NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Альмог (поселение)

Альмог (ивр. אַלְמוֹג‎) — кибуц и израильское поселение, расположенное неподалёку от Мёртвого моря, в 22 км от Иерусалима. Административно относится к региональному совету Мегилот-Ям-ха-Мелах. Входит в поселенческое движение Ха-тнуа ха-кибуцит. История Основан Нахаль в 1977. С 1979 года — киббуц. Поселение было названо в честь Иехуды Кополевича Альмога, пионера из Третьей алии, который начал добывать поташ в районе Содома и сыграл значительную роль в становлении промышленности в окрестностях Мёртвого моря. В 1930-е годы Альмог стал одним из основателей близлежащего киббуца Бейт-ха-Арава. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 254 человека. Экономика Туризм (спа, музей, посвящённый кумранским свиткам, гостевой дом), выращивание экспериментальных сельскохозяйственных культур на экспорт. Примечания
Manšija Zabda

Manšija Zabda nebo Manšija al-Zabda (hebrejsky מנשייה זבדה, arabsky منشية الزبدة, anglicky Manshiya Zabda, v oficiálním seznamu sídel Manshiyyet Zabda) je arabská vesnice v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Jizre'elské údolí. Geografie Leží v nadmořské výšce 116 metrů v Dolní Galileji, na pomezí severozápadní části zemědělsky využívaného Jizre'elského údolí a zalesněného kopcovitého hřbetu Giv'at Chacir, který sem vybíhá ze severu. Podél jeho východní strany do údolí přitéká vádí Nachal Šimron, podél západní vádí Nachal Nahalal. Vesnice se nachází cca 10 kilometrů západně od Nazaretu, cca 80 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 22 kilometrů jihovýchodně od Haify. Manšija Zabda obývají izraelští Arabové, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Oblast s výraznějším etnickým zastoupením Arabů začíná až cca 5 kilometrů severním a severovýchodním směrem. Manšija Zabda je na dopravní síť napojena pomocí dálnice číslo 75. Dějiny Manšija Zabda byla založena roku 1945 několika arabskými rodinami, které se vystěhovaly z tehdejší vesnice Ilut a usadily se zde. Lokalita se tehdy nazývala Chirbet Zabda (חירבת זבדה). Zdejší pozemky patřily obyvatelům z Ilutu. Kromě nich se sem přestěhovala skupina polokočovných Beduínů, kteří byli vytlačeni ze svých dosavadních pastvin v oblasti poblíž nynějšího města Jokne'am. Postupně se k nim přistěhovaly další rodiny a vlivem přirozeného přírůstku zde vznikla samostatná vesnice. Oficiálně byla izraelskou vládou uznána za samostatnou obec v roce 1979. Díky tomu později získala napojení na inženýrské sítě a došlo k výstavbě školy. V roce 1980 získala obec územní plán. Obyvatelé Manšija Zabda se živí provozem komerční zóny při vesnici, u dálnice číslo 75. Část z nich za prací dojíždí mimo obec. Demografie Obyvatelstvo v Manšija Zabda je z poloviny tvořeno arabskými Beduíny, z poloviny usedlými arabskými venkovany (feláhy). Jde o menší sídlo vesnického typu s rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 1176 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 3,0 %. Odkazy Reference Související články izraelští Arabové Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Manšija Zabda na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil
Manshiyet Zabda

Manshiyet Zabda (Arabic: منشية الزبدة; Hebrew: מנשית זבדה), also known as Manshiya Zabda, is a Muslim-majority Arab village in northern Israel. Located to the north of Ramat Yishai, it falls under the jurisdiction of Jezreel Valley Regional Council. In 2024 it had a population of 1,551. History The village was established in 1945 by sons of families from Ilut. Over time the founders were joined by Bedouin (nomads) and fellahin (farmers) from the Galilee. The village was recognised by the authorities in 1979. See also Arab localities in Israel Bedouin in Israel References
Ofer

Ofer (hebrejsky עֹפֶר, doslova „Kolouch“, v oficiálním přepisu do angličtiny Ofer) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Haifském distriktu, v Oblastní radě Chof ha-Karmel. Geografie Leží v nadmořské výšce 145 metrů na jihozápadním okraji pohoří Karmel, v silně zalesněné pahorkatině. Severozápadně od vesnice vybíhá směrem k moři vádí Nachal Šimri. Jižně od obce protéká hlubokým údolím vádí Nachal Tlimon, na kterým se jihozápadně od obce tyčí vrch Giv'ot Tlimon. Obec se nachází cca 6 kilometrů od břehů Středozemního moře, cca 63 kilometrů severoseverovýchodně od centra Tel Avivu a cca 20 kilometrů jižně od centra Haify. Ofer obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Ovšem 10 kilometrů na severovýchod od vesnice leží na hřbetu Karmelu skupina sídel obývaných arabsky mluvícími Drúzy a cca 3 kilometry jihozápadně od mošavu stojí město Furejdis osídlené izraelskými Araby. Ofer je na dopravní síť napojen pomocí místní komunikace, která sem odbočuje z dálnice číslo 4 v pobřežní nížině. Dějiny Cca jeden a půl kilometru severozápadně od nynějšího mošavu se až do roku 1948 nacházela arabská vesnice Ajn Ghazal. Stála v ní chlapecká základní škola založená roku 1886 a další základní škola pro dívky. Dále tu byla muslimská svatyně al-Šajch Šahada. Roku 1931 v Ajn Ghazal žilo 1439 lidí v 247 domech. Během války za nezávislost v červenci 1948 v rámci Operace Šoter byla vesnice ovládnuta izraelskými silami a zdejší arabské osídlení skončilo. Zástavba arabské vesnice pak byla převážně zbořena. Na pozemcích zaniklé arabské vesnice pak byl zřízen mošav Ofer, který byl založen v roce 1950. Jeho zakladateli byla skupina židovských imigrantů, kterou doplnili i rodilí Izraelci. Místní ekonomika je orientována na zemědělství a agroturistiku. Demografie Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Ofer Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 632 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,2 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ofer na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální stránky Oblastní rady Chof ha-Karmel
Ofer

Ofer (Hebrew: עופר, lit. 'Fawn') is a moshav in northern Israel. Located south of Haifa, it falls under the jurisdiction of Hof HaCarmel Regional Council. In 2024 it had a population of 591. History The moshav was founded in 1950 by immigrants from India (mainly Cochin) and Iran. Its name is derived from Ayn Ghazal (lit. Deer Spring), the depopulated Palestinian village on whose land it was built. It is also on some of the land of the depopulated villages of Khirbat Al-Manara and Khirbat al-Sawamir. Agricultural income is derived from raising cattle, sheep and chickens, growing vegetables and flowers, and tourism. A circular nature trail loops around moshav Ofer, the Paamon Cave and a large section of the Carmel Beach Forest. References
Ofer

Ofer (hebr. עופר) – moszaw położony w Samorządzie Regionu Chof ha-Karmel, w dystrykcie Hajfa, w Izraelu. Położenie Leży na południowym krańcu masywu Góry Karmel, w otoczeniu miasteczka Furajdis, moszawów En Ajjala, Cerufa, Kerem Maharal, Bat Szelomo, oraz wioski młodzieżowej Me’ir Szefeja. Historia Pierwotnie w okolicy tej znajdowała się arabska wioska Ajn Ghazal. Podczas I wojny izraelsko-arabskiej w trakcie Operację Szoter w dniu 26 lipca 1948 roku wioska została zdobyta, zniszczona i wysiedlona przez izraelskie oddziały. Współczesny moszaw został założony w 1950 roku przez żydowskich imigrantów z Indii i Iranu. Nazwa nawiązuje do dawnej arabskiej wioski Ajn Ghazal (pol. Źródło Gazeli). Kultura i sport W moszawie jest ośrodek kultury i boisko do piłki nożnej. Gospodarka Gospodarka moszawu opiera się na intensywnym rolnictwie, uprawach warzyw i kwiatów, hodowli drobiu, bydła i owiec, oraz turystyce. Komunikacja Z moszawu wychodzi lokalna droga, którą jadąc w kierunku północno-zachodnim dojeżdża się do drogi nr 7021. Jadąc nią na zachód dojeżdża się do drogi ekspresowej nr 4, lub na wschód do moszawu Kerem Maharal. Przypisy Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne moszawu Ofer Google Maps Mapa moszawu Ofer Amudanan
‘Ofer

‘Ofer (hebreiska: עפר) är en ort i Israel. Den ligger i distriktet Haifa, i den norra delen av landet. ‘Ofer ligger 155 meter över havet och antalet invånare är 609. Terrängen runt ‘Ofer är platt åt sydväst, men åt nordost är den kuperad.Runt ‘Ofer är det ganska tätbefolkat, med 230 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Umm el Faḥm, 19,8 km sydost om ‘Ofer. Trakten runt ‘Ofer består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor
Ramat Cvi

Ramat Cvi (hebrejsky רָמַת צְבִי, doslova „Cviho výšina“ či „Gazelí výšina“, anglicky Ramat Tzvi, v oficiálním seznamu sídel Ramat Zevi) je vesnice typu mošav v Izraeli, v Severním distriktu, v Oblastní radě Gilboa. Geografie Leží na planinách Ramot Isachar, v nadmořské výšce 61 metrů, 20 kilometrů jihozápadně od Galilejského jezera a 15 kilometrů západně od řeky Jordánu, v oblasti s intenzivním zemědělstvím. Jihovýchodně odtud přechází Ramot Isachar do náhorní planiny Ramat Cva'im a Ramat Moledet, kam také směřuje vádí Nachal Cva'im. K jihu se terén svažuje do Charodského údolí, respektive jeho výběžku nazývaného Bik'at ha-Šita. Západně od vesnice prochází vádí Nachal Šejzafim. Dál k západu se zvedá vrch Giv'at Bolek jako předstupeň masivu Giv'at ha-More. Vesnice se nachází cca 10 kilometrů východně od města Afula, cca 83 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 47 kilometrů jihovýchodně od centra Haify. Ramat Cvi obývají Židé, přičemž osídlení v tomto regionu je převážně židovské. Pouze na severní straně leží několik vesnic, které obývají izraelští Arabové. Nejblíže z nich je to vesnice Tajbe a Na'ura. Ramat Cvi je na dopravní síť napojen pomocí lokální silnice číslo 717. Dějiny Vesnice byla založena v roce 1942. Podle jiného zdroje už roku 1941. Zakladateli byli členové organizace Irgun ha-Galil (ארגון הגליל). Původně se nová osada nazývala Tamra – תמרה (podle nedaleké arabské vesnice). Později pojmenována na počest Cviho Monskiho (צבי מונסקי), amerického židovského předáka angažovaného v organizaci B'nai B'rith. Prvními obyvateli byli dva osadníci. Pak začalo obyvatelstva přibývat. Zástavbu zpočátku tvořily provizorní stany. Vesnice se potýkala s nedostatkem vody. Ta sem byla zavedena až roku 1946. Roku 1947 přišlo 12 nových rodin. Roku 1949 měla vesnice 112 obyvatel a rozlohu katastrálního území 5100 dunamů (5,1 kilometrů čtverečních). Ekonomika obce je založena zčásti na zemědělství. Část obyvatel za prací dojíždí mimo obec. Vedení mošavu plánuje stavební expanzi o 100 nových domů. V Ramat Cvi funguje zdravotní středisko, synagoga, obchod a sportovní areály. Demografie Obyvatelstvo mošavu Ramat Cvi je sekulární. Podle údajů z roku 2014 tvořili naprostou většinu obyvatel v Ramat Cvi Židé (včetně statistické kategorie „ostatní“, která zahrnuje nearabské obyvatele židovského původu ale bez formální příslušnosti k židovskému náboženství). Jde o menší sídlo vesnického typu s dlouhodobě rostoucí populací. K 31. prosinci 2014 zde žilo 594 lidí. Během roku 2014 populace stoupla o 0,3 %. Odkazy Reference Související články mošav Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ramat Cvi na Wikimedia Commons (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Bet Alon (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Galil (hebrejsky) Oficiální profil obce na portálu Rom Galil (hebrejsky) Oficiální internetové stránky obce
Ramat Tzvi

Ramat Tzvi (Hebrew: רָמַת צְבִי, lit. Zvi Heights) is a moshav in north-eastern Israel. Located between Afula and Beit She'an, it falls under the jurisdiction of Gilboa Regional Council. In 2024 it had a population of 791. History The moshav was established in 1942 and was named after Henry Tzvi Monsky, an American lawyer who was the first international president of B'nai B'rith. References External links Official website
Hulata

Hulata (Hebrew: חולתה) is a kibbutz in northern Israel. Located in the Hula Valley, it falls under the jurisdiction of Upper Galilee Regional Council. In 2024 it had a population of 773. History The kibbutz was established in 1937 as a fishing village by a gar'in of HaMahanot HaOlim youth group members. It was named for its location in the Hula Valley. After the draining of the Hula swamps, the residents began working in agriculture. The documentary film Kibbutz traces the stages of grieving and disillusionment that followed Hulata's economic collapse and privatization. Hulata is a pluralistic kibbutz that accepts members from all backgrounds, both religiously observant and not. Gallery Notable residents Tal Russo Mike Schwartz (born 1949), American-Israeli basketball player and coach Iftach Spector References
Chulata

Chulata (hebr. חולתה) – kibuc położony w samorządzie regionu Ha-Galil ha-Eljon, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Leży w Dolinie Hula, na północy Górnej Galilei. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Historia Kibuc został założony w 1937. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na rolnictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Chulata Google Maps Mapa kibucu Chulata
Sde Nehemia

Sde Nehemia (Hebrew: שדה נחמיה, lit. 'Nehemia's Field') is a kibbutz in northern Israel. Located in the Upper Galilee, it falls under the jurisdiction of Upper Galilee Regional Council. In 2024 it had a population of 1,147. The Banias and Hasbani Rivers converge on the grounds of the kibbutz. History Sde Nehemia was founded on 19 December 1940 by immigrants from Austria, the Netherlands and Czechoslovakia, on land bought from the Arab village of al-Dawwara. It was originally known as Kvutzat Huliot, but later renamed after Nehemia de Lieme, a Dutch banker and Zionist activist who served as head of the Jewish National Fund. In the early days of the kibbutz, the pioneers lived in tents in the midst of malaria-infested swampland. One of them, Yehuda Abas, a physician, distributed anti-malarial pills free of charge to the local Arab population but discovered they were being cut into four and sold for large sums of money to Arabs from Syria and Lebanon. Abas's solution was to introduce injections. Rafael Reiss from Sde Nehemia was one of seven parachutists sent into Nazi-occupied Europe in 1944. He was captured by the Nazis and executed on 20 November 1944. In May, 1948, the kibbutz requested, "somewhat shamefacedly", 1,700 dunams of land from the newly depopulated Palestinian village of Al-'Abisiyya. Economy Located in the fertile Hula Valley between the Golan Heights and Lebanon, agriculture is a significant source of income. The kibbutz also owns a plastics factory, Huliot, a leading manufacturer of pipe systems and plastic products. Huliot specializes in flow products for water supply, drainage, sewage and greywater recycling which it sells on the local and global markets. The factory was established in 1947. References External links Facebook page for former volunteers
Sde Nehemia

Sde Nehemia (in ebraico שְׂדֵה נְחֶמְיָה, letteralmente Campo di Nehemia) è un kibbutz situato nella parte nord di Israele, cade sotto la giurisdizione dello Upper Galilee Regional Council. Nel 2015 conta una popolazione di 1 097 abitanti Storia È stato fondato il 19 dicembre 1940 da immigrati austriaci, olandesi e cecoslovacchi su un terreno dal villaggio arabo di al-Dawwara. Principalmente era conosciuto come Kvutzat Huliot, ma in seguito ribattezzato Nehemia da un banchiere ed attivista sionista olandese che ha servito come capo del Fondo Nazionale Ebraico ( Jewish National Fund). Nei primi giorni del Kibbutz, i pionieri vivevano in tende in mezzo alla palude infestata dalla malaria. Uno di loro, un medico di nome Yehuda Abas, doveva consegnare gratuitamente delle pillole alla popolazione araba locale per curare la malaria ma scoprirono che venivano tagliate e vendute per ingenti somme di denaro agli arabi siriani e libanesi. L’unica soluzione fu quindi somministrare il farmaco tramite iniezioni. Stipendi differenziali sono stati attuati nel 2003 ponendo fine alla tradizione del Kibbutz dell'eguaglianza economica. Economia Situato nella fertile valle di Hula tra le alture del Golan ed il Libano, l'agricoltura è una fonte significativa di reddito. Il kibbutz possiede anche una fabbrica di materie plastiche, leader nella produzione di sistemi di tubazioni e prodotti in plastica. È inoltre specializzata in prodotti di flusso per l'approvvigionamento idrico, di drenaggio delle acque reflue e il riciclaggio delle acque grigie, vendute nei mercati locali e globali. La fabbrica è stata fondata nel 1947. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Sde Nehemia Collegamenti esterni Sito ufficiale, su sde-nehemia.com.
Sde Nehemia

Sde Nehemia (Hebreeuws: שדה נחמיה) is een door Nederlanders gestichte kibboets in de Hula vallei in Galilea in het noorden van Israël. Op het terrein van de kibboets komen de rivieren Banias en Hasbani ("de verraderlijke") samen, beiden zijn voorlopers van de Jordaan. Bij de nederzetting staat sinds 1947 de Huliotfabriek, er worden onder meer kunststof pijpen en buizen gemaakt. De nederzetting is vernoemd naar de Nederlandse bankier Nehemia de Lieme.
Sede Nechemja

Sede Nechemja (hebr. שדה נחמיה) – kibuc położony w samorządzie regionu Ha-Galil ha-Eljon, w Dystrykcie Północnym, w Izraelu. Leży w Dolinie Hula, na północy Górnej Galilei. Członek Ruchu Kibuców (Ha-Tenu’a ha-Kibbucit). Historia Kibuc został założony w 1940 przez imigrantów z Holandii i Austrii. Gospodarka Gospodarka kibucu opiera się na rolnictwie. Linki zewnętrzne Zdjęcie satelitarne kibucu Sede Nechemja Google Maps Mapa kibucu Sede Nechemja
Kàlia

Kàlia (hebreu: קליה‎) és un assentament israelià i un quibuts situat a Cisjordània. Es va establir l'any 1929 en la costa nord de la mar Morta, a 360 metres sota el nivell del mar. És a pocs quilòmetres d'on l'any 1947 es van descobrir els Manuscrits de la mar Morta. La comunitat internacional considera que els assentaments israelians en els territoris palestins de Cisjordània, són il·legals segons el dret internacional, però el govern israelià ho nega. Referències
Kalia (Israel)

Kalia (en hebreo: קיבוץ קליה) es un asentamiento ilegal israelí y un kibutz situado en la gobernación de Belén, en la Cisjordania ocupada (Palestina). Se estableció en el año 1929 en la cuesta norte del Mar Muerto, a 360 metros bajo el nivel del mar. Está ubicado a unos pocos kilómetros del lugar donde en 1947 se descubrieron los Manuscritos del Mar Muerto. La comunidad internacional considera que los asentamientos israelíes en Cisjordania son ilegales según la Cuarta Convención de Ginebra, de la que Israel es miembro y cuyo artículo 49 especifica que «la Potencia ocupante no podrá efectuar la evacuación o el traslado de una parte de la propia población civil al territorio por ella ocupado». El gobierno israelí no está de acuerdo con esta posición.​​ Referencias
Калья (поселение)

Калья (ивр. קַלְיָה‎) — израильское поселение и кибуц, расположенное на Мёртвом море. Административно относится к региональному совету Мегилот-Ям-ха-Мелах. Население составляет около 300 человек. История Поселение было основано в 1929 году. Сначала здесь жили работники химического предприятия, открытого на Мёртвом море. В 1948 году иорданцы разрушили его, но израильтяне затем восстановили в 1968 году, как военное поселение и через несколько лет снова как гражданское поселение. Экономика Сельское хозяйство (молочные продукты, помидоры-черри, арбузы) финики и туризм. Туристов привлекают пляж на Мёртвом море и возможность остановиться в киббуце для отдыха по пути в Эйн-Геди. Население По данным Центрального статистического бюро Израиля, население на начало 2020 года составляло 438 человек. Примечания
Akbara

Akbara též Achbara (hebrejsky: עכברה, arabsky: عكبرة) byla vesnice v Izraeli, v Severním distriktu začleněná roku 1982 do města Safed. Nachází se v nadmořské výšce cca 400 metrů v Horní Galileji, cca 120 kilometrů severovýchodně od centra Tel Avivu a cca 50 kilometrů severovýchodně od Haify, na jihovýchodním okraji města Safed. Východně od obce se terén svažuje do vádí Nachal Achbara a za ním zase stoupá do svahů hory Har Akbara, na západní straně se nachází zalesněný a turisticky využívaný kopec nazývaný Ramat Pašchur. Na dopravní síť je vesnice napojena pomocí Dálnice číslo 89, která ji míjí na severním okraji. Ta překonává vádí Nachal Akbara po vysokém mostu (most Akbara). Jde o nejvyšší most v Izraeli. Vesnici obývají izraelští Arabové. V roce 1931 zde žilo 275 lidí v 49 domech. Roku 1948 měla vesnice 402 obyvatel a 53 domů. K roku 1961 zde počet obyvatel dosáhl 360. Vesnice se v roce 1949 po podepsání dohod o příměří, jež ukončily první arabsko-izraelskou válku, stala součástí státu Izrael, přičemž ale místní arabská populace byla zachována. Původní arabské obyvatelstvo z doby před rokem 1948 ovšem zčásti uprchlo a obec pak byla dosídlena Araby z jiných části státu Izrael, jejichž vesnice byly zničeny (zejména vesnice Kadita a Dalata). Historie vesnice je ale starší. Ve starověku se tu připomíná židovské sídlo. V době první židovské války v 1. století křesťanského letopočtu byla opevněna a sloužila jako jeden z opěrných židovských bodů v jejich revoltě proti Římanům. Římané ji nazývali Achabare nebo Acchabaron. Pod jménem Akbari (עכברי) nebo Akbarin (עכברין) je připomínána v Talmudu. Židovské osídlení se tu udrželo i v raném středověku. Akbara se připomíná na Madabské mapě z 6. století. Působil tu i rabi Janaj, který tu založil ústav náboženských studií. Křižáci lokalitu nazývali Athbara nebo Achara. V rukopisech v káhirské genize se mluví o jistém Abu Sa'adovi al-Akbarím. Teprve někdy po 11. století byla vesnice opuštěna a zůstala tak až do novověku. Tehdy se objevovaly legendy, podle kterých je v ruinách staré vesnice ukryt poklad ze zničeného druhého chrámu. Když Napoleon táhl tímto regionem v roce 1799, nechal poslat své vojáky, aby po pokladu pátrali. Arabové se tu usadili někdy v 17. století. Během druhé světové války za britského mandátu tu Britové zbudovali opevnění kvůli přípravám na případnou invazi nacistického Německa. V prostoru vesnice se stále nalézají stavební pozůstatky středověkého a starověkého osídlení. Současná zástavba čtvrti Akbara je ovšem od roku 1980 plánovitě zřizována na novém místě cca 0,5 kilometru západně od historické lokality arabské a předtím židovské vesnice. V původní lokalitě v údolí vádí Nachal Akbara zůstává 15 starých domů a škola. Podle informací z roku 2010 žilo v Akbaře víc než 200 arabských rodin. Odkazy Reference Související články Safed Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Akbara na Wikimedia Commons
Liberty Bell Park

Liberty Bell Park (Hebrew: גן פעמון הדרור, Gan Pa'amon HaDror), is a park in Jerusalem containing a replica of the Liberty Bell from which it gets its name. It is located near the Talbiyeh, German Colony, and Yemin Moshe neighborhoods. History Founded in 1976 to celebrate the USA's bicentennial and covering 9 acres, it is the most popular park in the city. It includes sports facilities, a picnic area, a 1,000-seat amphitheater, a music corner and areas for exhibitions, folk dancing and performances. Sites The park features Jerry the Dragon, a concrete play sculpture by Ulrik Plesner, the Danish-born Israeli architect who designed the park. The Train Theater, a children's puppet theater, is housed in an old railway carriage at the northern end of Liberty Bell Park. See also Liberty Bell Park bus bombing Tourism in Israel References External links Park website on the Jerusalem municipality website
Parque de la Campana de la Libertad

Parque de la Campana de la Libertad (en hebreo: גן פעמון הדרור, Gan HaPa'amón HaDror) es un parque de Jerusalén que contiene una réplica de la Campana de la Libertad de Filadelfia (Estados Unidos) de la que toma su nombre. Se encuentra cerca de Talbiyeh, en la colonia alemana de Jerusalén y del barrio de Yemin Moshe. Fue fundado en 1976 para celebrar el bicentenario de los EE. UU. y abarca nueve hectáreas, siendo el parque más popular de la ciudad.​ Incluye instalaciones deportivas, área de pícnic, un anfiteatro de 1000 asientos, un teatro de títeres, música en las esquinas, áreas para exposiciones, bailes folclóricos y actuaciones en vivo.​ Véase también Geografía de Israel Geografía de Asia Referencias