Clonmacnoise

Clonmacnoise nebo Clonmacnois (irsky Cluain Mhic Nóis) je zřícenina kláštera v hrabství Offaly v Irsku na řece Shannon jižně od Athlone. Založil jej roku 544 svatý Ciarán z Rathcroghanu v hrabství Roscommon. Až do 9. století měl klášter úzké vazby s králi Connachtu. Svatý Ciarán založil klášter na starobylém území Uí Maine na místě, kde se hlavní cesta mezi východem a západem (Slighe Mhor) setkává s řekou Shannon. Strategická poloha pomohla klášteru stát se v 9. století významným centrem náboženství, vzdělanosti, řemesel a obchodu; spolu s Clonardem byl jedním z nejznámějších míst v Irsku, která navštěvovali učenci z celé Evropy. Od devátého do jedenáctého století byl spojencem králů Meathu. Zde bylo pohřbeno mnoho králů Tary a Connachtu. Dějiny Podle Adomnána z Iony, který odkazoval na svědectví dřívějších opatů z Iony, navštívil klášter v Clonmacnoise svatý Kolumba v době, kdy zakládal klášter v Durrow. Během svého pobytu tam prorokoval o budoucích debatách v irských církvích o datování Velikonoc a tvrdil, že klášter v Clonmacnoise navštívili andělé. Během jeho pobytu se mladý mnich jménem Ernéne mac Craséni pokusil dotknout Kolumbova oblečení, zatímco se Kolumba nedíval. Svatý si toho však okamžitě všiml, chytil chlapce za krk, řekl mu, aby otevřel ústa, a poté mu požehnal s tím, že bude učit nauku o spáse. Roku 544 dorazil na toto místo svatý Ciarán,mladý muž z Rathcroghanu v hrabství Roscommon, se sedmi společníky. Zde se setkal s Diarmaitem mac Cerbaillem, který se později stal prvním křesťansky korunovaným Velekrálem Irska. Společně na tomto místě postavili první kostel. Jednalo se o malou dřevěnou stavbu a první z mnoha malých kostelů, které se na tomto místě stály. V září 549, ve věku necelých třiatřicet let, Ciarán zemřel na mor. Údajně byl pohřben pod původním dřevěným kostelem, nyní na místě kamenné oratoře z 9. století, chrámu Ciarán. Ke konci sedmého století mor zahubil velký počet studentů a vyučujících. Období největšího rozmachu Clonmacnoise nastalo mezi 8. a 12. stoletím.[zdroj?] Během těchto čtyř století byl často napadán, nejčastěji Iry (nejméně 27krát), Vikingy (nejméně 7krát) a Normany (nejméně 6krát). Rané dřevěné budovy začaly být nahrazovány odolnějšími kamennými stavbami v 9. století a původní populace méně než deseti obyvateli vzrostla do 11. století na asi 1 500 až 2 000 obyvatel. Sídlo se rozkládalo kolem jádra tvořeného kostely, kříži, hroby, církevními obydlími a dílnami. Bylo obklopeno domy a ulicemi větší světské komunity, kovodělníků, řemeslníků a farmářů, kteří podporovali klášterní duchovenstvo a jejich studenty. Řemeslníci spojení s tímto místem vytvořili některá z nejkrásnějších a nejtrvalejších uměleckých děl z kovu a kamene, jaká kdy byla v Irsku viděna. Vrcholem jejich úsilí jsou Berla z Clonmacnoise (Clonmacnoise Crozier; vystavena v Národním muzeu Irska) a Kříž Písma svatého. Lebor na hUidre, pergamenový rukopis z 12. století, byla napsána zde a její hlavní překladatel, Máel Muire mac Céilechair meic Cuinn na mBocht, byl údajně zavražděn při vikingském nájezdu v roce 1106.[zdroj?] Ve 12. století začal Clonmacnoise upadat. Důvody byly různé, ačkoli k tomu přispěly útoky Vikingů (pod vedením Turgesia) a Normanů. Nejvíce oslabujícím faktorem byl bezpochyby růst města Athlone severně od kláštera od konce 12. století. Athlone se stalo hlavním obchodním městem pro irské středozemí a nejoblíbenější trasou pro překročení řeky Shannon, stejně jako nejlépe chráněnou osadou v regionu. Lidé migrovali na sever z Clonmacnoise do Athlone. Spolu s poklesem populace ztrácela velká část podpory, kterou místo potřebovalo k přežití, a bývalí spojenci si začali uvědomovat pokles vlivu místa. Příliv kontinentálních náboženských řádů (cisterciáci, františkáni, augustiniáni, benediktini, cluniakové a další) přibližně ve stejnou dobu přispěl k tomuto úpadku, protože se začala objevovat řada konkurenčních klášterů. Přechod Irska z klášterního systému na diecézní ve dvanáctém století podobně oslabil náboženské postavení kláštera, protože bylo určeno jako sídlo malé a chudé diecéze. V roce 1552 anglická posádka v Athlone naposledy zničila a vydrancovala Clonmacnoise a zanechala ho v troskách. Místo navštívil rovněž Jan Pavel II. během své návštěvy Irska v roce 1979. Komplex staveb Areál zahrnuje ruiny katedrály, sedm kostelů, dvě válcových věži a tři vysoké kříže. Je zde největší sbírka raně křesťanských náhrobních desek v západní Evropě. Většina kostelů nedávno prošla komplexními konzervačními pracemi, většinou novým vyspárováním, přičemž kostel řádových sester (asi 1 km od areálu) je v současné době[kdy?] uzavřen, zatímco i on prochází stejným procesem. O'Rourkeova věž: Ačkoli se věž jmenuje O'Rourkeova věž po connachtském králi Fergalu O'Rourkovi z 10. století, Chronicum Scotorum uvádí, že byla dokončena v roce 1124 Turloughem O'Connorem, králem Connachtu, a Gillou Christ Ua Maoileoin, opatem z Clonmacnoise. O jedenáct let později ji zasáhl blesk, který věž poškodil. Horní část věže je pozdějšího data, takže existuje spekulace, že zdivo zřícené při bouři v roce 1135 mohlo být znovu použito při stavbě McCarthyho věže. Chrám Finghín a McCarthyho věž: Románský kostel a válcová věž z 12. století. Neobvyklým jevem byl vandalismus tohoto kostela v roce 1864 osobou z Birru na „zábavné párty“ v Sedmi kostelech,[ve zdroji nenalezeno] jak se Clonmacnoise často nazývalo. To vedlo k přelomovému případu, kdy Koruna zahájila trestní stíhání proti vandalovi díky úsilí Královské společnosti starožitníků Irska. Část finančních prostředků, které byly na trestní stíhání shromážděny, Společnost později použila na opravu koruny věže kostela. Tato stavba je pravděpodobně nejstarším příkladem kostela a válcové věže jako součásti jedné stavby v Irsku. Temple Connor: Kostel používaný irskou církví od 18. století. Ve druhém desetiletí dvacátého století prošel rozsáhlými restaurátorskými pracemi, kdy byl zvýšen sklon střechy a byl upraven vnitřní prostor.[zdroj?] Kostel je udržován pod záštitou Athlone Union of Parishes.[chybí lepší zdroj] North Cross: Nejstarší ze tří dochovaných křížů. Vznikl kolem roku 800. Zachoval se pouze vápencový hřídel a pískovcový podstavec (bývalý mlýnský kámen). Postava se zkříženýma nohama byla interpretována jako keltský bůh Cernunnos nebo podobný bůh, zatímco jiní ji interpretovali jako ďábla. Temple Kelly: Z tohoto kostela se dochovaly jen nízko položené obvodové kameny, které stále dobře naznačují původní velikost kostela. Temple Ciarán: Nachází se blízko středu lokality. S rozměry 2,8 x 3,8 metru je to nejmenší kostel v Clonmacnoise. Postaven v roce 909, většina zdí je původní a je považován za nejstarší datovaný kamenný kostel dochovaný v Irsku. Tradičně prezentovaný jako hrobové místo svatého Ciarána, vykopávky kostela odhalily clonmacnoisskou berlu, ale žádné ostatky svatých. Kříž Písma svatého: Čtyři metry vysoký pískovcový kříž je jedním z nejdovedněji provedených dochovaných irských vysokých křížů, obzvláště zajímavý pro svůj nápis, který prosí o modlitbu za Flanna Sinnu, irského krále, a opata Colmána, který si kříž objednal. Oba muži byli také zodpovědní za stavbu katedrály. Kříž byl vytesán z klášterního pískovce kolem roku 900. Povrch kříže je rozdělen na panely zobrazující výjevy včetně Ukřižování, Posledního soudu a Krista v hrobě. Originál byl v roce 1991 přemístěn do návštěvnického centra, aby byl chráněn před povětrnostními vlivy; replika stojí na původním místě. Katedrála (Temple McDermot): Stavba byla zahájena kolem roku 909 králem Flannem Sinnou a opatem Colmánem mac Ailellou. Severní vchod v gotickém slohu, často nazývaný Šeptající oblouk (Whispering Arch), pochází z poloviny 15. století. Katedrála je největším z kostelů v Clonmacnoise. Rory O'Connor, poslední irský král, byl pohřben poblíž oltáře v roce 1198 a připojil se ke svému otci Turloughovi. Většina hrobů, které se v současnosti v kostele nacházejí, patří rodině Coghlanů, jejichž patriarcha katedrálu v polovině sedmnáctého století rozsáhle přestavěl. Temple Melaghlin: Postaven kolem roku 1200. Nazývaný také Královský kostel, protože pod touto stavbou je údajně pohřbeno nejméně sedm generací králů Melaghlin. Předpokládá se také, že v kostele se nacházelo skriptorium, místnost, kde byly zhotovovány a zdobeny rukopisy. Jižní kříž: Dílo z 9. století, původně umístěné na jižním konci centrálního středu lokality. Na západní straně má hrubou rytinu Ukřižování Krista. Mnozí se domnívají, že kříž mohl být částečně inspirací pro pozdější kříž Písma svatého. Originál se opět nachází v návštěvnickém centru a na jeho původním místě je umístěna replika. Temple Dowling: Tento malý kostel, původně postavený v 10. století, je pojmenován po Edmundu Dowlingovi, který jej v roce 1689 zrekonstruoval a nad dveře umístil kamennou rytinu svého rodinného erbu.[ve zdroji nenalezeno] Temple Hurpan: Tato přístavba, postavená v 17. století na východním konci Temple Dowling, sloužila jako pohřebiště pro některé členy místní farnosti. Někdy se jí říká MacClaffeyho kostel. Návštěvnické centrum a zázemí Clonmacnoise byl v roce 1955 předán irskou církví irské vládě a od té doby je spravován různými resortními orgány. V současné době spravuje lokalitu Úřad veřejných prací jménem Ministerstva životního prostředí a místní samosprávy. Současné návštěvnické centrum bylo otevřeno v roce 1993 a nahradilo dřevěnou konstrukci. Vstup na místo je podmíněn zaplacením vstupného sedm dní v týdnu (v letech 1973 až 1985 byla zajištěna průvodcovská/výkladová služba na částečný úvazek, která rovněž vyžadovala malé vstupné). Centrum bylo navrženo tak, aby pojmout maximálně 80 000 návštěvníků ročně; v roce 2007 přilákalo zhruba 169 000 návštěvníků a v roce 2010 135 000. Hlavními rysy návštěvnického centra jsou exponáty zobrazující historii Clonmacnoise a oblasti, archeologické artefakty (včetně původních kamenných křížů, které byly přeneseny dovnitř za účelem konzervace a vystavení), informace o lidech, kteří zde žili a pracovali, a sekce o místní ekologii Shannonu a mokřadních rašelinišť. Mezi další vybavení patří kino pro audiovizuální prezentace, turistická kancelář Fáilte Ireland, obchod se suvenýry, čajovna, toalety a parkoviště. Pro skupiny je možné si předem rezervovat prohlídky s průvodcem. Kámen Lonfanlough Poblíž kaple Clonfinlough v Clonmacnoise se nachází několik vápencových balvanů, z nichž jeden se nazývá Kámen víly nebo Jezdce. Má mnoho prohlubní ve tvaru misky, kříže, dýky a pár lidských nohou (příklad petrosomatoglyfu), které pravděpodobně souvisejí s inaugurací galských vládců. Anály Anály Clonmacnoise je kronika zaznamenávající události v Irsku od pravěku do roku 1408 n. l. Původní rukopis nebo rukopisy se ztratily a jména jeho sestavovatelů nejsou známa. Nazývají se tak proto, že se předpokládalo, že jsou založeny na materiálech shromážděných v klášteře Clonmacnoise. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Clonmacnoise na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Clonmacnoise na Wikimedia Commons Náboženství na cestách: zřícený klášter Clonmacnoise