NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ses Figueretes

Ses Figueretes és un barri i una platja d'Eivissa. Va ser antigament un quartó de ses Salines. Està formada per un conjunt de platgetes separades per espigons de roca. Es troba a 1,2 km del centre d'Eivissa en una zona urbana de fàcil accés. Disposa d'un passeig enjardinat amb diversos locals d'oci i restauració. La platja és de sorra blanca molt fina d'origen natural. El fons alterna la sorra amb zones de roca. És poc profund i amb un desnivell gradual: a 25 m la profunditat és de mig metre i a 50 m mar endins és d'1 m. Està orientada al sud amb vents de mar a terra i l'estructura de badia tancada la protegeix dels vents forts i de les onades. L'11 de juliol del 2007 la platja va quedar afectada per la contaminació causada per l'accident del vaixell Don Pedro. Referències
Sas Figueretas

Las playas de la cala de Sas Figueretas​ (Ses Figueretes en catalán) están situadas al sur del mismo núcleo de la ciudad de Ibiza, en la isla del mismo nombre (comunidad autónoma de las Islas Baleares, España). Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Sas Figueretas. Ministerio de Medio Ambiente-playas de Elvissa/Ibiza
Castell del Temple

Castell del Temple, eller Almudaina de Gomera eller Almudaina Gumara, är ett byggnadskomplex i Palma de Mallorca, som ursprungligen uppfördes som en befästning. Av den historiska platsen finns kvar endast rester av det senromanska kapellet, murrester mellan de moderna byggnaderna och - framför allt - Torres del Temple, ingångsporten till staden med två flankerande torn. Castell del Temple utgjorde på 1100-talet, under den muslimska epoken, en del av stadens försvarssystem. Det uppfördes efter Pisas och Kataloniens angrepp på Mallorca år 1114. Befästningen bestod av en muromgärdad inhägnad intill den östra stadsmuren. Den hade 13 försvarstorn och två portar, en som förband inhägnaden med staden och en som förband inhägnaden med utsidan. Befästningen utgjorde därmed en av stadens åtta ingångar. Den fyrkantiga inhägnaden hade omkring 95 meter långa långsidor och en stor innergård. Efter erövringen byggdes tempel. Jakob I av Aragonien erövrade Mallorca år 1229, varefter han skänkte byggnaden till Tempelherreorden. Dessa omvandlade moskén till ett kapell i senromansk stil och uppförde ett hus för befälhavaren på innergården. När Tempelherreorden upplöstes år 1311, övergick byggnaden till Johanniterorden. Från år 1345 tjänade den som fängelse, och på 1500-talet användes den av inkvisitionen. Med tiden hade den tidigare befästningen blivit statens egendom. Den användes 1700-talet som militärförläggning. En plan uppgjordes år 1728 för att bygga fler militärkaserner där, men denna genomfördes inte. Staten sålde sedan anläggningen år 1820, varefter den bytte den händer flera gånger, tills den från år 1853 började styckas upp. De olika murarna revs i omgångar. I början av 1880-talet omvandlades porttornen till bostäder. År 1885 byggdes en ny kyrka ovanpå det gamla kapellet. Restaurering av tornen Den inre åtkomstportalen, flankerad av två torn, finns kvar av den gamla befästningen, samt rester av det ursprungliga kapellet, en del av väggen på den yttre portalen under absiden i det nya kapellet och ett torn på norra sidan inbyggt i 1800-talsbyggnader. År 2004 förklarade Consell de Mallorca (örådet) tornen som bien de Interés Cultural ("kulturellt intressant objekt"). År 2007 köptes byggnaden av staden, och efter utarbetande av olika alternativ för restaurering genomfördes en ombyggnad 2023-2026. Planen är att byggnaden ska öppna som "Centre d'Interpretació de la Fortelesa del Temple", för att bli del av ett "Museo en red de Palma" tillsammans med andra kulturbyggnader. Bildgalleri Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från katalanskspråkiga Wikipedia, Castell del Temple, 25 juli 2025. Torres Gumara (El Temple) på www.accesmallorca.com, läst den 21 januari 2026 Noter
Necròpolis de la Carroja

La necròpolis de la Carroja (popularment de sa Carrotja) és una necròpolis situada dins el nucli urbà de les Salines (Mallorca) que va estar en ús del segle vi aC, en època talaiòtica, fins al segle v dC. El jaciment és particularment important pel que fa a l'epigrafia i antroponímia mallorquina de l'antiguitat. Està situat prop de l'entrada del poble arribant de Campos per la carretera, entre els carrers de Ramon Llull i de la Marina Gran, i ocupa una superfície de 120.000 m². Els enterraments, inhumació i d'incineració, es troben dispersos i excavats a la roca mare. Gairebé totes les tombes estan destruïdes o espoliades. Hom hi ha trobat restes de tipus lític, ceràmic, numismàtic, ossi, vitri i metàl·lic, generalment troballes casuals atès que la zona està parcel·lada i fins fa ben poc destinada a ús agrícola. Actualment hi ha làpides i altres troballes escampades arreu dels museus i dipòsits de Mallorca. Es tracta d'una necròpolis d'època talaiòtica i posttalaiòtica associada al jaciment urbà de les Salines (situat a menys d'un quilòmetre, al centre de la vila), que sembla que després de la conquesta romana esdevengué un campament militar. Els nous pobladors continuaren d'enterrar a la necròpolis, que tengué una gran activitat durant els segles i aC i dC, moment en què apareixen les inscripcions en les tombes, que conformen un terç de tota l'epigrafia mallorquina antiga. Els enterraments es prolongaren fins al segle v, moment en què sembla que cessa l'activitat i s'abandona la necròpolis. Pel que fa a les inscripcions, destaca que són força primerenques, car daten de pocs anys després de la conquesta. Entre els enterrats hi ha tant itàlics amb la ciutadania romana (destaquen els Antistis, els Pompeus, els Sergis i els Cecilis) com peregrins; entre aquests darrers sembla que, per l'antroponímia, una part són indígenes, però hom ha proposat també que hi pugui haver antropònims celtes. Una teoria que considera d'origen picè els primers colons romans establerts a Mallorca considera que les inscripcions de ciutadans romans es correspondrien amb itàlics del Picè i les de peregrins, més que no pas a indígenes, serien habitants de l'ager Gallicus de la regió al nord del Picè, de poblament gàl·lic. Reforça aquesta teoria que a la Carroja abunda una tipologia d'estela funerària amb representació d'una porta ditis que també és abundant a la regió d'Úmbria i del mateix Picè. Actualment, l'ajuntament té un ambiciós projecte arqueològic que comporta l'excavació del jaciment urbà i la senyalització i protecció efectiva de la necròpolis. Referències Bibliografia Pena, María José «La tribu Velina en Mallorca y los nombres de Palma y Pollentia». Faventia, 26, 2, 2004 [Consulta: 17 febrer 2021]. Pena, María José «Grafitos del santuario de So n'Oms». Revista de estudios latinos, 5, 2005 [Consulta: 17 febrer 2021]. Pérez Orozco, Santiago. La lengua de los baleáricos (Tesi: Doctorat). Universidad Nacional de Educación a Distancia, 2016.
Iglesia de Santa Margarita (Palma de Mallorca)

La iglesia de Santa Margarita se encuentra en la calle de San Miguel, núm. 69, de Palma, en la isla de Mallorca. Descripción El origen proviene de la instalación de los frailes franciscanos en el año 1238. Justo al borde estaba situada la antigua puerta de Bab al-Kahl, por donde Jaime I de Aragón entró en Madina Mayurqa el 31 de diciembre de 1229. Con el tiempo, esta puerta recibió varios nombres : del Esvaïdor, de la Conquista y de Santa Margarita. Fue derribada en 1913. Fue objeto de sucesivas reformas y ampliaciones. La más importante, entre el 1341 y 1374, reconstruyó el ábside. Fue restaurada en 1967 y dedicada a parroquia castrense. Tiene planta rectangular de una nave con capillas laterales y ábside de base rectangular. La cubierta es de madera con dos vertientes y se sostenida por cinco arcos diafragmas. La cubierta del ábside es de bóveda octogonal nervada situada sobre finas columnas y con calado superior. Las capillas tienen una planta irregular y bóveda de crucería. El corazón se sitúa sobre dos hileras de tres arcos rebajados sostenidos por cuatro columnas de fuste octogonal. En la primera capilla de la izquierda está el sepulcro gótico de Guillem de Torrella (1267). El baptisterio está en la primera capilla de la derecha y tiene nervaduras en la vuelta, que terminan en cuatro ménsulas que representan los evangelistas. Bibliografía Valero, Gaspar (1993). Itineraris pel centre històric de Palma. Palma, Ayuntamiento de Palma de Mallorca. ISBN 84-87159-49-4. (en catalán) Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Santa Margarita. Véase también Bienes de interés cultural de Palma de Mallorca Bienes de interés cultural de las Islas Baleares Referencias
Cala Boix

Cala Boix —o cala de Boix— és una cala no urbanitzada amb una platja de l'illa d'Eivissa situada a la zona nord del terme municipal de Santa Eulària des Riu. Es troba a una badia oberta, relativament resguarda del vent pel cap de Campanitx, al peu d'un talús del conjunt muntanyós format per calcàries aptianes del nord-est de l'illa. L'entrant té forma de rectangle amb d'entre 100 i 160 metres de longitud i una amplària d'entre 15 i 18 metres, que presenta sorra molt fina i fosca, l'única d'aquest color a tota l'illa. Referències Bibliografia A.V.. Western Europe. Lonely Planet Publications, 2001. ISBN 9781864501636. Díes, Enrique. Mayurqa, 30. Universitat Illes Balears. Universitat de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres, Palma, ?. Guerrero Ayuso, Víctor M. Colonització humana en ambients insulars. Universitat Illes Balears, 2000. ISBN 8476326009.
Cala Boix

La playa Cala Boix está situada en Santa Eulalia del Río, en la parte oriental de la isla de Ibiza, en la comunidad autónoma de las Islas Baleares, España. Es una playa rústica muy bien señalizada. Referencias Ministerio de Medio Ambiente-playas de Santa Eulalia del Río Archivado el 19 de septiembre de 2009 en Wayback Machine.
Cala Espart

La playa Cala Espart está situada en Santa Eulalia del Río, en la parte oriental de la isla de Ibiza, en la comunidad autónoma de las Islas Baleares, España. Es una playa pequeña con ausencia de arena. Es frecuentada por barcos de recreo que fondean por los alrededores. Referencias Ministerio de Medio Ambiente-playas de Santa Eulalia del Río Archivado el 19 de septiembre de 2009 en Wayback Machine.
Cala Llonga (Eivissa)

Cala Llonga és una de les platges més turístiques de l'illa d'Eivissa al municipi de Santa Eulària des Riu. Té un accés molt fàcil, amb transport privat i públic des de Santa Eulària. També donava nom a una antiga vénda. Característiques Té unes dimensions de 200 metres de longitud i 100 metres d'amplària, té un tipus d'arena fina tant a la vorera com a el fons. A més a més està envoltada per grans penya-segats que fan que la cala semble quasi tancada. Com a serveis tenen: dutxes, para-sols, hamaques, lloguer d'embarcacions, escola de busseig, bars-restaurants, hotels. Accés Per carretera, bé des de Santa Eulària seguint la indicació situada entre el km 11 i el 12 de la carretera d'Eivissa a Santa Eulària, o bé des d'Eivissa, en aquest cas passant prèviament per Jesús. Referències
Cala Llonga

La playa Cala Llonga está situada en Santa Eulalia del Río, en la parte oriental de la isla de Ibiza, en la comunidad autónoma de las Islas Baleares, España. Es una playa totalmente equipada que presenta un elevado grado de ocupación por el turismo. Referencias Ministerio de Medio Ambiente-playas de Santa Eulalia del Río Archivado el 19 de septiembre de 2009 en Wayback Machine.
Cala Morell

Cala Morell és una platja de l'illa de Menorca que es troba al nord del terme municipal de Ciutadella. Situada a la urbanització de nom homònim, és una platja de grava, que compta amb nombrosos replans de ciment des d'on els banyistes, sobretot locals, prenen el sol i neden. Per accedir a l'aigua es pot fer a través d'escales d'acer inoxidable de les de piscina. Per accedir-hi cal agafar la Ronda Nord de Ciutadella direcció Cala Morell - Platges d'Algaiarens. A l'altura del desviament cal tirar cap a l'esquerra direcció a la urbanització. Està situada a 11 km del nucli urbà. Molt a prop de la urbanització hi ha dos jaciments arqueològics molt interessants: el poblat de Cala Morell i la necròpolis de Cala Morell. Arquitectura de Cala Morell i la de les seves vil·les La urbanització de Cala Morell, una de les més exclusives de l'illa de Menorca, conserva una arquitectura típica de cases blanques (totes elles amb jardí i la majoria amb piscina i també amb una barbacoa) amb un fanal tapat amb una cúpula de paret blanca, a més d'ullastrars amb direcció cap al nord per culpa del fort vent que en algunes ocasions a l'hivern hi bufa, que és respectada per totes les construccions que hi ha, només amb alguna petita excepció, com una casa construïda de marès. Urbanització de Cala Morell (el poblat) Al poblat de Cala Morell s'hi troben alguns dels xalets més impressionants de la costa nord de Menorca, i de tota l'illa, juntament amb urbanitzacions com Binibèquer Vell, Binibèquer Nou, Punta Prima, i les urbanitzacions de Llevant com Cala Llonga al port de Maó, o les de Ponent com Sa Caleta a Ciutadella, a més de les urbanitzacions de S'Algar entre altres a Sant Lluís. Referències Enllaços externs Platges de Balears Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
Cala Morell

Cala Morell es una pequeña bahía natural que se encuentra en el norte de la isla de Menorca, en el municipio de Ciudadela de Menorca. Playa y orografía Tiene una pequeña playa de arena y cómodas plataformas para disfrutar de los baños de sol. El fondo marino de esta cala es mitad arena, mitad rocoso y destaca por la limpieza de sus aguas. Desde los acantilados que rodean la cala, incluso a cierta altura, se puede distinguir con nitidez el fondo marino. En uno de los extremos de la cala hay, en las rocas, una cueva submarina, que es una fuente de agua dulce, a la que se puede acceder buceando, una de las cosas más bonitas de Cala Morell por su riqueza. En la vaguada que termina en la playa, se encuentra un conjunto notable de cuevas prehistóricas, cavadas en el barranco, que son una muestra más de lo inigualable de este emplazamiento : la Necrópolis de Cala Morell. A muy poca distancia de la cala, incluso con vistas privilegiadas a ella, es un paseo obligado, siendo el acceso libre. Litoral Es un sitio muy querido y emblemático sobre todo para Ciudadela, además para los que salen a pescar, por la costa oeste y noroeste de Menorca, un punto vital para resguardarse, en caso de ser sorprendidos por un temporal, ya que es una de las pocas entradas en una larga franja de litoral de altos acantilados y azotado por el viento del norte: la Tramontana. Otro aspecto destacado es el hecho curioso de que cada lado de la cala pertenece a una era geológica distinta y esto es apreciado a simple vista incluso por un neófito en la materia. Esto sólo se da en la isla de Menorca, ya que las otras islas Baleares pertenecen solo a una era geológica. Historia y Arquitectura En la parte superior hay un extenso pinar, jalonado con blancas casas al estilo ibicenco, siguiendo el modelo erigido por el arquitecto Luis Rey, quien junto con Enrique Ventura, fueron los visionarios que idearon esta urbanización y pusieron su esfuerzo detrás de su sueño. Desde los años 60 marcaron una guía de estilo que define las casas de los primeros 30 años. Recientemente se han empezado a construir chalets que rompen ésta armonía, de lo que muchas personas que llevan allí viviendo muchos años se están quejando ya que según ellos rompen con el estilo tradicional, pero aun así no restan un ápice de particularidad a esta urbanización. Precisamente la forma de una de las cuevas, sirvió de patrón para la forma característica que tienen todas las farolas de iluminación externa tanto en el alumbrado de la calle como en las casas que conforman esta urbanización. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Cala Morell.
Cala Olivera

La playa Cala Olivera está situada en Santa Eulalia del Río, en la parte oriental de la isla de Ibiza, en la comunidad autónoma de las Islas Baleares, España. Es una playa de carácter aislado y carente de servicios, pero visitada por muchos bañistas. Referencias Ministerio de Medio Ambiente-playas de Santa Eulalia del Río Archivado el 19 de septiembre de 2009 en Wayback Machine.
Cala Salada

Cala Salada és una platja d'Eivissa que es troba al municipi de Sant Antoni. És carretera de Sant Antoni a Santa Agnès de Corona. Des del centre del poble fins a la platja hi ha uns 5 km. La carretera és una mica sinuosa, però no es triga gaire a arribar-hi. Una vegada s'ha passat la rodona que indica direcció Santa Agnès, a aproximadament 1,7 km heu de girar a l'esquerra. A 200 m heu de tornar a girar a l'esquerra i ja es veu la cala. La platja no disposa d'aparcament pròpiament dit però si que hi ha lloc per deixar els cotxes al marge de la carretera sempre que s'arribi en prou temps. La platja no és molt llarga; pràcticament no hi ha sorra, és de pedretes i l'aigua impressiona per la seva claredat i neteja. Vegeu també Platja de Punta Galera Enllaços externs Fitxa de la platja Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
Cala Salada

La playa Cala Salada está situada en San Antonio de Portmany, en la costa norte de la isla de Ibiza, en la comunidad autónoma de las Islas Baleares, España. Es una de las playa muy visitada por barcos de fondeo. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Cala Salada. Ministerio de Medio Ambiente-playas de San Antonio de Portmany "Cala Salada Ibiza SUNSET. Una explosión emocional para los sentidos" (vídeo) "Información sobre los mejores lugares de Cala Salada. Imagen en 360º
Cala Salada

Cala Salada è una spiaggia dell'isola di Ibiza. È situata a nord del comune di Sant Antoni de Portmany e dista da esso circa 2,9 miglia (4,7 km). Nella parte nord della spiaggia si trova la piccola caletta di Cala Saladeta, rinomata per il colore turchese intenso delle sue acque. Questa caletta è raggiungibile tramite due sentieri posti all'entrata di Cala Salada. Dall'estate 2016 Cala Salada è diventata la prima spiaggia dell'isola a limitare gli accessi ai veicoli a 4 ruote privati. Vi si può accedere solamente con il servizio pubblico di BUS, taxi o tramite motorino. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cala Salada Collegamenti esterni https://web.archive.org/web/20180204070333/http://lamejorplaya.es/guia/cala-salada/
Cala de Bou

La playa Cala de Bou o Punta Xinxó está situada en San José, en la parte sur de la isla de Ibiza, en la comunidad autónoma de las Islas Baleares, España. Es una playa urbana cercana al núcleo de San Antonio Abad. Referencias Ministerio de Medio Ambiente-playas de San José (Baleares) Archivado el 27 de mayo de 2010 en Wayback Machine.
Central tèrmica de Cas Tresorer

La Central Tèrmica de Cas Tresorer és una central termoelèctrica de cicle combinat situada al terme municipal de Palma. És una central bicombustible constituïda per dos cicles combinats (Cas Tresorer CC1 i Cas Tresorer CC2) que consumeix gas natural com a combustible principal i està preparada per poder cremar gasoil en cas de problemes de subministrament de gas natural o problemes tècnics que impedeixin l'ús d'aquest combustible. Encara que compta amb una potència instal·lada de 480 MW, només ateny una potència de 229 MW. Les obres van començar l'any 2005 i es va realitzar en dues fases i s'acabà el 2010. Inicialment es va engegar amb dues turbines de gas que utilitzaven gasoil com a combustible i una potència de 154 megawatt. L'any següent es va engegar la turbina de vapor per completar el primer cicle combinat. Funciona amb gas natural des del 2008 quan es va inaugurar el gasoducte que approvisiona els Balears. Cicle Combinat I 2 Turbines de gas General Electric, PG 6FA+i (80 MW) 2 recuperadors de calor HRSG, NEM, Tipus 2P-NC de circulació natural 1 Turbina de vapor Siemens ST5-C de 80 MW. Cicle Combinat II 2 Turbines de gas General Electric, PG 6FA+i (80 MW) 2 recuperadors de calor HRSG, NEM, Tipus 2P-NC de circulació natural 1 Turbina de vapor Siemens ST5-C de 80 MW. En l'actualitat, tots dos cicles combinats cremen gas natural com a combustible principal, encara que es poden adaptar al gasoil. Referències Enllaços externs La central a la web del GOIB
Kraftwerk Cas Tresorer

Das Kraftwerk Cas Tresorer (spanisch Central Térmica de Cas Tresorer) ist ein Gas-und-Dampf-Kombikraftwerk auf der Baleareninsel Mallorca. Beschreibung Der Bau der Anlage in Palma im Ortsteil Son Malferit begann im Jahr 2005. In der ersten Baustufe wurden zwei Turbinen von General Electric Typ PG 6FA mit je 80 MW und eine Dampfturbine Siemens ST5-C mit 80 MW installiert. Die erste Gruppe ging 2006 ans Netz. Bis zur Eröffnung 2010 der Erdgaspipeline Península–Illes Balears wurde das Kraftwerk mit Heizöl betrieben. Danach wurde die Anlage um zwei Gasturbinen gleichen Typs von General Electric und einer Dampfturbine von Siemens erweitert. Diese zweite Phase wurde 2010 abgeschlossen. Die gesamte installierte Leistung beträgt 480 MW. Die Anlage wird hauptsächlich mit Erdgas betrieben. Betreiber ist das spanische Energieunternehmen GESA-Endesa. Von Montag bis Freitag kann das Kraftwerk nach Voranmeldung besichtigt werden. Siehe auch Liste der Kraftwerke auf den Balearischen Inseln Gasoducte Península-Illes Balears, Erdgas Versorgung Weblinks Einzelnachweise
Central térmica de Cas Tresorer

La central térmica de Cas Tresorer es una central termoeléctrica de ciclo combinado situada en el término municipal de Palma de Mallorca, constituida por dos ciclos combinados (Cas Tresorer CC1 y Cas Tresorer CC2) que consumen gas natural como combustible principal y están preparados para poder consumir gasóleo en caso de problemas de suministro de GN o problemas técnicos que impidan el uso de este combustible. Cuenta con una potencia instalada de 480 MW.​ Historia Su construcción comenzó en el año 2005 y se realizó en dos fases, terminándose en 2010. Inicialmente se puso en marcha con 2 turbinas de gas que utilizaban gasoil como combustible y una potencia de 154 megavatios. Al año siguiente se puso en marcha la turbina de vapor para completar el primer ciclo combinado. En 2008 con la inauguración del gasoducto de gas natural que da servicio a baleares paso a funcionar con este combustible.​ Datos técnicos Ciclo Combinado I 2 Turbinas de gas General Electric, PG 6FA+e (80 MW) 2 recuperadores de calor HRSG, NEM, Tipo 2P-NC de circulación natural 1 Turbina de vapor Siemens ST5-C de 80 MW. Ciclo Combinado II 2 Turbinas de gas General Electric, PG 6FA+e (80 MW) 2 recuperadores de calor HRSG, NEM, Tipo 2P-NC de circulación natural 1 Turbina de vapor Siemens ST5-C de 80 MW. En la actualidad, ambos ciclos combinados queman gas natural como combustible principal, aunque pueden quemar también gasóleo Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Central térmica de Cas Tresorer. [1] (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última)..
ТЕС Кас-Тресорер

ТЕС Кас-Тресорер (Cas Tresorer) — теплова електростанція на іспанському острові Майорка. У 2006 та 2010 роках на майданчику станції ввели в дію два однотипні парогазові блоки комбінованого циклу одиничною потужністю по 230 МВт, у кожному з яких дві газові турбіни потужністю по 75 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником 80 МВт. Як паливо станція використовує природний газ, який надходить по трубопроводу Монтеса – Майорка. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працюють під напругою 220 кВ та 66 кВ. Примітки