NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Santuari de Nostra Senyora de Gràcia

Das Santuari de Nostra Senyora de Gràcia (kurz: Santuari de Gràcia) ist das unterste der drei Klöster, die auf dem Puig de Randa liegen. Es wird erreicht durch eine Toreinfahrt, die etwa 1,3 km nach Verlassen des Dorfes Randa, auf der rechten Seite auftaucht. Dieses ist zwar das kleinste, aber wahrscheinlich auch das schönste von allen Randa-Klöstern. Das Santuari hat seine Wurzeln in einer Wallfahrtskapelle, die im 15. Jahrhundert unter Einbeziehung einer Höhle unterhalb einer Steilwand von Franziskanern errichtet wurde. Ab Mitte des 16. Jahrhunderts lebten hier zwei Franziskaner ständig und schufen die erste Einsiedelei. Heute ist von der ursprünglichen Wallfahrtskapelle nur noch die Apsis erhalten, die sich in der Ersten Kapelle auf der linken Seite befindet. Die neue, bis heute erhaltene Kirche, wurde zwischen 1622 und 1691 errichtet. Das wichtigste Stück in dieser kleinen Kirche ist eine Marienfigur von Gabriel Mòger, einem berühmten mallorquinischen Maler und Bildhauer des 15. Jahrhunderts. Die letzten größeren Umbauten an dem Komplex fanden Anfang des 20. Jahrhunderts unter Mitwirkung des berühmten katalanischen Architekten und Baumeisters Antoni Gaudí statt. Im Jahre 2005 war dieses Kloster wegen Sicherungsarbeiten nach einem Bergrutsch monatelang für Besucher gesperrt. Es wurde bei der Gelegenheit auch total renoviert und strahlt heute in neuem Glanz. Unmittelbar am Eingang zum Gelände des Heiligtums steht das denkmalgeschützte Kreuz Creu des Santuari de Gràcia. Weblinks
Parc natural de ses Salines

El Parc Natural de ses Salines d'Eivissa i Formentera és un espai natural protegit proclamat per llei del Parlament Balear des de l'any 2001. El territori que abasta aquest parc natural és el d'unes 2.838 hectàrees de les antigues salines d'Eivissa, al poble de Sant Josep de sa Talaia, i de les salines de Formentera, més 13.000 hectàrees marines dels Freus que separen les dues illes. Inclou pràcticament una representació de tots els ecosistemes que es troben a l'illa d'Eivissa amb especial menció dels aiguamolls. Dins la fauna destaca l'ornitològica, en concret els flamencs hi viuen tot l'any. Anteriorment a la declaració com a Parc Natural comptava amb les següents figures jurídiques de protecció mediambiental: Zona d'Especial Protecció d'Aus (ZEPA). Àrea Natural d'Especial Interès (ANEI) de la Llei d'Espais Naturals del Govern Balear. Zona humida dins el Conveni de Ramsar. Reserva natural des de 1995. Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO (a partir de 1999) de les praderies oceàniques de posidònia entre Eivissa i Formentera. Xarxa Natura 2000 de la Unió Europea. Durant més de trenta anys s'ha mantingut una polèmica (a nivell cívic i polític) entre els interessos turístics urbanitzadors de la zona i els de protecció mediambiental. Itineraris Camí de sa Guia - Es Trucadors Camí de s'Estany des Peix Camí des Brolls Can Marroig - Torre de la Gavina Referències Enllaços externs Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Ses Salines Parc Natural de ses Salines d'Eivissa i Formentera Arxivat 2013-03-10 a Wayback Machine. Explicació del parc i història reivindicativa Arxivat 2011-12-16 a Wayback Machine. Visita al Parc Natural Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine., PDF 49KB UNESCO
Parque natural de las Salinas

El Parque Natural de las Salinas de Ibiza y Formentera (en catalán Ses Salines d’Eivissa i Formentera) es un espacio natural protegido situado entre las islas españolas de Ibiza y Formentera, en la comunidad autónoma de las Islas Baleares, que fue declarado parque natural en 2001.​ Descripción El territorio que comprende este parque natural es de unas 2838 hectáreas de las antiguas salinas de Ibiza, en el municipio de San José, y de las salinas de Formentera, más 13 000 hectáreas marinas de Es Freus, un estrecho existente entre las dos islas, constituido por diversos pasos separados por islotes, de unos 6,3 km de longitud. Incluye una representación de casi todos los ecosistemas que se encuentran en la isla de Ibiza, con especial mención a los de las marismas. Dentro la fauna destaca la ornitológica, sobre todo los flamencos, que lo habitan todo el año. Antes de la declaración como parque natural contaba con las siguientes figuras jurídicas de protección medioambiental: Zona de Especial Protección de Aves (ZEPA). Reserva natural desde 1995. Área Natural de Especial Interés (ANEI) de la Ley de Espacios Naturales del Gobierno Balear. Zona húmeda dentro el convenio RAMSAR. Patrimonio de la Humanidad de la Unesco (desde 1999).​ Red Natura 2000 de la Unión Europea. Durante más de treinta años se mantuvo una polémica (a nivel cívico y político) entre los intereses turísticos urbanizadores de la zona y los de protección medioambiental. Véase también Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque natural de las Salinas. Mapa y extensión del parque natural de las Salinas de Ibiza y Formentera [1] Explicación del parque e història reivindicativa (en inglés) UNESCO Una década de protección. Artículo en Diario de Ibiza (en línea), del 9 de junio de 2012 [2]
Parc naturel de Ses Salines

Le parc naturel de Ses Salines d'Ibiza et de Formentera (en catalan Parc natural de ses Salines) est un espace naturel protégé des Îles Baléares en Espagne. Il comporte une partie terrestre sur les deux îles et une partie marine. Il est protégé par la loi 17/2001 du 19 décembre 2001 du Parlement des Îles Baléares. Présentation Le territoire couvert par le parc représente 2 838 ha des anciennes salines d'Ibiza de la commune de Sant Josep de sa Talaia et des salines de Formentera et plus de 13 617 ha de l'espace marin des Freus (ca) qui sépare les deux îles. On retrouve dans le parc tous les écosystèmes que l'on trouve dans l'île d'Ibiza, en particulier les marais maritimes. Parmi la faune d'oiseaux remarquables, on peut noter les flamants roses qui y vivent toute l'année. Avant d'avoir reçu le statut de parc naturel par le parlement des Baléares, l'espace naturel bénéficiait des mesures de protection environnementale suivantes : Zone de protection spéciale pour les oiseaux (ZPS ou, en Espagne, ZEPA) ; Espace naturel d'intérêt spécial (ca) (ANEI), défini dans la loi baléare sur les espaces naturels ; Zone humide selon la Convention de Ramsar depuis le 30 novembre 1993 sous le nom de Salinas de Ibiza et Formentera ; Réserve naturelle depuis 1995 ; Inscrit en 1999 au titre du patrimoine mondial de l'Unesco sous le qualificatif de : Ibiza, biodiversité et culture, du fait notamment des herbiers de posidonies situés entre Ibiza et Formentera ; Site naturel reconnu par le réseau Natura 2000 de l'Union européenne. Depuis plus de 30 ans, il y a une forte polémique au niveau citoyen et politique entre la pression touristique pour l'urbanisation et la protection environnementale. Notes et références Voir aussi Sources et bibliographie (ca) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en catalan intitulé « Parc natural de ses Salines » (voir la liste des auteurs). (es) Amics de la Terra d'Eivissa, Eivissa, su patrimonio natural : Ses salines de Eivissa y Formentera - Historia de une reivindicación popular, 4 p. (lire en ligne) [PDF] (es) Fernando de Lama, « Una década de protección : Los dos espacios protegidos de las Pitiusas cumplen su décimo aniversario desde su declaración », Diario de Ibiza,‎ 7 juin 2012 (lire en ligne, consulté le 15 mars 2014) Liens externes Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas European Nature Information System Natura 2000 World Database on Protected Areas Site officiel Carte du parc naturel sur le site caib.es (ca) Conditions de visite du parc (ca + es) « Ses Salines », sur cat.amics-terra.org (consulté le 15 mars 2014) (fr) Rubrique Ibiza, biodiversité et culture sur le site de l'Unesco Portail de la conservation de la nature Portail de la mer Méditerranée Portail des îles Baléares
Natuurpark Ses Salines d’Eivissa i Formentera

Het Natuurpark ses Salines d’Eivissa i Formentera (Catalaans: Parc natural de ses Salines d'Eivissa i Formentera/ Spaans: Parque Natural de las Salinas de Ibiza y Formentera) is een natuurpark op Ibiza en Formentera (Balearen) in Spanje. Het natuurpark werd opgericht in 2001 en is 15.396 hectare groot. Het park omvat zoutpannen. Important Bird Area Het natuurpark is aangewezen als Important Bird Area door BirdLife International vanwege het belang voor significante populaties van de Audouins meeuw, kuifaalscholver, strandplevier en vale pijlstormvogel. Externe links Officiële website Ibiza Officiële website Formentera
Parc Natural Ses Salines d'Eivissa i Formentera

Parc Natural Ses Salines d'Eivissa i Formentera är en park i Spanien. Den ligger i regionen Balearerna, i den östra delen av landet, 500 km öster om huvudstaden Madrid. Parc Natural Ses Salines d'Eivissa i Formentera ligger 1 meter över havet. Terrängen runt Parc Natural Ses Salines d'Eivissa i Formentera är platt.Runt Parc Natural Ses Salines d'Eivissa i Formentera är det ganska tätbefolkat, med 67 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Ibiza, 12,9 km norr om Parc Natural Ses Salines d'Eivissa i Formentera. Kommentarer Källor
Club Nàutic Ciutadella

El Club Nàutic Ciutadella és un club esportiu i social establert a Ciutadella de Menorca. Va ser fundat el 12 d'abril del 1923, i està adscrit a la Federació Balear de Vela. Es va fundar amb la finalitat de fomentar l'esport nàutic i la cultura. El primer president va ser Juan Melià Pons (1923-1928) en una època quan les feines esportives anaven enfocades a la pesca i a la natació. Els altres esports s'hi van afegir més endavant, com la vela el 1946. El club, el més representatiu de la vela a Menorca, organitza cada temporada nombroses regates, com el Trofeu Sebastià Gordí, la regata 100 milles entre Illes, i altres esdeveniments relacionats amb la vela. Disposa de sis seccions esportives obertes als socis: Vela Lleugera Piragüisme Vela Creuers Escafandrisme Pesca Submarina Pesca Recreativa Disposa també de 71 amarratges base i 39 de trànsit. Referències
Club Náutico de Ciudadela

El Club Náutico de Ciudadela (Club Nàutic Ciutadella en catalán) es un club náutico español ubicado en Ciudadela, en la isla de Menorca (Baleares).​ Historia Se fundó el 12 de abril de 1923 para promocionar los deportes náuticos, comenzando por la vela, a la que siguieron las secciones de natación, piragüismo, pesca deportiva y submarinismo.​ Actualmente cuenta con seis secciones: Vela Ligera Vela Crucero Escafandrismo Piragüismo Pesca Submarina Pesca Recreativa Cuenta con 71 amarres de base y 39 amarres para embarcaciones en tránsito y explota el servicio de gasolinera. Regatas Ha organizado el Campeonato de España de la clase Snipe en 1977 y 2016; la Copa España de la clase Optimist en 1978, 1990 y 1996; el Campeonato del Mundo Juvenil de Snipe en 1980; el Campeonato de España de Cruceros Mediterráneos y el Campeonato de España de Optimist en 1981; la Copa de España de Cruceros en 1986; el Campeonato del Mundo de Optimist en 1993; y la Copa España de Platú 25 en 2012. Deportistas De su flota Snipe 252 han salido importantes regatistas como Sebastián Mesquida y Josep Pons . Referencias Enlaces externos Web oficial
Son Marroig

Son Marroig és una possessió del terme de Deià (Mallorca). En els seus dominis hi ha la imponent península de la Foradada. A final del segle xix i començament del xx, va ser propietat de l'Arxiduc Lluís Salvador, que l'apreciava molt per les seves vistes de la costa de la Serra de Tramuntana. Descripció La torre Son Marroig és una possessió fortificada, i posseeix una torre de defensa que servia per protegir la població dels atacs dels pirates i corsaris. Va ser construïda probablement al segle xvi per defensar les cases de la possessió després de l'atac de 150 sarraïns, que desembarcaren a la Foradada amb la intenció de saquejar les terres, i que finalment foren derrotats. És de planta quadrada i té quatre plantes d'alçat. Mostra un paredat de pedra vista, amb les cantonades i les obertures fetes de carreu, el que li atorga una notable solidesa. Quan l'adquirí l'Arxiduc Lluís Salvador encara hi conservava un petit canó. El mateix arxiduc relata la llegenda que en aquesta torre va ser raptada l'última dona de la zona pels pirates. Història Abans del segle xvii fou coneguda com la Foradada dels Masroig, i a partir de llavors fins a finals del segle xviii com Son Masroig de la Foradada. L'any 1624 era propietat de Gabriel Masroig de la Foradada, i el 1685 es valorà en 11.000 lliures. L'any 1863 passà a la família Cortei, que la vengué finalment a l'Arxiduc Lluís Salvador, que la considerava una de les cases més ben situades de l'illa i imprescindible per al seu projecte de reconstruir el Miramar lul·lià. No va ser una operació fàcil, i quan finalment l'adquirí fou per un preu molt superior al que corresponia però, segons diu el costumari popular deianenc, l'Arxiduc afirmava que amb tots els doblers que havia donat no havia pagat ni el forat de la Foradada. Emprà el petit port natural per a tenir-hi el seu vaixell, el Nixe, i omplí els seus olivars de miradors. A la mort de l'Arxiduc aquesta possessió, com totes les de Mallorca, passà a les mans del seu secretari, el deianenc Antoni Vives Colom. Avui dia continua essent dels seus descendents, que hi tenen un museu dedicat a la figura de l'Arxiduc. D'ençà del 1978 s'hi realitza el Festival Internacional de Música Clàssica de Deià. Anecdotari La tradició diu que el darrer captiu fet pels corsaris a Mallorca va ser una dona de Son Marroig, capturada a final del segle xviii. El famós mirador de Son Marroig és un templet de marbre de Carrara i fou construït per l'Arxiduc imitant el que hi ha damunt la illeta del jardí Pallavicini, a Pegli, a prop de Gènova, que al seu torn imita el tolos grec. S'aixeca sobre una base circular de quatre graons i consta de vuit columnes jòniques. Julio Cortázar en parla a la seva novel·la El rayo verde. Referències
Son Marroig

Son Marroig ist ein Herrenhaus auf Mallorca. Es liegt an der Landstraße Ma-10 zwischen Valldemossa und Deià bei km 65,5. Wegen der einzigartigen Lage war das herrschaftliche Anwesen für den ehemaligen Eigentümer, einen österreichischen Adligen aus dem Hause Habsburg, einer der schönsten Plätze der Welt. Geschichte In der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts gehörte Son Marroig dem Erzherzog Ludwig Salvator von Österreich-Toskana, seit 1928 ist dort ein Museum mit Exponaten aus dem Besitz Ludwig Salvators untergebracht, darunter historische Möbel, Keramiken und mallorquinische Gemälde des 17. bis 19. Jahrhunderts. Im Hauptsaal mit fünfbogiger Loggia werden in mehreren Vitrinen die literarischen Werke des Erzherzogs ausgestellt. Das Anwesen liegt auf der Steilküste gegenüber der Halbinsel Sa Foradada (auch Na Foradada). In der zugehörigen Gartenanlage steht exponiert auf ein Steinpodest gebaut ein kleiner runder Tempel aus weißem Marmor in antiker griechischer Architektur. Mit seiner Dampfyacht Nixe konnte Ludwig Salvator in der Bucht unterhalb von seinem Landgut anlegen. Kaiserin Elisabeth besuchte ihn hier und kam mit ihrer Yacht Miramar angereist. Zum Eigentum des Erzherzogs gehörte u. a. der benachbarte über 800 Hektar große Grundbesitz Son Moragues sowie das Kloster Miramar. Damit verfügte er über einen zusammenhängenden Küstenstrich, den er ähnlich wie einen heutigen Naturpark unter besonderen Schutz stellte, um die Landschaft so naturbelassen wie möglich zu bewahren. Durch seine Ländereien ließ er einen aussichtsreichen Reitweg anlegen, es ist heute der bekannteste Wanderweg in der Serra de Tramuntana und wird nach ihm Camí de s'Arxiduc (deutsch: Erzherzogweg) genannt. Zum Besitz gehörte auch die kleinere Villa S'Estanca, die der Erzherzog im 19. Jahrhundert errichten ließ. 1990 wurde sie vom amerikanischen Schauspieler Michael Douglas gekauft. Wanderung Vom Herrenhaus Son Marroig kann auf einem Wanderweg zur Halbinsel Sa Foradada in die Bucht abgestiegen werden, in der die Yacht des Erzherzogs oft vor Anker lag. Etwa 75 m südlich vom Museumseingang beginnt hinter einem Tor ein mitunter etwas steil angelegter, doch gut ausgebauter Karrenweg zum Meer hinab. Für den Ab- und Wiederaufstieg sind etwa 2½ Stunden einzuplanen. Am Weg liegen zwei Aussichtsplätze mit zauberhaften Ausblicken auf die Halbinsel mit ihrem markanten „Fenster“ in einer Felswand. Literatur Sebastià Trias Mercant: Die Besitzungen des Erzherzogs auf Mallorca. Edicions Cort, Palma de Mallorca 2000, ISBN 84-7535-488-2. Abbildungen Einzelnachweise Weblinks Offizielle Website
Son Marroig

Son Marroig es una posesión del término municipal de Deyá, en Mallorca (Islas Baleares, España). En sus dominios está la imponente península de Sa Foradada. Historia Antes del siglo XVII fue conocida como la Foradada de los Masroig, y a partir de entonces hasta finales del siglo XVIII como Son Masroig de la Foradada. El año 1624 era propiedad de Gabriel Masroig de la Foradada y en 1685 se valoró en 11.000 libras. En 1863 pasó a la familia Cortei, que la vendieron finalmente al archiduque Luis Salvador, que la consideraba una de las casas mejor situadas de la isla e imprescindible para su proyecto de reconstruir el Miramar lluliano. No fue una operación fácil y cuando finalmente la adquirió fue por un precio muy superior a la que correspondía pero, según dice las costumbres populares de Deyá, el archiduque afirmaba que con todo el dinero que había dado no había pagado ni el agujero de la Foradada. Empleó el pequeño puerto natural para tener su barco, el Nixe, y llenó sus olivares de miradores. A la muerte del archiduque, esta posesión, como todas las de Mallorca, pasaron a manos de su secretario, el deyarés Antoni Vives Colom. Hoy en día sigue siendo de sus descendientes, que tienen un museo dedicado a la figura del archiduque. Desde 1978 se realiza el Festival Internacional de Música Clásica de Deyá. Anecdotario La tradición dice que el último cautivo hecho por corsarios en Mallorca fue una mujer de Son Marroig, capturada a finales del siglo XVIII. El famoso mirador de Son Marroig es un templete de mármol de Carrara y fue construida por el Archiduque imitando lo que hay encima de la isleta del jardín Pallavicini, en Pegli, cerca de Génova, que a su vez imita el tholos griego. Se levanta sobre una base circular de cuatro escalones y consta de ocho columnas jónicas. Julio Verne habla de Son Marroig en su novela El rayo verde. El 8 de agosto de 2019 fue visitado por los reyes de España, don Felipe VI y doña Letizia, y sus hijas, durante su estancia estival en la isla. Véase también Bienes de interés cultural de Deyá Bienes de interés cultural de las Islas Baleares Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Son Marroig. Web oficial
UD Poblense

Unión Deportiva Poblense is a Spanish football team based in Sa Pobla, Mallorca, in the autonomous community of Balearic Islands. Founded in 1935, it plays in Segunda Federación – Group 3. Team colours are shirt with blue and red vertical stripes, blue shorts and socks. History Poblense played from 1982 to 1989 in Segunda División B. Since their last relegation, the club continues playing in Tercera División. Season to season 8 seasons in Segunda División B 2 seasons in Segunda Federación 53 seasons in Tercera División 4 seasons in Tercera Federación/Tercera División RFEF Honours Tercera División: 1980–81, 1981–82, 2019–20 Categorías Regionales: 1941–42, 1947–48, 1949–50, 1950–51, 1953–54, 1958–59, 1969–70, 1973–74 Baleares Championship: 1947–48, 1949–50, 1953–54 Current squad As of 10 February 2026 Note: Flags indicate national team as defined under FIFA eligibility rules; some limited exceptions apply. Players may hold more than one non-FIFA nationality. Famous players Cundi Rubén Epitié Ivan Ramis Martí Crespí Miquel Buades Molondro Joan Jordan Joan Campins Famous coaches Lorenzo Serra Ferrer Stadium The Nou Camp de Sa Pobla was inaugurated on January 17, 1977, although the first official match took place on the 29th, a 0–0 draw with Ontinyent CF. It was built by architect J. Jesús Pou Usallán with an 8,000-seat capacity. The surface of the playing field is natural grass and has a size of 105 x 74 m. The main tier of the stadium is covered, and its gallery is located in one room for the press. References External links Official website (in Spanish) FFIB team profile (in Spanish) Futbolme team profile (in Spanish) Sa Pobla Football Cup website (in Spanish)
UD Poblense

UD Poblense is een Spaanse voetbalclub uit Sa Pobla op het eiland Mallorca. De club speelde tijdens het seizoen 1981-1982 kampioen van de Tercera División en klom na de eindronde voor de eerste keer in haar geschiedenis op naar de Segunda División B, het toenmalige derde niveau van het Spaans voetbal. De ploeg zou er zeven seizoenen vertoeven, maar einde seizoen 1988-1989 degradeerde de ploeg uit de reeks. De plek werd uiteindelijk heroverd na kampioenstitel 2019-2020 Tercera División te behalen en een succesvolle eindronde. Het overgangsseizoen 2020-2021 was heel competitief. De ploeg werd voor de eerste ronde ingedeeld in Subgroep 5A en deze ronde verliep heel moeilijk waardoor de ploeg op de negende plaats eindigde van tien ploegen. De tweede ronde daarentegen klom de ploeg op naar een derde plaats, maar net één plaats tekort voor de nieuwe reeks Segunda División RFEF. Zo was voor seizoen 2021-2022 een plek in de Tercera División RFEF, oftewel het nieuwe vijfde niveau van het Spaans voetbal, een realiteit.
Побленсе

«Побленсе» (исп. UD Poblense) — испанский футбольный клуб из города Ла-Пуэбла, в автономном сообществе Балеарские острова. Клуб основан в 1935 году, домашние матчи проводит на стадионе «Ноу Камп де Са Побла», вмещающем 8 000 зрителей. В Примере и Сегунде команда никогда не выступала, лучшим результатом является 6-е место в Сегунде B в 1985/86. Сезоны по дивизионам Сегунда B — 8 сезонов Терсера — 55 сезонов Региональные лиги — 26 сезонов Достижения Терсера Победитель (2): 1980/81, 1981/82 Известные игроки и воспитанники Кунди Рубен Эпити Известные тренеры Лоренсо Серра Феррер Ссылки Профиль клуба на futbolme.com Архивная копия от 10 октября 2012 на Wayback Machine
Ermita de Maristel·la

L'ermita de Maristel·la és una ermita d'Esporles (Mallorca) que es troba a 580 msnm al bosc de Son Ferrà, a l'oest del poble. Des d'aquesta ermita es pot accedir fàcilment a la Fita del Ram, el punt més alt del massís, a 833 msnm. L'excursió més clàssica parteix de Son Ferrà i arriba a l'ermita en 25 minuts. Per arribar a la Fita del Ram, encara hi hauria 40 min. més de camí. L'ermita està dedicada a la Mare de Déu del Carme, ja que fou fundada per un grup de carmelites a conseqüència d'una herència de la senyora de Son Ferrà, Margalida Rosselló i Ferrà, que morí el 1888 i demanà que es llegàs una part del seu bosc a un grup d'ermitans. Referències
S'Amarador

S'Amarador és una platja de sorra situada al sud-est de l'illa de Mallorca. Es troba a l'extrem oest de Cala Mondragó, una entrada marítima formada per diverses cales petites a la costa est de Mallorca. A s'Amarador desemboca el torrent d'en Roig (anomenat també torrent de s'Amarador). El Torrent de s'Amarador forma una bassa permanent salabrosa separada del mar per una barra dunar. El nom de la platja té el seu origen en l'ús tradicional que es donava a aquest estany: se submergien a les seves aigües feixos de lli i cànem per a l'obtenció de la fibra vegetal, o bé trocs d'arbres per emprar-los en la construcció de barques i bigues. Referències
Platja Amarador

Platja Amarador är en strand i kommunen Santanyí på Mallorca i den autonoma regionen Balearerna i Spanien. Det är den största av tre vid Cala Mondragó, en havsvik med flera små vikar. Två åar, oftast torrlagda, rinner ut i Medelhavet vid S'Amarador. Torrent de s'Amarador bildar ett våtmarksområde framför stranden, inklusive dammen Estany de s'Amarador, som torkar ut med jämna mellanrum. En kustvandringsled leder västerut och sydväst från s'Amarador runt udden Punta de ses Gatoves till den lilla klippiga viken Caló d'en Perdiu och vidare till udden es Blanquer vid den södra änden av Cala Mondragó. Källor Noter