NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Can Moranta

Can Moranta és una casa de possessió de Santa Maria del Camí (Mallorca) situada a un coster del Puig de Son Seguí, a Passatemps. Confronta amb sa Torre, Can Verderol, Son Collet, Son Borràs, Son Crespí i Son Seguí. L'any 1835 l'amo de la possessió (arrendador) era Sebastià Far i Pisà. El seu fill, Rafel Far i Torrents, va ser propietari d'una botiga a Santa Maria, també dita Can Moranta, on hi havia l'antic molí de fer llet d'ametla que la tradició considera originari del Convent de la Soledat de Santa Maria del Camí. La possessió en l'actualitat es troba dedicada majoritàriament a la vinya i l'ametlerar. Referències
Can Morei

Can Morei és una possessió de Santa Maria del Camí, situada a la Vall de Coanegra, entre Son Pou i Can Millo. Primer va ser un molí fariner mogut per l'aigua de la síquia de Coanegra (el primer dels nous molins de la vall). Després originà la possessió de Son Far (nom documentat a partir del s. XVI) que pertanyia als Far de Coanegra, Durant el s. XIX i primers anys del XX s'hi fabricà roba amb telers moguts per la força de l'aigua. A principis del s. XX una torrentada esbucà la part de les cases més properes al torrent de Coanegra, els ocupants de l'habitatge sols es pogueren salvar pujant a la teulada fins que minvà el nivell de l'aigua. En l'actualitat Can Morei està format per les cases i una petita propietat amb hort i una petita zona de muntanya vora el camí de Coanegra. El nom dels antics propietaris ha sobreviscut en el topònims es Pas d'en Far, tirany que uneix can Millo i Son Pou. Notes
Can Verderol

Can Verderol són unes cases pageses i terres de Santa Maria del Camí situades entre Son Borràs de Passatemps, Son Bieló i Son Collet, en els costers del Puig de Son Seguí. Can Verderol es va formar a partir de 1663 com una parcel·lació de Son Borràs, quan Jaume Borràs per pagar les legitimes a les seves germanes, els cedí una part de la possessió. Pren el nom del malnom dels Fiol Verderol. A l'antiga casa s'hi han afegit nous elements, però aquesta conserva els trets característics d'una casa pagesa del segle xvii. La planta baixa consta d'un portal de mig punt amb brancals, dovelles de molt de regràs, carcanyol i trencaaigües motllurat, tot de marès; dues finestres de nova factura i dos finestrons atrompetats. El primer pis consta de dues finestres amb l'ampit motllurat i l'emmarcament de peces de marès. La façana lateral conserva al pis una finestra amb l'ampit motllurat i l'emmarcament de peces de marès, idèntica a les finestres de la façana principal. Notes
Capocorb Nou

Capocorb Nou és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca. Està situada a la marina. És un desmembrament de la possessió de Capocorb Vell. Segons les primeres dades corresponents a 1643 era propietat de Caterina Dameto i el 1653 d'Antoni de Sales Albertí. El seu fill la va vendre al col·legi Monti-sion dels Pares de la Companyia de Jesús passant després, el 1770, a la família Salvà-Tofolet. L'extensió, el 1862, assolia 841 quarterades, i n'era propietari Gabriel Clar Salvà. En els seus terrenys hi ha el pou Sobirà. La finca va passar a mans d'una empresa amb capital estranger per fer-hi una urbanització a la costa, però en va quedar aturada, si bé els carrers ja quedaren traçats. Construccions Les cases segueixen la tipologia de la casa fortalesa, per la proximitat de la costa. Sobre el portal principal hi ha l'escut dels jesuïtes. La construcció és de dues plantes, amb una torre de defensa, clastra interior amb aljub i capella. Destaca també la cuina, que té una xemeneia molt gran i un petit molí. L'edificació compta amb arcades i voltes que s'entrecreuen simètricament i que, segurament corresponen a successives construccions afegides al conjunt inicial. Constitueixen una de les construccions més característiques de la marina llucmajorera, en la qual es conjugaven l'estatge dels pagesos i missatges, i les necessitats defensives davant la constant amenaça de les incursions morisques. Torre de defensa La torre de defensa és de planta quadrangular i està integrada a l'estructura de les cases de possessió, que conté altres elements defensius, i situada a la seva banda oriental. Té quatre plantes, la darrera de les quals és el resultat d'haver cobert el terrat amb teulada de dos vessants. Construïda amb els paraments de paredat en sec amb referit d'argamassa, llevat de les cadenes d'angle i de l'horitzontal, i les estructures dels buits. A la façana principal hom hi troba quatre finestres, una damunt l'altra, una a cada planta; a la planta baixa, un finestró esbocat és probablement l'únic original; la resta són finestres planes, la darrera d'elles situada en el lloc on estava ubicat el matacà del qual resten les dues mènsules que el suportaven. Jaciments arqueològics Hi ha diferents jaciments arqueològics que pertanyen a la prehistòria: Restes prehistòriques de Capocorb Nou - es Camí Vell, Cova de Capocorb Nou - es Cementeri des Moros, Restes prehistòriques de Capocorb Nou - s'Era Vella Referències Enllaços externs Possessions de Mallorca
Casa de la Vila de Santa Maria del Camí

La Casa de la Vila de Santa Maria del Camí és un edifici de finals del s. XVII, situat a la Plaça de la Vila d'aquesta localitat. L'escrivania anterior Santa Maria del Camí comptava amb una escrivania reial, que era el lloc on se situava la Cúria del batle, l'escrivania i on es reunia el consell de la universitat i on s'havien fet obres l'any 1565, ja que aquest any el clavari Onofre Bibiloni va pagar diverses despeses i es va ordenar una talla. Aquesta escrivania estava ubicada devora la parròquia. Amb anterioritat el lloc de reunió havia estat l'església o bé els porxos que hi havia davant el portal major. Durant un temps l'escrivania va estar ubicada a Santa Eugènia, ja que a principis del s. XVII Santa Eugènia, que feia part del municipi, tenia més habitants que Santa Maria. Les obres L'any 1648 el virrei va ordenar als jurats de la vila que havien de disposar d'una casa per quartera, una a Santa Maria i una altra a Santa Eugènia. El 1652, Joan Salas i Berard de la cúria reial i jutge de la règia cort anà a Santa Maria per decidir la ubicació de la futura Casa de la Vila, que havia d'allotjar la presó, la sala de consell i l'habitació del magnífic jutge de cort i els ministres, la carnisseria y altres coses necessàries i precises de que vuy té necessitat la present vila. El batle era Gabriel Canyelles Barca, de Son Barca. S'elegí un solar i casa del ferrer mestre Jaume Capó. La carnisseria s'instal·là, de manera probable, aprofitant la casa antiga de mestre Jaume Capó, i fins al 1671 no es començaren les obres més ambicioses. El 1672 encara l'Audiència urgeix que el blat no es pugui vendre a cases particulars sinó que es faci un porxo per quartera. El 1673 es fa un pagament a mestre Lluc Mesquida i Cabot per haver fet la carnisseria. Consta que Lluc Mesquida va guanyar una escarada per fer les parets de la casa i del corral. El 1676 es fan pagaments a mestre Miquel Bestard de Binissalem a compte de l'escarada. El 1679, a punt d'acabar l'obra, es paguen els balustres de les finestres i s'acaba la façana. A la façana hi treballà el mestre Miquel Bestard de Binissalem. Un altre mestre que treballà a les obres va ser Bartomeu Vidal Xarpa. Les obres havien durat 7 o 8 anys. Restauració de 1926 La restauració del vell edifici de la Casa de la Vila, que en va determinar l'estructura actual, va ser impulsada pel batle Bartomeu Simonet i Canyelles, amb plànols de Guillem Forteza i Pinya. S'inaugurà el 24 d'octubre de 1926, amb una exposició d'objectes antics de culte a la parròquia i el parvulari del carrer Mestre Miralles (s'Escoleta). Descripció Es tracta d'un sòlid i harmoniós edifici, amb una façana renaixentista que presenta dues arcades sostengudes per un pilar central. Un tercer arc dona al Camí de Muro. Aquest porxo porticat és conegut per sa Quartera, ja que allà s'hi venia el gra. A la quartera s'hi veu encara el finestró de la primitiva presó. A la façana hi destaquen dues finestres balconeres amb balustrades. A la façana s'hi observa l'escut de la vila i una interessant volada de fusta. Referències
Castell de Sant Antoni

El Castell de Sant Antoni és una fortalesa que es va construir en el segle xvii al port de Fornells, al municipi des Mercadal , a Menorca. Va ser construït al segle XVII al port local i gràcies a aquest edifici va néixer la ciutat. Només en queden algunes ruïnes de l'estructura, ja que va ser desmantellada pels espanyols després de la dominació britànica, igual que el Castell de Sant Felip. No gaire lluny s'hi troba la Torre de Fornells, torre defensiva que tenia per missió protegir el castell dels atacs enemics. Referències
Sant Antoni Castle

The Sant Antoni Castle (Catalan: Castell de Sant Antoni, Spanish: Castillo de San Antonio) is a fortress located in the Spanish village of Fornells, in the municipality of Es Mercadal, in Menorca. It was built in the 17th century in the local harbour and due to this building, the town was born. Only some ruins are left from the structure, as it was dismantled by the Spanish after the British domination, just like St. Philip's Castle. Not far from there, there is the Fornells Tower, a defensive tower whose objective was protecting the castle from enemy attacks. References
Castillo de San Antonio (Fornells)

El castillo de San Antonio (Castell de Sant Antoni en catalán) es una fortaleza situada en la localidad española de Fornells, en el municipio de Mercadal, en Menorca. Fue construido en el siglo XVII en el puerto de la localidad, y gracias a esta construcción nació la población. Solo quedan unos pocos restos de la estructura, ya que fue desmantelado por los españoles tras la dominación británica, igual que el Castillo de San Felipe. Cerca se encuentra la Torre de Fornells; torre defensiva cuyo objeto era proteger el castillo de ataques enemigos. Cartografía Hoja n.º 618 de la serie MTN50 del Insitituto Geográfico Nacional. (Descarga gratuita en formato digital en Centro de descargas del Centro Nacional de Información Geográfica) «Centro de descargas del Centro Nacional de Información Geográfica» (en español, inglés y francés). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de San Antonio.
En Caragoler

L'illa d'en Caragoler és un illot situat as Freus entre es Freu Petit i es Freu d'Enmig. També es coneix aquest illot amb el nom d'en Caragoler Gros, ja que just a la vora ja al freu d'Enmig hi ha l'illot d'en Caragoler Petit. Orografia En Caragoler és una illa l'altura màxima de la qual arriba als 5 metres i té 70 metres de llargada. La seua vegetació és nul·la o escassa tal com la seua fauna. Altres illots amb el mateix nom Al litoral eivissenc tres són els illots amb aquest nom. Un és l'illot d'en Caragoler situat a es Freus. L'altre és l'illot d'en Caragoler situat al sud-est de la costa de s'Argamassa, a uns 400 metres de la costa. Està situat a la parròquia de sant Carles de Peralta, terme municipal de santa Eulària des Riu. Per acabar, a la mateixa parròquia existeix un illot que en realitat és un escull i rep el mateix nom i està situat a la costa propera des Pou des Lleó just endret del racó Roig a 200 metres de la punta des Llaüts. Referències
Es Bol Nou

Es Bol Nou és una raconada costanera amb una petita platja de l'illa d'Eivissa, municipi de Sant Josep de sa Talaia i parròquia de Sant Francesc de s'Estany. La platja es troba a 9,5 km d'Eivissa i a 10 km de Sant Josep, entre la punta des Jondal i el pla de sa Caleta. És una petita badia rodejada de penya-segats de roca d'argila de color ataronjat. La sorra és fina alternant amb zones de còdols i roques. El fons és variat alternant sorra, roques i vegetació submarina. En les zones de sorra la profunditat s'incrementa a partir dels 5 metres. L'estructura de cala tancada la protegeix dels vents. Està orientada al sud.
Església de la Mare de Déu de la Soledat

L'Església de la Mare de Déu de la Soledat a Santa Maria del Camí o també Es Convent és l'església de l'antic Convent de la Soledat de Santa Maria del Camí. Està situada a la barriada dels Hostals confrontant amb el carrer Llarg i la carretera d'Inca. L'església es va construir sota la direcció del mestre picapedrer Lluc Mesquida. Les despeses de la construcció, sense comptar la sagristia, costaren 3.100 lliures, 16 sous i 2 diners. L'impulsor de les obres va ser Miquel Canals Mas, provincial de l'ordre dels Mínims. La benedicció es va produir el 24 d'agost de 1697. Descripció L'església, d'estil barroc, té planta rectangular d'una sola nau sostinguda per vuit columnes i comptava amb deu capelles: la Puríssima, Sant Josep, Sant Miquel, Sant Erasme, Nostra Senyora de la Corona, Sant Vicenç, Sant Francesc de Sales, Sant Sebastià, Sant Francesc de Paula i Sant Crist. En l'actualitat les capelles són nou: Sant Francesc de Paula, Sant Primitiu, El Perpetu Socors, Sant Josep, Santa Caterina Tomàs, el Cor de Jesús, La Mare de Déu de Lourdes, la Immaculada i el Sant Crist. La capçalera és absidal i coberta de volta reforçada per vuit pilars. El portal major, allindanat amb trencaaigües i motllures en els laterals, està situat a la façana principal. Al mig hi ha un petit rosetó i sobre el portal l'escut de la família Conrado. La façana està rematada per un coronament horitzontal. L'església també té un portal lateral. Entre les imatges col·locades al presbiteri hi havia la Verge de la Soledat, Sant Francesc de Paula, Sant Crist (ara a la Parròquia i Sant Francesc de Sales. Referències
Església Nuestra Señora de los Ángeles de la Porciúncula

Església Nuestra Señora de los Ángeles de la Porciúncula, eller Porciúncula-kyrkan, ofta kallad Kristallkyrkan, är en franciskansk kyrkobyggnad strax norr om S'Arenal i Palma de Mallorca på Mallorca i den autonoma regionen Balearerna i Spanien. Kyrkobyggnaden i betong ritades av den mallorkinske arkitekten José Ferragut Pou (1912-1968) och uppfördes mellan 1964 och 1968. Porciúncula kommer från italienskans "Porziuncola" och betyder en liten bit mark, vilket syftar på en liten kyrka i Assisi i Italien, som var födelseplatsen för den franciskanska rörelsen. Kyrkan har en öppen planlösning med ett enda skepp, och den har en äggformad basplan. Byggnaden är krönt med en cirkulär och hög lanternin. Kyrkorummet ligger förhöjt över entréplanet, som inrymmer en stor samlingssal på 770 kvadratmeter. Denna sal flankeras av två trappor som fungerar som kyrkans huvudentréer. Kyrkorummet mäter 33 meter längs sin huvudaxel och 23 meter längs sin lillaxel. Höjden är som högst 19 meter. Det som framför allt karaktäriserar kyrkans utseende är de 39 mångfärgade glasmålningar, separerade av betongpelare, som omger ytterväggen och som är synliga också från utsidan. Dessa ger kyrkosalen ett kalejdoskopiskt ljus. Glasmålningarna är verk av målaren Juan Bautista Castro. De avbildar Franciskus solsång, berättelser från Nya testamentet och Franciskus av Assisis liv. Historik Franciskanerna köpte en tomt 1914 för i syfte att skapa en skola för utbildning av blivande munkar. Samma år etablerades en liten gemenskap av franciskanska munkar på platsen. Med hjälp av de ordensmän från franciskanklostret i Palma började de byggandet av ett litet kapell som tillägnades Vår Fru av Änglarna. Detta kapell hade samma dimensioner som kapellet Porziuncula i Assisi: 8,5 meter långt, 4,35 meter brett och 5,35 meter högt. På 1960-talet påbörjades byggandet av den nuvarande kyrkobyggnaden. Bildgalleri Se även Museu Arquelògic, Etnològic, Numismàtic de la Porciúncula Källor Iglesia Nuestra Senora de la Porciuncula på www.illesbalears.travel/es Vår Fru av Änglarna. Porziuncola på www.visitpalma.com Colección del Museu Arqueològic de La Porciúncula på www.man.es Jaume Cardell Perelló och Eva Serrano Ripoll: Colección del Museu Arqueològic de La Porciúncula i Boletín del Museo Arqueológico Nacional 2017:35, ISSN 2341-3409, sidorna 671-674
Església de Sant Ferran de ses Roques

L'església de Sant Ferran de ses Roques és una església a la localitat de Sant Ferran de ses Roques, una de les parròquies de l'illa de Formentera, i dedicada a Sant Ferran. És la seu d'una de les tres esglésies parroquials de Formentera –juntament amb la de Sant Francesc Xavier i la del Pilar de la Mola. El 29 de març de 1996 el Consell Insular d'Eivissa i Formentera va declarar l'església Bé d'Interés Cultural en la categoria de Conjunts Historicoartístics. Història L'any 1785 es va crear la parròquia de Sant Ferran de ses Roques, no obstant això l'església no es va començar a construir fins al 1853. Fou inaugurada i consagrada el 30 de juny de 1889 i el 1903 es va construir el cementiri, que es troba dins el mateix solar. A partir de la creació de l'església el nucli de població va anar consolidant i aglutinant la població dispersa de ses Roques i sa Punta. Durant la Guerra Civil espanyola, els seus símbols religiosos van ser atacats per part dels republicans. També fou escenari d'afusellaments extrajudicials per part dels franquistes a militants d'esquerra als murs del cementiri. Edifici L'església fou construïda amb gres i argamassa de calç. És de planta rectangular i coberta amb volta de canó. Els paraments són inclinats per evitar els contraforts. Té una alçada total de 7,6 metres. Vegeu també Llista de monuments de Formentera Gabriel Salvà Mercadal Referències Bibliografia Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Sant Ferran de ses Roques Enllaços externs Patrimoni cultural de Formentera Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
Església de Sant Francesc Xavier (Formentera)

Sant Francesc Xavier és una església fortalesa situada a Sant Francesc de Formentera, capital de l'illa de Formentera, i dedicada a Sant Francesc Xavier. És una de les tres esglésies parroquials de Formentera –juntament amb la de Sant Ferran de ses Roques i la del Pilar de la Mola. Edifici L'església té elements arquitectònics de les fortaleses com murs cecs alts i gruixuts, una porta ferrada, una coberta amb volta de canó per tal de suportar l'artilleria enemiga. L'any 2004 la façana va ser pintada de blanc, la qual cosa va generar força polèmica. Història Al començament del segle xviii, durant el repoblament de l'illa hi havia una capella dedicada a Sant Valeri que era insuficient per a la població de llavors i es va decidir construir-ne una de més gran. Aleshores, els pirates berberiscos posseïen part de l'illa com a assentament per a dur a terme els saqueigs que feien a l'illa d'Eivissa i al litoral de la península Ibèrica, i així es va edificar com a defensa en cas d'atac. La construcció de l'edifici va començar l'any 1726 i va acabar el 1738. El 29 de març de 1996 el Consell Insular d'Eivissa i Formentera va declarar l'església bé d'interès cultural en la categoria de conjunts historicoartístics. Vegeu també Llista de monuments de Formentera Referències Bibliografia Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Sant Francesc Xavier Enllaços externs Fitxa patrimonial de l'església de Sant Francesc Xavier de Formentera Història de l'església de Sant Francesc Xavier de Formentera (castellà)
Iglesia de San Francisco Javier (Formentera)

La iglesia de San Francisco Javier es una iglesia fortaleza situada en San Francisco Javier, capital de la isla de Formentera, y dedicada en San Francisco Javier. Es una de las tres iglesias parroquiales de Formentera –junto con la de Sant Ferran de Ses Roques y la de Pilar de la Mola.​ Arquitectura La iglesia tiene elementos arquitectónicos propios de las fortalezas como muros ciegos, altos y gruesos, una puerta ferrada y protegida por una buhera (también llamada buhonera o buhereda).​ horadada por encima hacia su derecha, una cubierta con bóveda de cañón para soportar el fuego de la artillería enemiga.​ Es, con todo, una iglesia similar a otras primitivas iglesias rurales de Ibiza.​ Se ha repuesto mayoría de imágenes ya que las más antiguas se perdieron durante la Guerra Civil. Junto a la iglesia hay un brocal de la cisterna de aguas pluviales y pequeño cementerio, en la parte posterior, restaurado y habilitado para las visitas.​ Historia A comienzos del siglo XVIII, durante la reforestación de la isla había una capilla dedicada a San Valerio que resultaba insuficiente para la población de entonces y se decidió construir otra más grande. Por entonces, los piratas berberiscos estaban asentados en una parte de la isla sirviendo de base de operaciones para llevar a cabo saqueos a la isla de Ibiza y al litoral peninsular, por lo que se edificó también como elemento de defensa en caso de ataque. La construcción del edificio empezó en 1726 y acabó el 1738.​ Durante la construcción del templo al mismo santo levantado en Pamplona hacia 1951, el arquitecto encargado del mismo, Miguel Gortari, recoge en una carta las siguientes notas sobre el edificio de Formentera: «Iglesia de San Francisco Javier, Formentera, construida en 1783, obra colectiva de un pueblo, cada domingo, al ir a misa los fieles, llevaban una piedra mientras duró su construcción».​ El 29 de marzo de 1996 el Consejo Insular de Ibiza y Formentera declaró la iglesia bien de interés cultural en la categoría de conjuntos histórico-artísticos,​ publicándose oficialmente en BOE del 7 de junio de 1996.​ El año 2004 la fachada fue pintada de blanco generando gran controversia.​ Véase también Lista de monumentos de Formentera Referencias Bibliografía Enciclopedia de Ibiza y Formentera, Sant Francesc Xavier (en catalán) Enlaces externos Catálogo de patrimonio de Formentera Historia de la iglesia de San Francisco Javier de Formentera
Església de Sant Julià (Campos)

L'Església de Sant Julià és una església neoclàssica de grans proporcions del municipi mallorquí de Campos. Va ser construïda durant el segle xix damunt les restes d'un altre temple del que en conserva el campanar del segle xvi i la capella del Roser del xviii. Dins seu hi ha el museu parroquial. Història El promotor de la construcció de l'església actual va ser Nadal Cabrer, rector de la parròquia en aquella època, de l'edificació original només se'n conserven la capella de Santa Llúcia i els Sants Metges i el campanar, construït entre 1584 i 1597. Al campanar li varen fer reformes els anys 1610, 1693 i 1778 degut a esbucaments parcials. Arquitectura És una església aïllada de planta longitudinal amb absis semicircular, la sagristia està a l'esquerra de l'altar, hi ha set capelles a cada costat que estan entre pilastres d'ordre jònic al pis superior hi ha finestrals. La coberta de volta canó està decorada amb estrelles emmarcades en casetons. La façana principal està al carrer parròquia, a un costat hi ha el Carrer Major i a l'altre, el Carrer Bisbe Tallades. Vegeu també L'Orgue de l'església de Sant Julià Referències
IES Politècnic

L'Institut Politècnic de Palma es troba al Carrer Menorca, núm. 1, una travessia del Passeig Mallorca, carrer per on passa la Riera. Té una superfície bastant elevada, ocupa quasi una cantonada sencera, té tres plantes més la planta baixa i un pati. La data de construcció de l'actual edifici és de l'any 1965. A juliol de 2024, l'Institut Politècnic de Palma ha estat objecte de controvèrsia arran dels plans del Govern per transformar el centre en un Centre Integral de Formació Professional (CIFP). Aquesta proposta del conseller Antoni Vera Alemany implica que el centre deixi d'oferir Educació Secundària Obligatòria (ESO) i Batxillerat per centrar-se exclusivament en cicles de Formació Professional (FP). Els professors també denuncien que ja s'han pres mesures que apunten al desmantellament del centre, com la supressió d'un grup de 1r d'ESO malgrat la demanda existent, i la reubicació d'estudiants que van sol·licitar plaça en Batxillerat a altres opcions, tot i haver-hi vacants disponibles al centre. Referències