NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Замок Паркс

Замок Паркс (англ. Parke's Castle, Newtown Castle) — замок Парка, замок Ньютаун, замок Нового Міста — один із замків Ірландії, розташований в графстві Літрім, на берегах озера Лох-Гілл. Замок по суті є заповідником часів «Плантацій Ольстера» — англо-шотландської колонізації Ірландії XVII століття. Історія замку Паркс Замок Паркс був побудований на місці більш давнього замку, що належав ірландському клану О'Рурк (Ві Руайрк), що датується початком XV століття. Ці землі захопив англійський колоніст Роберт Парк у 1610 році після завершення завоювання Ірландії Англією і побудував тут новий замок. Давні стіни були в своїй основі збережені — п'ятикутні в плані. Але давня башта була зруйнована і побудована нова. Була побудована нова триповерхова садиба у східній стороні замку, побудовані нові димарі та вікна. Один з двох круглих флангів охороняє північну стіну. Інший — захищає ворота, що ведуть до основного корпусу. У внутрішньому дворі є кам'яні будівлі, критий колодязь. Є ще ворота в задній частині замку з ходом до озера. У XVII столітті рівень води в озері був на 3 м вищий від нинішнього і вода підходила до самих стін замку. Озеро було з'єднане з ровом, що оточував замок. Розкопки в 1972—1973 років відкрили основу давнього замку і башти клану О'Рурк під бруківкою двору замку, і нині ці фундаменти доступні для огляду. Саме в цій вежі перебував Франсіско де Квел'яр — офіцер «Непереможної армади» іспанського флоту, корабель якого розбився біля берегів Ірландії. Тут він спілкувався з володарем замку — сером Браяном О'Рурком. Пізніше Франціско де Квел'яр, повернувшись на Батьківщину, писав: «Хоча цей вождь є дикуном, він хороший християнин і ворог єретиків, і веде з ними постійну війну». О'Рурк був захоплений в англійський полон, обвинувачений у «державній зраді» і страчений в Лондоні в 1591 році. Роберт Парк, що згодом придбав ці конфісковані землі, залишався жити в Ньютауні, замок Паркс переважно стояв порожнім. На південний-схід від замку Паркс лежать руїни замку Дурой (від ірландського Дубшрайх) — ще однієї колишньої фортеці клану О'Руайрк Руїни замку Дурой розташовані на невеликому півострові на озері Лох-Гілл. Більшість фундаментів та руїн цього замку нині знаходяться під землею. Руїни замку Дурой розташований на північному узбережжі Лох-Гілл, біля головної дороги Слайго — Дромгайер (R286). Відбулась масштабна реставрація замку Паркс наприкінці ХХ століття. Реставрація була здійснена Управлінням громадських робіт Ірландії. Було відновлено вікна, дерев'яні конструкції замку, дах з використанням техніки XVII століття. Замок Парку розташований за 5 км (3 милі) на північний захід від селища Дромахайр біля дороги до Слайго (R286), за 12 км (7 милях) від Слайго. Замок відкритий для туристів з кінця березня до кінця вересня. Джерела Tom Condit, Gabriel Cooney, Claire Foley and Colm Donnelly, Archaeology Ireland Heritage Guide No. 62: Parke's Castle, Co. Leitrim, p. 1–2. Archaeology Ireland, Dublin, 2013. «Parke's Castle». Heritage Ireland. Retrieved 12 Oct 2016.
Rothe House

La Rothe House è una casa della città di Kilkenny, costruita in stile Tudor, ed è il miglior esempio in Irlanda di casa di mercanti. La casa, risalente al XVI secolo, fu costruita attorno ad una serie di cortili e oggi ospita un piccolo museo che espone cimeli della cultura popolare locale. Durante alcuni lavori di restauro, nel 1850 fu ritrovato uno stendardo della Confederazione, ora custodito nel National Museum di Dublino. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Rothe House Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su rothehouse.com.
Desmond Castle (Kinsale)

Desmond Castle (Irish: Caisleán Deasmhumhan) is a tower house located in the town of Kinsale in County Cork, Ireland. History The castle was built as the Customs House for Kinsale about the year 1500 by Maurice FitzGerald, 9th Earl of Desmond, following the grant of the customs of the port of Kinsale to the Earls of Desmond by King Henry VII in 1497. Presumably there must have been an earlier structure on the site as the 1st Earl was Captain of Desmond Castle. It was used as a Customs House until 1641 when it was converted into a naval prison, following the construction of a new Customs House. The prisoners kept in the Castle were in the main French and Spanish, and the building became known locally as the "French Prison" as a result. In January 1747, a fire broke out, killing 54 of the prisoners. In 1791, the castle was donated by James Kearney MP to the town of Kinsale, and it was subsequently used as a town gaol till 1846, and during the Irish Famine as a workhouse. In 1938, it was taken into national government hands, and much later, was restored and opened to the public by the Office of Public Works. Wine museum In 1997, the International Museum of Wine, which details the links between Ireland and the wine trade, and is run by the Order of the Wine Geese, was added. References External links Desmond Castle (French Prison) information at Heritage Ireland Desmond Castle information at NIAH Desmond Castle and the International Museum of Wine Wine Museums in Rioja, Barolo
Десмонд (Кинсейл)

Замок Десмонд (ирл. Caisleán Deasmhumhan) — замок в городе Кинсейл, Ирландия. Замок построен около 1500 года и первоначально являлся местом размещения таможни. После 1641 года в здании находилась военно-морская тюрьма для содержания плененных французов и итальянцев. В январе 1747 года в замке вспыхнул пожар, в результате которого погибло 54 узника. В 1791 году замок передан во владения городским властям и использовался уже в качестве городской тюрьмы вплоть до 1846 года, пока не разразился «Великий голод». Во время этой трагедии здание отдается для нужд рабочих. В 1938 году замок передан под патронаж правительства. А в 1990-х годах, после капитальной реконструкции, в нём разместился Международный музей виноделия. См. также Список замков Ирландии Ссылки Замок Десмонд на сайте объектов всемирного наследия ЮНЕСКО в Ирландии. Сайт Международного музея виноделия
Замок Десмонд

Замок Десмонд (англ. Desmond Castle, ірл. Caisleán Deasmhumhan) — замок Десмуман, замок Десвуан — один із замків Ірландії, розташований в графстві Корк, в місті Кінсейл. Історія замку Десмонд Замок Десмонд був побудований біля 1500 року в якості укріпленого будинку для митниці міста Кінсейл. Замок побудував Моріс Фіцджеральд — ІХ граф Десмонд після того як порт Кінсейл і його митниця була дарована королем Англії Генріхом VII графу Демсонд у 1497 році. Замок Десмонд був побудований на місці більш давнього замку. І граф Десмонд був капітаном цього більш давнього замку. Замок Десмонд використовувався як митниця до 1641 року, коли його було перетворено на в'язницю для моряків, а для митниці був побудований новий будинок. У замку Десмонд сиділи іспанські та французькі моряки, тому замок називали «Французька в'язниця». У січні 1747 року в замку Десмонд виникла пожежа, в результаті якої загинули 54 в'язні. У 1791 році замок був подарований депутатом Джеймсом Керні місту Кінсейл. Згодом замок Десмонд використовувався як міська ратуша до 1846 року. У 1848 році в Ірландії був жахливий голод в результаті якого загинули мільйони людей. Під час голоду замок використовували як «будинок робітників» — центр допомоги голодуючим. У 1938 році замок перейшов у приватну власність. У 1990-х роках замок знову став відкритий для громадськості Управлінням громадських робіт Ірландії. Міжнародний музей вина У 1997 році у замку був відкритий Міжнародний музей вина, в якому детально показані зв'язки Ірландії в міжнародній торгівлі вином, представлені матеріали так званого ордену «Винних гусей» Ірландії — ірландських емігрантів, що зайнялись виноробством та торгівлею вином. Примітки Джерела Desmond Castle International Museum of Wine, Heritage Towns of Ireland.
Cloughoughter Castle

Cloughoughter Castle (irisch Cloch Locha Uachtair) ist eine Burgruine auf einer kleinen Insel im See Lough Oughter, etwa vier Kilometer östlich des Dorfes Killeshandra im irischen County Cavan. Geschichte Die Burg lag im historischen Königreich Brefni, und zwar in dessen östlichen Teil, der in etwa deckungsgleich mit dem heutigen County Cavan ist. Vor dem Bau der Burg könnte dieser Ort ein Crannóg gewesen sein. Ende des 12. Jahrhunderts war das Gelände in den Händen der Familie O’Rourke, aber es scheint, dass es in die Hände des Anglo-Normannen William Gorm de Lacy fiel, nachdem die Normannen die Kontrolle über einen Teil dieses regierenden Clans an sich gerissen hatten. Es ist nicht genau bekannt, wann der Bau der Burg begann, aber man nimmt an, dass dies im ersten Viertel des 13. Jahrhunderts geschah. Architektonische Elemente sorgen für die Einordnung der unteren beiden Stockwerke in diese Zeit. 1233 nahm der Clan O’Reilly die Gegend in Besitz und ließ die Burg fertigstellen. Sie behielten sie jahrhundertelang inmitten der Konflikte mit dem Clan O’Rourke und Angehörigen ihres eigenen Clans. Dort wurde ‚‘Philip O’Reilly‘‘ in den 1360er-Jahren inhaftiert, und zwar “ohne andere Verpflegung als eine Rolle Hafer für Tag und Nacht und einer Tasse Wasser, sodass er seinen eigenen Urin trinken musste.” Nach der Plantation Der Besitz an Cloughoughter Castle wurde dem Kriegsveteranen Hugh Culme in der erzwungenen Plantation von Ulster garantiert. Culme wohnte nicht in der Burg, sondern ließ ein neues Wohnhaus am nahegelegenen Seeufer bauen. Die Burg wurde weiter befestigt und als Zeughaus genutzt. In der irischen Rebellion von 1641 gelang es Philip O’Reilly, zu dieser Zeit Parlamentsabgeordneter für das County Cavan und geheimer Führer der irischen Revolutionäre, durch eine Verschwörung Hugh Culme festzusetzen und die Kontrolle über die Burg zu erlangen. In dieser letzten Phase ihrer Nutzung diente die Burg als Gefängnis. Dort waren Culme und andere fremde Siedler jahrelang eingesperrt. 1649 starb Owen Roe O’Neill, der Befehlshaber der Ulster Army, auf der Burg. Für die letzten Jahre der Rebellion behielt O’Reilly sie als Inselfestung; insgesamt hatte er sie zwölf Jahre in Besitz. Nach der Niederlage der irischen Armeen besetzten die britischen Truppen Cromwells das Seeufer und belagerten die Burg. Im März 1653 fiel sie als letzte Festung der Rebellen. Die Burg lag in Ruinen und wurde im 18. und 19. Jahrhundert häufig ein Motiv für Künstler. Im Dublin University Magazine wurde sie 1852 so beschrieben: Erhaltungsarbeiten an der Burgruine begannen 1987. Literatur Wolfgang Metternich: Burgen in Irland – Herrschaftsarchitektur im Hochmittelalter. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1999 Darmstadt, ISBN 3-534-139216, S. 184–186. Weblinks S. K. Kirker: Cloughoughter Castle, County Cavan in Journal of the Royal Society of Antiquaries of Ireland. 5. Serie. Band 1. Nr. 4 (1890). S. 294–297. Einzelnachweise
Cloughoughter Castle

Cloughoughter Castle (Irish: Cloch Locha Uachtair, meaning 'stone castle of Loch Uachtair') is a ruined circular castle on a small island in Lough Oughter, 4 kilometres (2.5 mi) east of the town of Killeshandra in County Cavan, Ireland. History Origins and construction The castle is located in the historic Kingdom of Breifne, specifically in the part that would later be subdivided into East Breifne, roughly corresponding to County Cavan. The spot may have been a crannóg, or an artificially created island, and it is possible there was fortification there as early as the sixth century. In the latter part of the 12th century, it was owned by the O'Rourkes, but early in the 13th century seems to have come into the hands of the Anglo-Norman de Lacy family. Architectural elements from the lower two stories show construction may have started as early as the first quarter of the 13th century. In 1233, the O'Reilly clan took possession of the area and completed the castle. They retained it for centuries in the midst of their ongoing conflicts with the O'Rourkes, and with members of their own clan. It was there that Philip O'Reilly was imprisoned in the 1360s with "no allowance save a sheaf of oats for day and night and a cup of water, so that he was compelled to drink his own urine." Post-1610 After the land confiscations that followed the Plantation of Ulster in 1610, Cloughoughter was granted to Captain Hugh Culme. In 1641, Philip O'Reilly, MP for Cavan and a prominent leader of the Irish Rebellion of 1641, seized control of the castle, which he held until 1653. During this phase of its existence, it was used as a jail, with Culme himself being one of the prisoners, along with his son-in-law Henry Jones. Another was William Bedell, Bishop of Kilmore in the Church of Ireland, who died in February 1642, evidently due to inadequate shelter from the cold winter. In 1649 Owen Roe O'Neill, commander of the Ulster Army died at the castle. In March 1653, it was besieged by Commonwealth forces under Sir Theophilus Jones, brother of Henry and thus related by marriage to the Culme family. It was the last major Confederacy position to surrender on 27 April. Jones set up his artillery in the nearby townland of Innishconnell and the damage caused by cannon shot remains to this day. Left in ruins, the castle became a frequent subject of art in the 18th and 19th centuries. Its visual impact was described in a travelogue published in The Dublin University Magazine in 1852: It stands on a small island, scarce three hundred feet in diameter, just sufficient to contain the castle and a small margin of rock around it. The island stands in very deep water; the shores are a mile distant, wild, yet thickly wooded. The castle is a beautiful ruin, round, massive, hoary, save where mantled with rich Irish ivy. The walls are immensely thick, with embrasures and coved windows, round which "ruin greenly dwells." It is unlike most Irish castles, which are square. Conservation efforts were begun on the castle in 1987. The structure is protected under the National Monuments Act. References Notes Sources
Castello di Cloughoughter

Il castello di Cloughoughter (in Irlandese: Cloch Locha Uachtair) è un castello circolare in rovina, la cui costruzione risale al XIII secolo, costruito su una piccola isola del lago Lough Oughter, che si trova a poco meno di cinque chilometri dal centro cittadino di Killeshandra, nella Contea di Cavan in Irlanda. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Cloughoughter
Westport House

Westport House er georgiansk country house, der ligger i Westport, County Mayo, Irland. Det har været det historiske stamgods for Marquess of Sligo og Brownes. Huset blev tegnet af arkitekt Richard Cassels med senere tilføjelser af Thomas Ivory og James Wyatt. Titlen Marquess og huset blev skilt i 2014, da Jeremy Browne, 11. Marquess of Sligo døde og efterlod ejendommen til sine fem døtre. Hans titler overgik derefter til hans fætter, Sebastian Ulick Browne, der er ejendomsmægler i Australien. I 2017 blev huset købt af Hughes-familien, der ejer tøjfirmaet Portwest. Referencer Eksterne henvisninger
Westport House

Westport House é um palácio rural da Irlanda, sendo a sede de Lord Altamont, o Marquês de Sligo. Situa-se em Westport, no Condado de Mayo. História Westport House foi construída pela família Browne no século XVIII, no local onde se encontrava um castelo do clã O'Malley, cujos calabouços ainda estão presentes na actualidade. Os arquitectos foram Richard Cassels (também conhecido como Richard Castle), que construíu, em 1730, a secção este do palácio frente à torre, e mais tarde James Wyatt, o qual construíu as outras três fachadas para formar um quadrado. Mais tarde, o quadrado foi preenchido por uma grande escadaria. As alas norte e sul foram acrescentadas segundo desenhos de Benjamin Wyatt. A ala sul, que continha uma biblioteca, ardeu pouco depois de ficar concluída devido a um defeito do sistema de aquecimento, sendo reconstruída posteriormente. Na primeira metade do século XIX foi construída uma quinta modelo na propriedade, com acomodações para animais e para a comida destes. Os restos duma velha casa de banhos abrem-se para o mar. O Coronel John Browne (1638-1711), construtor original de Westport House, casou com Maude Burke, a trineta de Grace O'Malley. Ele era um Católico Romano que lutou no lado jacobita durante a Guerra dos Dois Reis. Os seus descendentes, no entanto, converteram-se à estabelecida Igreja da Irlanda e prosperaram. O parque actual O actual Marquês de Sligo é Jeremy Browne. Tanto ele como a sua família ainda mantêm a posse e vivem no parque rural, vindo a ser responsáveis pelo seu sucesso enquanto empreendimento comercial. Desde 2006, a GaelForce West outdoor event tem-se mantido na Westport House. É um evento que acolhe desportos de aventura como pára-quedismo, kayaking e mergulho. No ano de 2007 realizou-se entre 31 de Agosto e 2 de Setembro, estando previsto regressar a Westport House em 2008. Entre as características da bela propriedade existe um local para caravanas, um caminho de ferro em miniatura, cisnes a pedal, trilhos abruptos marcados e a descida escorregadia. Ligações externas Página de Westport House Página da GaelForce West
Замок Вестпорт-Гаус

Замок Веспорт-Гаус (англ. Westport House Castle) — один із замків Ірландії, розташований в графстві Мейо, біля міста Вестпорт. При будівництві були використані камені з руїн старовинного замку Дун. Історія замку Вестпорт-Гаус Замок Вестпорт-Гаус був побудований відомими архітекторами Річардом Кассельсом та Джеймсом Вайаттом у XVIII столітті. Біля замку є парк, озеро, сади, відкриваються види на озеро Лох-Клев, Атлантичний океан, острів Клер, на гору Кроех-Патрік. У 2015 році замок та маєток Вестпорт-Гаус був проданий за борги — його купила місцева родина. 2007 року замок отримав грант в розмірі 1,34 млн євро для ремонту від Фонду збереження національної спадщини. Колись спорудою володіла родина Браун — нащадки багатих плантаторів та рабовласників з Ямайки. Зокрема замком колись володів Хоу Пітер Браун — ІІ маркіз Слайго та його дружина леді Слайго — Хестер Кетрін де Бург. У XVI столітті на місці нинішнього замку Вестпорт-Гаус був давній замок, яким володіла Грайнне ні Майлле — королева Умайлла та «королева піратів», що командувала цілою піратською флотилією західної Ірландії. Хоу Пітер Браун був одним із найбагатших рабовласників Ямайки. Рабство в Британській імперії та її колоніях було скасоване актом парламенту. Хоу Пітер Браун при цьому отримав велику компенсацію від британського уряду за втрату своїх рабів. Нинішній замок Вестпорт-Гаус був побудований полковником Джоном Брауном — якобітом, що обороняв Лімерік під час вільямітських (якобітських) війн та його дружиною Мод Берк. Мод Берк веде свій родовід від «королеви піратів» Грайнне ні Майлле. Примітки Джерела Antiquities of West Mayo, Christiaan Corlett, pp87 & Cathair na Mart No 26 2008, Journal of the Westport Historical Society, pp124 Score for Quality of Life in Westport, Co.Mayo Peadar O'Flanagain «An Outline History of the Town of Westport» Cathair na Mart Journal The history of the County of Mayo to the close of the Sixteenth Century by Hubert Thomas Knox 1908 pg. 45 Aughagower by John Keville, Cathair na Mart Vol. 3 (Journal of Westport Historical Society) The history of the County of Mayo to the close of the Sixteenth Century by Hubert Thomas Knox 1908 pg. 301
Jardí del Record (Dublín)

El Jardí del Record (Garden of Remembrance en anglès, An Gairdín Cuimhneacháin en irlandès) és un jardi memorial situat a Dublín, que està dedicat a la memòria de "tots aquells que van donar la seva vida per la causa de la llibertat d'Irlanda". Es troba a la part nord dels antics Jardins Rotunda, a Parnell Square, avinguda d'estil georgià a l'extrem nord del carrer O'Connell. Commemoracions El Jardí commemora als lluitadors per la llibertat de diversos aixecaments, entre els quals es troben: la rebel·lió de 1978 de la Societat dels Irlandesos Units la rebel·lió de 1803 de Robert Emmet la rebel·lió de 1848 de la Jove Irlanda l'alçament de 1867 de la Germandat Feniana l'alçament de Pasqua de 1916 dels Voluntaris Irlandesos i l'Exèrcit Ciutadà Irlandès la Guerra d'Independència de 1919–21 de l'Exèrcit Republicà Irlandès L'emplaçament del Jardí és el mateix on es van fundar els Voluntaris Irlandesos l'any 1913, així com l'emplaçament on molts dels líders de l'alçament de Pasqua de 1916 van ser retenguts abans de traslladar-los a la presó de Kilmainham. El president Éamonn de Valera va obrir els Jardins el 1966, coincidint amb el 50è aniversari de l'alçament de Pasqua, durant el qual ell havia comandat un destacament. Disseny El Jardí va ser dissenyat per Dáithí Hanly. Té una forma cruciforme enfonsada en aigua. El seu punt central és una estàtua als Fills de Lir d'Oisín Kelly, que simbolitza el renaixement i la resurrecció, i que fou afegit el 1971. El 1976 es va celebrar un concurs per decidir quin poema podia expressar millor l'afecte i la inspiració d'aquests lluitadors per la llibertat. El guanyador fou l'autor, nascut a Dublín, Liam Mac Uistín, que va presentar el poema "We Saw a Vision" (Vam tenir una visió), un poema d'estil aisling, que està escrit en irlandès, francès i anglès al mur de pedra del monument. El terme aisling (pronunciació irlandesa: [ˈaʃlʲɪɲ] "visió") era utilitzat en els poemes del segle xviii que reclamaven la fi de la condició miserable a Irlanda. El 2004 es va suggeruir que, com a part del redisseny del carrer, el Jardí del Record també fos redissenyat. Això es va resumir en la construcció d'una nova entrada a la part nord d'aquest, el 2007. La reina Elisabet II del Regne Unit va dipositar una ofrena floral al Jardí del Record durant la seva visita d'estat, realitzada el maig de 2011, gest que va ser molt ben valorat per part dels mitjans de comunicació irlandesos. En aquella cerimònia i van ser presents, a més, la vidua i la filla de Dáithí Hanly, dissenyador de l'espai. Referències
Garden of Remembrance

Der Garden of Remembrance (irisch: An Gairdín Cuimhneacháin, deutsch: Garten der Erinnerung) ist ein als Gedenkstätte angelegter Garten in der irischen Hauptstadt Dublin zum Gedenken an „alle diejenigen, die ihr Leben für die Sache der irischen Freiheit gaben“. Er befindet sich im nördlichen Fünftel der ehemaligen Rotunda Gardens im Parnell Square, einem Platz im Stil der Georgianischen Architektur nahe dem nördlichen Ende der O’Connell Street und dem Gate-Theater. Gedenken Der Garten erinnert an Freiheitskämpfer aus verschiedenen Aufständen, unter anderem: der Rebellion von 1798 der Society of United Irishmen der Rebellion von 1803 durch Robert Emmet der Rebellion von 1848 durch die Bewegung Junges Irland des Fenian-Aufstands von 1867 durch die Fenian Bruderschaft des Osteraufstands von 1916 durch die Irish Volunteers und die Irische Bürgerarmee des Irischen Unabhängigkeitskrieges der IRA Der Garten befindet sich an der Stelle, wo die Irish Volunteers im Jahre 1913 gegründet wurden und wo einige der Führer des Osteraufstands von 1916 über Nacht festgehalten wurden, bevor man sie in das Gefängnis Kilmainham Gaol verbrachte. Der Garden of Remembrance wurde 1966 vom irischen Staatspräsidenten Eamon de Valera zum fünfzigsten Jahrestag des Osteraufstandes von 1916 – in dem er Kommandant war – eröffnet. Die britische Königin Elisabeth II. besuchte den Garten am 17. Mai 2011 im Rahmen ihres historischen viertägigen Staatsbesuches und legte dort einen Kranz nieder. Dies war der erste Besuch eines britischen Monarchen in Irland seit dem von König Georg V. im Jahre 1911. Design Der Garten wurde von Dáithí Hanly entworfen. Er ist mit einem Wasserbecken in der Form eines eingesenkten (christlichen) Kreuzes versehen. Der Boden des Beckens ist mit Mosaiken blaugrüner Wellen und keltischer Waffen verziert. Dies erinnert an die alte Sitte, als Zeichen der Einstellung der Feindseligkeiten die Waffen ins Wasser zu werfen. Daneben ist eine Statue der Kinder Lirs von Oisín Kelly als Symbol der Wiedergeburt und Auferstehung Schwerpunkt des Gartens; sie wurde 1971 aufgestellt. Einzelnachweise Weblinks