NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hypogeum of Torre del Ram

The Hypogeum of Torre del Ram is an archaeological site in Cala en Blanes, Ciutadella de Menorca. It is a Bronze Age funerary hypogeum, which was used as a collective tomb by a family or a small community. Even though it was emptied in later centuries to be reused as a cattle shelter, causing the loss of all information regarding the interred population, grave goods and chronology, its resemblance with other prehistoric tombs of Menorca dates it to between 1700 and 1400 BC. A stepped corridor leads to the tomb's rectangular chamber, which has a stone bench that surrounds its internal perimeter. Part of the stone gallery, which used to cover the corridor and the entrance, is still preserved; this was built using the Cyclopean technique. The corridor is 2.60 m long, while the dimensions of the chamber are: 8.80 m long, 2.50 m wide, and 1.95 m high. The walls of the internal chamber present several engravings representing three sailing ships and other undetermined figures. Some authors claim the importance of these elements, since they can date them back to the Bronze Age. However, the date of these engraving has not been determined and could have been made in any other subsequent period. Gallery References Bibliography PLANTALAMOR, L. & RITA, M.C. (1982) Tres cuevas de la Edad del Bronce en la zona occidental de Menorca. Ampurias, 44: 1-16. VENY, C. (1976) Dos cuevas del bronce antiguo en Menorca y su influencia en las navetas. Trabajos de Prehistoria, 33: 227–248.
Hipogeo de Torre del Ram

El hipogeo de Torre del Ram, localizado en el municipio español de Ciudadela, en la urbanización de Cala en Blanes, es un hipogeo funerario de la Edad del Bronce. Este espacio se habría utilizado como lugar de enterramiento colectivo, donde se irían depositando los miembros de una familia o pequeña comunidad conforme iban muriendo. Siglos después el hipogeo se vaciaría para ser reutilizado como lugar de refugio para el ganado, por lo que no se sabe nada acerca de la comunidad enterrada en su interior en referencia al número de individuos, ajuar funerario o cronología. Sin embargo, debido a su similitud con otros sepulcros sobre los que sí se conocen más datos, es posible que estuviera en uso entre el 1700 y el 1400 a. C. aproximadamente.​ Es uno de los yacimientos prehistóricos menorquines parte de la «Menorca talayótica», desde 2023 Patrimonio de la Humanidad de la UNESCO.​ La estructura Se trata de un sepulcro de cámara rectangular alargada, al cual se accede por un corredor ligeramente escalonado En su interior se conserva un banco corrido que resigue todo el perímetro de la cámara. El hipogeo conserva parte de la galería de piedras que cubriría, a manera de túmulo, parte del corredor y la entrada de la tumba, que está formada por bloques de aparejo ciclópeo.​ El corredor tiene una longitud de 2,60 m, mientras que las dimensiones de la cámara son de: 8,80 m de longitud, 2,50 m de ancho y 1,95 m de altura. Los grabados en la piedra En su interior destaca la presencia de unos grabados que representan, de manera esquemática, tres barcos de vela y otras figuras indeterminadas. Algunos autores han remarcado la importancia de estos elementos, ya que podrían representar embarcaciones de la Edad del Bronce.​ Sin embargo, no se puede asegurar que estos grabados sean de la misma época que el hipogeo, puesto que podrían haberse realizado en cualquier otro momento posterior. Véase también Menorca talayótica Anexo:Patrimonio de la Humanidad en España Anexo:Sitios megalíticos inscritos en el Patrimonio de la Humanidad Referencias
Hypogée de Torre del Ram

L'hypogée de Torre del Ram est un hypogée situé dans la municipalité de Ciutadella de Menorca, sur l'île de Minorque, dans l'archipel des Baléares, en Espagne. L'hypogée a servi de lieu de sépulture durant l'Âge du bronze. Description L'entrée de l'hypogée est constituée de gros blocs de pierre. C'est l'un des meilleurs exemples d'hypogée à plan allongé visibles à Minorque. L'édifice est composé d'une chambre funéraire en forme de rectangle allongé (8,80 m de longueur, 2,50 m de largeur et 1,95 m de hauteur) et d'un couloir en escalier mesurant 2,60 m de longueur. La chambre comporte une banquette sur tout le périmètre de ses murs. Le tumulus qui recouvrait l'hypogée a été partiellement conservé. L'intérieur de l'hypogée comporte des gravures qui représentent, de manière schématique, trois voiliers et d'autres figures indéterminées. Il s'agit de graffitis datés, selon les auteurs, de l'époque punique, romaine, voire médiévale. L'hypogée a été réutilisé comme abri pour le bétail, et la couche archéologique d'origine a été complètement détruite par cet usage. Par comparaison avec d'autres sépultures similaires, pour lesquelles on dispose de plus de données archéologiques, on a estimé que l'hypogée a pu être utilisé entre 1700 et 1400 av. J.-C. environ, durant la période Naviforme. Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Hipogeo de Torre del Ram » (voir la liste des auteurs). Annexes Bibliographie Elena Sintes Olives, Guide Minorque talayotique : La Préhistoire de l' île, Sant Lluis, Triangle, 2015, 319 p. (ISBN 9788484786405), p. 304-305 Articles connexes Préhistoire des îles Baléares Portail de la Préhistoire Portail des îles Baléares
So na Caçana

So na Caçana és un conjunt talaiòtic situat a la vora de la carretera local que va des d'Alaior a Cala en Porter, a Menorca. Està situat a uns 6 km d'Alaior, poc després del poblat talaiòtic de Torralba d'en Salort. Rep el nom del lloc de So na Caçana, la finca agrícola més propera i a la qual pertanyien els terrenys de jaciment. Un equip d'arqueòlegs vinculats al Museu de Menorca hi van realitzar excavacions arqueològiques entre els anys 1982 i 1987. S'hi poden observar restes d'uns deu edificis prehistòrics, entre els quals destaquen dues construccions interpretades com a santuaris, que recorden a un recinte de taula, una mena de talaiot quadrat amb façana còncava i absis i algunes possibles cases talaiòtiques, a més d'un hipogeu. Sembla que l'hipogeu, que es troba sota un dels edificis, es va excavar cap al 1500 aC, en època pretalaiòtica. El santuari va perdre la seva funció religiosa pels volts del 200 aC, tot i que posteriorment el lloc seria reutilitzat com a lloc d'hàbitat fins al segle iv. Les datacions radiocarbòniques que s'han portat a terme, sobre mostres de carbó provinents dels edificis excavats, han donat datacions que se situen en el segle ix aC. Lluís Plantalamor, que dirigí les excavacions arqueològiques en aquest jaciment durant els anys vuitanta del segle xx, va proposar que aquest assentament podria constituir un centre religiós, vinculat als centres de població d'aquesta part de l'illa És un dels 32 jaciments prehistòrics menorquins que es presenten a la candidatura de la Menorca Talaiòtica com a patrimoni de la humanitat a la UNESCO. Referències
So na Caçana

So na Caçana es un conjunto talayótico situado al lado de la carretera local que va desde Alayor hasta Cala’n Porter, en Menorca. Se encuentra situado a unos 6 km de Alayor, poco después del poblado talayótico de Torralba den Salord. Recibe el nombre del lugar de So na Caçana, la finca agrícola más cercana y a la cual pertenecen los terrenos del yacimiento. Un equipo de arqueólogos vinculados al Museo de Menorca realizaron allí una excavaciones arqueológicas entre los años 1982 y 1987.​ Es uno de los yacimientos prehistóricos parte de la« Menorca talayótica», patrimonio de la humanidad de la UNESCO desde 2023.​ Descripción En el asentamiento de So Na Caçana se pueden observar restos de unos diez edificios prehistóricos, entre los cuales destacan dos construcciones interpretadas como santuarios, que recuerdan a un recinto de taula, un tipo de talayot cuadrado con fachada cóncava y ábside y algunas posibles casas talayóticas, además de un hipogeo. Cronología Parece que el hipogeo, que se halla debajo de uno los edificios, se excavó hacia el 1500 a. C., en época pretalayótica. El santuario perdió su función religiosa cerca del 200 a. C., aunque posteriormente el lugar sería reutilizado como lugar de hábitat hasta el siglo IV. Las dataciones radiocarbónicas que se han levado a cabo, sobre muestras de carbón provenientes de los edificios excavados, han dado dataciones que se sitúan en el siglo IX a. C. Interpretación Lluís Plantalamor, que dirigió las excavaciones arqueológicas en este yacimiento durante los años ochenta del siglo XX, propuso que este asentamiento podría constituir un centro religioso, vinculado a los centros de población de esta parte de la isla​ Véase también Anexo:Patrimonio de la Humanidad en España Anexo:Sitios megalíticos inscritos en el Patrimonio de la Humanidad Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre So na Caçana.
Es Talaier

La platja des Talaier està situada a l'illa de Menorca i concretament al sud del municipi de Ciutadella de Menorca. Descripció Està a 13 quilòmetres de Ciutadella, situada entre la punta des Pinar i punta de na Bruna i sota de la Talaia d'Artrutx. Aquest racó costaner resulta d'un entrant de mar que quan toca terra dona lloc a una platja orientada cap a l'oest i a una màniga de mar petita sense arena cap a l'est, separades per un sortint rocós en forma de falca. És de dimensions diminutes i té talús de fina arena blanca. Envoltada d'un pinar frondós proper a la vorera i un sistema dunar que ocupa la part posterior. El seu fons és d'arena i algues i té un pendent suau. L'afluència de banyistes és baixa. Les condicions marines i subaquàtiques desaconsellen fondejar embarcacions en aquesta estreta cala. L'accés per carretera és senzill fins a Son Saura. El vehicle particular es podrà estacionar de manera gratuïta a l'aparcament de Son Saura. Des d'aquí s'haurà de prendre el camí de cavalls en direcció cap a l'est i s'arribarà a Platja des Talaier després de caminar uns 20 minuts. Referències Enllaços externs Platges de Balears Arxivat 2014-01-16 a Wayback Machine.
Es Talaier

Es Talaier es una pequeña cala natural que se encuentra en el sur de la isla de Menorca, en el municipio de Ciudadela (Baleares) España. Descripción Es Talaier es una playa virgen muy cercana a Son Saura. Esta playa destaca por su poca profundidad, lo que permite a los bañistas adentrarse en el mar sin necesidad de saber nadar. Acceso Se puede llegar andando desde Son Saura. Para ello hay que tomar el Camino de San Juan de Misa desde Ciudadela y aparcar en el parking de Son Saura. Véase también Playas de Menorca Enlaces externos Información sobre Es Talaier
Palma Aquarium

Das Aquarium von Palma de Mallorca ist eine Kombination aus Aquarium und Freizeit-/Erlebnispark im spanischen Palma de Mallorca. Im 2003 auf einer Fläche von 4,2 Hektar mit einem Aufwand von 32 Millionen Euro errichteten Gebäudekomplex samt Gartenanlage befinden sich in 55 Becken mit 5 Millionen Liter Wasser rund 8000 Exemplare von mehr als 700 Meerestierarten. Die exemplarisch dargestellten Biotope beziehen sich auf das Mittelmeer, den Indischen Ozean, den Atlantik und den Pazifischen Ozean. Es gibt große Exemplare von Haien, Rochen und Meeresschildkröten. Direkt am westlichen Teil der Playa de Palma gelegen, ist das Aquarium zu einer Touristenattraktion geworden. Der große Dachgarten, der wie ein Dschungel angelegt ist, ist der zweitgrößte seiner Art in Europa. Neben dem kommerziellen Zweck des Aquariums wird auch ein ideeller verfolgt: die Erhaltung der Meeresfauna und -flora gefährdeter Biotope, zum Beispiel der empfindlichen Korallensiedlungen im Indischen Ozean, wird wissenschaftlich begleitet, praktisch demonstriert und in speziellen Führungen gezeigt. Für einen „normalen“ Rundgang benötigt man ca. 3–4 Stunden. Das Aquarium befindet sich nahe der Autobahnausfahrt „Platja de Palma“ und ist durch mehrere Buslinien an die Innenstadt von Palma angebunden. Vom Flughafen Palma de Mallorca sind es 10 Minuten Autofahrt. Forschung und Erhaltung Das mallorquinische Aquarium entwickelt Programme zur Züchtung und Instandsetzung von Korallenriffen in einem künstlich geschaffenen und kontrollierten Umfeld (MAC). Darüber hinaus führt das Aquarium eine Kampagne zum Schutz des roten Thunfisches im Mittelmeer durch, einer aufgrund der Überfischung vom Aussterben bedrohten Art. Hierüber gibt es eine eigene Ausstellung. Das Aquarium unterstützt ein Projekt zur Erhaltung des Limonium barceloi, einer endemischen Pflanzenart des Südens der Balearen. Um die Umwelt zu schützen, nimmt das Team des Palma Aquariums regelmäßig an Maßnahmen zur Rettung und Rehabilitation von Meerestieren teil. Der Forschungsauftrag erfüllt sich in der Zusammenarbeit mit Universitäten und Forschungszentren. Ziel dieser Kooperationen ist es, in den Anlagen des Marineparks Programme für die Erholung von Beständen, die gefährdet oder vom Aussterben bedroht sind, zu entwickeln und durchzuführen. Anlagen Rundgang Innenbereich: 900 m. Außenbereich: 41.825 m² Besuchsdauer: 3 bis 4 Stunden Anzahl der Aquarien: 55 Volumen: 5 Millionen Liter Meerwasser Exemplare: 8.000 Meerestiere Arten: 700 Öffnungszeiten: 365 Tage im Jahr Einkaufspassage: ca. 400 m² Parkplätze: 4.972 m² Veranstaltungsräumlichkeiten: 329 m² – ca. 350 Personen / Stehempfang Weblinks Offizielle Website (deutsch)
Illa dels Conills

L'Illa dels Conills és la segona de l'arxipèlag de Cabrera, ocupa una superfície d'1,37 km². Aquesta illa podria ser l'anomenada Parva Hannibalis per Plini el Vell. Per una mala interpretació aquest nom s'hauria convertit en "Patria Hannibalis" la qual cosa hauria donat lloc a la llegenda de l'Hanníbal mallorquí. Encara que podria ser una altra illa a causa del fet que les indicacions de Plini són molt imprecises, sembla que fa referència a una línia recta entre dos objectes extensos com són Eivissa i Mallorca. Referències Enllaços externs Mallorcaweb, Cabrera Arxivat 2017-10-03 a Wayback Machine.
Illa des Conills (Cabrera)

Illa des Conills (hoch-katalanisch Illa dels Conills, kastilisch Isla Conejera, „Kanincheninsel“), auch sa Conillera, ist eine unbewohnte Insel der zu Spanien gehörenden Balearischen Inseln. Sie ist Teil des südlich Mallorcas gelegenen Cabrera-Archipels, der den 10.021,5 Hektar großen Nationalpark Arxipèlag de Cabrera bildet. Verwaltungsmäßig gehört die Inselgruppe von Cabrera zur mallorquinischen Hauptstadt Palma. Die Illa des Conills ist mit 1,375 km² nach der Hauptinsel Cabrera Gran die flächenmäßig zweitgrößte Insel des Cabrera-Archipels. Dabei ist die Inselgruppe ein südlicher Ausläufer der bis zu 561 Meter hohen Serres de Llevant, einer Bergkette auf Mallorca. Die höchste Erhebung des Archipels, der 172 Meter messende na Picamosques, befindet sich auf Cabrera Gran. Die Illa des Conills erhebt sich nördlich von Cabrera Gran bis auf 122 Meter aus dem Meer. Der mit 334 mm in Bezug zu Mallorca geringere durchschnittliche Jahresniederschlag – er beträgt dort 570 mm – führt auf dem Cabrera-Archipel zu von den Hauptinseln der Balearen abweichenden Vegetationsausbildungen. So ist auf den kargen Böden der Wacholder weit verbreitet. Dennoch siedelten in der Vergangenheit Menschen auf der Illa des Conills, wie prähistorische Fundstücke zeigen, die an sechs Stellen der Insel entdeckt wurden. Weblinks Cabrera map. www.planetware.com, abgerufen am 10. November 2011 (englisch). Einzelnachweise
Isla Conejera (archipiélago de Cabrera)

Isla Conejera​ es la segunda de las islas del Parque nacional marítimo-terrestre del Archipiélago de Cabrera (véase isla de Cabrera). El nombre en idioma catalán es Illa Conillera o Illa dels Conills, que comparte con otra isla cercana a Ibiza. También hay otras islas denominadas "Conejera" en otros lugares de España. La isla Conejera cercana a Cabrera pertenece al archipiélago de las Gimnesias, no siendo así su nombre oficial, mientras que la cercana a Ibiza pertenece al de las Pitiusas, ambos grupos pertenecientes a las Baleares. Esta Isla Conejera podría ser la que Plinio el Viejo denominaba Parva Hannibalis ("la pequeña de Aníbal"), que por una mala interpretación se habría convertido en Patria Hannibalis ("la patria de Aníbal"), dando lugar a la leyenda del nacimiento de Aníbal en ella. En realidad las indicaciones de Plinio son tan imprecisas que esa tal Parva Hannibalis y otra isla denominada Tiquadra podrían ser cualquier isla entre Ibiza y Mallorca, que también denomina Maenariae insulae (Islas Menarias) y que tanto pueden referirse a las del archipiélago de Cabrera como a los islotes de la bahía de Palma u otros de la costa meridional mallorquina, como Na Moltona o La Porraza.​ Notas Enlaces externos Mallorcaweb, Cabrera
Conejera

Isla Conejera (in catalano Illa dels Conills) è una piccola isola del mar Mediterraneo, la seconda in ordine di grandezza dell'arcipelago di Cabrera. Voci correlate Cabrera (isola) Parco nazionale marittimo-terrestre dell'arcipelago di Cabrera Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Conejera
Илья-дес-Конильс

Илья-дес-Конильс (кат. Illa des Conills), или Конежера (Конехера, исп. Isla Conejera) — небольшой необитаемый остров в Средиземном море, второй по величине из островов архипелага Кабрера, входящего в состав Балеарских островов (Испания). Административно относится к муниципии Пальма-де-Мальорка. Площадь острова — 1,375 км², периметр поверхности — 6383 м, Ширина составляет 1,1 км, длина — 1,8 км. Наивысшая точка расположена в средней части острова у восточного берега на высоте 122 м над уровнем моря. Крайней западной точкой является мыс Эскалета, крайней восточной — мыс Кала-Эстрета. Берега острова крутые и обрывистые, относительно пологи они лишь на севере, где расположена бухта Эстрета. Ближайшие соседние острова: Ла-Эспонжа (465 м севернее), На-Плана (600 м северо-восточнее), На-Редона (1 км юго-восточнее) и Кабрера (1,12 км южнее). В прошлом остров был обитаем, об этом свидетельствуют шесть обнаруженных мест со следами деятельности человека. Остров входит в состав Национального парка архипелага Кабрера, уникального произрастающими на его территории эндемичными видами растений. Флора На острове произрастают следующие виды растений: Примечания
Illa des Conills

Illa des Conills är en ö i Spanien. Den ligger i regionen Balearerna, i den östra delen av landet, 600 km öster om huvudstaden Madrid. Arean är 1,5 kvadratkilometer. Terrängen på Illa des Conills är platt. Öns högsta punkt är 107 meter över havet. Den sträcker sig 1,7 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,5 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Ibiza and Formentera's Archaeological Museum

The Museo Arqueológico de Ibiza y Formentera is an archaeological museum that preserves, researches and exhibits the remains belonging to the historical past of the islands of Ibiza and Formentera. The museum is housed on two campuses; the Archaeological museum of Dalt Vila and the Monographic museum of Puig Des Molins, both located within the Ibiza old town. The Ibiza and Formentera's Archaeological Museum has a museographic content which spans three thousand years of Pytiusic islands history, from the first people who settled in the islands to the Catalan conquest in 1235. The archaeological museum is situated in the fortified city of Dalt Vila and was in 1907, thanks to the donation to the state of the collection belonging to the Archaeological Society of Ibiza. This society, which had been founded in 1903, had carried out several excavations in Ibiza and Formentera. All the material recovered in these campaigns were part of the first permanent exhibition in the Archaeological Museum, which grew after the material from Ses Torres, Portmany and the sanctuaries of Illa Plana and Es Culleram were donated by a local family, in 1913. Puig des Molins' Monographic Museum is located inside the archaeological site of Puig des Molins Necropolis. It features both the history of the site as well as the most important archaeological materials recovered from the necropolis, duly explained and in context. The site of Puig des Molins was selected in the 7th century BC as a burial ground by the Phoenicians, the founders of the city of Ibiza. During Antiquity, this was the site where the urban necropolis was located. Since 1903, several archaeological works have been carried out, which have provided a large amount of Phoenician, Punic and Roman materials and artifacts. In 1931, the necropolis was declared by the Spanish state a Historical and Artistic Monument, and it is today, the largest and most well-preserved Phoenician-Punic necropolis in the western Mediterranean. In 1999, it was declared a UNESCO World Heritage site. References
Basílica de Son Bou

La basílica de Son Bou és un jaciment arqueològic corresponent a un edifici paleocristià destinat al culte; es troba a la platja de Son Bou (Alaior), en un indret denominat ses Canessies, paraula de suposada etimologia àrab amb el significat de 'temple' o 'església'. La presència d'una església paleocristiana a l'indret era coneguda d'antic a causa de la visibilitat de la pica baptismal monolítica. La seva excavació s'inicià el 1951 i posà al descobert un edifici de 25,20 metres de llargària per 12,40 d'amplària, de tres naus separades per pilars, les quals, contràriament a la major part de les esglésies balears d'aquesta època, no conté mosaics, sinó que el seu paviment és de test; això ha duit als investigadors a discrepar sobre si cal fixar una cronologia anterior (a partir de l'any 450) o posterior a la resta d'esglésies primitives de Menorca. Bibliografia Son Bou Arxivat 2012-06-22 a Wayback Machine.. Amengual i Batle, Josep. Els orígens del cristianisme a les Balears, vol 1,. Mallorca: Editorial Moll, 1991, p. 309-311 (Els treballs i els dies). ISBN 84-273-0676-8.
Basilika von Son Bou

Die Überreste der dreischiffigen frühchristlichen Basilika von Son Bou liegen am östlichen Ende des Strandes von Son Bou auf der spanischen Baleareninsel Menorca im Südosten der Gemeinde Alaior. Sie ist eine von nur drei Kirchen (Basilika auf der Illa del Rei, Basilica des Fornàs de Torelló) aus dieser Periode auf der Insel und wurde in den 1950er Jahren entdeckt und ausgegraben. Ihre Entstehung wird auf das 5. oder 6. Jahrhundert zurückgeführt. Während dieser Zeit nahm Menorca Einflüsse aus Afrika oder dem Orient auf. Die Basilika hat die Form eines Rechtecks von 25 × 12 m und ist Ost-West-orientiert. An der Eingangsseite gibt es einen kleinen Vorraum, in dem sich die noch nicht getauften Gläubigen sammelten. Der Chor mit halbrunder Apsis liegt im zentralen Bereich. Eine Besonderheit bildet das große zylindrische monolithische Taufbecken mit einem ausgehöhlten Weihwasserbecken in Form eines Kreuzes. Das Taufbecken steht im nördlichen Abschnitt der Kirche, obwohl es am Eingang untergebracht sein müsste. Nahe der Basilika befinden sich in einer Steilwand aus dem Fels geschlagene Grabkammern des Hypogeum von Son Bou, sowie Gebäudereste, die möglicherweise zu einem Kloster gehörten. Siehe auch Basilika auf der Illa del Rei Weblinks Son Bou
Basílica paleocristiana de Son Bou

La Basílica paleocristiana de Son Bou, se encuentra en el extremo este de la playa de Son Bou en el sur de la isla de Menorca (Islas Baleares, España). Esta basílica paleocristiana fue descubierta en 1951. Se trata de una basílica de tres naves, orientada de este a oeste. Se estima que es una construcción del siglo V. En el exterior de la basílica hay una necrópolis excavada en la roca. Véase también Bienes de interés cultural de Alayor Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Basílica paleocristiana de Son Bou. Basílica de Son Bou
Caseta de n'Aragó

La Caseta de n'Aragó són les restes d'una barraca de roter que hi ha al cim de la Mola de l'Esclop, a la confluència del termes municipals d'Andratx, Calvià i Estellencs, a la serra de Tramuntana de Mallorca. L'edifici fou el lloc on el 1808 el matemàtic rossellonès Francesc Aragó visqué i realitzà les tasques que li permetrien mesurar l'arc de meridià terrestre entre Catalunya i les illes Balears. Durant l'estada esclatà la guerra del Francès i Aragó hagué de tornar a França. Gràcies a la seva condició de català pogué esquivar la persecució antifrancesa i fogir de l'illa. Referències