Gran Mesquita de Nablus

La Gran Mesquita de Nablus (àrab: جامع نابلس الكبير, jāmiʿ Nābulus al-kabīr) és la mesquita més antiga i gran de Nablus, a Cisjordània, Palestina. Al principi construïda com a església romana, l'edifici esdevingué mesquita a començament del període islàmic. Els croats la van transformar de nou en església al segle xi, però els aiúbides la feren de nou mesquita al segle xii. La Gran Mesquita es troba en la intersecció dels carrers principals de la ciutat vella, a l'extrem est del districte. Té planta rectangular, llarga i prima, i està coronada per una cúpula argentada. Història La llegenda autòctona explica que la Gran Mesquita es troba al lloc on els fills de Jacob dugueren a son pare la capa tacada de sang del seu germà Josep com a prova que el seu fill preferit era mort. Aquesta història, però, s'associa més comunament amb la Mesquita d'Al-Khadra, propera. La catedral es transformà en Gran Mesquita a principis del període islàmic a Palestina, al segle x. El geògraf àrab al-Muqaddassí assenyala que la Gran Mesquita es troba «al cor» de Nablus i que és «bellament pavimentada». Els croats van tornar a convertir la mesquita en una església, però feren poques modificacions a l'edifici, a part d'afegir-hi un absis. El 1187, els aiúbides, dirigits per Saladí, tornaren l'edifici a mesquita. Fou reduït a cendres pels templers durant el saqueig de la ciutat el 30 d'octubre del 1242. Cap a la fi del segle xiii s'hi alçà un nou edifici, tal com va assenyalar el geògraf ad-Dimaixqí, que el 1300 el va descriure com a «una bonica mesquita en què es resen oracions i es recita l'Alcorà dia i nit». El 1335, el viatger italià Jacopo da Verona en diu que la mesquita havia sigut «una església de cristians, però ara és una mesquita de sarraïns». Vint anys més tard, Ibn Battuta va visitar la mesquita i en digué que «el dipòsit d'aigua dolça» es troba al bell mig de l'edifici. El 1641, el minaret de la Gran Mesquita va ser reconstruit. El recinte va romandre intacte fins al gran terratrèmol del 1927, que va destruir la cúpula i el minaret, que van ser reconstruits el 1935. Referències Bibliografia Clermont-Ganneau, C.S.. [ARP Archaeological Researches in Palestine 1873-1874, translated from the French by J. McFarlane] (en anglès). 1. Londres: Palestine Exploration Fund, 1899. , p. 26 Clermont-Ganneau, C.S.. [ARP Archaeological Researches in Palestine 1873-1874, translated from the French by J. McFarlane] (en anglès). 2. Londres: Palestine Exploration Fund, 1896. , p. 311-312 Dumper, Michael; Stanley, Bruce E. Cities of the Middle East and North Africa. A Historical Encyclopedia (en anglès). Santa Barbara (Calif.): ABC-CLIO, 2007, p. 439. ISBN 978-1-57607-919-5. Conder, C. R.; Kitchener, H. H.. The Survey of Western Palestine. Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology (en anglès). 2. Londres: Palestine Exploration Fund, 1882. , p. 203 Pringle, Denys. The Churches of the Crusader Kingdom of Jerusalem. L-Z (excluding Tyre) (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 1998. ISBN 0-521-39037-0. le Strange, G. Palestine Under the Moslems. A Description of Syria and the Holy Land from A.D. 650 to 1500 (en anglès). Londres: Palestine Exploration Fund, 1890. ISBN 0-404-56288-4.