NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Parque natural de la Albufera de Mallorca

El Parque Natural de la Albufera de Mallorca (en mallorquín Parc Natural de S'Albufera de Mallorca) es un espacio natural protegido español situado en la isla de Mallorca, comunidad autónoma de las Islas Baleares. Se trata de la zona húmeda más extensa y de mayor importancia de las Islas Baleares, una antigua laguna separada del mar por un cordón de dunas, que durante muchos siglos, sobre todo en los dos últimos y por influencia humana, se ha colmado de sedimentos hasta convertirse en una extensa llanura inundable. El parque natural de la Albufera de Mallorca da protección a 1687 especies y 65 hectáreas de marismas y de dunas.​​ Véase también Espacios naturales de las Islas Baleares Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque natural de la Albufera de Mallorca. La Albufera de Mallorca Archivado el 19 de octubre de 2004 en Wayback Machine. Universidad de las Islas Baleares: La Albufera de Mallorca (catalán) S'Albufera de Mallorca, información de itinerarios y horarios.
Parc naturel de la Albufera de Majorque

Le Parc Naturel de la Albufera de Majorque (en majorquín Parc Natural de S'Albufera de Mallorca) est un espace naturel protégé espagnol situé dans l'île de Majorque, communauté autonome des Îles Baléares. Il s'agit de la zone humide la plus étendue et la plus importante des Îles Baléares. Le parc naturel occupe près de 1700 hectares, dont 445 d'eau douce. C'est une ancienne lagune séparée de la mer par un cordon de dunes qui pendant des siècles, sous l'impact de l'action humaine, a été comblée de sédiments, jusqu'à devenir une grande plaine inondable. La végétation est composée essentiellement de roselières et de tamaris, avec des buissons et des prairies humides. Le parc héberge une grande diversité d'espèces de flore et faune, dont plus de 250 espèces d'oiseaux, selon la plateforme eBird, et 13 d'entre elles qualifient le site comme IBA (Important Bird and Biodiversity Area) ou KBA (Key Biodiversity Area). Les espèces d'oiseaux les plus remarquables sont le héron cendré, la spatule, la nette rousse, le canard colvert, le grèbe à cou noir ou la foulque macroule. Le lieu est aussi un point d'hibernation pour le martin pêcheur. On trouve par ailleurs différentes espèces de poissons, reptiles, amphibiens et invertébrés. La végétation est composée essentiellement de roselières et de tamaris, avec des buissons et des prairies humides. Références Portail des îles Baléares Portail de la conservation de la nature
Natuurpark s’Albufera de Mallorca

Het Natuurpark s’Albufera de Mallorca (Catalaans: Parc natural de s’Albufera de Mallorca/ Spaans: Parque natural de la Albufera de Mallorca) is een natuurpark op Mallorca (Balearen) in Spanje. Het natuurpark werd opgericht in 1988 en is 1646 hectare groot. Het is het grootste en belangrijkste wetland van de Balearen, een oude lagune die door een duinenrij van de zee wordt gescheiden en die gedurende vele eeuwen, vooral in de laatste twee eeuwen en door menselijke invloed, met sedimenten is opgevuld tot een uitgestrekte overstromingsvlakte. Important Bird Area Albufera de Mallorca en Albufereta de Pollença zijn samen aangewezen als Important Bird Area door BirdLife International vanwege het belang voor significante populaties van de bruine kiekendief, kleine zilverreiger, kwak, marmereend, porseleinhoen, purperkoet, purperreiger, roerdomp, steltkluut, witkopeend, woudaap en zwartkoprietzanger. Externe link Officiële website
S'Albufera

S'Albufera är en våtmark i kommunen Alcúdia i comarcan Raiguer på nordöstra Mallorca i den autonama regionen Balearerna i Spanien. S'Albufera de Mallorca är det största våtmarksområdet på Balearerna och förklarades som naturpark 1988 och 1987 som ett särskilt skyddsområde för fåglar. År 1990 inkluderades det i listan över våtmarker av internationell betydelse enligt Ramsarkonventionen. Det är också en del av Natura 2000-nätverket som ett särskilt skyddsområde för fåglar. Bildgalleri Se även Torrent de Sant Miquel Källor Noter
Королівський сад (Пальма)

Королівський сад (кат. S'Hort del Rei) — громадський сад у м. Пальма на Балеарських островах (Іспанія). Розташований біля стін Королівського палацу Альмудаїна і пролягає від площі Рейна до проспекту Антоніо Маури. Територія саду раніше використовувалась як город і квітник палацу Альмудаїна і зазнала численних перебудов. Наприкінці XIX століття територія була забудована: тут звели казарму кавалеристів, театр Teatre Liric і готель Hotel Almudaina. Пізніше, у період з 1961 по 1968 роки, ці споруди знесли, і місто отримало територію парку. У 1966 році, як план реконструкції прилеглої ділянки палацу, мальоркський архітектор Габріель Аломар-і-Естеве (1910–1987) створив новий сад, надавши йому первісного вигляду в арабському стилі. Він поєднав традиційні елементи мальорських садів, таких як пергола, з іншими елементами, типовими для Андалусії, як ставок з фонтанами, що нагадують Альгамбру. Сад розташований біля західної стіни палацу і межує з Морським парком. У саду встановлені декілька скульптур: «Пращник», Льоренс Россельо, 1898; «Ненсі», Александр Колдер, 1973; «Іонійка», Жузеп Марія Субіракс, 1983. Література «Майорка». — Editorial Escudo de Oro, 2005. — 95 с. — («Туризм. Испания») — ISBN 978-84-378-2709-4. (рос.) Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Королівський сад Інформація на сайті Palma Virtual [Архівовано 24 вересня 2015 у Wayback Machine.] (англ.)
Platja de sa Marjal

Der Platja de sa Marjal (standard-katalanisch: Platja de la Marjal) ist ein Strand im Osten der Baleareninsel Mallorca. Er befindet sich im nordöstlichen Teil des Gemeindegebietes von Son Servera. Lage und Beschreibung Sa Marjal bildet mit dem nördlich angrenzenden Strand es Ribell, der nur etwa 170 Meter lang ist, eigentlich einen durchgehenden Strandabschnitt am nördlichen Teil der Bucht von Son Servera (Badia de Son Servera). Beide Strände werden durch die Mündung des Torrent de Son Jordi voneinander getrennt, einem Sturzbach (Torrent), der nur bei starken Regenfällen ins Meer entwässert. Heute werden die Strände von sa Marjal und es Ribell auch in spanischen Veröffentlichungen oft unter dem Namen es Ribell zusammengefasst. Der gesamte Strand befindet sich außerhalb der Bebauung der südlich angrenzenden Siedlung Port Vell und des nördlichen Costa des Pins. Am Ufer von sa Marjal befindet sich die Strandbar „Punta Rotja“, wo auch Liegen und Sonnenschirme ausgeliehen werden können. Neben Bussen verkehrt in den Sommermonaten ein Minizug für Touristen von Cala Millor über Cala Bona nach Costa des Pins, der neben der Strandbar hält. Parkplätze finden sich an der Straße, die vom Strand durch einen Dünenwall getrennt ist. Zugang An der Straße von Cala Millor Richtung Norden nach Costa des Pins rechts gelegen, hinter dem Abzweig zur Hauptstraße Richtung Artà und Capdepera. Literatur Bartomeu Amengual Gomila: Mallorcas Küsten aus der Luft. Ausführlicher und praktischer Reiseführer mit Luftaufnahmen von Mallorcas Küsten. 6. Auflage. Editorial GeoPlaneta, Barcelona 2000, ISBN 84-08-01821-3, Port Vell – Es Ribell, S. 80 (spanisch, Originaltitel: Aeroguía del litoral de Mallorca. Übersetzt von Gabriele Grauwinkel und Susanne Pospiech). Miguel Ángel Álvarez Alperi: Umfassender Strandführer Mallorca + Cabrera. 1. Auflage. Ediciones El Cohete, Gijón 2001, ISBN 84-87933-08-4, Platja Cala Sa Marjal, S. 134. Belén Menéndez Solar: Guía de Playas de Mallorca. 1. Auflage. Ediciones El Cohete, Gijón 2008, ISBN 978-84-87933-11-0, Sa Marjal, S. 105 (spanisch). Weblinks Lage des Strandes Strandbeschreibung (deutsch) Strandbeschreibung (Es Ribell / Sa Marjal, kastilisch)
Dolmen de Ses Roques Llises

El dolmen de Ses Roques Llises o sepulcre megalític de Ses Roques Llises (Alaior - Menorca), és un dolmen o sepulcre megalític que es troba al sud del terme municipal d'Alaior, molt a prop del poblat talaiòtic de Torre d'en Galmés i al costat del monument de Na Comerma de Sa Garita. Cronologia i estructura És una tomba col·lectiva construïda entorn dels anys 2100 i 1600 aC entre el final del Calcolític i l'inici de l'edat del bronze. Formada per una cambra funerària rectangular en forma de capsa i construïda en sis grans lloses de pedra vertical i un estret i baix corredor davant la façana, del que només se'n conserva una pedra. S'hi accedia per una llosa perforada en obertura de tendència circular. Tenia tres lloses que el cobrien, les quals es poden veure caigudes a l'interior. Originalment tot aquest edifici estaria cobert per un túmul de terra i pedres del que encara s'observa part de la base a la seva banda occidental. Intervencions arqueològiques Va ser objecte d'una excavació arqueològica el 1974 sota la direcció de Guillem Rosselló Bordoy i Lluís Plantalamor Massanet. El monument es trobava totalment cobert de vegetació però l'estructura estava en bon estat de conservació. Malauradament els materials arqueològics referents a l'aixovar funerari i les restes humanes de l'interior estaven en molt mal estat a causa dels agents ambientals, especialment la humitat i les arrels dels arbres i mates. Així i tot es van poder localitzar algunes restes òssies humanes, molt degradades, i que no donaren pràcticament cap informació. L'aixovar estava compost per un braçal d'arquer, una punta de javelina o punyal de coure, un botó d'os piramidal i diverses peces ceràmiques. Referències Bibliografia GARCÍA-ARGÜELLES,A -LÓPEZ,A., GUAL,J.M.: "Aproximació a l'ocupació del territori a l'Antiguitat: el terme municipal d'Alaior" dins Meloussa 3. Institut Menorquí d'Estudis. 1994. MASCARÓ PASARIUS, J. "Carta arqueológica de Alayor" dins Geografia e Historia de Menorca. T.III. Josep Mascaró Pasarius. 1982. MASCARÓ PASARIUS, J. "Los dólmenes" dins Geografia e Historia de Menorca. T.III. Josep Mascaró Pasarius. 1982. PLANTALAMOR, Ll; RITA, M.C. "Arqueologia prehistòrica i protohistòrica" dins Enciclopèdia de Menorca.Tom vuitè. Obra Cultural de Menorca.1995. SERRA BELABRE, M. Ll. "Arquitectura ciclópea menorquina" dins Arquitectura megalítica y ciclópea Catalano-Balear. C.S.I.C. 1965. SERRA RAFOLS, J. de C. "Los dólmenes menorquines" dins El Iris.1955 SERRA,M.L; ROSELLÓ, G; ORFILA,J.A; NICOLÁS, J. de. Historia de Menorca, Tomo I. De los orígenes al final de la Edad Media. Rafael Timoner Sintes. 1977. SINTES OLIVES, E. 2006. El monumento funerario de Ses Roques LLises. A Historia de las Islas Baleares. Tomo 16: patrimonio històrico y artístico. Ed. El Mundo-El Dia de Baleares. Edicions de Turisme Cultural. ISBN 84-95473-95-X. pgs. 22-23. Vegeu també Període pretalaiòtic a Menorca Període pretalaiòtic Construcció ciclòpia
Ses Roques Llises

Ses Roques Llises (deutsch „die glatten Felsen“) ist eine um 1900 v. Chr., zwischen der Kupfer- und Bronzezeit, errichtete Megalithanlage in der Nähe von Torre d’en Galmés auf der spanischen Baleareninsel Menorca. Beschreibung Die rechteckige Kammer von 3,4 m Länge und 1,8 m Breite besteht aus sechs Platten. Der Zugang zur Kammer erfolgt von Südwesten durch ein ovales Seelenloch, eine Öffnung (Höhe 0,60 m, Breite 0,50 m) in der Fassade. Die Kammer war ursprünglich von einem ovalen halbkugelförmigen Hügel (Tumulus) aus Steinen und Erde bedeckt, von dem Reste (Länge 7,2 m, Breite 4,3 m) erhalten sind. Nur eine der vier Steinplatten, die die Kammer bedeckten, fehlt. Die anderen drei sind zerbrochen und in die Kammer gestürzt. Die auch als Dolmen bezeichneten vier Anlagen von Menorca mit Seelenloch haben eine gewisse Ähnlichkeit mit sardischen Tomba dei Giganti. Neben Ses Roques Llises, dem am besten erhaltenen Dolmen auf den Balearen, kennt man auf Menorca die Dolmen von Montpler, Alcaidús d’en Fàbregues und Binidalinet, der im Wesentlichen durch sein Seelenloch überliefert ist. Zu den Funden der Grabung von 1974 durch Lluís Plantalamor Massanet gehören neben Keramikscherben die kupferne Spitze eines Dolchs, Pfeils oder Speers, zwei Wetzsteine und V-förmig durchbohrte Knöpfe aus Knochen. Ses Roques Llises befindet sich in unmittelbarer Nähe von Na Comerma de Sa Garita. Denkmalschutz Der Dolmen von Ses Roques Llises wurde 1966 zum historischen Denkmal erklärt. Die heutige Registriernummer als Kulturgut (Bien de Interés Cultural) ist RI-51-0003571. Weltkulturerbe Ses Roques Llises gehört zu den 24 archäologischen Stätten, die seit 2023 als „Prähistorische Stätten des Talayotischen Menorca“ zum Weltkulturerbe zählen. Einzelnachweise Weblinks Ses Roques Llises megalithic tomb auf der Website Talayotic Menorca (englisch) Übersicht
Dolmen de Ses Roques Llises

Le dolmen de Ses Roques Llises, appelé aussi tombeau mégalithique de Ses Roques Llises, est un dolmen situé dans le sud de la commune d'Alaior, à proximité du village talayotique de Torre d'en Galmés, sur l'île de Minorque, dans l'archipel des Îles Baléares, en Espagne. Description Le dolmen a été édifié entre 1880 et 1520 av. J.-C., au début de l'Âge du bronze. L'accès à l'intérieur de la chambre s’effectuait par une dalle perforée en hublot. La chambre était recouverte de quatre dalles dont trois sont désormais visibles à l'intérieur de la chambre. À l'origine, l'ensemble du dolmen était recouvert d'un tumulus, délimité par un petit mur circulaire dont on peut encore voir un vestige côté droit de l'édifice. Le dolmen fait l’objet d’un classement en Espagne en tant que bien d'intérêt culturel depuis le 10 septembre 1966. En 2013, l'Espagne a proposé l'inscription du site au titre de la « culture talayotique de Minorque » sur la liste indicative de l'UNESCO, préalable à une possible inscription au patrimoine mondial. Matériel archéologique Le dolmen a été fouillé en 1974 sous la direction de Guillem Rosselló Bordoy et de Lluís Plantalamor Massanet. Les ossements humains recueillis à l'intérieur de la chambre étaient très dégradés et n'ont apporté pratiquement aucune information. Le mobilier funéraire découvert se limite à deux fragments d'un brassard d'archer, une pointe de flèche en cuivre ou en bronze, un poignard ou un couteau, un bouton en os de forme pyramidale et plusieurs fragments de poterie. Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Ses Roques Llises » (voir la liste des auteurs). Annexes Bibliographie Elena Sintes Olives, Guide Minorque talayotique : La Préhistoire de l' île, Sant Lluis, Triangle, 2015, 319 p. (ISBN 9788484786405), p. 219-221 Articles connexes Liste des sites mégalithiques dans les îles Baléares Portail du mégalithisme Biens d’intérêt culturel en Espagne Portail des îles Baléares
Привилидж

Привилидж („Privilege“ в превод „Привилегия“) е нощен клуб, намиращ се на остров Ибиса, един от най-известните за електронна музика. Със своя капацитет от 10 000 души той се счита за най-големия клуб в света. Разположен е до Сан Рафаел на пътя между градовете Ибиса и Сан Рафаел. Отворен е през 1970 под името KU. Още тогава се радва на голяма популярност сред музикалните среди. В края на 1980-те е затворен и отваря врати отново през 1994 под сегашното си име Privilege. Клубът впечатлява с невероятните си светлинни ефекти, акустиката и перфектния звук. Разположен е на 3 нива в сграда с формата на летяща чиния. Основната секция е с висок 25 метра покрив и има плувен басейн. Тъй като клубът има 3 части, могат да се чуят всякакви стилове музика – хаус, транс, техно, фънк и др. По време на целия летен сезон в Privilege участия имат DJи като Тиесто, Пол Ван Дайк, Роджър Санчес, Sasha, Карл Кокс и др.
UNVRS

UNVRS és la discoteca més gran del món, segons el llibre Guinness dels rècords, amb una capacitat de 10.000 persones. Anteriorment l'espai havia tingut el nom de KU, primer, i Privilege després. És la més gran des que Discomunal Thamesis (Redovà) va ser tancada. Es troba no gaire lluny de Sant Rafel de sa Creu, a Eivissa, a menys d'1 km de la discoteca Amnesia. Durant catorze anys, la discoteca va acollir Manumission, un dels esdeveniments més famosos de l'illa. Després d'una disputa entre l'amo del club i els organitzadors de Manumission, l'esdeveniment es va traslladar a Amnèsia. Originalment fou anomenat Ku Club, Privilege va ser un restaurant de la dècada de 1970. Actualment, l'empresa The Night League n'és la propietària. El grup va reanomenar la sala a UNVRS per a la seva propera obertura al 2025. La sala principal és de la grandària d'un hangar d'avions, amb un sostre alt de 25 metres i una piscina. L'escenari del Ku Club va acollir l'estrena en directe de Barcelona, la cançó dels Jocs Olímpics de Barcelona 1992, que va ser interpretada per Freddie Mercury i Montserrat Caballé el 29 de maig de 1987 i recollida en el videoclip oficial. El Grupo Empresas Matutes era la propietària del negoci, després que el juny de 2022 va comprar el 55% de les accions a José María Etxaniz (anteriorment ja en tenia el 45% restant). La discoteca, tanmateix, es troba tancada des del final de la temporada de 2019. No va reobrir després de la pandèmia de COVID-19, doncs el recinte havia de passar per una reforma integral i es va preveure que estigués enllestida el 2025; mentre que grups ecologistes van demanar-ne la clausura definitiva. Finalment va obrir al públic el 30 de maig de 2025 amb el nom UNVRS i una rehabilitació integral. Resident DJs Adam Beyer Carl Cox Marcel Dettmann Ben Klock Jayda G Alex P Deborah De Luca Dennis Cruz Sindey Charles The Blessed Madonna Young Marco Luca Donzelli Jamie Jones Seb Zito Vegeu també Pacha Referències
Privilege Ibiza

Privilege Ibiza oprindelig kendst som Ku Club (1979–95) er verdens største natklub med plads til 10.000 gæster. Den er ejet af Jose Maria Etxaniz og ligger på i San Rafael på øen Ibiza i Spanien. Natklubben blev åbnet i 1978. Live-optrædener Blandt de kunstnere, som har optrådt på natklubben er: Adamski Divine Duran Duran Carl Cox 808 State Freddie Mercury Gloria Gaynor Grace Jones James Brown Kylie Minogue José Feliciano Kid Creole & The Coconuts Orchestral Manoeuvres in the Dark (OMD) Spandau Ballet Sylvester Avicii Referencer
Privilege (Diskothek)

Die Club-Diskothek Privilege (bis 1994 „Ku“) wurde mit Platz für 10.000 Personen auf 6.500 m² im Jahr 2000 als größter Nachtclub der Welt bezeichnet. Das Privilege befindet sich auf der spanischen Insel Ibiza in der Nähe des Dorfes Sant Rafel. Die Diskothek wurde anfangs als Freiluftdiskothek eröffnet und ist heute eine geschlossene Anlage. Höhepunkt ist ein Swimmingpool, über dem der DJ auf einer bewegbaren DJ-Kanzel residiert. In den 1970er und 1980er Jahren hieß das Privilege noch Ku und war ein Treffpunkt des internationalen Jetset. Im Guinness-Buch der Rekorde ist das Privilege als größter Club der Welt eingetragen. Im Privilege findet man vor allem die Veranstaltungen, die auch in Großbritannien schon bekannt sind, darunter Manumission, Renaissance und andere; aber auch Partys von Veranstaltern aus anderen Ländern. Die Veranstaltungen wechseln zwar von Jahr zu Jahr, die großen Veranstalter bleiben jedoch meistens die gleichen, da ein Unternehmen dieser Größenordnung einen sicheren finanziellen Hintergrund voraussetzt. Seit 2020 ist das Privilege geschlossen. Die Diskothek wurde von der Unternehmensgruppe Grupo Empresas Matutes gekauft und soll ab Sommer 2025 unter einem anderen Namen wieder öffnen. Einzelnachweise Weblinks Offizielle Website (englisch) Webseite mit Bildern über das Privileg
UNVRS

[UNVRS] is a music venue and superclub, which opened on the island of Ibiza in summer 2025. The venue had previously been in the Guinness Book of World Records as the largest club in the world. It is located close to the village of Sant Rafael de Sa Creu. In August 2024, the team behind renowned Ibiza venues Ushuaïa Ibiza and Hï Ibiza announced they would be acquiring the former Privilege nightclub near San Rafael, Ibiza. Shortly afterwards, The Night League announced the site would become [UNVRS], pronounced "Universe." Actor and musician Will Smith teased the opening of the new club in late 2024. While the team kept information about the new venue private, they did release some snippets of key objectives. The club aimed to be the world's first superclub, a concept that aims to blend high-end luxury with the expansive scale of arena-style events. The venue is designed to revolutionize the nightlife experience by integrating technology and immersive art installations alongside the world class musicians. As media coverage around the new club grew, an online video of a UFO sighting near Es Vedrà went viral, garnering over 52 million views. The incident was revealed to be a drone stunt by entrepreneur Yann Pissenem and actor Will Smith on a followup video to promote the opening of [UNVRS] in 2025. The site was previously home to Ku Club between 1979-1995, then Privilege Ibiza between 1995-2019. Privilege closed during the COVID-19 pandemic and never reopened. 2025 residencies 2025 single events 2026 residencies Special events See also List of electronic dance music venues Superclub References External links Official website
UNVRS

UNVRS, pronunciado como Universe en inglés y estilizado como [UNVRS], es una discoteca situada en la isla de Ibiza (España). Fue inaugurada en 2025.​ Se encuentra no muy lejos de la población de San Rafael de la Cruz. Entre 1979 y 1995 se denominó Ku Club y, posteriormente, pasó a denominarse Privilege Ibiza. Permaneció cerrada desde el fin de la temporada de 2019.​ En agosto de 2024, se anunció que en el verano de 2025 volvería a abrir bajo el nombre de UNVRS.​ Historia La historia comenzó a principios de los años 70 bajo el nombre de Club San Rafael, una piscina comunitaria con un pequeño bar donde los lugareños se codeaban con gente cosmopolita de todo tipo. En 1979, el local fue vendido al futbolista José Antonio Santamaría, que cambió su nombre a KU. En la discoteca se filmó el mítico vídeo para los Juegos Olímpicos de Barcelona 1992 de Freddie Mercury y Montserrat Caballé, el 29 de mayo de 1987. A mediados de los 90 el club dio su siguiente gran salto histórico, bajo la nueva propiedad de José María Echaniz, que marcó el inicio de Privilege como club interior y el final de la experiencia de discotecas al aire libre que fue KU.​ En 1995 con la llegada de una nueva ley que prohibía las discotecas al aire libre, se reformó y pasó a llamarse Privilege Ibiza. Contaba con un techo a 25 metros de altura, una piscina bajo la cabina del DJ y tres espacios principales así como con jardines y terrazas al aire libre.​ Privilege recibió el título de la discoteca más grande del mundo por el libro Guinness de los récords en el año 2000, con una capacidad de 10 000 personas y una superficie de 6 500 metros cuadrados.​ Permaneció cerrada desde el fin de la temporada de 2019.​ En 2022, Grupo Empresas Matutes confirmó que había comprado la discoteca Privilege.​ En agosto de 2024, se anunció que en el verano de 2025 volvería a abrir bajo el nombre de UNVRS, el primer hyperclub (por definición, un club que mezcla la magnitud de las grandes arenas con la excelencia de las discotecas) del mundo. Todo ello tras unas obras de remodelación, siendo propiedad de Abel Matutes y con el control de The Night League, la empresa propietaria de los clubes Hï Ibiza, Ushuaïa Ibiza y Playa Soleil.​​ Sin embargo, UNVRS redujo parte de la capacidad respecto a la que tenía Privilege.​ En 2026, se posicionó en el número 1 del DJ Mag Top 100 Clubs.​ Referencias Enlaces externos Página web oficial Imágenes en Flickr sobre la discoteca Privilege. Imágenes en Google sobre la discoteca Privilege. Página oficial de la discoteca Privilege en Facebook. Vídeos sobre la discoteca Privilege en Youtube. Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre UNVRS.