Cementiri de Son Coletes

El cementiri de Son Coletes és un cementiri municipal situat al terme de Manacor, a la comarca del Llevant de Mallorca. Fundat l'any 1820 per acollir les víctimes d'una epidèmia de pesta bubònica, va esdevenir durant la Guerra Civil espanyola un dels espais de repressió franquista més significatius de les Illes Balears. Entre finals d'agost i setembre de 1936, el recinte fou utilitzat com a lloc d'execucions massives i enterrament de represaliats. Des del 2018, ha estat objecte de successives campanyes d'excavació arqueològica i exhumació impulsades pel Govern de les Illes Balears. Les quatre intervencions realitzades entre 2018 i 2023 han permès localitzar catorze fosses comunes i recuperar les restes d'un mínim de 131 persones, deu d'elles dones, fet que converteix Son Coletes en el lloc d'extermini franquista on més víctimes s'han trobat a les Illes Balears, superant el de Porreres. Origen i descripció El cementiri de Son Coletes fou creat l'any 1820 per acollir les restes de les víctimes de l'epidèmia de pesta bubònica que aquell any va assotar Manacor. La seva ubicació, allunyada del nucli urbà de Manacor, responia a criteris sanitaris per evitar la propagació de la malaltia. Pocs anys després dels assassinats de 1936, l'antic cementiri de Son Coletes presentava una planta completament quadrada i una superfície total d'uns 3.600 m². Al centre del recinte hi havia una creu de ferro, a partir de la qual, segons les informacions disponibles, els enterraments de les víctimes s'haurien realitzat en rases, en línia recta i de forma radial. Aquestes dades han pogut ser establertes a partir de l'estudi d'una fotografia aèria feta per l'aviació dels Estats Units entre els anys 1942 i 1945, facilitada per la UIB. L'any 1953 el cementiri va ser reformat i reurbanitzat, fet que va alterar la disposició original del recinte i va complicar considerablement els treballs arqueològics posteriors. La repressió franquista (1936) Manacor, juntament amb Porreres, Calvià i Palma, fou un dels municipis on més persones foren assassinades durant la Guerra Civil espanyola. Del cementiri del Pla de Son Mas a Son Coletes Segons l'historiador i periodista Antoni Tugores, el cementiri del Pla de Son Mas era l'únic cementiri per als ciutadans catòlics de Manacor l'any 1936, i estava situat a escassament cent metres de les últimes cases del poble, al barri de Baix des Cós. A partir del 17 d'agost de 1936, els organismes franquistes hi iniciaren execucions massives: només aquell dia s'hi executaren unes dues-centes persones. Cada dia, fins al 24 d'agost, es duien a terme noves execucions al mateix lloc. Davant la dificultat d'enterrar un nombre tan elevat de cadàvers, es van fer tres grans caramulls i se'ls va calar foc; les restes foren finalment tapades amb calç viva. Posteriorment les autoritats disposaren un canvi de lloc per a les execucions, que es traslladaren a Son Coletes, l'antic cementiri dels empestats, molt més allunyat del nucli poblacional. Dimensió de la repressió El nombre total de persones enterrades a Son Coletes és desconegut. Les estimacions varien considerablement: mentre que hi ha testimonis dient que s'hi haurien enterrat més de 700 persones —entre elles l'exalcalde republicà de Manacor Antoni Amer Llodrà «Garanya»—, altres fonts rebaixen la xifra a entre 300 i 400. Quant a la repressió al conjunt del municipi de Manacor i rodalia, altres fonts parlen d'entre 700 i 800 morts en total, dels quals entorn de 140 eren veïns de Manacor, i que moriren a Son Coletes, Porreres, Palma o per fora vila. Son Coletes és també el lloc on s'han localitzat la meitat de les vint dones que consten com a represaliades a Mallorca, un fet que l'investigador Jesús Jurado ha qualificat de «fita remarcable». Els milicians de l'expedició de Bayo Potser el grup de víctimes més nombrós enterrat a Son Coletes fou el format pels presoners capturats de les tropes republicanes de Bayo, que van desembarcar al Llevant de Mallorca el 16 d'agost de 1936. Segons la informació disponible, hi hauria hagut dos moments principals d'enterraments massius de milicians: els capturats la nit del 31 d'agost a l'1 de setembre, i un nombre indeterminat de milicians i milicianes presos el 4 de setembre a Portocristo, Sa Coma, rodalies de Manacor, Sant Llorenç i Son Servera. Segons Antoni Tugores, les dones vinculades al desembarcament de Bayo haurien de ser considerades sanitàries i no milicianes, atès que van morir per la seva condició de sanitàries. Excavacions arqueològiques i exhumacions Intervenció de viabilitat (2018) La primera actuació al cementiri de Son Coletes per localitzar restes de víctimes de la repressió es va realitzar els dies 4 i 5 d'octubre de 2018, amb un projecte de viabilitat sota la direcció de la Societat de Ciències Aranzadi dins el Pla de Fosses 2018-2019 del Govern de les Illes Balears. Primera fase d'excavació (2020) En el marc del Segon Pla de Fosses del Govern de les Illes Balears, l'empresa ATICS va iniciar el 14 de juliol de 2020 les tasques d'excavació i exhumació a l'antic cementiri de Son Coletes, que es van allargar fins al 14 d'agost. En aquesta primera campanya es van excavar tres síquies i dos agrupaments d'ossos a la zona oest de la creu de l'antic cementiri, i es van localitzar les restes de divuit víctimes de la repressió franquista. Posteriorment es van identificar, gràcies a anàlisis d'ADN realitzades per la Universitat Autònoma de Barcelona, les restes de cinc persones: Antoni Alomar Mas, rellotger natural de Llubí resident a Manacor, desaparegut l'agost de 1936; Francesca Llull Font i la seva filla Francesca Salas Llull, detingudes i assassinades al cementiri de Son Coletes; i Pere Llull Fullana i Miquel Palmer Duran. Segona fase d'excavació (octubre–desembre de 2021) Emmarcada dins el Tercer Pla de Fosses del Govern, la segona fase d'excavacions va tenir lloc entre el 18 d'octubre i el 31 de desembre de 2021, amb la participació conjunta de la Sociedad de Ciencias Aranzadi i l'empresa ATICS. Durant els primers moments de la intervenció es va fer una troballa significativa: el basament de la creu que havia existit al centre de l'antic cementiri des del 1922. En aquesta campanya es van localitzar set fosses comunes amb víctimes de la repressió, en les quals van ser recuperats trenta-vuit esquelets en posició primària, a més de fragments ossis corresponents a vint-i-dues persones més. Entre les troballes més rellevants hi hagué la localització, a la fossa número 3, dels cossos de cinc dones que posteriorment serien identificades com Aurora Picornell i les Roges del Molinar. Al final de les dues primeres fases, les excavacions havien permès recuperar els cossos de 77 persones, fet que va portar la presidenta del Govern, Francina Armengol, a qualificar el cementiri de «camp d'extermini». Tercera fase d'excavació (2023) La tercera i darrera fase d'excavacions, iniciada el 8 de febrer de 2023 en el marc del IV Pla de Fosses i Memòria Democràtica del Govern —el més ambiciós dels realitzats, amb un pressupost d'1,3 milions d'euros que triplicava l'anterior i que per primera vegada incorporava psicòlegs per acompanyar les famílies durant el procés d'exhumació—, va permetre localitzar set noves fosses en direcció nord-est i recuperar les restes de quaranta-cinc víctimes addicionals d'execucions extrajudicials. Entre les restes exhumades hi havia tres dones que, per les seves característiques físiques i la roba associada (cremalleres, espardenyes amb sola de goma), podrien correspondre a sanitàries vinculades al desembarcament de Bayo. Amb la finalització d'aquesta tercera fase, el Govern va donar per completat el treball de camp al cementiri de Manacor, amb una intervenció total sobre 1.318 m² del recinte. En total s'han localitzat catorze fosses comunes i les restes d'un mínim de 131 persones. D'aquestes, catorze han estat identificades i dotze han estat entregades als seus familiars. Identificació de víctimes notables La troballa més rellevant de les excavacions de Son Coletes fou la identificació de les restes d'Aurora Picornell (1912–1937), sindicalista i militant del Partit Comunista de les Illes Balears, coneguda com la Passionaria mallorquina. Les proves d'ADN van confirmar que Aurora Picornell era una de les cinc dones els cossos de les quals foren trobats a la fossa número 3 del cementiri de Son Coletes, entre novembre i desembre de 2021, durant la segona fase d'excavacions. La identificació va ser possible gràcies a la comparació del seu perfil genètic amb el del seu germà, Ignasi Picornell, prèviament identificat a les fosses de Porreres l'any 2016. La troballa va contrariar la hipòtesi historiogràfica tradicional, que situava la mort d'Aurora Picornell i les Roges del Molinar a la Creu de Porreres. L'esquelet estava ben conservat i presentava cinc impactes d'arma de foc —tres al cap, un al pit i un al braç— així com una fractura al peroné dret. Amb les restes es va trobar una ploma estilogràfica jaspiada al tòrax dret, el primer objecte d'aquest tipus trobat al costat del cos d'una dona en una excavació d'aquestes característiques. Al costat d'Aurora Picornell van ser trobades les restes de quatre dones més, identificades com Belarmina González Rodríguez, Catalina Flaquer Pascual i les seves filles Antònia i Maria Pascual Flaquer, les conegudes com les Roges del Molinar. La identificació genètica de Maria Pascual Flaquer, realitzada posteriorment, va permetre ratificar la identificació de tot el grup. Memòria democràtica El Govern de les Illes Balears ha instal·lat un Arbre de la Memòria a l'antic cementiri de Manacor, una escultura dissenyada per l'arquitecte Sebastiano Rossi en ferro que representa un arbre de cinc branques —una per cada illa— i inclou una placa commemorativa en record de les víctimes del feixisme assassinades entre l'agost i el setembre de 1936. Des de 1985, el cementiri de Son Coletes acull anualment un acte d'homenatge a les víctimes republicanes del franquisme, organitzat per la Comissió de Memòria de Son Coletes. L'any 2025 es van complir quaranta anys d'aquests homenatges, amb una jornada que va congregar centenars de persones. Les excavacions han estat impulsades per la Conselleria de Transició Energètica, Sectors Productius i Memòria Democràtica del Govern de les Illes Balears, amb la col·laboració de l'Ajuntament de Manacor. Les tasques arqueològiques i forenses han estat executades per les empreses ATICS, SL i la Societat de Ciències Aranzadi, mentre que les anàlisis genètiques per a la identificació de les restes han estat realitzades per la Universitat Autònoma de Barcelona. Vegeu també Aurora Picornell Roges del Molinar Expedició de Bayo Referències Enllaços externs Memòria Democràtica – Govern de les Illes Balears