NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Parco nazionale di Ballycroy

Il Parco nazionale di Ballycroy (Ballycroy National Park in inglese, Páirc Náisiúnta Bhaile Chruaich in irlandese) è uno dei sei parchi nazionali della Repubblica d'Irlanda, in particolare il secondo per ampiezza e ultimo per istituzione. È situato nella zona nord-occidentale della contea di Mayo, nell'area delle catene dei monti Owenduff/Nephin, nella selvaggia baronia Erris. Il centro visitatori è situato nel villaggio di Ballycroy. Il parco costituisce una delle più larghe distese di torba in Europa, consistendo di circa 117.79 chilometri quadrati di palude a mantello atlantica. Si tratta di un habitat unico che annovera flora e fauna molto peculiari. Il parco è stato istituito il 1º novembre 1998. L'area del parco è candidata a diventare una Special Area of Conservation (cSAC) come parte di un'estensione territoriale più vasta, conosciuta come Owenduff/Nephin Complex. È inoltre parte del progetto Natura 2000. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Ballycroy Collegamenti esterni Sito ufficiale, su wildnephinnationalpark.ie.
Nationaal Park Wild Nephin (Ballycroy)

Het Nationaal Park Wild Nephin (Ballycroy) (Engels: Wild Nephin (Ballycroy) National Park/ Iers: Páirc Náisiúnta Néifinne Fiáine (Bhaile Chruaich)) is een Iers nationaal park dat in 1998 werd opgericht in het graafschap Mayo. Het park beschermt 117,79 km² Atlantisch spreidveen rond de Nephin Beg Mountains en bestaat uit venen, kliffen, bergen en riviervalleien. In 2017 werd 4000 hectare bos toegevoegd aan het park en kreeg het gebied de naam 'Wild Nephin (Ballycroy) National Park'. Fauna en flora In de Owenduff-rivier komt nog veel forel en zalm voor. Het park is een belangrijke stopplaats voor trekvogels, zoals kolgans, slechtvalk, wilde zwaan en kwartelkoning. Bezoekerscentrum Bij het park staat sinds 2009 een bezoekerscentrum met een interactieve expositie over het park en een café. Vanaf het centrum loopt een wandelroute van 2 kilometer. Panoramafoto Externe link (en) Officiële website Nationaal Park Wild Nephin (Ballycroy)
Park Narodowy Ballycroy

Ballycroy National Park (irl. Páirc Náisiúnta Bhaile Chruaich) – park narodowy w Irlandii, położony w hrabstwie Mayo. Park został ustanowiony w listopadzie 1998; zajmuje powierzchnię 11 tysięcy hektarów. Swoim terenem obejmuje tereny bagniste oraz górskie. Na terenie parku występują między innymi gęś białoczelna i siewka złota. Park objęty jest programem Natura 2000. Linki zewnętrzne Strona oficjalna (ang.)
Балликрой (национальный парк)

Национальный парк Балликрой (англ. Ballycroy National Park) — национальный парк в графстве Мейо на северо-западе Ирландии. Парк создан для защиты ландшафтов гор и низинных болот на Атлантическом побережье. На территории парка находится горный хребет Нефин-Бег, высшей точкой парка является гора Слив-Карр (721 м). История Земли, на которых был создан парк, ранее использовались для торфоразработок и сельского хозяйства, а также для отдыха, включая охоту и рыболовство. На территории парка остались остатки строений различного возраста, в основном использовавшихся как охотничьи домики. Перед созданием парка земля была выкуплена государством. По территории парка проходит Бангорская тропа, существующая с конца XVI века. Этот путь соединяет Ньюпорт с Бангор-Эррис. Эта тропа до начала строительства дорог была главным путём, связывавшим Бангор-Эррис с портом. По ней переносили товары, купленные в порту, по нему же в обратном направлении двигались ирландцы, эмигрирующие в Америку. Природа Национальный парк Балликрой содержит одну из немногих полностью сохранившихся в Ирландии экосистем торфяных болот. Кроме этого, на территории парка находятся и другие природные системы: луга, вересковые пустоши, озёра и поймы рек. Из млекопитающих встречаются лисица, барсук, выдра, заяц, малая бурозубка и несколько видов летучих мышей. На границах парка встречается благородный олень, который был выпущен тут и ранее в этой местности не встречался. В группах хвойных деревьев обитает лесная куница. В реках водится рыба (атлантический лосось, кумжа, угорь). Встречается множество видов птиц, в том числе ворон, лебедь-кликун, различные виды ястребов и соколов. Флора в парке характерная для соответствующих природных зон. Так, на болотах преобладают мхи и схенус черноватый. Встречаются несколько редких видов растений, в том числе Saxifraga hirculus, находящаяся под охраной. Геология Территория парка, как и весь север графства Мейо, сформировалась в докембрийский период. Запад сложен из сланцев и гнейсов, восток — в основном из кварцита. Окончательно рельеф был сформирован во время последнего оледенения, которое придало горам плавные очертания и способствовало возникновению в долинах множества мелких озёр. Туризм В деревне Балликрой открыт информационный центр парка. В парке обустроена также туристическая тропа с информацией о растениях. Источники Сайт национального парка Балликрой (англ.). Архивировано 4 июля 2019 года.
Ballycroy nationalpark

Ballycroy nationalpark ligger i nordvästra delen av Irland och består av ett bergsområde med stora ursprungliga mossar. Parken inrättades 1998 och den täcker en yta av något över 11 000 hektar. De högsta bergstopparna ligger 721 meter över havet. Förutom mosse och klippiga landskap förekommer hed, olika slags gräsmarker samt insjöar och vattendrag med tillhörande växtlighet i parken. Parken ingår i det europeiska Natura 2000 nätverket. Under vissa år faller 2000 mm nederbörd. Före inrättningen av nationalparken hämtades torv från området och lämpliga ytor användes för jordbruk. Vandring, jakt och fiske var redan före 1998 vanliga aktiviteter i regionen. Längs en gammal vandringsled finns ruiner och ödelagda åkrar kvar. Flora och fauna Typiska växter i nationalparken är gräs eller halvgräs som knappag (Schoenus nigricans), blåtåtel (Molinia caerulea), tuvsäv (Trichophorum cespitosum) samt olika arter från ullsläktet (Eriophorum). Andra växter som täcker större ytor är vitmossor (Sphagnopsida), ljung (Calluna vulgaris) och pors (Myrica gale). Dessutom förekommer flera olika blommor som granspira (Pedicularis sylvatica), hedjungfrulin (Polygala serpyllifolia), svärdslilja (Iris pseudacorus) och orkidéer av handnyckelsläktet (Dactylorhiza). I nationalparken förekommer minst 80 olika fågelarter över hela året och många andra fåglar besöker regionen under vandringar. En av de anmärkningsvärda fåglarna som övervintrar här är den grönländska och isländska populationen av bläsgås (Anser albifrons). I nationalparken lever olika däggdjur som rödräv, skogshare, mink, grävling, näbbmöss och olika fladdermöss. Dessutom introducerades kronhjorten som besöker nationalparkens gränser. Bland ryggradslösa djur är egentliga trollsländor samt flicksländor och jungfrusländor talrika. Referenser Externa länkar Ballycroy National Park, officiell webbplats
Національний парк Баллікрой

Баллікрой (ірландською: Pairc Náisiúnta Bhaile Chruaich) розташований в Оуендафф/гори Нефін територія баронства Ерріс у північно-західному графстві Мейо, Ірландія. Це одне з найбільших просторів торфовищ у Європі, що складається з 117,79 км2 атлантичного покривного болота. Це унікальне оселище існування з різноманітною флорою та фауною. Він був створений як національний парк 1 листопада 1998 р. Район парку є кандидатом на особливий заповідник (cSAC) як частина ділянки, відомої як комплекс Оуендафф/Нефін. Це також спеціальна природоохоронна територія та частина мережі Natura 2000. Створення Національного парку Баллікрой Директива Європейського Союзу про середовища існування (92/43/ЄЕС), яка була транспонована до ірландського законодавства в 1997 році, перелічує певні середовища існування та види, які ірландський уряд повинен був визначити як SACs для забезпечення їхнього захисту. До цих місць існування належать покривні болота. Болото в Баллікрої є особливо важливим у цьому відношенні, оскільки воно є одним із найбільших зразків покривного болотного середовища існування, що залишилось у Західній Європі. Баллікрой був створений як національний парк 1 листопада 1998 року. Його управління здійснюється згідно із Законом про державне майно 1954 р. Особливості Національного парку Баллікрой У парку містяться покривні болота, скелі та річкові місця проживання. Покривні болота — одне з найбільших просторів торфовищ, що залишилося в Європі. Таким чином, збереження болота має міжнародне значення через ніші, які воно забезпечує для різних видів, таких як рідкісні види рослин. Річка Оуендафф також є важливою природоохоронною територією, оскільки це єдина річка в Західній Європі, яка досі стікає відносно неушкодженою та обширною покривною болотною системою. Це також дуже плодоносна річка для лосося та пструга струмкового. Район Оуендафф є важливим місцем для ночівлі, годівлі та розмноження низки мігруючих видів птахів, таких як гренландська білолоба гуска, які охороняються Пташиною директивою Європейського Союзу. Інші рідкісні види, знайдені в парку, становлять лебедя-кликуна, сапсана та деркача. Національний парк Баллікрой є частиною парку Темного неба Майо, який є першим міжнародним парком Темного неба в Ірландії. Центр для відвідувачів парку відкрився у 2009 році. Будинок площею 700 м2 виходить на Атлантичний океан у селі Баллікрой. Він відкривається щодня протягом літнього туристичного сезону. Розширення: «Дикий нефін» У 2017 році 4000 гектарів хвойних лісів і гір, підконтрольних Койлте, були додані до 11000 гектарів прилеглого Національного парку Баллікрой. Район повинен перебувати у віданні Національної служби парків та дикої природи (NPWS), і, як визначено, він має потенціал для відновлення дикої природи. Район спочатку був промисловим лісом, що складався з соснових та ялинових насаджень, із лісозаготівельними дорогами. Примітки Посилання Вебсайт Національного парку Баллікроя Вебсайт парку темного неба Майо
Ballymena Showgrounds

Das Ballymena Showgrounds ist ein Fußballstadion in der nordirischen Stadt Ballymena, County Antrim. Es ist seit 1928 die Heimspielstätte des Ballymena United FC. Das Stadion bietet 3.000 Sitz- und 2.000 Stehplätze. Diese sind auf die zwei langen Seiten des Feldes verteilt. Die Showgrounds Zu den Showgrounds gehören außer dem Stadion noch vier weitere Rasenfelder und je ein Kunstrasen- und Aschenplatz. Eines dieser Felder wird von den Amateuren von United genutzt, ein anderes vom Wakehurst FC. Die anderen Plätze werden von verschiedenen Jugend- und Amateurteams bespielt. Das Stadion New Stand Der New Stand ersetzte den Clock Stand, der 2001 für den Bau der neuen Tribüne abgerissen wurde. Er bietet etwa 1800 Anhängern der Heimmannschaft einen Sitzplatz und ist vollständig überdacht. Außerdem umfasst er etwa sechzehn Umkleideräume, Büros und Bars, sowie Presse- und Vereinseinrichtungen. Das erste Spiel mit der neuen Tribüne, welche parallel zur Seitenlinie verläuft, war im Ulster Cup 2002 gegen die Carrick Rangers. Offiziell eröffnet wurde sie allerdings erst mit einem Spiel gegen die Bolton Wanderers. Die Haupttribüne, die für 3 Mio. £ gebaut wurde, hat bis heute noch keinen Namen. Dieses Problem soll aber durch den Verkauf an einen Sponsor behoben werden. Warden Street Stand Der Warden Street Stand wurde 1977 für 250.000 £ gebaut, da die alte Holztribüne abgebrannt war. Die Eröffnung war 1980 im All-Ireland Cup gegen die Shamrock Rovers. Die Tribüne fasst knapp über 1200 Sitzplätze und ist voll überdacht. Vor den Sitzplätzen gibt es Stehplätze für rund 2000 stehende Anhänger. Bis zur Neueröffnung des New Stand war der Warden Street Stand die Haupttribüne. In letzter Zeit gab es Meldungen, dass die Tribüne auf 2000 Sitzplätze erweitert werden soll. Weblinks midandeastantrim.gov.uk: Showgrounds Facilities (englisch) Bilder und Berichte (Memento vom 31. Oktober 2015 im Internet Archive) (englisch) Vereinsseite zum Stadion mit Bildern (Memento vom 16. Mai 2008 im Internet Archive) (englisch)
Ballymena Showgrounds

El Ballymena Showgrounds es un estadio de fútbol ubicado en la ciudad de Ballymena, Irlanda del Norte y actualmente es la sede de los equipos Ballymena United F.C. y Ballymena United Women F.C.. Historia El estadio fue construido en 1903 con capacidad para más de 4000 espectadores,​ fue renovado por primera vez en 1977 y actualmente cuenta con varias facilidades como un campo de hockey sobre hierba; y anteriormente tuvo una pista de carreras de autos hasta 2019 cuando las carreras dañaban la gramilla.​ Referencias Enlaces externos IFCP photos from The Ballymena Showgrounds (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).(en inglés)
The Showgrounds (Ballymena)

Les Ballymena Showgrounds (les terrains de sport de Ballymena) sont un ensemble de structures consacrées au sport au sein duquel se trouve un stade de football. Il est situé à Ballymena dans le Comté d'Antrim en Irlande du Nord. C'est le stade de deux clubs de football, le principal Ballymena United qui joue en première division nord-irlandaise et Wakehurst Football Club. Le stade appartient à la ville de Ballymena. Histoire Le stade a été reconstruit en 2001 pour un coût de 3 000 000 de livres sterling. Cette reconstruction incluait une nouvelle tribune et de nouveaux vestiaires. Cette nouvelle tribune a accru la capacité d’accueil en places assise de 1800 places pour la porter à 3200 places assises au total. Le stade comptant également des places debout situées dans les virages, il peut actuellement accueillir 5 000 personnes. Depuis sa rénovation, le stade est considéré comme l'un des plus modernes et des plus confortables d’Irlande du Nord. Notes et références Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’Irlande du Nord
Ballymena Showgrounds

Het Ballymena Showgrounds is een multifunctioneel stadion in Ballymena, een stad in Noord-Ierland. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Ballymena United maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 4.390 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1903. Het werd twee keer gerenoveerd, in 1980 werd een nieuwe tribune gebouwd, de "Warden Street Stand" en in 2001 weer een nieuw gedeelte, namelijk de tribune "Clock Stand".
Ballymena Showgrounds

Ballymena Showgrounds – stadion piłkarski w Ballymenie w Irlandii Północnej, na którym swoje mecze rozgrywa klub Ballymena United. Obiekt zbudowano w 1903 roku, w 2001 został przebudowany kosztem 3 mln funtów. Na stadionie poza meczami piłkarskimi odbywają się m.in. wyścigi samochodowe oraz wystawy zabytkowych pojazdów. Przypisy
Baltinglass Abbey

Baltinglass Abbey (Irish: Mainistir Bhealach Conglais) is a ruined medieval Cistercian abbey in Baltinglass, County Wicklow, Ireland. Founded by Diarmait Mac Murchada in 1148, the abbey was suppressed in 1536. It is today a National Monument. History Founded in 1148 by Diarmait Mac Murchada, the King of Leinster, Baltinglass Abbey sits beside the River Slaney in a valley of the Wicklow Mountains. The original name Belach Conglais means "pass of Cú Glas," referring to a mythological hero that was killed by wild boars. The abbey is roughly contemporary with Ferns Abbey, St Saviour's Priory, and possibly also Killeshin Church. Baltinglass Abbey was established as a daughter house of Mellifont Abbey, a Cistercian abbey near Drogheda. Diarmait gave it the Latin name Vallis Salutis, meaning "Valley of Salvation", and granted it eight parcels of land in the region as an endowment. Grangecon, a nearby village, was originally an out-farm of the monks. They operated a corn-mill in the area that the village now occupies. The first stage of the building was completed by 1170, it had become the mother house of Jerpoint Abbey in about 1160, and in 1228 it is recorded that there were 36 monks and 50 lay brothers living at Baltinglass. The Abbey was occupied for nearly 400 years until it was shut down by the 1536 Dissolution of the Monasteries and granted to Edmond Butler, 3rd/13th Baron Dunboyne. A Church of Ireland church was built within the abbey itself in 1815, but it closed in 1883. Architecture The stonework at the abbey shows carved humans and animals and is a particular Cistercian form of Romanesque architecture. The decoration on the capitals is similar to that at its daughter house Jerpoint. The surviving church (56 m in length) and some of the cloister date from the 12th century, consisting of the nave with aisles, chancel, square presbytery with three-light window and a pair of transepts from which small chapels project. The south aisle of the church is joined to the choir by a twelfth-century doorway. Part of the original cloister, to the south of the church, has been rebuilt. The church also has 13th and 15th-century additions. The east windows and tower were built in the nineteenth century. A glazed tile potentially depicting Saint George and the Dragon was unearthed at the abbey in 1941. At that point, it was the only tile ever found in Ireland with a human figure painted on it. See also List of abbeys and priories in Ireland (County Wicklow) References Sources
County Hall, Kilkenny

County Hall (Irish: Halla an Chontae, Cill Chainnigh) is a municipal facility in Kilkenny, County Kilkenny, Ireland. History The original building on the site was commissioned by James Butler, 1st Duke of Ormond as the new home for Kilkenny Grammar School and was completed in 1667. The current building, which was designed by Charles Vierpyl in the Neoclassical style to replace the original facility, was completed in 1785. A serious fire in 1980 left the roof of the building badly damaged; pupils and teachers had to move out while major repairs were carried out. It remained the home of what became Kilkenny College until the school moved to modern facilities at McAdoo Hall on the Celbridge House site in 1985. Kilkenny County Council, which had previously been accommodated in offices at John's Green House, moved into the building in 1994. References
Bantry House

Bantry House (irisch Teach Bheanntraí) ist ein prunkvolles Landhaus nahe Bantry oberhalb der Bantry Bay im County Cork in Irland. Das Haus entstand um 1720 und ist seit 1750 Wohnsitz der Familie White. Sie führten von 1816 bis 1891 den Titel Earl of Bantry. Die Innenräume weisen Möbel und Kunstgegenstände aus ganz Europa auf, die der 2. Earl of Bantry von seinen Europareisen mitbrachte. Sehenswert ist besonders der Rosa Salon und das Speisezimmer. Von dem Grundstück hat man einen schönen Blick über die Bantry Bay. Vor dem Haus befindet sich ein italienischer Garten. Seit 1946 ist das Gebäude für die Öffentlichkeit zugänglich. In den Jahren 2002 und 2004 wurden die wichtigsten Räume grundlegend renoviert. Weblinks Homepage Bantry House
Bantry House

Bantry House is a historic house with gardens in Bantry, County Cork, Ireland. Originally built in the early 18th century, it has been owned and occupied by the White family (formerly Earls of Bantry) since the mid-18th century. Opened to the public since the 1940s, the house, estate and gardens are a tourist destination in West Cork. History Bantry House (originally called 'Blackrock') was constructed in about 1710 on the south side of Bantry Bay. In 1750, Councillor Richard White bought Blackrock from Samuel Hutchinson and changed the name to 'Seafield'. The Whites had settled on Whiddy Island across the bay in the late 17th century, after having originally been merchants in Limerick. The family prospered and considerable purchases of land were made in the area surrounding the house. By the 1780s, Bantry House comprised approximately 80,000 acres (32,000 ha), though much of this would not be arable. The house has been open to tourism since 1946. In 2012, Bantry House featured on an episode of Country House Rescue. Gardens The gardens to Bantry House were developed by Richard White, 2nd Earl of Bantry and his wife Mary. The gardens contain seven terraces; the house is located on the third. One hundred steps are located behind the house and fountain, and are surrounded by azaleas and rhododendrons. By 1997 the grounds of Bantry House were suffering from neglect in certain places. A European grant was obtained to start the restoration process. Funding ceased in 2000, although subsequent grants were obtained from the Irish Department of Housing and Heritage in 2022 and 2023. As of summer 2024, the restoration work was still ongoing. Armada centre An exhibition on the role Bantry House played in the United Irishmen Rebellion was opened in the courtyard of the house ahead of the rebellion's bi-centenary. The exhibition was designed to cover the French expedition to Ireland in 1796, and the role of Richard White, then owner of the house and later 1st Earl of Bantry, in opposing the attempted landings. Ultimately the French armada never landed, as severe weather resulted in the loss of several ships – including the frigate Surveillante. The Armada Centre contained a scale model of the Surveillante and several artifacts recovered from its wreck. See also Earl of Bantry Historic Cork Gardens West Cork Chamber Music Festival References External links Bantry House Website
Bantry House

Bantry House​ es una mansión histórica con jardines situada en Bantry, condado de Cork, Irlanda. La mansión es propiedad de la familia White, condes de Bantry desde 1739. Historia Alrededor del año 1700 se inició la construcción de la mansión en el lado sur de la bahía de Bantry, denominándose en un principio Blackrock. En 1750 Richard White compró la mansión a Samuel Hutchinson cambiándole el nombre a Seafield. La familia White se estableció al principio en las islas Whiddy situadas en la bahía siendo provenientes de Limerick en dónde eran comerciantes. La familia prosperó y adquirió numerosas tierras en la zona. En la década de 1780 la mansión Bantry ocupaba 320 km². La fachada norte sería añadida al conjunto posteriormente. En 1946 fue abierta al público y desde principios de la década de 1990 ofrece servicio de hotel. Jardines Los jardines fueron diseñados por el segundo conde de Bantry y su esposa Mary. Se inspiraron en sus numerosos viajes a lo largo de Europa. Los jardines contienen siente terrazas en total estando localidad la casa en la tercera terraza. La famosa escalera de 100 peldaños (o escalera al cielo) está localizada detrás de la casa partiendo del jardín italiano. Entre los jardines cabe destacar el jardín italiano, inspirado en un viaje a Italia y más concretamente en los jardines Boboli en Florencia. Este jardín posee un estanque central con una fuente realiza da sobre 1850. Otro jardín es el denominado jardín de las rosas, plantado en el siglo XVIII. Centro de la armada francesa El centro de la armada francesa está situado en las caballerizas de la mansión. En esta mansión se recrea la frustrada invasión de Theobald Wolfe Tone y de las tropas armadas que comandaba para unirse a las tropas francesas encabezadas por el almirante Hoche. El ejército está compuesto por cincuenta barcos de guerra 15.000 hombres. El contingente no pudo desembarcar por el mal tiempo tuvo que regresar tras perder diez barcos. El barco fue descubierto en 1982. En 1985 fue declarado Monumento Nacional y comenzaron los trabajos de excavación, preservación, restauración y exhibición del barco y sus contenidos. El centro muestra la historia del intento de desembarco francés en la bahía de Bantry. Galería Referencias