NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ивиса

Иви́са, или И́бица (исп. Ibiza [iˈβiθa], кат. Eivissa [əjˈvisə]) — остров в Средиземном море. Ивиса принадлежит к группе Питиузских островов, которые, в свою очередь, являются частью архипелага Балеарские острова. Принадлежит Испании. Площадь острова — 571,04 км², высота — до 475 м. Население — 147 914 жителей (2019), плотность населения — 258,8 чел./км². Административный центр — город Ивиса. Международный курорт. Наибольшую известность этому острову приносят многочисленные клубы, где исполняется электронная музыка самых разнообразных направлений. История В 654 году до н. э. на Балеарских островах финикийские колонисты основали порт под названием Ибоссим. Позже Ивиса попала под влияние Карфагена с ослаблением Финикии после Ассирийского вторжения. Спустя некоторое время название Ибоссим изменилось на римский манер как «Эбусус». Остров стал поставщиком соли, природной краски, шерсти и рыбного соуса (гарума). Климат Климат на Ивисе средиземноморский, с тёплой зимой и немного более прохладным летом, чем на Мальорке. Благодаря тёплым течениям, которые протекают близ Балеарских островов, климат там значительно более тёплый, чем на аналогичных широтах и даже имеет тропические черты. Зима мягкая, температура зимой около 15 °C, выпадают умеренные осадки. Заморозков и снега не наблюдалось никогда. Жаркое время года длится с июня по сентябрь включительно, температура обычно достигает 30 °C, большое количество солнечных часов, дожди крайне редки. Демография Муниципалитеты острова Ивиса (2011 год) Культурное наследие Ивиса славится не только своими клубами и вечеринками, но и исторически значимыми памятниками, включёнными во Всемирное наследие. Наиважнейший памятник на острове — замок, расположенный на самой высокой точке острова. Впервые замок упоминается в XII веке. Считается, что он был построен в период правления мусульман, и изначально использовался в военных целях. В замке создан археологический музей, где выставлены различные экспонаты, обнаруженные в самой Ивисе. В список включены также архитектурные сооружения, относящиеся к эпохе Ренессанса: финикийские руины Са Калета (кат. Sa Caleta), некрополь Гора Мельниц (кат. Puig des Molins), памятники Старого Города (кат. Dalt Vila) и другие. На Ивисе проводится международный кинофестиваль. Примечательные[чем?] пляжи Cala Bassa Cala Conta Cala de Bou Cala D’Hort Cala Jondal Cala Llonga Cala Tarida Platja d’en Bossa Talamanca Фотографии Примечания
Ibiza

Ibiza (katalonsko Eivissa) je otok v Sredozemlju, približno 80 km stran od španske obale. S 572 km2 je tretji največji izmed Balearov, ki spadajo k Španiji. Skupaj s Formentero (83 km2), S'Espalmadorjem idr. manjšimi otočki sestavlja otoško skupino, imenovano Borovi otoki (katalonsko Pitiüses, špansko Pitiusas; iz grškega imena πιτύα pitýa). Največja mesta na Ibizi so Ibiza (katalonsko Vila d'Eivissa ali samo Vila), Santa Eulària des Riu in Sant Antoni de Portmany. Na otoku živi več kot 140.000 prebivalcev. Zunanje povezave Predstavnosti o temi Ibiza v Wikimedijini zbirki Uradni turistični portal
Ibiza

Ibiza (kastilianskt uttal [iˈβiθa], svenskt uttal vanligen Ibittsa [ɪ²bɪtːsa]; katalanska: Eivissa, katalanskt uttal [əjˈvisə]) är en ö i Medelhavet tillhörande Pityuserna (en undergrupp till Balearerna och även inkluderande Formentera), Spanien. Arean är 572 km² och folkmängden uppgick till 137 357 invånare 2012. Största stad är Ibiza, en stad som är av gammalt ursprung. Andra städer är San Antonio (katalanska: Sant Antoni) och San Rafael (katalanska: Sant Rafel). Söder om ön ligger Formentera. Historia Ibiza har långa historiska anor. Ön har bland annat influerats av den feniciska kulturtraditionen. Under medeltiden ingick ön i Kungadömet Mallorca. Ön dominerades av muslimer under en period, men återtogs av spanjorerna på 1300-talet. Ekonomi Öns främsta inkomster kommer från turismen. Charterturismen från framför allt övriga Europa är betydande. Även jordbruk förekommer. Man odlar mest oliver och sydfrukter, delvis med konstbevattning. Geologi Ön är kuperad med klippiga kuster utom i den södra delen. Berggrunden består av svart lava som lokalt kallas roca negra. Ön bildades genom ett vulkanutbrott under vattnet för 150 000 år sedan. Referenser Externa länkar Ibiza Reseguide Wikimedia Commons har media som rör Ibiza.
Ібіса

Ібі́са (ісп. Ibiza, МФА: [iˈβiθa]), або Ейві́сса (кат. Eivissa, МФА: [əjˈvisə])) — острів у Середземному морі та входить до складу Автономної області Балеарські острови, Іспанія. Географія Знаходиться на 75 км східніше від Піренейського півострова, навпроти міста Денії, за 140 км на південний захід від острова Майорки, північніше острова Форментери. Столиця острова — місто Ібіса. Два найважливіших населених пункти крім столиці — Сант-Антоні та Санта-Аулалія-дал-Ріу. Івіса разом з островом Форментера утворює Пітіузькі острови, займає площу 571,04 км² і по ній тече лише одна річка, що сохне через надмірне використання водних ресурсів острова. Населення острова становить 111 107 осіб, щільність населення — 193,22 осіб/км² за даними Національного Інституту Статистики Іспанії у 2005 році. Найдовша дорога має довжину 42 км. Історія На Івісі є багато археологічних пам'яток. Археологами було знайдено рештки фінікійської цивілізації, судячи з яких тут був розташований великий торговельний центр. Через острів проходив морський шлях з заходу на схід. Приблизно у VIII ст. до н. е. починає заселятися територія сучасного міста Ейвісса. У давні часи порт був набагато більшим за теперішній. Протягом тривалого часу острів був об'єктом завоювань: ним володіли хананеяни, асирійці, карфагеняни. У 146 р. до н. е. місто Івіса було зруйноване римлянами. В античності на острові вироблялися хутро, вина, сіль. Після завоювання острова арабами було засноване місто, що зараз є столицею острова. Стара частина міста отримує назву Дал-Біла (високе місто). Хайме І Арагонський дозволив реконкісту Пітіузьких островів таррагонському архиєпископові Ґільє́му да Мунґрі́ (кат. Guillem de Montgrí), який об'єднався з русільйонським графом Нуно́ Са́нсом (кат. Nunó Sanç) і принцом Педру Португальським (порт. Pedro de Portugal). Християнські загони завоювали фортецю Ейвісса 8 серпня 1235 року. Івіса була приєднана до щойно утвореного Майорканського королівства, що перебувало під владою Арагонської Корони. З цього часу на острові селяться християни-каталонці, а мусульманське населення поступово зменшується. Див. також Café del Mar Посилання Соціолінгвістична ситуація на Балеарських о-вах (вкл. Івісу), знання каталанської мови[недоступне посилання з червня 2019] (кат.)
Менорка

Менорка (на испански: Menorca) е остров на Испания в Средиземно море, част от Балеарските острови. Площ 695 km², население 94 875 (2011 г.). Името на острова произлиза от латински Minor, тъй като се намира в близост до по-големия остров Майорка. Релефът на острова представлява варовиково плато с максимална височина до 258 m, което със стръмни откоси се спуска към морето. Силно развити карстови форми. Климатът е средиземноморски, а годишната сума на валежите е 500 – 600 mm. Естествената растителност се е запазила отчасти и е представена от маквиси, гарига и малки горички от дъб и бор. Основен поминък на населението е овцевъдство, риболов и туризъм. Главен град и пристанище (на югоизточния бряг) Маон. Външни препратки Menorca Facebook Page Източници
Menorca

Menorca er en spansk ø og tilhører øgruppen de Baleariske Øer beliggende i Middelhavet. Dens navn hentyder til at øen er mindre end den nærliggende ø Mallorca (Majorca). Øen var kaldt Nura af fønikerne til ære for deres gud Baal, hvilket beyder "Ild-øen". Menorca har et areal på 692 km2og et befolkningstal på 100.323 (2024) indbyggere. Øens højeste punkt hedder Monte Toro og 358 meter over havets overflade. Menorca var i mere end et århundrede regeret fra henholdsvis Frankrig og England, og har mange levn fa den tid. Sprog På øen finder man en lokal dialekt af catalansk som kaldes menorquí. De grammatiske forskelle til catalansk er ikke særlig stor, og forskellen ligger mere i udtalelsen af ord. Mad og drikke Den mest typiske alkohol på øen er gin som man til lokale festivaler drikker med citron og frugten Pomada. Øen er også kendt for osten Queso Mahón, som man kan købe overalt på øen. Produktet mayonnaise er opkaldt efter Menorcas hovedstad Mahón. Referencer Eksterne henvisninger Der er for få eller ingen kildehenvisninger i denne artikel, hvilket er et problem. Du kan hjælpe ved at angive troværdige kilder til de påstande, som fremføres i artiklen.
Menorca

Menorca je najistočniji i najsjeverniji otok španjolske autonomne pokrajine Baleari. Glavni grad otoka je Maó (špa. Mahón). Njezino ime na katalonskome jeziku znači „manja”, za razliku od otoka Mallorca, čiji naziv znači „veća”. Menorca ima 99 005 stanovnika (1. siječnja 2023.) smještenih na 694 četvorna kilometra. Godine 2022. udio stranaca bio je 11,8 % (11 430 stanovnika). Izvori Vanjske poveznice Menorca. Hrvatska enciklopedija
Minorka

Minorka (hiszp., katal. Menorca) – wyspa hiszpańska na Morzu Śródziemnym, druga co do wielkości w archipelagu Balearów. Długość to około 50 km, szerokość około 16 km, powierzchnia 668 km². Zamieszkuje ją około 92 000 mieszkańców. Głównym miastem wyspy jest Mahón (katal. Maó), a najwyższym szczytem – El Toro. Historia Wyspa słynie ze wspaniałych, unikatowych w swej klasie megalitów, takich jak navety – kamienne grobowce komorowe, czy taule – w jęz. katal. oznaczające stół. W starożytności należała do Kartaginy, następnie do Rzymu. W V wieku zdobyta przez Wandalów, pod koniec VIII wieku przez Maurów i dołączona do Kalifatu Kordoby. Od XIII wieku pod władaniem Aragonii, następnie część Hiszpanii. Zdobyta przez Brytyjczyków w 1708 w czasie wojny o sukcesję hiszpańską, była w ich rękach przez następne 70 lat. Zdobyta przez Francuzów w 1756 podczas wojny siedmioletniej, zwrócona w 1763 według postanowień pokoju paryskiego. W 1782 zdobyta przez Hiszpanię. Ponownie zdobyta przez Wielką Brytanię w roku 1798, ostatecznie przyznana Hiszpanii w 1803 przez pokój w Amiens. Gospodarka Na wyspie rozwinęła się turystyka oraz rybołówstwo. Ludność wyspy zajmuje się wypasem owiec oraz uprawą zbóż, winorośli i drzew cytrusowych. Podział administracyjny Jako wyspa należąca do wspólnoty autonomicznej Balearów, Minorka posiada własny podział administracyjny i proporcjonalną reprezentację w Parlamencie i Senacie królestwa. Jest ona podzielona na następujące gminy: Alaior Ciutadella de Menorca, dawna stolica wyspy Es Castell założona przez Anglików, nosiła nazwę Georgetown. Es Mercadal Fornells, formalnie należy do gminy Es Mercadal. Sławna ze znakomitej zupy z homarów Es Migjorn Gran lub Es Mitjorn Gran Miejscowość rodzinna miejscowego szewca, sławnego ze swej długowieczności Joana Riudavets Molla. Ferreries Mahón (katal. Maó), miasto od którego katalońskiej nazwy bierze swą nazwę majonez, stało się stolicą wyspy dzięki naturalnemu portowi o charakterze strategicznym Sant Climent, która należy do gminy Mahón. Llucmassanes mała wólka należąca do gminy Mahón. Sant Lluís Założona przez Francuzów. Klimat Galeria Przypisy Linki zewnętrzne [Strona dla chcących odwiedzić wyspę] [online], visita-menorca.com [zarchiwizowane z adresu 2018-08-07] . strona główna serwisu [Zdjęcia z opisami wyspy] [online], dellimages.com [zarchiwizowane z adresu 2019-04-02] . strona główna serwisu
Minorca

Minorca (em catalão e castelhano Menorca) é a segunda maior ilha do arquipélago das Ilhas Baleares localizada a leste da Espanha e oeste da Sardenha. Sua capital e maior cidade é Maó. É a ilha mais setentrional das Baleares. Na ilha fala-se o minorquino (menorquí), dialeto do bloco oriental da língua catalã. Municípios de Minorca A ilha é dividida em oito municípios e é administrada com certo grau de autonomia pelo Conselho Insular de Minorca (Consell Insular de Menorca). Ligações externas Conselho Insular de Minorca (em catalão)
Menorca

Menorca (catalană: Menorca, IPA: [məˈnɔrkə]; spaniolă: Menorca, IPA: [meˈnorka]; din latină: Insula Minor, mai târziu Minorica „Insula Mică”) este una dintre Insulele Baleare în Marea Mediterană aparținând de Spania. Numele provine de la dimensiunea mai redusă, față de insula din apropiere, Mallorca „Insula Mare”. Menorca are o populație de aproximativ 93.397 (2019). Coordonate: 39°47'40°00'N, 3°52'4°24'E. Cel mai înalt punct, numit El Toro sau Monte Toro, este la 358 m peste nivelul mării. Note Legături externe Materiale media legate de Menorca la Wikimedia Commons
Menorka

Menorka (špansko in katalonsko Menorca) je najvzhodnejši od Balearskih otokov. Geografija Menorca leži vzhodno od Majorke. Njena površina je 694,39 km2. Na njej živi približno 88.000 ljudi. Glavno mesto je Mahón, ki ima približno 27.000 prebivalcev. Zgodovina Na Menorko so vplivali Minojci. Kasneje so ji vladali Kartaginci in po punskih vojnah Rim. Od 5. stoletja našega štetja je bil na Menorki sedež škofa. Vandali so napadli Menorko, vendar si je Bizantinsko cesarstvo leta 534 povrnilo oblast. Mavri so oblast prevzeli leta 903. Leta 1287 so jo kristjani ponovno zavzeli in zasužnjili muslimane. Kasneje je Menorka pripadla kraljestvu Mallorca. Leta 1334 je postala del Aragona, ki je kasneje postal del Španije. Leta 1713 so Britanci osvojili Menorko, leta 1781 pa so jo Španci ponovno zavzeli v ameriški osamosvojitveni vojni med invazijo leta 1781. Gospodarstvo Menorka živi predvsem od turizma. V bližini glavnega mesta je eno letališče. Zunanje povezave Menorca Facebook Page Pictures Photographs of Menorca Arhivirano 2019-04-02 na Wayback Machine. Island government of Minorca UNESCO's Minorca Biosphere Reserve Arhivirano 2006-10-10 na Wayback Machine.
Menorca

Menorca eller Minorca är en ö i den spanska ögruppen Balearerna. Huvudort är Mahón (på baleariska Maó). Menorca har mellan 70 000 och 150 000 invånare beroende på turistsäsong. Ön ligger cirka 4 mil nordöst om Mallorca och är 668 km² stor, vilket motsvarar mindre än en femtedel av Mallorcas yta. Öns största stad är Ciutadella på västra delen av ön, med cirka 30 000 invånare. Mellan Menorca och Mallorca går det båtturer varje dag. Menorcas flygplats är den enda flygplatsen på ön. Historia Öns tidigaste historia är förknippad med den talaiotiska bronålderskulturen, varefter fenicierna bosatte sig på delar av ön. Därefter inlemmades ön i det romerska riket, varefter vandalerna och Bysantinska riket (från år 534) tog området i besittning. Från år 903 islamiserades Menorca, sedan Cordobakalifatet erövrat ön permanent. 1287 erövrades Menorca av kristna styrkor, tillhöriga Aragoniska kronan, under den kristna återövringen av Iberiska halvön. Ön återbefolkades av folkgrupper från norra Katalonien. I slutet av 1400-talet blev man del av det förenade Spanien. 30 juni 1558 föll den västliga hamnstaden Ciutadella offer för en stor osmansk piraträd. Landstigningsflottan räknade minst 12 000 man, med marginal större än den dåvarande befolkningen på hela Menorca. Dagen innan hade turkarna slagits tillbaka från Maó, men de 4 000 invånarna i Ciutadella kunde inte erbjuda lika starkt motstånd. Staden förstördes, och uppskattningsvis 5 000 personer miste livet eller togs som fångar. De överlevande stadsborna fördes till Konstantinopel, där de såldes som slavar; motsvarande behandling förärades de muslimska stadsborna efter 1287 kristna erövring. Under 1700-talet var Menorca i perioder besatt av franska eller brittiska styrkor, och först efter Napoleontiden inlemmades ön mer permanent i det spanska riket. Geografi och ekonomi Menorca är den nordligaste av de större öarna i Balearerna. Dess namn, som betyder 'den lilla [ön]', antyder öns historiska relation i förhållande till närbelägna Mallorca – 'den stora [ön]'. Menorca har under 1900-talet utvecklats till en turistö, med många badstränder och kulturturism till historiska byggnadsminnen. Ön är förklarad som biosfärområde av Unesco, bland annat för sin varierande fauna och flora och alla sina grottor, vikar, våtmarker, dynområden och småöar. På ön finns 20 olika fågelarter och 1000 växtarter (varav 60 är endemiska). Befolkning Ciutadella är en av åtta kommuner på Menorca. Data för 2019 listas i tabellen nedan. Till den fasta befolkningen ska läggas de stora turistströmmarna, som för år 2015 motsvarade cirka 1,2 miljoner. Av de besökande kom drygt 400 000 från resten av Spanien, medan drygt 450 000 var britter. Dessutom utökas den fast befolkningen under högsäsong till knappt det dubbla, på grund av mängden arbetskraft som är verksam inom olika besöksnäringar. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Menorca.
Менорка

Мено́рка (ісп. і кат. Menorca, від лат. Minorica, Balearis Minor, «малий Балеарський острів») — острів у Середземному морі, у складі Балеарських островів. Належить Іспанії. Найпівнічний острів Балеарських островів. Площа — 701 км². Також — Мінорка. Назва Мено́рка (ісп. і кат. Menorca) — від лат. Minorica, Balearis Minor, «малий Балеарський острів». Мінорка (лат. Minorica) Географія Острів розташований у центральній частині Західного Середземномор'я, практично на однаковій відстані від французького, іспанського та африканського узбережжя. На острові мешкає багато ендемічних видів тварин та рослин, деякі з них також поширені на сусідніх островах Майорці, Корсиці та Сардинії. Середня річна температура на Менорці — 16,7 °C. Середня річна сума опадів становить 600 мм, опади нерегулярні, в основному дощі йдуть восени, влітку часті посухи. Слід відзначити сильні вітри, особливо з півночі (місцева назва — «трамунта́на»), хоча на півдні острова вітер помітно слабший. Історія Перші люди: 3500 до н. е. Римська колонізація: 123 до н. е. — 284 н. е. Християнізація: 284—455 Вандали та Візантія: 455—628 Напади сарацинів, франки, нормани: 628—903 Захоплення мусульманами, Кордовський халіфат: 903—1015 Тайфа Данія, напади хорватів: 1015—1114 Альморавіди та Альмохади: 1114—1231 Незалежна тайфа: 1231—1287 Захоплення та переселення каталонців: 1287—1472 Царювання Фердинанда II Арагонського Католика та Ізабелли І Кастильської. Напади мусульман: 1472—1701 Царювання Філіппа V. Початок доби відродження: 1701—1708 Війна за іспанський спадок, захоплення англійцями, мирний Утрехтський договір: 1708—1756 Захоплення французами та мирний Паризький договір: 1756—1763 Британське правління: 1763—1782 Захоплення іспанцями: 1782—1798 Третє правління британців, Ам'єнський договір: 1798—1802 Повернення до Іспанії: 1802—1869 Перша республіка: 1869—1874 Іспанська монархія: 1874—1931 Друга республіка та громадянська війна: 1931—1939 Диктатура Франко: 1939—1978 Відновлення демократії, автономізація Іспанії: 1978—1983 Населення На острові говорять каталанською мовою, а саме маноркським субдіалектом балеарського діалекту каталанської мови, що входить до групи східних діалектів цієї мови. Муніципалітети Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Менорка Menorca Facebook Page [Архівовано 3 липня 2020 у Wayback Machine.] Менорка — острів вітрів [Архівовано 24 жовтня 2008 у Wayback Machine.]. (укр.) Менорка: острів фієст і загадок. (укр.) Острівна рада Менорки (кат.), (ісп.), (англ.), (нім.) Археологічні пам'ятки Менорки [Архівовано 29 червня 2012 у Wayback Machine.] Археологія — бібліографія Преісторія Менорки та Мальорки [Архівовано 31 травня 2021 у Wayback Machine.] (ісп.) Вебсайт «Arqueobalear» [Архівовано 7 березня 2022 у Wayback Machine.] Віртуальні відвідини доісторичного поселення Талаті-да-Дал [Архівовано 28 вересня 2008 у Wayback Machine.] Віртуальні відвідини доісторичного поселення Сон-Катла [Архівовано 28 вересня 2008 у Wayback Machine.]
Casa del Contramestre de Fornells

La Casa del Contramestre de la localitat menorquina de Fornells és una antiga estació de salvament de nàufrags que actualment és la seu de l'estació nàutica i punt d'informació turística de Fornells. Està situada al Carrer del Governador, molt prop de l'església parroquial de Sant Antoni Abat. És un edifici d'una sola planta en forma de creu grega i que va ser construït a principis del segle xx. Cartografia Full n.º 618 de la sèrie MTN50 del Insititut Geogràfic Nacional. Referències
Casa del Contramaestre de Fornells

La Casa del Contramaestre, en menorquín Casa del Contramestre, de la localidad menorquina de Fornells es una antigua estación de salvamento de náufragos que actualmente es la sede de la estación náutica de Fornells. Está situada en la Calle del Gobernador, en menorquín Carrer del Carrer del Governador, muy cerca de la iglesia parroquial de San Antonio Abad. Es un edificio de una sola planta en forma de cruz griega y que fue construido a principios del siglo XX para alojar naúfragos. Actualmente ya no tiene ese uso y es la sede de la estación náutica de Fornells. Cartografía Hoja n.º 618 de la serie MTN50 del Insitituto Geográfico Nacional. (Descarga gratuita en formato digital en Centro de descargas del Centro Nacional de Información Geográfica) «Centro de descargas del Centro Nacional de Información Geográfica» (en español, inglés y francés). Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Casa del Contramaestre de Fornells.
Los Hostalets

Los Hostalets (en catalán Ets Hostalets o Els Hostalets) es un barrio de la ciudad de Palma de Mallorca, Baleares, España. El barrio está delimitado por Plaza de Toros, Archiduque, Marqués de la Fuensanta, Son Fortesa, Son Canals y Pedro Garau. Contaba a 2007 con una población de 1929 habitantes. Historia Antes de convertirse en la barriada popular denominada hoy en día Los Hostalets, el Hostalet de en Canyelles sirvió de posada para los foráneos que iban a Palma por el camino de Inca. Tomó el nombre de la familia Canyelles, documentada como propietaria de este establecimiento desde el siglo XVII. En 1685 pertenecía a Mateo Canyelles, tenía una superficie de dos cuarteradas y era valorado en 240 libras, según los amos de aquel año: «Casas y tierra de Matheu Cañellas, [valoradas en] dos-centas cuarenta libras.» Colindante con Cals Frares, del convento del Santo Espíritu, y Son Carbonell o el Hostalet de Inca, de Mateo Roca. Más adelante pasó a Pedro Canyelles, el cual agrandó la propiedad mediante la agregación del cobertizo de Son Carbonell o el Hostalet de Inca, es decir, una cuarteada y parte de una casa para compra a los hermanos Mateo y Margarita Roca y el resto, por sucesión a Pedro Roca y en virtud de nuevo título a él concedido por el presbítero Juan Martorell, canónigo y decano de la Sede, según instrumento de 30 de septiembre de 1703 continuado en la curia de la Porción Temporal.
Can Capes

Can Capes és un barri de la ciutat de Palma, situat a nord-est del centre dins el districte de Llevant, vora el carrer Aragó (Antiga carretera d'Inca); delimitat pels barris de son Gotleu, son Fortesa sud i Son Canals. A principis del segle XX ja exisitia el barri al voltant de les cases de Can Capes i es va acabar de desenvolupar arran del segon pla d'eixample de la ciutat dissenyat per Gabriel Alomar i Esteve el 1943 (Pla Alomar). Inicialment estava format per habitatges unifamiliars. Durant la dècada de 1960, aquestes cases varen ser substituïdes per blocs de pisos. L'any 2018 al barri hi vivien 1.738 habitants. Referències
Can Capes

Can Capes​ es un barrio situado en el Distrito Levante de la ciudad de Palma de Mallorca, en Baleares (España). Está localizado entre las barriadas de Son Fortesa, Son Real y la Vía de cintura. Surgió a raíz del segundo plan del ensanche de la ciudad llevado a cabo por Gabriel Alomar Esteve en 1943 (Plan Alomar). La tipología arquitectónica estaba formada en principio por viviendas unifamiliares. Durante la década de 1960, estas viviendas fueron sustituidas por la construcción de fincas de pisos. Límites Can Capes está delimitado por los siguientes barrios:​ Son Fortesa Son Gotleu Son Canals Calles El barrio está formado por las siguientes calles: Camino de Son Gotleu Calle Málaga Calle Limón Calle Oriente Calle Cecilia Riera Calle Fontirroig Referencias