Ирландия (остров)

Ирландия (на ирландски: Éire; на английски: Ireland) е третият по големина остров в Европа (след Великобритания и Исландия) и двадесетият по големина остров в света, както и западният от двата най-големи острова на Британските острови. Разделен е от границата между Република Ирландия и Обединеното кралство (Северна Ирландия). Ирландската култура е оказала значително влияние върху други култури, особено в литературата и драмата. Наред с основната западна култура, островът все още пази силна местна келтска култура, изразена в галски игри, ирландска музика и ирландски език. Културата на острова споделя много характеристики с британската култура, включително английския език и спортове като футбол, ръгби, конни надбягвания и голф. География Островът е разположен между 6° 20'–10° 20' з.д. и 51° 25'–55° 23' с.ш. (най-северната му точка е Малин Хед на полуостров Инишоуен). Бреговете му се мият от Ирландско море и каналите Сейнт Джордж и Северен канал на изток и от Атлантическия океан на запад, север и юг. Островът се простира на приблизително 300 km от запад на изток и на приблизително 450 km от север на юг. Площта му е 84 421 km², което му отрежда 20-то място по големина в света. Бреговата линия на Ирландия (особено на север, юг и запад) е скалиста, силно насечена от заливи, най-големите от които са Голуей, Шанън, Дингъл и Донигал на запад и Лох Фойл на север. Край бреговете на Ирландия има множество скалисти острови. Повърхността е предимно равна, вътрешността е заета от обширната Централна низина, която се простира до бреговете на острова на запад и изток. В покрайнините на острова се намират ниски планини (най-високата точка е връх Карантухил, 1041 m) и плата (най-голямото е връх Антрим на североизток). Островът има много реки (най-важната е Шанън; други големи са Лий, Блекуотър, Суир, Нор, Ърн, Бан и Бойн), езера (Лох Ней, Лох Дерг, Лох Маск, езерата Киларни и други) и блата (особено в централната част). Редица канали (Гранд канал, Кралски канал, Ълстърски канал, Логански канал и други) пресичат Ирландия от запад на изток. Климатът на острова е умерен океански и влажен; зимите са меки, а лятото прохладно. Преобладават топли западни ветрове. Благодарение на този мек климат, Ирландия остава зелена през цялата година, което ѝ е спечелило прякора „Изумруденият остров“. Природа Флора Флората и фауната на Ирландия са бедни в сравнение с тези в Европа и дори на останалата част от Британските острови, поради образуването на острова непосредствено след края на последния ледников период, около 10 000 г. пр.н.е. Флората на Ирландия е сравнително бедна. Почти всички гори на острова вече са изсечени. Като цяло, флората на Ирландия е подобна на тази, която се среща в голяма част от Европа, но е по-малко разнообразна. На острова растат около 1300 различни растителни вида, включително северни и субтропични видове. Това се дължи на климата на Ирландия, повлиян от Гълфстрийм. Тук се срещат дървета като дъб, ясен, бреза, елша и върба. През XVII век по-голямата част от страната е покрита с естествени гори, но днес горите съставляват не повече от 10% от сушата на Ирландия, предимно в централната и източна част на острова. Има и някои изкуствени насаждения, предимно иглолистни гори. Около 20% от сушата на страната се състои от торфени блата. Останалата част се състои от ниви и ливади. Резерватът „Барън“ е дом на арктико-алпийски видове, оцелели от ледниковата епоха. Тук може да срещнат бяла яребица, пурпурноцветни здравец, изправени теменужки, курилски храстов чай ​​и дори орхидеи. Национален парк Киларни съхранява уникални тисови гори и горички от вековни дъбове. Киларни е дом и на ягодовото дърво, киларнийската папрат, зелето „Свети Патрик“, ирландската млечка и едроцветната боровинка. Фауна Дивата природа на Ирландия е по-бедна от тази на Великобритания и континентална Европа. В Ирландия се срещат само четири вида влечуги и земноводни (нито една змия), 26 вида бозайници и 10 вида риби. Край ирландското крайбрежие се срещат треска, скумрия, херинга, писия и сардини. В националните паркове на Ирландия се срещат редки животински видове, особено в резервата Киларни, дом на благородни елени, горски мишки, белки, червени катерици, язовци и лисици. Могат да се видят и над 140 вида птици (от 380 в Ирландия), включително белочела гъска, обикновен сокол, кос, козодой, гарга и други водоплаващи, горски, планински и ересови птици. Рибите включват кафява пъстърва, арктически сивен и много рядката ирландска финта. Насекомите включват северното водно конче, еднодневките и каменните мухи. История Най-ранните доказателства за човешко присъствие в Ирландия датират от 10 500 г. пр.н.е. През първи век сл. Хр. на острова е съществувала галска Ирландия. Християнизацията на острова започва през V век. След XII век се нормандски нашествия установяват английски суверенитет, но английското управление не се разпростира върху целия остров. След завладяването на Тюдорите през XVI и XVII век, островът е колонизиран от британски заселници. През XVII век е разработена система на протестантско английско управление, насочена към оказване на натиск върху католическото мнозинство и протестантските дисиденти. През 1801 г. Ирландия става част от Обединеното кралство. Войната за независимост в началото на XX век довежда до разделянето на острова, създавайки Ирландската свободна държава и Северна Ирландия, която остава част от Обединеното кралство. От края на 60-те до 90-те години Северна Ирландия преживява множество граждански вълнения, които приключват с политическо споразумение през 1998 г. През 1973 г. Република Ирландия се присъединява към Европейската икономическа общност. Население Република Ирландия заема по-голямата част от острова (пет шести от територията му). Северна Ирландия, част от Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, се намира в североизточната част на острова. Според преброяването от 2016 г. населението на Ирландия през април 2016 г. е 4 761 865 души, което е повишение със 173 613 души (3,8%) спрямо април 2011 г., като по-голямата част от населението живее на източното крайбрежие. Най-важните градове са Дъблин и Белфаст. Населението на Република Ирландия е предимно от келтски произход. Според преброяването от 2006 г. то е 4,24 милиона. Националните малцинства съставляват 420 000 души, или 10 процента. 275 800 са имигранти от страни от ЕС (Полша, Латвия, Литва, Румъния); останалите са от Русия, Китай, Украйна, Беларус, Пакистан, Филипините, Нигерия и други страни. От 1840-те години, когато населението на регионите, които днес съставляват Република Ирландия, е около 6,5 милиона, до 1970-те години се наблюдава постоянен спад на населението, до голяма степен поради високите нива на емиграция. Годишният прираст на населението през 1980-те е само 0,5%, а до 2000 г. растежът се забавя до 0,41%. Приблизително 58% от населението живее в градовете. Населението на Северна Ирландия е етнически разнообразно. Там живеят приблизително 500 000 души, произхождащи от остров Ирландия – ирландски католици, както и приблизително 1 милион англо-ирландци и шотландци-ирландци. По-голямата част са протестанти, с британски произход и традиции. Те са ангажирани с поддържането на конституционни връзки с британската монархия. Останалата част от населението на Северна Ирландия е католическо и с ирландски произход по култура и история. Тази част от населението е за обединение с Република Ирландия. По този начин в Северна Ирландия исторически са се развили три групи от населението, които се различават една от друга по религия и култура и са много предпазливи една към друга. Източните райони на Северна Ирландия са окупирани от заселници от Шотландия – презвитерианци, централните и северните провинции са заселени от англичани, които принадлежат към англиканската църква, в крайните западни и гранични с Ирландия райони живели остатъците от коренното население – ирландци, католици по религия. Според социологическо проучване от 2001 г. относно религиозната принадлежност, 53% от населението на Северна Ирландия се е самоопределило като протестанти, 44% като католици, а 3% от населението са атеисти или изповядват друга религия. Протестантите са много по-възрастни от католиците. Във възрастовата група на 65 и повече години протестантите съставляват 17% от населението, докато католиците са 10%. Сред младите хора под 16 години католиците са 27%, докато протестантите са само 20%. Езици Двата официални езика на Република Ирландия са ирландски и английски. Ирландският е келтски език, повлиян от латински, старонорвежки, френски и английски. Той е основният език на острова в продължение на 2000 години. Езикът е създаден след християнизацията през V век. С идването на британското управление в Ирландия, ирландският език запада и днес езикът на малцинствен в страната. В Северна Ирландия официалният език е английският, но езиците, говорени от малък брой хора, са защитени от Европейската харта за езиците на малкия брой хора. Тези езици включват ълстърския шотландски, говорен от 2% от населението на Северна Ирландия, както и малък брой хора в Република Ирландия. От 1960 г. насам, поради засилената миграция от Азия и Източна Европа, в Ирландия започва да се появява население, говорещо други езици. Английският език за първи път започва да се говори в Ирландия по време на нормандските нападения. Говорил се е от малкия брой пристигнали селяни и търговци, но скоро е бил до голяма степен изместен от ирландски, дори преди завоеванието на Тюдорите. Делът на ирландскоговорещото население непрекъснато се е увеличавал, но през XIX век настъпва драматична езикова промяна и по-голямата част от населението на страната започва да говори само английски. Шелта е езикът на ирландските скитници. Ирландският език и неговото възраждане Прави се разграничение между староирландски (VI – X век), средноирландски (X – XIII век), ранномодерен ирландски (XIII – XVII век) и съвременен ирландски. Ирландският език претърпява значителен упадък през цялата история. Възраждането му започва в началото на XX век и днес се преподава като задължителен предмет в повечето училища. Повече от 10% от населението на Република Ирландия го говори редовно, с изключение на учителите. 38% от населението над 15-годишна възраст се самоопределят като говорещи ирландски. Има значителен брой говорещи ирландски език сред градското население на Ирландия и Северна Ирландия, особено в Дъблин и Белфаст. Техните деца обикновено посещават училища с ирландски език. Според последните изследвания ирландският език – както говорим, така и писмен – продължава да расте. Ирландскоговорещите райони традиционно се наричат ​​​​Gaeltachts (гейлтахти) и броят на ирландскоговорещите в тях намалява. Основните гейлтахти са разположени в западната, югозападната и северозападната част на страната. Те включват Донигал, Мейо, Голуей, Западен Корк и Кери, както и Дънгарван в Уотърфорд и Наван в Мийт. Източници