsky) (anglicky) (rusky) Stránky muzea v Lochamej ha-Geta'ot
Lochamej haGeta’ot

Lochamej haGetaʾot (hebräisch לוֹחֲמֵי הַגֵּטָאוֹת Lōchamej haGeṭaʾōt, deutsch ‚Kämpfer der Ghettos‘) ist ein Kibbuz an der Straße von Akko nach Naharija in Nordisrael mit 905 Einwohnern (Stand 2022). Gegründet wurde die Siedlung 1949 von Überlebenden des Aufstands im Warschauer Ghetto, darunter Jitzhak Zuckerman, stellvertretender Kommandant der Jüdischen Kampforganisation. Der Ortsname bedeutet „Ghettokämpfer“ und erinnert an die Juden, die während des Holocausts in den von den Nationalsozialisten errichteten Ghettos ums Leben kamen. Lochamej haGetaʾot hatte 2022 905 Einwohner. Museum Im Kibbuz wurde 1949 ein Museum Haus der Ghettokämpfer gegründet, das sich mit jüdischem Leben in Osteuropa vor, während und nach dem Holocaust beschäftigt. Schwerpunkte der Ausstellung sind der Aufstand im Warschauer Ghetto und ein Modell des Vernichtungslagers Treblinka. In einem weiteren Gebäude ist eine Gedenkstätte untergebracht, die an die Kinder erinnert, die durch die nationalsozialistische Vernichtungspolitik umkamen. Aquädukt al-Dschazzars Am Rand des Kibbuz stehen die gut erhaltenen Überreste eines Aquädukts, der 1780 von Cezzâr Ahmed Pascha gebaut wurde, um Akko mit Wasser aus al-Kabri zu versorgen. Personen Zivia Lubetkin (1914–1978), polnische Widerstandskämpferin und Sozialarbeiterin Jankiel Wiernik (1889–1972), Zimmermann, erbaute das Modell des Vernichtungslagers Treblinka Jitzhak Zuckerman (1915–1981), polnischer Widerstandskämpfer Weblinks Homepage des Museums (englisch) על הקיבוץ באתר של מוזיאון לוחמי הגטאות (hebräisch) Einzelnachweise