NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Canal Saint-Georges

Le canal Saint-Georges (en anglais : Saint George's Channel ; en gallois : Sianel San Siôr ; en irlandais : Muir Bhreatan) est un détroit situé dans l'archipel des îles Britanniques, Description Long de 160 km et large de 81 à 145 km, il relie la mer d'Irlande (à laquelle il appartient) au nord et la mer Celtique au sud, séparant ainsi l'Irlande, pays occupant la majeure partie de l'île du même nom, et le pays de Galles, nation constitutive du Royaume-Uni occupant l'Ouest de la Grande-Bretagne. Il est marqué, du côté irlandais, par la péninsule de Wicklow Head, dominée par le phare de Wicklow Head. Le détroit du canal Saint-Georges débute plus précisément à la pointe sud-est de l'Irlande par un cap, la pointe Carnsore, au nord duquel s'ouvre la baie de Rosslare où se jette la Slaney à Wexford. Côté britannique, il est délimité par le cap de St David's, au pays de Galles. Le nom de ce détroit vient d'une légende du XIVe siècle selon laquelle saint Georges emprunta ce bras de mer à la fin de son périple entre la Turquie et la Grande-Bretagne. Au XVIIIe siècle, il était aussi appelé « Manche de Saint-Georges ». Notes et références Annexes Articles connexes Géographie du pays de Galles Géographie de l'Irlande (pays) Liens externes Portail de l’Irlande Portail du pays de Galles Portail de l’océan Atlantique
Prolaz Svetog Jurja

Prolaz Svetog Jurja (eng. St George's Channel; irs. Muir Bhreatan; vel. Sianel San Siôr) - prolaz ili tjesnac koji spaja Irsko more na sjeveru s Keltskim morem na jugu, odnosno razdvaja obalu Irske na zapadu od obale Walesa na istoku. Dužina prolaza je oko 160 km, dok se širina kreće između 81 km i 145 km. Ime prolaza vezano je za jednu legendu iz 14. stoljeća o sv. Jurju, prema kojoj je galija kojom je taj svetac doputovao u Englesku prošla upravo kroz ovaj prolaz. Njemu u čast tjesnac je dobio ime. U prolazu nisu rijetka prisustva krupnih morskih sisavaca poput dupina, kitova i sivih tuljana te ugroženih golemih psina.
Szent György-csatorna

A Szent György-csatorna (angolul: St George's Channel, walesiül: Sianel San Siôr, gaelül: Muir Bhreatan) a neve az Ír-tengert és a Kelta-tengert összekötő csatornának. A név eredete A csatorna jelenlegi nevének első írásos említése 1578-ból származik, mikor Martin Frobisher a második útjának leírásában szerepelt. Az elnevezését egy legendából eredeztetik, mely szerint Szent György a Bizánci Birodalomból a római uralom alatt álló Britanniába utazva ezen az útvonalon érkezett, és ennek kapcsán nevezték volna el utána a csatornát. Az elnevezést Írországban letelepedő angol telepesek terjesztették el. Geográfiája Történelmileg a Szent György-csatornára használták az Ír-tenger (mely részének tekintették), vagy az Ír-csatorna kifejezéseket, mely kifejezésekkel az Írország és Wales közötti vizeket jelölték. Egyes geográfusok a Wales és Leinster közötti részre korlátozták a jelentését, néha déli irányban kiterjesztve a Anglia nyugati része és Munster keleti része közötti vizekig. Ez a terület az 1970-es évektől a Kelta-tenger nevet viseli. Írországban a Szent György-csatorna alatt csak a csatorna legszűkebb, a wexfordi Carnsore Point és a pembrkoeshire-i St David's Head közötti szakaszát értik. Azonban Írországban még mindig használnak olyan kifejezéseket, mint "cross-channel trip" (kb. csatornaközi utazás), vagy "cross-channel soccer" (csatornaközi futballmeccs) stb., melyben a "cross-channel" a Nagy-Britanniába/Nagy-Britanniából jelentéssel bír. A St.George’s Channel Shipping Company az RTÉ Radio „Seascapes’ nevű műsorának küldött egy 2004-es levelében azt közölte, hogy a Szent György-csatornát a Howth Head és a Kilmore Quay határolják, és a vállalat kritikával illette azokat, akik a programban ezekre a vizekre Ír-tengerként hivatkoznak. Határai A Nemzetközi Hidrológiai Társaság Limits of Oceans and Seas (Óceánok és tengerek határai) könyvének 1953-as, harmadik kiadása az „Ír-tenger és a Szent György-csatorna” déli határaként a St. David’s Headet (é. sz. 51° 54′, ny. h. 5° 19′51.9, -5.3166666666667) Carnsore Pointtal (é. sz. 52° 10′, ny. h. 6° 22′52.166666666667, -6.3666666666667) összekötő vonalat adja meg, a két víztömeget nem tárgyalja külön. A 2002-es negyedik kiadásból a mondatból már hiányzik az „és a Szent György-csatorna” rész, így csak az Ír-tenger déli határaként van megadva az említett vonal. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a St George's Channel című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Kapcsolódó szócikkek Nikobár-szigetek; a Kis-Nikobár-sziget és a Nagy-Nikobár-sziget közötti csatorna szintén a Szent György-csatorna nevet viseli. Északi-csatorna (Brit-szigetek)
Canale di San Giorgio

Il canale di San Giorgio (Saint George's Channel in inglese; Muir Bhreatan in irlandese; Sianel San Siôr in gallese) è un braccio di mare compreso tra l'Irlanda e la Gran Bretagna che collega il mare d'Irlanda a nord con il mare Celtico e l'oceano Atlantico a sud-ovest. Il braccio di mare si stende per circa 160 km tra la costa dell'Irlanda sud-orientale ed il Galles. Ha una ampiezza massima di 145 km. Il canale raggiunge la minima ampiezza di circa 76 km nel tratto di mare compreso tra il promontorio di Carnesore Point in Irlanda ed il promontorio di St David's Head in Galles. Il nome del canale deriva da una leggenda del IV secolo, secondo la quale San Giorgio, nel suo viaggio attraverso l'impero romano, raggiunse la Britannia attraversando il braccio di mare che oggi porta il suo nome. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Canale di San Giorgio Collegamenti esterni (EN) Saint George’s Channel, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Sint-Georgekanaal

Het Sint-Georgekanaal (Engels: St George's Channel, Welsh: Sianel San Siôr, Iers: Muir Bhreatan, Nederlands ook: Sint-Joriskanaal) is een zeestraat en verbindt de Ierse Zee met de Keltische Zee in het zuiden. Het Kanaal van Bristol (de grote inham voor de stad Bristol) is door de Keltische Zee verbonden met het Sint-Georgekanaal. Zie ook Keltische Zee
Kanał Świętego Jerzego

Kanał Świętego Jerzego (ang. Saint George's Channel, irl. Muir na Breataine, wal. Sianel San Siôr) – cieśnina pomiędzy Irlandią a Walią (Wielka Brytania), łączy Morze Irlandzkie (od północy) z Oceanem Atlantyckim poprzez Morze Celtyckie (od południa). Długa na 154 km i szeroka od 75 do 150 km. Głębokość do 113 m, silne prądy pływowe (2,8-6,5 km/h), wysokość pływów do 5 metrów. Nazwa kanału pochodzi od późnej (XIV wiek) wersji legendy o św. Jerzym, patronie Anglii, który miał jakoby dopłynąć przez morze z Turcji do Anglii. Największe zatoki: Caernarvon i Cardigan Największe wyspy: Anglesey, Holy Island, Bardsey Island Główne porty: Dublin i Wexford (w Irlandii) oraz Holyhead, Cardigan i Fishguard (w Wielkiej Brytanii).
Canal de São Jorge

O canal de São Jorge (inglês: St George's Channel) é um canal que separa o País de Gales e a Irlanda, ligando o mar da Irlanda com o mar Celta no norte do Oceano Atlântico. Tem 160 km de comprimento e entre 81 e 145 km de largura. O nome do canal provém da lenda do século XIV segundo a qual, São Jorge viajou da Turquia até Inglaterra. A lenda diz que chegou à maior das ilhas britânicas por este canal.
Canalul Sfântul Gheorghe

Canalul Sfântul Gheorghe (în engleză St George's Channel, în galeză Sianel San Siôr, în irlandeză Muir Bhreatan) este un canal maritim care leagă Marea Irlandei de la nord de Marea Celtică de la sud-vest. Din punct de vedere istoric, numele de „Canalul Sfântul Gheorghe” a fost folosit intermitent cu „Marea Irlandei” sau „Canalul Irlandez”, denumiri care ar cuprinde toate apele dintre Irlanda la vest și Marea Britanie la est. Unii geografi îl restricționează la porțiunea ce desparte Țara Galilor de Leinster,, uneori extinzându-l la sud la apele între West Country din Anglia și de Munsterul de Est; aceste din urmă întinderi de apă au ajuns să fie numite de prin anii 1970 Marea Celtică. În Irlanda, „Canalul Sfântul Gheorghe” este o denumire aplicată în general actualmente numai celei mai înguste porțiuni a canalului, între Carnsore Point din Wexford și Capul St David din Pembrokeshire. Cu toate acestea, în Irlanda în continuare se vorbește despre „călătorii peste canal”, „fotbalul de peste canal” etc., unde „peste canal” înseamnă „către/din Marea Britanie”. Actuala ediție (ediția a treia, 1953) a publicației Organizației Hidrografice Internaționale Limitele oceanelor și mărilor definește limita sudică a „Mării Irlandei și a Canalului Sfântul Gheorghe” ca fiind „o linie care unește Capul Sf. David (51°54′N 5°19′V﻿ ()51.900; -5.317) de Punctul Carnsore (52°10′N 6°22′V﻿ ()52.167; -6.367 )”, ea nu definește separat cele două corpuri de apă. Proiectul celei de a patra ediții din 2002 omite cu totul partea de denumire „și canalul Sfântul Gheorghe”. O scrisoare din 2004 a companiei St. George's Channel Shipping adresată Seascapes, un program RTÉ Radio, afirmă că Canalul Sfântul Gheorghe mărginește coasta irlandeză între Howth Head și Kilmore Quay și îi critica pe redactorii programului care foloseau denumirea de „Marea Irlandei” pentru aceste ape. Numele „canalului Sfântul Gheorghe“ este atestat din 1578 în însemnările lui Martin Frobisher din a doua sa călătorie. Se spune că el derivă dintr-o legendă conform căreia Sfântul Gheorghe ar fi plecat spre Marea Britanie din Imperiul Bizantin, apropiindu-se de Marea Britanie prin canalul care îi poartă numele. Numele a fost popularizat de către coloniștii englezi din Irlanda după colonizări. Note
Пролив Святого Георга

Проли́в Свято́го Гео́рга (англ. St George's Channel, валл. Sianel San Siôr, ирл. Muir Bhreatan) — пролив между Ирландией и Уэльсом. Длина пролива 154 километра, ширина 75 км, наибольшая глубина 82 метра. Пролив соединяет южную часть Ирландского моря с Кельтским морем. Название Название происходит из легенды XIV века о посещении святым Георгием Англии, по легенде, святой Георгий проплыл через этот пролив. Природа Экология пролива достаточно благоприятная. Привлечённые чистыми водами и обилием пищи в пролив часто заплывают такие крупные обитатели океана, как дельфины, гигантские акулы, морские свиньи. В проливе водятся также серые тюлени, морские черепахи, омары. См. также Северный пролив — северный выход из Ирландского моря.
Пролаз Светог Ђорђа

Пролаз Светог Ђорђа (енгл. St George's Channel; ир. Muir Bhreatan; вел. Sianel San Siôr) је мореуз који спаја Ирско море на северу са Келтским морем на југу, односно раздваја обалу Ирске на западу од обала Велса на истоку. Дужина мореуза је око 160 км, док се ширина креће између 81 км и 145 км. Име мореуза везано је за једну легенду из XIV века о Светом Ђорђу према којој је галија којом је тај светитељ допутовао у Енглеску прошла управо кроз овај пролаз. Њему у част мореуз је добио име. У мореузу нису ретка присуства крупних морских сисара попут делфина, китова и сивих фока те угрожених Cetorhinus maximus. Види још Ирско море Келтско море Северни пролаз Спољашње везе
Sankt Georgskanalen

Sankt Georgskanalen (engelska: Saint George’s Channel, kymriska: Sianel San Siôr, iriska: Muir Bhreatan) är en farled som förbinder Irländska sjön i norr och Keltiska sjön i sydväst. Historiskt sett användes namnet Sankt Georgskanalen omväxlande med Irländska sjön för att omfatta alla vatten mellan ön Irland i väst och ön Storbritannien i öster. Senare[när?] begränsades den till den del som skiljer Wales från Leinster. Ibland sträcker den sig söderut till vattnen mellan West Country i England och östra Munster i Irland; den senare har sedan 1970-talet kommit att kallas Keltiska havet. På Irland avser Sankt Georgskanalen den smalaste delen av kanalen, mellan Carnsore Point i Wexford och St David’s Head i Pembrokeshire. Det är dock fortfarande vanligt på Irland att prata om en kanalresa, fotbollsresor över kanalen etcetera, där över kanalen betyder ’till/från Storbritannien’. International Hydrographic Organizations publikation Limits of Oceans and Seas definierar den södra gränsen mellan ”Irländska sjön och Sankt Georgskanalen” som ”En linje som förenar St. David’s Head (51°54′N 5°19′V) med Carnsore Point (52°10′N 6°22′V)”; det definierar inte de två vattendragen separat. Ett brev från 2004 från St. George’s Channel Shipping Company till Seascapes, ett RTÉ Radio-program, sade att Sankt Georgskanalen gränsar den irländska kusten mellan Howth Head och Kilmore Quay, och kritiserade bidragsgivare till programmet som hade kallat dessa vatten för ”Irländska sjön”. Namnet ”St George’s Channel” registrerades 1578 i Martin Frobishers dokumentation av hans andra resa. Det sägs härröra från en legend där Sankt Göran hade färdats till Britannia från Bysantinska riket och närmat sig Storbritannien via den kanal som bär hans namn. Namnet populariserades av engelska nybyggare på Irland efter koloniseringen. Se även Nikobarerna, sundet mellan Lilla Nikobarerna och Stora Nikobarerna kallas också Sankt Georgskanalen Nordkanalen Moylesundet Referenser
Протока Святого Георга

Протока Святого Георга (англ. St George’s Channel, ірл. Muir Bhreatan', валл. Sianel San Siôr) — протока між островами Ірландією та Великою Британією; довжина 154 км, ширина 75 км; глибина 82 м; сполучає Ірландське море на півночі з відкритим Атлантичним океаном на південному заході. Бристольська затока має вихід у протоку. Назва зазвичай вживається для вузької частини протоки між мисом Карншор в Вексфорді й мисом Сент-Девидз в Пембрукширі. Акваторія північніше вважається Південним Ірландським морем; акваторія південніше — частина Кельтського моря. Лендс Енд — місце де Протока Святого Георга межує з Ла-Маншем. Постійними мешканцями протоки є велетенська акула, дельфінові, морські свині, атлантичні сірі тюлені, черепахи, омари. Назва походить через легенду XIV сторіччя про відвідування Святим Георгієм Англії,- за легендою Святий Георгій прямував через цю протоку. Порти: Дублін (Ірландія), Голігед (Велика Британія). Примітки Посилання Святого Ґеорґа протока // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Теза, 2006.
Wedge Tomb von Loughbrack

Das Wedge Tomb von Loughbrack (wie viele andere auch Dermot and Grania’s Bed genannt) liegt auf einem Hügel im Townland Loughbrack (irisch An Log Breac) östlich von Rear Cross im County Tipperary in Irland. Wedge Tombs (deutsch: Keilgräber), früher auch „wedge-shaped gallery grave“ genannt, sind doppelwandige, ganglose, mehrheitlich ungegliederte Megalithanlagen der späten Jungsteinzeit und der frühen Bronzezeit. Beschreibung Das zusammengebrochene Wedge Tomb ist in einem ruinösen Zustand. Die meisten der großen Orthostaten sind noch vorhanden, aber nicht in situ. Das Wedge Tomb ist etwa 8,0 m lang und 3,5 m breit. Die Steine sind weniger als 1,0 m hoch. Die Galerie ist einschließlich der etwa 1,0 m tiefen und 2,0 m breiten Vorkammer 6,0 m lang. Die Breite verjüngt sich am Ende der Hauptkammer auf etwa 1,6 m. Das doppelwandige Mauerwerk ist auf der Südseite noch erkennbar und der 3,0 m lange Endstein befindet sich noch in situ. Eine zerbrochene Deckenplatte liegt im Inneren der Kammer. Siehe auch Megalithanlagen in Irland Liste von Wedge Tombs in Irland Weblinks Beschreibung engl. und Bild Beschreibung des NMS
Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin (irlandès, Residència del President) és el nom de la residència del President d'Irlanda: és situada a Phoenix Park, al Northside de Dublín. Es tracta d'un edifici del segle xviii construït per l'arquitecte Nathaniel Clements i que era la residència del Lord tinent d'Irlanda. Referències
Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin (Irsk udtale: [ˈaːɾˠəsˠ ənˠ ˈuəxt̪ˠəɾˠaːnʲ]; "Præsidentens Residens"), tidligere Viceregal Lodge, er embedsbolig og primære arbejdssted for Irlands præsident. Det ligger ved Chesterfield Avenue i Phoenix Park i Dublin. Bygningen design blev tilskrevet amatørarkitekt Nathaniel Clements, men de ter sandsynligt, at det blev hjulpet på vej af professionelle (John Wood of Bath, Sir Edward Lovett Pearce og Richard Cassels) og det stod færdigt omkring 1751-1757. Referencer Eksterne henvisninger
Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin (pronunciado [ˈaːɾˠəsˠ ənˠ ˈuəxt̪ˠəɾˠaːn], /áras an úajtarañ/) es la residencia oficial del presidente de Irlanda (en irlandés: Uachtarán na hÉireann). El palacio está en el Parque Fénix al norte de la capital, Dublín. Nathaniel Clements, guardabosques del parque y arquitecto aficionado, diseñó la casa a mediados del siglo XVIII. Después de la construcción, Áras an Uachtaráin ha sido la residencia de tres tipos de mandatarios, reflejando la compleja historia del país: primero del lord teniente de Irlanda, luego del gobernador general del Estado Libre Irlandés, y ahora del presidente de la República de Irlanda.
Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin (littéralement : « maison du président ») est la résidence officielle du président d'Irlande. Elle est située à Dublin, dans le Phoenix Park. Avant de devenir une résidence présidentielle, cette bâtisse était le lieu de résidence du vice-roi d'Irlande. Elle est alors connue sous le nom de Viceregal Lodge. Histoire Le bâtiment originel a été dessiné par l'architecte Nathaniel Clements au milieu du XVIIIe siècle et acheté par l'administration du lord lieutenant d'Irlande (c'est-à-dire vice-roi, également connu sous ce titre) pour devenir sa résidence d'été dans les années 1780. Sa résidence officielle était située au château de Dublin. Plus tard, la maison située dans le parc devient la résidence vice-royale où il a logé régulièrement à partir des années 1820. En début d'année, (de janvier à la fête de la Saint-Patrick en mars), il habitait au château de Dublin. En 1911, une extension importante de la maison est construite pour la visite du roi George V et la reine Mary. Après la création de l'État libre d'Irlande en 1922, les fonctions de lord-lieutenant sont supprimées. Le nouvel État propose de loger le représentant de la couronne britannique, Tim Healy, dans une nouvelle résidence plus petite, mais, à cause des menaces de mort de l'Armée républicaine irlandaise, il est temporairement installé dans la résidence vice-royale. Le bâtiment a été alors surnommé « La Case de l'oncle Tim » (« Uncle Tim's Cabin »), d'après le célèbre roman américain La Case de l'oncle Tom (Uncle Tom's Cabin) d'Harriet Beecher Stowe. Il est resté la résidence du gouverneur général de l'État libre d'Irlande jusqu'en 1932, quand le nouveau gouverneur général, Domhnall Ua Buachalla, est installé dans une maison privée louée spécialement dans le sud de Dublin. Après la création de la fonction de président de la République irlandaise en 1937, le premier président, Douglas Hyde, décide d'habiter temporairement l'ancienne résidence vice-royale, alors qu'il est prévu de construire une véritable résidence présidentielle. Ces projets sont abandonnés lors de la Seconde Guerre mondiale et cette maison est demeurée la résidence officielle du chef de l'État. Liens externes (en) Site officiel Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de Dublin Portail de la politique
Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin è la residenza presidenziale irlandese: è situata in Phoenix Park, nel Northside di Dublino. Nathaniel Clements, guardaboschi del parco e architetto dilettante, disegnò la casa nella metà del XVIII secolo. Dopo la costruzione, l'edificio è stato residenza dei vari capi di Stato: il Lord-Lietenant durante il Regno d'Irlanda, il Governatore Generale nello Stato Libero d'Irlanda e, attualmente, il Presidente della Repubblica. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Áras an Uachtaráin Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su president.ie. (EN) Áras an Uachtaráin, su Structurae. Canale YouTube, su youtube.com.
Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin (Iers-Gaelisch: uitgesproken als Oh-rus un oeëch-tur-ohnj) is de ambtswoning van de president van Ierland. Het gebouw staat in het Phoenixpark in Dublin. De naam betekent gebouw van de president. Het huis werd in 1751 gebouwd door amateurarchitect en parkbeheerder Nathaniel Clements en werd in 1782 door de Britse overheid gekocht als een verblijf voor de viceroy - de vertegenwoordiger van het Britse gezag in Ierland. In 1802 werden twee vleugels aan het huis gebouwd door Robert Woodgate, met daarin een balzaal en een statige ontvangstkamer. In 1911 werd er een vleugel bijgebouwd voor het bezoek van Engelse koning George V. Toen Douglas Hyde in 1938 tot eerste president van Ierland was gekozen, werd het huis de officiële ambtswoning van de president. Plannen om het gebouw af te breken en een nieuw presidentieel paleis te bouwen werden door de uitbraak Tweede Wereldoorlog uitgesteld, en in 1945 was het gebouw zozeer verbonden met de president dat besloten werd de bestaande residentie te restaureren. Een gedeelte van het huis is (gratis) te bezichtigen. Externe links Link van de Ierse regeringspagina
Áras an Uachtaráin

Áras an Uachtaráin – oficjalna rezydencja prezydenta Irlandii, położona w Phoenix Park w Dublinie. Áras an Uachtaráin zostało zbudowane w 1751 roku przez leśniczego Nathaniela Clementsa. W 1782 roku budynek został przejęty na potrzeby Lorda Namiestnika Irlandii za kwotę 25 000 funtów. Z okazji wizyty Wiktorii w 1849 roku dobudowano wschodnie skrzydło, a w 1911 roku rozbudowano skrzydło zachodnie, gdy przygotowywano wizytę Jerzego V. Aż do 1922 roku stanowił oficjalną rezydencję namiestników, a w roku 1938 został oficjalną rezydencją prezydentów Irlandii i nadal pełni tę funkcję. W każdą sobotę budynek jest dostępny dla zwiedzających, co roku z możliwości zwiedzenia rezydencji korzysta 5200 osób. Bibliografia Outline History of Áras an Uachtaráin. president.ie. [zarchiwizowane z tego adresu (2012-03-20)]. (ang.).