NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Central tèrmica d'Es Murterar

La central tèrmica d'Es Murterar és una central termoelèctrica ubicada entre s'Albufera i el Puig de Son Sant Martí a Alcúdia. Fou inaugurada el 1981 i començà a funcionar amb dos generadors de 125MW de potència unitària. Al principi les calderes empraven lignit mallorquí com a combustible. A partir de 1990 canviaren el lignit per hulla importada. L'aigua de refrigeració és utilitzada a la piscifactoria, on es produeix orada destinada a diversos mercats de l'illa, la península i Itàlia. El 1989 s'incorporaren dos grups de turbines de gas de 37,5MW per poder fer front a situacions d'emergència i a pics de demanda elèctrica puntuals. A finals de 2019 es tancaren els dos grups inicials de la central, reduint així la capacitat productiva de la central de 500 a 250MW. Aquest tancament parcial tenia com a objectiu eliminar un dels principals focus de contaminació de les Illes Balears, en conseqüència al compromís del govern d'emprar tan sols energia neta a l'any 2050. La central seguí funcionant amb dos grups que s'instal·laren a la dècada dels 90. Referències
Kraftwerk Es Murterar

Das Kraftwerk Es Murterar (spanisch Central Térmica de Es Murterar) ist ein kombiniertes Kohle-Ölkraftwerk auf der Baleareninsel Mallorca. Das Kombikraftwerk befindet sich an der Nordostküste der Insel im Gemeindegebiet von Alcúdia im Industriegebiet Polígono Industrial Es Murterar. Die sechs installierten Generatoreinheiten haben aktuell eine Gesamtleistung von 575 MW. Beschreibung Nach der Stilllegung des in den 1950er Jahren von der Gas y Electricidad SA (GESA) erbauten Kohlekraftwerkes Alcudia I im Hafen von Port d’Alcúdia ging 1981 am neu errichteten Standort die erste Gruppe mit einer Leistung von 125 MW ans Netz. Eine zweite ebenfalls mit Kohle betriebene 125 MW Gruppe nahm ihren Betrieb 1984 auf und das alte Kraftwerk wurde abgeschaltet. 1997 gingen zwei weitere steinkohlebefeuerte Blöcke ans Netz, mit jeweils 130 MW. Die zwei Gasturbinen mit je 37,5 MW (netto: 32,7 MW), die mit Dieselkraftstoff betrieben werden, sind als Spitzenlast-Gruppe seit 1989 im Einsatz. Insgesamt verfügt das Kraftwerk über eine elektrische Leistung von 575 MW (netto ca. 535 MW). 2006 wurden 1,18 Millionen Tonnen Steinkohle aus Südafrika verbrannt. Im Jahr 2018 wurde entschieden, einen Teil des Kraftwerks stillzulegen. Die zwei ältesten der vier kohlebefeuerten Blöcke wurden am 30. Dezember 2019 endgültig abgeschaltet. Bis August 2021 ist die Betriebszeit des Kraftwerks auf 1.500 Stunden pro Jahr beschränkt, anschließend sind bis zur endgültigen Stilllegung noch 500 Stunden Betriebszeit pro Jahr erlaubt. De facto ist das Kraftwerk komplett abgeschaltet und steht nur noch als Reserve zur Verfügung. Die wegfallende Stromproduktion wird durch die beiden Gaskraftwerke Son Reus und Cas Tresorer sowie über Stromimporte vom spanischen Festland über die HGÜ-Leitung Romulo kompensiert. Eine endgültige Stilllegung des Kraftwerks soll erst erfolgen, wenn ein zweites Übertragungskabel die Insel mit dem Festland verbindet. Die Anlage verfügt nur über einen großen Kamin, der die Abgase aller Blöcke gemeinsam ausstößt. Das Kraftwerk wird mithilfe von Meereswasser gekühlt, weshalb auf einen Kühlturm verzichtet werden kann. Die Anlage ist mit einer trockenen Rauchgasentschwefelung versehen und ist nach ISO 14001 seit 1996 durch AENOR zertifiziert. Betreiber des Kraftwerkes ist das spanische Energieunternehmen Endesa. Reststoffverwertung Ein Teil der durch die Verbrennung von Kohle resultierende Asche wird bei der Herstellung von Zement in Inca und Lloseta wiederverwendet. Die restlichen Ascheablagerung des Kraftwerkes werden in der extra angelegten Deponie Biniatria in unmittelbarer Nähe zum Kraftwerk verbracht. Netzanschluss Das Rückgrat der Stromversorgung von Mallorca ist das 220-kV-Hochspannungsnetz. Auf dem Kraftwerksgelände befindet sich das vom nationalen Übertragungsnetzbetreiber Red Eléctrica de España betriebene Umspannwerk 220 kV/66 kV, an das das Kraftwerk angeschlossen ist. Siehe auch Liste der Kraftwerke auf den Balearischen Inseln Weblinks Central térmica de Es Murterar Geschichte und Daten (spanisch) Es Murterar, una piscifactoría en una central térmica Einzelnachweise
Central térmica de Es Murterar

La central térmica de Es Murterar o central de Alcudia es una central térmica española situada en el municipio de Alcudia, en las Islas Baleares. Consta de cuatro grupos de vapor que queman hulla, y de dos grupos de turbina de gas que utilizan gasóleo como combustible.​ Historia La Central Térmica de Alcudia se construyó en los años 50 del siglo XX en la zona conocida como Alcanada. Estuvo en funcionamiento hasta comienzos de los años 80, cuando fue sustituida por la nueva central de Es Murterar, también conocida como Alcudia II. El primer grupo de carbón, de 125 MW de potencia, entró en funcionamiento en 1980. El segundo grupo, también de 125 MW de potencia, se conectó a la red en 1981. En 1997 se pusieron en operación dos nuevos grupos de carbón, de 130 MW de potencia. Los dos grupos de turbina de gas de la central, con fuel como combustible, entraron en producción en 1989. Tienen una potencia de 37,5 MW cada uno. En diciembre de 2019 se cerraron los grupos 1 y 2 de carbón y está previsto cerrar el resto antes de 2026, cuando entre en funcionamiento el segundo enlace con la península.​ Mientras tanto funcionarán con limitación de 1500 horas anuales hasta agosto de 2021, y 500 horas anuales a partir de entonces. La central ha obtenido de AENOR el certificado de gestión medioambiental ISO 14001, que acredita que sus actividades se realizan mediante un Sistema de Gestión Ambiental efectivo. Véase también Central térmica Centrales térmicas en Baleares Cierre de las centrales térmicas de carbón en España Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Central térmica de Es Murterar. endesa.com (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).
Kraftwerk Ibiza

Das Kraftwerk Ibiza (spanisch Central Térmica de Ibiza) ist ein Gasturbinenkraftwerk auf der Baleareninsel Ibiza. Beschreibung Das Kraftwerk in der Nähe des Hafens der Stadt Ibiza wurde 1971 mit Schiffsdieselmotoren in Betrieb genommen und im Laufe der Jahre mit Gasturbinen ausgebaut. Die gesamte installierte Leistung der 6 Gruppen mit 15 Erzeugungseinheiten beträgt heute insgesamt 366 Megawatt, wovon etwa die Hälfte aus Dieselmotoren und die andere Hälfte aus Gasturbinen besteht. Das Kraftwerk von Ibiza besteht aus 13 Dieselmotoren unterschiedlicher Leistung, zwei Motoren mit 18,3 MW, zwei Motoren mit 16 MW, drei Motoren mit 15,5 MW, vier Motoren mit 8,3 MW und zwei Motoren mit 3 MW. Für Notfälle und zur Deckung der Spitzenlast wurden zwei Gasturbinen installiert, eine mit einer Leistung von 25 MW und die andere mit 14 MW. Weitere 25-MW-Gasturbinen wurden zugebaut. Seit 2011 wird das Kraftwerk hauptsächlich mit Erdgas betrieben, die vorhandenen Diesel-Tankanlagen dienen als Kraftstoffreserve für Notfallsituationen. Die Anlage integriert auch eine Gasturbine mit 14 MW Nennleistung für die Insel Formentera, die über ein 30-kV-Seekabel mit Ibiza verbunden ist. Betreiber ist das spanische Energieunternehmen GESA-Endesa. Von Montag bis Freitag kann das Kraftwerk nach Voranmeldung besichtigt werden. Siehe auch Gasoducte Península-Illes Balears, Erdgas Versorgung Liste der Kraftwerke auf den Balearischen Inseln Einzelnachweise
Centro de Enseñanza Superior Alberta Giménez

El Centro de Enseñanza Superior Alberta Giménez (CESAG) es un centro universitario en Palma de Mallorca adscrito a la Universidad Pontificia Comillas. Historia Se crea cuando, en el año 1872, el Ministerio de Instrucción Pública confió a Alberta Giménez la dirección de la primera Escuela Normal de Maestras de Baleares, cargo que ejerció durante cuarenta años, hasta el 1912. En el año 1948 se crea la Escuela Alberta Giménez, la cual, desde octubre de 1972, está ubicada al barrio La Vileta. Fue adscrita a la UIB el 1978 y con la aparición de la LOGSE, pasó a llamarse Escuela Universitaria Alberta Giménez. Desde el curso 2005-2006, es un Centro de Enseñanza Superior, y desde el año 2014 está adscrito a la Universidad Pontificia Comillas. Enlaces externos Web oficial
Балеарски острови

Балеарските острови (срещани и като Балеари) (на каталонски: Illes Balears, на испански: Islas Baleares) са архипелаг в западната част на Средиземно море, на 200 km от Пиренейския полуостров, принадлежащи на Испания. Състоят се от два големи острова Майорка и Менорка и архипелага Питиуски острови (Ибиса и Форментера) и множество по-малки. Формират отделна административна Автономна област Балеарски острови със столица град Палма де Майорка. Площ 4992 km². Население 1 071 221 души (2008 г.). Официалните езици са испански и каталунски. Географска характеристика В релефа на островите преобладават ниските и хълмисти повърхнини. В северозападната част на остров Майорка се издига планинската верига Сиера де Трамонтана с най-висок връх Пуч Майор (1445 m). Остров Менорка представлява ниско плато с височина до 358 m със стръмни склонове спускащи се към морето. Остров Ибиса е височина до 475 m, а остров Форментера – 192 m. Всичките острови са със силно развити карстови форми. Климатът е средиземноморски, с горещо и сухо лято и влажна зима. Годишната сума на валежите достига 400 – 600 mm. Запазената естествена растителност е представена от малки горички от каменен дъб, маквиси, палми джуджета и гарига. Развива се субтропично земеделие – основно цитрусови култури, лозя, маслини, бадем, рошкови и др. Стопанство Основният икономически отрасъл на островите е туризмът и всички негови разновидности, които наред с риболова, селското стопанство и промишлеността са основен поминък на населението. Най-силно застъпени са морският и селският туризъм, в които се инвестира благодарение на програмите за развитие и субсидиите на Испанското правителство. Историческа справка До 201 г. пр. Хр. островите са владение на Картаген, а от 123 г. пр. Хр. стават римско притежание. В периода от 5-и до 8 век архипелагът последователно е завоюван от вандалите, Византия и Франкската империя. През 798 г. са завладени от арабите и стават един от главните центрове на пиратство и търговия с роби. От 1229 до 1235 г. влизат в състава на Арагонското кралство, а от 1344 г. съществуват като самостоятелно кралство. От 15 век Балеарските острови са в пределите на Испания, като в периода 1756 – 1763 г. са владение на Франция, а от 1708 до 1782 г. остров Менорка принадлежи на Англия. Населението на Балеарските острови има бит, култура и традиции, които е съхранило, въпреки влиянието на много други култури от Европа и Африка. Типични за населението на Балеарските острови са бързите и ритмични танци и пъстрите разнообразни носии. Исторически сред жителите на островите са се набирали балеарски прашкари в римската войска. В градчето Валдемоса през 1838 – 1839 г. живее и твори Фредерик Шопен с любимата си Жорж Санд. Източници
Baleáry

Baleáry, též Baleárské ostrovy (katalánsky Illes Balears, španělsky Islas Baleares) jsou souostroví na západě Středozemního moře. Politicky je to provincie a současně i jedno ze 17 autonomních společenství Španělska. Ostrovy se skládají ze dvou skupin: vlastních Baleár (zahrnujících ostrovy Mallorca, Menorca a několik dalších menších ostrovů a ostrůvků, jako je Cabrera) a Pityuských ostrovů (zahrnujících ostrovy Ibiza, Formentera a několik ostrůvků). Největším z těchto ostrovů je Mallorca. Souostroví je oblíbeným cílem mnoha turistů. Na ostrovech nejsou žádné významnější vodní toky, pouze několik krátkých říček. Při severním pobřeží ostrova Mallorca se nachází relativně vysoké pohoří Serra de Tramuntana, jehož nejvyšším vrcholem je Puig Major (1445 m). Jinak na ostrovech převažuje nížina. Metropolí regionu, který tvořil součást středověkého Aragonského království, je Palma de Mallorca. Úředními jazyky jsou katalánština a španělština. Katalánský název Illes Balears je i součástí oficiálního španělského (kastilského) označení autonomního společenství. Administrativně se region člení na čtyři ostrovní celky: Formentera, Ibiza, Mallorca, Menorca; z nichž každou spravuje vlastní ostrovní rada (Consell Insular). Historie Baleáry ve starověku Baleáry byly známé již Féničanům a Řekům, kteří ostrovy nazývali Gymnésijské od slova gymnés (lehkooděnec). Později si je podrobilo Kartágo. Po zničení Kartága Římem byly ostrovy načas samostatné a staly se útočištěm pirátů. Roku 123 př. n. l. je pro Řím podrobil Quintus Caecilius Metellus Balearicus a poté se sem nastěhovala řada římských osadníků. V té době také došlo k založení měst Palma de Mallorca a Pollentia (dnešní Alcúdia) a na Baleárách se začaly pěstovat olivy. V Pollense se dodnes zachoval například římský vodovod. Symboly Vlajka Vlajka Baleár je tvořena listem o poměru stran 2:3 se střídavě žlutými a červenými vodorovnými pruhy (5 žlutých a 4 červené). Ve fialovém kantonu (vysokým polovinu šířky vlajky, tj. 4 a půl pruhu) je bílý hrad s pěti věžičkami. Hymna Baleáry zřejmě nemají vlastní hymnu, užívá se hymna Mallorcy, největšího baleárského ostrova. Hymnou je píseň La Balanguera. Hudbu složil Amadeo Vives, text vznikl jako adaptace básně Joana Alcovera. Předsedové vlád Jeroni Albertí Picornell (UCD) 1978–1982 Francesc Tutzó Bennasar (UCD) 1982–1983 Gabriel Cañellas Fons (AP/PP) červen 1983 – 2. srpna 1995 Cristòfor Soler i Cladera (PP) 2. srpna 1995 – 18. června 1996 Jaume Matas Palou (PPIB) 18. června 1996 – 27. července 1999 Francesc Antich i Oliver (PSOE) 27. července 1999 – 27. června 2003 Jaume Matas Palou (PPIB) 27. června 2003 – 2007 Francesc Antich i Oliver (PSOE) 2007–2011 José Ramón Bauzá (PP) 2011–2015 Francine Armengol (PSOE) od 2015 Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Baleáry na Wikimedia Commons Slovníkové heslo Baleárské ostrovy ve Wikislovníku Baleáry na OpenStreetMap Oficiální web regionální vlády Archivováno 6. 11. 2011 na Wayback Machine. Oficiální web regionálního parlamentu Archivováno 15. 5. 2011 na Wayback Machine.
De Baleariske Øer

De Baleariske Øer eller Balearerne (spansk: Islas Baleares, catalansk: Illes Balears) er en øgruppe, en provins og en autonom region beliggende i det østlige Spanien, i Middelhavet. Den består af øerne Mallorca, Menorca, Ibiza, Formentera, Cabrera og flere nærliggende holme. Dens hovedstad og største by er Palma de Mallorca (eller Palma). Hovedsproget, der tales af befolkningen, er spansk. Catalansk tales også som et regionalt sprog. Begge sprog er officielle. Andre vigtige sprog er engelsk og tysk på grund af turismens betydning. Balearerne har et mildt klima og turisme er en hovednæringsvej. Landbrug er også vigtig, særlig på Mallorca. Der er mange fortidsminder på Balearerne, flest efter fønikerne, romerne og maurerne. Historie 123 f.Kr.: Romersk provins 426 e.Kr.: Erobret af vandalerne 534: Erobret af østromerne 798: Erobret af araberne, kom senere ind under kalifatet i Còrdoba 1229-32: Erobret af Aragon 1262-1346: Eget kongedømme, Mallorca 1708-56 og 1763-82: Menorca besat af englænderne Balearerne var, på nær Menorca, under nationalistisk kontrol under den spanske borgerkrig, og var en vigtig strategisk base for den nationalistiske marine. Øerne Øgruppen har også givet navn til musikgenren Balearic Beat. Eksterne kilder og henvisninger Officiel webside Arkiveret 6. november 2011 hos Wayback Machine
Baleari

Balearski otoci, također Baleari (špa. Islas Baleares ili Baleares, kat. Illes Balears ili Balears) su španjolska autonomna zajednica sastavljena od otoka istoimenog otočja u Sredozemnom moru, koji se nalaze nasuprot istočnoj obali Pirenejskog poluotoka. Otočje se sastoji od dviju skupina otoka: Las Gimnesias: Menorca, Mallorca i Cabrera te neki bliži otočići (kao Dragonera, Isla del Aire i drugi). Las Pitiusas: Ibiza i Formentera te otočići koji ih okružuju. Stanovništvo Na otocima živi 983.131 stanovnika (prema popisu iz 2005.), od kojih je 15,75 % stranih državljana. Stanovništvo i gustoća naseljenosti po otocima (2005.): Mallorca – 777.821 stan. – 214,84 stan./km² Ibiza – 111.107 stan. – 193,22 stan./km² Menorca – 86.697 stan. – 124,85 stan./km² Formentera – 7506 stan. – 90,17 stan./km² Stanovništvo u gradovima (2005.): Palma de Mallorca – 375.773 stan. Ibiza – 42.797 stan. Mahón – 27.669 stan. Ciudadela – 26.972 stan. Formentera – 7506 stan. Na Balearima vlada dvojezičnost. Govori se španjolskim i katalonskim (zbog raseljavanja iz područja Rosellóna, Gerone i Barcelone tijekom Rekonkviste), koji su i službeni jezici Zajednice. Također, u turističkim zonama govori se engleskim i njemačkim. Premda su oba jezika službena, većina službenih dokumenata Zajednice ipak su na katalonskom. Izvori
Isole Baleari

Le isole Baleari (in catalano: Illes Balears, AFI: [ˈiʎəz bələˈas]; in spagnolo: Islas Baleares, AFI: [ˈislas βaleˈaɾes]) sono un arcipelago del mar Mediterraneo occidentale, situato tra il mar di Sardegna e il mare delle Baleari, che si costituisce come comunità autonoma della Spagna, composta da una sola provincia. Il capoluogo è Palma di Maiorca, mentre le lingue ufficiali sono lo spagnolo e il catalano, quest'ultimo parlato nella sua variante diatopica regionale nota come balearico (suddiviso in tre sottovarianti: il maiorchino, il minorchino e l'ibizenco). Storia Non si è certi dell'origine del toponimo di queste isole, ma potrebbe derivare dal verbo greco bàllein, che significa «lanciare», dato che i frombolieri insulari erano famosi mercenari. A sostenere questa tesi è anche un disegno sulla facciata di un palazzo in Carrer de la Portella, a Palma, che raffigura le isole attorniate da dei combattenti arabi, assieme alla seguente iscrizione: Le due isole più occidentali (Ibiza e Formentera) erano chiamate dai greci Pitiusse, cioè «isole dei pini». Le isole Baleari furono conquistate dai Romani e divennero una provincia dell'Impero con il nome latino di Baleares; successivamente furono conquistate dai Vandali, dai Bizantini, dagli Arabi, dalla Repubblica di Pisa e dagli Aragonesi. Questi ultimi inizialmente governarono le isole tramite un regno vassallo, il Regno di Maiorca, affidato a un ramo cadetto della propria casa sovrana; poi, nel 1344, Giacomo III di Maiorca fu spodestato dal cugino Pietro IV re d'Aragona e così il regno di Maiorca tornò a far parte della Corona d'Aragona e dal 1516 della Corona di Spagna; dal 1713 il Regno di Spagna divenne un regno unitario. Minorca fu inoltre una dipendenza britannica nel XVIII secolo. Geografia Le isole principali sono Maiorca, Minorca, Ibiza e Formentera, tutte popolari destinazioni turistiche. Tra le isole minori vi sono Cabrera, che ospita il Parco nazionale dell'arcipelago di Cabrera, Conejera, Dragonera, Es Vedrà, Espalmador, Espardell, Tagomago. Amministrazione Il governo, o Giunta, è l'organo esecutivo della Comunità autonoma (diretto da un Presidente), mentre un parlamento autonomo legifera nelle materie trasferite dal governo centrale a quello regionale. Comuni Voci correlate Cucina delle Isole Baleari Altri progetti Wikiquote contiene citazioni di o su Isole Baleari Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Isole Baleari Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Isole Baleari Collegamenti esterni (ES, CA) Sito ufficiale, su caib.es. Baleari, su sapere.it, De Agostini. (EN) Vicente Rodriguez, Balearic Islands, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (CA) Isole Baleari, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana. (EN) Isole Baleari, in Catholic Encyclopedia, Robert Appleton Company. Infrastruttura di Dati Territoriali de le Isole Baleari (IDEIB) Informazione geografica e cartografia Portale delle Isole Baleari informazioni turistiche sulle Baleari
Balearen

De Balearen (Catalaans: Les Illes Balears of kortweg Illes Balears, Spaans: Islas Baleares of kortweg Baleares) is een eilandengroep in de Middellandse Zee, ten oosten van het Spaanse vasteland. De eilandengroep vormt een van de zeventien autonome regio's van Spanje en is tevens een provincie. De hoofdstad is Palma. Geografie De Balearen omvatten vier hoofdeilanden met permanente bewoning: Mallorca, Menorca, Ibiza (Catalaans: Eivissa) en Formentera. Andere kleinere eilanden zijn Cabrera, dat het Nationaal park Archipiélago de Cabrera huisvest, Espalmador, Aire en Dragonera. De westelijkste Balearen, waaronder Ibiza en Formentera, heten samen de Pitiusen of Pijnboomeilanden. De oostelijke Balearen, waaronder Mallorca en Menorca, heten samen de Gymnesen. Taal Op de Balearen wordt door de vaste bewoners Catalaans en Spaans gesproken. Het Catalaans is van een andere variëteit dan dat van bijvoorbeeld Barcelona en staat onder taalkundigen bekend als het Balearisch. Het Balearisch is zelf nader verdeeld in verschillende eilandspecifieke dialecten en de bewoners van de eilanden gebruiken zelf de lokale naam, zoals het "Mallorquí" op Mallorca, het "Eivissenc" op Ibiza en het "Menorquí" op Menorca. Zo'n 70% van de inwoners van de Balearen zegt Catalaans te kunnen spreken, dit is echter inclusief Catalaans zoals dat op het vasteland wordt gesproken. Sport Van 2004 tot 2011 was de eilandengroep hoofdsponsor van de voormalige wielerploeg Banesto. Van 1988 tot 1998 werd jaarlijks het Open de Baleares van de Europese PGA Tour gespeeld. Demografische ontwikkeling In 2019 had Balearen een vruchtbaarheidscijfer van 1,14 kinderen per vrouw, hetgeen ongeveer 7,3% lager was dan het Spaanse gemiddelde van 1,23 kinderen per vrouw. Desalniettemin behoorde Balearen in 2019 tot een van de vijf Spaanse autonome gemeenschappen en steden met een positieve natuurlijke bevolkingsgroei. De gemiddelde levensverwachting in 2019 bedroeg ongeveer 83,6 jaar voor de totale bevolking - dit was vergelijkbaar met het landelijke gemiddelde. Bron: INE Opm: Bevolkingscijfers in duizendtallen Zie ook Taifa Majorca Koninkrijk Majorca Lijst van presidenten van Balearen
Insulele Baleare

Insulele Baleare (Illes Balears numele oficial în catalană, Islas Baleares în spaniolă) sunt un arhipelag în vestul Mării Mediterane, formând o comunitate autonomă din Spania. Capitala comunității autonome este Palma de Mallorca. Comunitatea autonomă este compusă dintr-o singură provincie, cu același nume. Limbile oficiale sunt catalana și spaniola. Numele catalan, Illes Balears este folosit de guvernul spaniol. Principalele insule sunt Mallorca, Menorca (Minorca), Ibiza (Eivissa) și Formentera, toate destinații turistice populare. O insulă mai mică este Cabrera. Din punct de vedere istoric, insulele au fost cucerite pe rând de romani, vandali, bizantini, arabi și catalano-aragonezi. Menorca a fost o dependență britanică până în secolul XVIII. Legături externe Insulele Baleare pe Curlie
Balearski otoki

Balearski otoki (katalonsko Illes Balears, špansko Islas Baleares) je otočje v zahodnem delu Sredozemskega morja, imenovanem tudi Balearsko morje. Politično so del Španije, v kulturno-jezikovnem pogledu pa spadajo h Katalonskim deželam. Glavni otoki so Majorka (katalonsko in špansko Mallorca) na sredini, Menorka (Menorca) na vzhodu, Ibiza (katalonsko Eivissa) in Formentera na zahodu. Otoki so združeni v Balearsko avtonomno skupnost, ki meri 4.992 km2 in šteje okoli 1,2 milijona prebivalcev (2021). Glavno mesto je Palma de Mallorca. Otoki so hriboviti z malo gozda. V rodovitnem, namakanem nižavju uspevajo južno sadje, olive, vinogradi. Pomemben je turizem. Zgodovina Od 6. stoletja pr. n. št. so bili pod Kartažani, po letu 123 pr. n. št. v Rimskem cesarstvu. V 8. stoletju so jih zasedli Arabci, leta 1253 pa jih je osvojil aragonski kralj Jakob I. in jih na novo poselil s Katalonci. Med letoma 1262 in 1348 so bili združeni v kraljevino Majorko pod aragonsko krono, po letu 1348 znova podrejeni neposredno aragonskim kraljem. Menorka je bila v 18. stoletju za kratek čas tudi pod britansko oblastjo. Sklic