NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ивиса (аэропорт)

Аэропорт Ивисы (исп. Aeropuerto de Ibiza) (ИАТА: IBZ, ИКАО: LEIB) — главный международный аэропорт Ивисы. Расположен в южной части острова, в муниципалитете Сан-Хосе, в 7 км к юго-западу от города Ивиса. Аэропорт используется для 95 % перевозок пассажиров — тех, кто прибывает на острова Ивиса и Форментера или же покидает их. История До начала гражданской войны территория современного аэропорта Ибицы была известна как «Эс Кодола» и использовалась в качестве временного (аварийного) военного аэродрома. После окончания войны аэродром вновь стал изредка использоваться военными. 13 августа 1949 года управление Aereo постановило разрешить использовать аэродром для гражданских целей — перевозки туристов внутренними и международными рейсами. Но спустя 2 года объект пришлось закрыть из-за отсутствия должной инфраструктуры. В 1954 году было принято решение модернизировать аэропорт. 1 апреля 1958 года компания Aviaco совершила свои первые рейсы по маршрутам Ибица—Пальма-де-Майьорка и Ибица—Барселона. В том же году Iberia начала выполнять рейсы в Барселону и Валенсию. В первой половине 1960-х была расширена взлётно-посадочная площадка, установлено освещение и построено здание пассажирского терминала. 15 июля 1966 аэропорт стал осуществлять международные рейсы, а годом спустя получил сертификат высшего качества. В 1973 году было построено новое здание терминала. Старое здание использовалось в качестве технического и административного блока аэропорта. В середине 1980-х осуществлён капитальный ремонт аэропорта. В 2004 году открылась парковка для автомобилей. В начале XXI века трафик аэропорта демонстрировал устойчивый рост. Аэропорт Ибицы вошёл в десятку крупнейших аэропортов Испании по этому показателю. Инфраструктура В аэропорту Ибицы имеется только один терминал. На территории аэропорта есть магазины, рестораны, компании по аренде автомобилей и аптека. Созданы условия для свободного перемещения пассажиров-инвалидов. Есть комната матери и ребёнка, игровые площадки для детей. Аэропорты и направления Статистика Происшествия 7 января 1972 года неподалёку от Ибицы самолёт Sud Aviation Caravelle SE 210, осуществлявший рейс из Валенсии, врезался в 462-метровую гору Аталаяса — в 30 метрах ниже её вершины. Все 104 человека (6 членов экипажа и 98 пассажиров) погибли. Самолёт не долетел до аэропорта Ибицы примерно 10 км. Примечания Ссылки Официальный сайт Архивная копия от 4 октября 2013 на Wayback Machine
Ibizas flygplats

Ibizas flygplats (IATA: IBZ, ICAO: LEIB) (katalanska: Aeroport d'Eivissa; spanska: Aeropuerto de Ibiza) är en internationell flygplats på ön Ibiza i Spanien. Historik Flygplatsen etablerades först som en tillfällig militär flygplats under det spanska inbördeskriget och den förblev öppen efter konflikten för användning som en nödflygplats. År 1949 började platsen användas för vissa inhemska och internationella turistflygningar, men stängdes 1951. Det var inte förrän 1958 som arbetet med att återöppna flygplatsen inleddes som reaktion på den snabba utvecklingen av turismen på Balearerna, särskilt på grannön Mallorca. Flygplatsen öppnade igen den 1 april 1958 med då första destinationerna under det året var Palma, Barcelona, Valencia och Madrid. Flygplatsen har expanderat successivt under de efterföljande decennierna med förbättringar av landningsbanor, taxibanor, parkeringsytor och terminaler utformade för att klara den växande flygturistmarknaden, som i slutet av 1990-talet genererade över 3,6 miljoner passagerare per år på flygplatsen. Under 2011 hanterade flygplatsen över 5,6 miljoner passagerare och cirka 61 000 flygplansrörelser, en ökning med 11,9 procent respektive 8,4 procent jämfört med 2010. För 2022 hade beläggningen ökat till över 8,1 miljoner passagerare och cirka 80 700 flygplansrörelser. Flygbolag och destinationer Följande flygbolag erbjuder reguljära reguljär- och charterflyg på Ibizas flygplats: Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Ibiza Airport, 8 november 2023. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ibizas flygplats. Flygplatsens officiella webbplats (engelska)
Ібіса (аеропорт)

Аеропорт Ібіса (IATA: IBZ, ICAO: LEIB) (кат. Aeroport d'Eivissa, ісп. Aeropuerto de Ibiza) — міжнародний аеропорт острова Ібіса, розташований за 7 км SW від міста Ібіца. Аеропорт є сезонним хабом для: Vueling Авіалінії та напрямки Статистика Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Ібіса (аеропорт) Офіційний вебсайт [Архівовано 23 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
Platja de s’Estanyol

Platja de s’Estanyol (‚Strand von S’Estanyol‘) ist ein kleiner Kieselstrand an der Nordküste der spanischen Baleareninsel Mallorca. Er befindet sich im Nordwesten der Gemeinde Artà an der Bucht von Alcúdia (Badia d’Alcúdia). Lage und Beschreibung Der Strand liegt unmittelbar südwestlich der Siedlung S’Estanyol an der Mündung des Barranc de sa Canova, eines von Osten zum Meer verlaufenden Bachlaufs. Der Bach begrenzt das 10,21 km² große Naturgebiet von besonderem Wert (Àrea natural d’especial interès – ANAI) von Sa Canova nach Nordosten. Das Naturraumgesetz (ANAI / ARIP) dient dem Schutz des Bodens vor Verbauung. Im Gebiet Sa Canova d’Artà war vor der Unterschutzstellung die Urbanització Ravena, eine Feriensiedlung für mehr als 30.000 Bewohner, geplant, die durch die Kampagne „La Canova contra Ravena“ von Umweltschützern in Zusammenarbeit mit der Gemeindeverwaltung von Artà verhindert wurde. Die ausgedehnte Dünenzone, die Marina de Sa Canova, ist mit Kiefern und Phönizischem Wacholder (auch Phönizische Zeder genannt) bestanden. Sie zieht sich einige Kilometer ins Landesinnere. Die Platja de s’Estanyol ist etwa 120 Meter lang und 10 Meter breit. Der Strand besteht aus Kiesel und ist zum Wasser hin von flachen Felsen eingerahmt. Der hintere Bereich wird zur Ablage von kleinen Booten genutzt. Der Strandbereich ist frei von zu mietenden Liegen und Sonnenschirmen, wie an bewirtschafteten Stränden Mallorcas üblich. Wegen der Nähe zum 1500 Meter langen Strand von S’Arenal de Sa Canova, etwa 300 Meter südwestlich, und der geringen Einwohnerzahl der Siedlung S’Estanyol wird die Platja de s’Estanyol nur wenig besucht. An der Südwestseite breiten sich Sträucher vor dem dahinter beginnenden Kiefernwald aus. Hier beginnen mehrere Wege durch den Wald des Schutzgebiets sowie der Küstenwanderweg über S’Arenal de Sa Canova zur Siedlung Son Serra de Marina als Teil des Fernwanderweges GR 222. An der Nordostseite des Strandes steht das Hotel Es Blau des Nord. Nach 2013 wurde der Strandbereich durch Ausbaggern des Mündungsbereichs des Barranc de sa Canova und die Errichtung einer Fußgängerbrücke vollkommen umgestaltet. Zugang Von der Hauptstraße MA-12 zwischen Artà und Alcúdia zweigt die MA-3331 in Richtung Norden nach Colònia de Sant Pere und Betlem ab. Von dieser führen Stichstraßen nach Nordwesten zur Küste, eine durch die Siedlung Montferrutx zur Küstenstraße Camí de s’Estanyol. Die Küstenstraße endet im Südwesten an der Siedlung S’Estanyol. Parkplätze sind in der relativ kleinen Siedlung ausreichend vorhanden. Literatur Bartomeu Amengual Gomila: Mallorcas Küsten aus der Luft. Ausführlicher und praktischer Reiseführer mit Luftaufnahmen von Mallorcas Küsten. 6. Auflage. Editorial GeoPlaneta, Barcelona 2000, ISBN 84-08-01821-3, Colònia de Sant Pere, S. 106 (spanisch: Aeroguía del litoral de Mallorca. Übersetzt von Gabriele Grauwinkel und Susanne Pospiech). Miguel Ángel Álvarez Alperi: Umfassender Strandführer Mallorca + Cabrera. 1. Auflage. Ediciones El Cohete, Gijón 2001, ISBN 84-87933-08-4, Platja s’Estanyol, S. 178. Einzelnachweise Weblinks
Cala Bóquer

Cala Bóquer és una cala del terme de Pollença situada al fons de la vall de Bóquer, al peu de la Serra del Cavall Bernat i dins la possessió de Bóquer, a uns tres quilòmetres del Port de Pollença. Es tracta d'una entrada de mar d'uns 300 metres tancada a banda i banda per penya-segats de pedra calcària i de vegetació àrida. La vorera de mar és rocosa, però al marge esquerra hi ha una petita platja de còdols i grava. És un bon lloc per fondejar. Pel que fa a l'accés, només és possible arribar-hi per mar o a peu: es tracta d'una petita caminada de camí fàcil i uns 2,5 km partint del Port de Pollença (40 min.). La ruta és d'interés per l'entorn natural però també pel valor patrimonial, car hom passa per les cases de la possessió, forns de calç i per les proximitats de diversos jaciments arqueològics, entre els quals destaca el del Pedret de Bóquer, corresponent a l'antiga ciutat de Bócor. Deu el seu nom a la possessió de Bóquer, que al seu torn prové de l'antiga ciutat romana de Bócor. Als mapes de Bellin i Lotter (segle xviii) apareix amb el nom de Port Colomer. Referències
Jardines de Alfabia

Los Jardines de Alfabia (en catalán: Jardins d'Alfàbia) se encuentran en Buñola (Mallorca), en el kilómetro 17 de la carretera de Palma a Sóller, dentro del conjunto de la sierra de Alfabia. Se pueden clasificar como un son, una tipología de jardín específica de Mallorca, de herencia hispanoárabe, ya que provenía de antiguas explotaciones agrícolas de la época de ocupación musulmana de la isla, generalmente dispuestas en terrazas y dedicadas al cultivo de cítricos y frutales, y que durante la época renacentista, al pasar a manos de familias nobles, sufrieron numerosas transformaciones para otorgarles un mayor aire de riqueza y suntuosidad. Historia y descripción Tras la conquista de las islas Baleares por parte de Jaime I el Conquistador, el monarca entregó la finca a su tío Nuño de Rosellón, quien a su vez se la vendió a la familia morisca Ben-Abet. Posteriormente pasó por varias manos, hasta llegar a pertenecer a la familia Zaforteza, sus actuales propietarios.​ La casa familiar se construyó en el siglo XV, mientras que en el XVII se añadió un ala posterior, y la fachada, de estilo barroco, es del siglo XVIII. En el patio de la casa destaca una fuente con una escultura de un niño y un pez. Los jardines se encuentran en la parte posterior del edificio, donde destaca un aljibe cubierto por una bóveda de medio cañón, así como una pérgola con 72 columnas y 24 hidras de piedra con surtidores intercalados, cuya agua cae por la pendiente del terreno hasta un huerto de naranjos.​ En el siglo XIX se añadió un nuevo jardín de tipo paisajista, donde destaca un lago poblado por nenúfares y rodeado de palmeras y bambúes.​ Curiosidades Los jardines de Alfabia mantienen la única población mallorquina de ranita meridional, habiéndose extinguido en el resto de la isla por razones desconocidas.​ Véase también Historia de la jardinería en España Referencias Bibliografía Añón Feliú, Carmen; Luengo, Mónica (2003). Jardines de España. Madrid: Lunwerg. ISBN 84-9785-006-8. Bojstad, Anneli (2011). Jardines mágicos de España. Barcelona: Blume. ISBN 978-84-9801-557-7. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Jardines de Alfabia.
Aeródromo Militar de Pollença

Die Base Aérea de Pollença (bis 2025 Aeródromo Militar de Pollença) ist ein Militärflugplatz auf der spanischen Balearen-Insel Mallorca. Er befindet sich rund zehn Kilometer östlich vom Zentrum der Stadt Pollença in der Bucht von Pollença. Laut der spanischen AIP ist die Basis als Flugplatz für Wasserflugzeuge und Hubschrauber zugelassen. Geschichte Die Aktivitäten der Luftfahrt mit Flugbooten auf der Baleareninsel geht zurück auf das Jahr 1921. Damals setzten die ersten zivilen Luftfahrtunternehmen ab dem Hafen von Palma de Mallorca und aus der Bucht von Alcúdia Wasserflugzeuge zur Personenbeförderung ein. Am 25. November 1936 besuchte Major Ramon Franco Bahamonde als damaligem Leiter einer Standortfindungskommission die Buchten von Alcudia und Pollença, um den endgültigen Standort der Militärbasis für Wasserflugzeuge festzulegen. Die Entscheidung der Kommission war für den Standort Pollença gefallen, weil dieser Ort bessere Bedingungen für die Verteidigung gegen einen Angriff von Meerseite anbot. Noch im selben Jahr wurden mehrere Dornier Wal in die Bucht von Pollença verlegt. Es war das erste Mal, dass die militärische Luftfahrt diesen Standort als Basis für Wasserflugzeuge nutzte. Anfang 1937, nach Abschluss der Bauarbeiten an der Basis Pollença erfolgte die offizielle Einweihung und wurde Stützpunkt der Staffel Grupo de Hidros G-62, die auch zehn Maschinen der in Italien gebauten Wasserflugzeuge CRDA Cant Z.501 betrieb. Diese Seeaufklärer und Fernbomber wurden im Spanischen Bürgerkrieg auf der Seite der Nationalisten von Mallorca aus eingesetzt. Während des Spanischen Bürgerkrieges war Pollença auch Basis der deutschen Seefliegerstaffel 88, die mit Heinkel He 59 ausgerüstet war. Nach dem Zweiten Weltkrieg wurde die Militärbasis zum Stützpunkt der Escuadrilla de Salvamento, SAR, die im staatlichen Auftrag Such- und Rettungsdienste für Notfälle in der Luft- und Seefahrt durchführt. Die 50. Escuadrilla de Salvamento wurde 1954 mit Grumman SA-16 ausgerüstet, einem Amphibienflugzeug mit hoher Reichweite des US-amerikanischen Herstellers Grumman. Die zweite Staffel, die 58. Escuadrilla de Salvamento setzte ab 1958 vier Dornier Do 24 ein. Heute Seit 1991 ist die 43. Grupo de Fuerzas Aéreas auf der heutigen Base Aérea de Pollença stationiert. Die vorrangige Aufgabe der Einheit ist die Bekämpfung von Waldbränden und Such- und Rettungsdienst mit ihren Fluggeräten. Die Militärbasis ist Ausbildungs- und Trainingszentrum für Brandbekämpfer in ganz Spanien. Flotte Mehrzweck-Amphibienflugzeuge vom Typ CL-215, Löschflugzeug des kanadischen Flugzeugherstellers Canadair Group. Ab 2006 wird auch das Nachfolgemodell der CL-215 die Canadair CL-415 eingesetzt. Weblinks Video SURMAR Übung 2012 Aeródromo Militar de Pollensa El aeródromo militar del Port de Pollença celebra el 75 aniversario de su creación Zeitungsbericht (spanisch) Einzelnachweise
Base Aérea de Pollensa

Base Aérea de Pollensa (código OACI: LEPO), anteriormente Aeródromo Militar de Pollensa, es una base aérea del Ejército del Aire y del Espacio situada en Pollensa (Islas Baleares, España). Entró en servicio tras el comienzo de la guerra civil en 1937,​ siendo denominada inicialmente como «Base de Hidros de Pollensa».​ Se encuentra ubicada a unos diez kilómetros al este del centro de Pollensa, en la bahía del Puerto de Pollensa. Su misión principal es servir de apoyo como residencia social, de realización de ejercicios de búsqueda y rescate además de base para los aviones Canadair CL-215T y 415 del 43 Grupo durante la campaña de verano para la extinción de incendios.​ Es la única base de hidroaviones del Ejército del Aire. Como tal, la base no dispone de pista de aterrizaje y en ella sólo es posible amerizar. La base dispone de aparcamientos sobre tierra firme y en el mar. La base tiene rampas de puerto que conectan con el mar los aparcamientos y hangares de aviones situados en tierra firme. Los aparcamientos en tierra firme son usados por aviones híbridos, como los Canadair CL-215T y 415, capaces de aterrizar y amerizar. La base también tiene función de helipuerto y es usada habitualmente por los helicópteros de rescate del SAR del Ejército del Aire. Historia La actividad de los hidroaviones en las Islas Baleares data de 1921, cuando algunas compañías de transporte civil enlazaban la península ibérica con el archipiélago, utilizando el puerto de Palma de Mallorca o la bahía de Alcudia, situada esta última muy cerca de Pollensa. Tras el estallido de la guerra civil, Mallorca quedó en poder de la facción del bando sublevado. En noviembre de 1936 el comandante Ramón Franco durante una inspección del territorio, decidió establecer en Pollensa una base de hidroaviones, debido a las favorables condiciones geográficas. A comienzos de 1937 dieron comienzo los trabajos para la instalación de la base, momento que coincidió con la entrega por Italia de varios hidroaviones del modelo CANT Z.501 para que fueran empleados por la Aviación Nacional. La llegada posterior de más modelos de este avión permitiría la formación del Grupo de Hidros G-62. Ramón Franco se convirtió en el primer comandante de la base de Pollensa.​ Pollensa y Alcudia también fueron ocasionalmente la base de algunos aparatos de la Aviación Legionaria, como parte de la importante presencia militar italiana en Mallorca. Tras el final de la guerra la base mantuvo su operatividad. En 1954 llegaron a Pollensa los Grumman HU-16 Albatross que darían lugar a la creación de la 50.ª Escuadrilla de Salvamento. Cuatro años después, en 1958, llegaron cuatro hidrocanoas Dornier Do 24 con los que se formó la 58.ª Escuadrilla de Salvamento. En los años 1960 los Albatross fueron trasladados a Palma de Mallorca. En 1967 la base fue reclasificada como Aeródromo Militar de Pollensa.​ En 2025, el Aeródromo Militar fue renombrado como Base Aérea de Pollensa.​ Véase también Anexo:Bases Aéreas del Ejército del Aire y del Espacio de España Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Base Aérea de Pollensa.
Port de Pollenças sjöflygbas

Port de Pollenças sjöflygbas (ICAO-kod: LEPO) är en spansk militär flygbas för sjöflygplan i Port de Pollença på Mallorca i den autonoma regionen Balearerna. Den anlades i början av spanska inbördeskriget och ligger vid Pollença-bukten. Den är det spanska flygvapnets enda sjöflygbas och används numera som säsongsmässig bas för Spaniens vattenbombare av typ Canadair CL-215 och Bombardier 415. Basen saknar landningsbana. Basen fungerar även som helikopterlandningsplats och används regelbundet av flygvapnets Search and Rescue-helikoptrar. Historik Under Spanska inbördeskriget, i november 1936, beslöt den falangistiska befälhavaren på Mallorca Ramón Franco, att etablera en sjöflygbas i Port de Pollença. Anläggandet påbörjades tidigt 1937, samtidigt med att Italien levererade ett tiotal sjöflygplan av modellen CANT Z.501. Flygvpenenheten Hydros Group G-62 bildades med Ramón Franco som den första befälhavaren för basen i Port de Pollença. Den var också periodvis under inbördeskriget bas för vissa enheter av de av det italienska flygvapnet uppbyggda och drivna expeditionsstyrkan Aviazione Legionaria som en del av den italienska militära närvaron på Mallorca. Den var också bas för en sjöflygskvadron inom den tyska Kondorlegionen, utrustad med Heinkel He 59:or. Basen fortsatte av existera efter krigsslutet. Från 1954 var den bas för vad som blev Spaniens flygvapens 50:e räddningsskvadronen med användning av amfibieplan av typ Grumman HU-16 Albatross, och senare också fyra Dornier Do 24 vattenbombare. På 1960-talet omstationerades Search and Rescue-flygplanen av typ Grumman Albatross till flygplatsen Son San Juan i Palma de Mallorca. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Aeródromo Militar de Port Pollença, 26 november 2025. Noter
Pollentia (Mallorca)

Pollentia (Catalan: Pol·lèntia) was a Roman city founded by Quintus Caecilius Metellus Balearicus in the present city of Alcúdia, allegedly in the year 123 BC. The first documented remains belong, however, to the first half of the 1st century BC. This had led the researchers to establish the possibility of the creation of a castra (military camp) by the military expedition that, a generation later, would result in the current city of Pollentia. History Like the other Roman cities founded by consul Metellus, it is believed Pollentia was a Roman castra (camp) until c. 70 BC, when, according to the excavations in the forum area, the urbanization of the city was reorganized and monumentalized. Pollentia was a rich and prosperous city, whose conserved area is around 16 hectares. This area suffered a devastating fire in the 3rd century AD, but the city was not depopulated, since the construction of a fortification in the 5th century AD has been documented in the same forum. In the following centuries, Pollentia was partially or totally unpopulated, with the Christian medieval population settling down a bit further north, in the present town of Alcúdia, which lies next to Pollença, the town that carries the name of this ancient Roman city. Excavations, since the 16th century, but especially since the beginning of the 20th century, have occurred mainly in the area of Sa Portella (a residential district), the city forum and the tabernae, and in the theater. Opposite the site, within the town of Alcúdia, is the small, but extremely interesting Museo Monográfico de Pollentia. It contains finds from the excavations, including some of the many inscriptions that have been found. A guidebook, covering the site and the museum, was published in 2021. The poet Miquel Costa i Llobera wrote a number of poems in which the Roman ruins of Pollentia are exalted, most notably in his renowned Ode to Horace as well as in Over the ruins of the Roman theater of Pollentia. References
Pollentia (sito archeologico)

Pollentia è una città romana i cui resti sono visibili presso la città di Alcúdia, nell'isola di Maiorca, in Spagna. La città fu fondata intorno al 70 a.C. I suoi resti comparvero a partire dal XVII secolo e scavi regolari vi furono condotti a partire dagli inizi del XX secolo. Attualmente i resti sono suddivisi in tre aree archeologiche visitabili: La Portella: si conservano i resti di tre domus ad atrio, tra cui la meglio conservata è la "Casa dei due tesori", con facciata porticata sulla strada. La "Casa della testa di bronzo" ha restituito una piccola testa in bronzo di una fanciulla. Presso la "Casa di nord-est" si conserva un tratto delle mura cittadine del III secolo. Foro romano: vi si conservano i resti del Capitolium e di tabernae. L'area è ancora oggetto di scavo. Teatro romano: del I secolo d.C. conserva i resti della cavea, scavata nella roccia, e della scena, a pianta rettangolare. In epoca tardo-antica fu utilizzato come necropoli. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pollentia
Ibiza Rocks

Ibiza Rocks Hotel is a hotel operated by Ibiza Rocks in the centre of the town of Sant Antoni de Portmany, on the Spanish island of Ibiza. The hotel is built around a central courtyard with a pool, bar and stage for events in the center. Formerly called Club Paraiso Mediterraneo, the hotel is on the Carrer de Cervantes, in the central area of Sant Antonio. Location The Hotel is within centre of Sant Antoni de Portmany. It is 10.8 miles (17.4 km) north west of Ibiza Town. History Club Paraiso Mediterraneo was first opened in 1998 as an apartment hotel with 368 units and had a Spanish 3 star rating. In 2008 the Hotel was bought by the Ibiza Rocks organization (led by British couple Andy McKay and Dawn Hindle of Manumission fame) with a different ethos to the original apartment hotel complex. Renamed the Ibiza Rocks Hotel, the hotel began hosting live music events with bands and DJs on its poolside main stage. The hotel has hosted many big name performers including David Guetta, Swedish House Mafia, Ed Sheeran, Craig David, Joel Corry, Rudimental, Jax Jones, Anne-Marie, MK, James Arthur, John Newman, Becky Hill, Beady Eye, Ella Henderson, Bastille, Example, Sigma, Pete Tong, Fatboy Slim, Idris Elba, Danny Howard, Nathan Dawe and Gok Wan. Some of them, such as Dua Lipa, were hired before widespread success. Concept The hotel hosts regular events in a central courtyard. The hotel room rate includes entrance to the event. Guests are young people mainly from the United Kingdom and Ireland. The Ibiza Rocks organization has extended the concept of hotel + daytime party to the Ushuaïa Ibiza Beach Hotel and Mallorca Rocks with the help of the Balearic family Matutes. Criticism Sant Antoni neighbors residing near the hotel have complained about the noise from the parties and the drunk and vomiting guests. In 2022 , a guest suffered chemical submission and sexual abuse in one of the hotel rooms. In April 2025, a 19-year-old tourist fell from a balcony while partying (locally known as balconing). It was the first balconing death in the Balearic islands that year. Following this, two British men, a 26-year old and another 19-year-old fell from their balconies at the hotel, both within two weeks of each other in July 2025, which resulted in the hotel suspending their events programme. References External links Official website http://www.ibizarocks.com/hotel/