NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Holy Trinity Abbey, Lough Key

Holy Trinity Abbey is a former medieval Premonstratensian priory and National Monument in Lough Key, a lake in County Roscommon, Ireland. Location Holy Trinity Abbey is located on Trinity Island, an island of 0.9 hectares (2.2 acres) in the southern part of Lough Key, facing Rockingham House. History A monastic site existed on the island from the 7th century AD, and a gable and church doorway of the 9th century survive. Holy Trinity Priory was founded in 1215 by Clarus Mag Máilin, archdeacon of Elphin, the island being gifted by Cathal O'Reilly, king of East Bréifne. Some monks came here from Boyle Abbey in 1228. It was raised to abbey status c. 1235. The standard claustral plan was envisaged but only the east range was actually built. It acquired a daughter house on Lough Oughter, County Cavan in 1237. The religious and lay brothers were buried within the abbey and in two cemeteries on the island. In 1436 the anchoress Gormfhlaith died here. Excavation suggests that the building to the north of the church was rebuilt after burning down in the 15th century, and this is confirmed by an annal entry in 1466 which blamed a fire on "the negligence of a woman." The Annals of Loch Cé, covering events between 1014 and 1590, were written here. Holy Trinity Abbey was held in commendam by Ruaidri mac Diarmata (Rory MacDermot, King of Moylurg) from 1548 and granted to a Robert Harrison in 1594. Sir Conyers Clifford was buried there in 1599. The abbey owned property at Aghnasurn and Estersnow. The last monks left in 1608 when King James I confiscated the monastery. One tomb on the island is of Úna Bhán MacDermot ("Fair Úna"). She was daughter of Brian Óg MacDermot (king of Moylurg 1603–36) who refused to let her to marry Tomás Láidir Costello ("Strong Thomas"), the son of one of his enemies. She died of a broken heart, and Tomás is said to have swum across to weep at her grave. Later he died too, and was buried next to Úna. A 1991 excavation found silver coins of Henry VIII and Elizabeth I, bronze ferrule, iron knife and nails, pottery and rotary quern fragments. Buildings The Abbey was constructed from the local rocks: pale grey sandstone and limestone. The church contained sedilia and chapter room. References
Russborough House

Russborough House es una mansión paladiana situada en Blessington, en el condado irlandés de Wicklow. El edificio fundado alrededor del año 1774 para Joseph Leeson, conde de Milltown, siendo obra del arquitecto Richard Castle. En el interior destacan las decoraciones en estuco realizadas por los hermanos de origen italiano Lafranchini, sobre todo las de la sala de música, salón y biblioteca. En el salón se pueden contemplar varias pinturas de Claude Joseph Vernet. En 1952 el edificio fue comprado por Alfred Lane Beit, sobrino de Alfred Beit, cofundador de la empresa minera de diamantes De Beers. La Colección de Arte Beit La casa es sede de la fundación de arte de la familia Beit, quienes habían poseído famosas obras de Velázquez, Rubens, Vermeer y Goya. Un conjunto de 17 cuadros, los mejores de la colección, se encuentra en la Galería Nacional de Irlanda en Dublín desde su donación en 1987, si bien la mansión muestra más pinturas junto con su mobiliario y accesorios originales.
Russborough House

Russborough House est une demeure seigneuriale située près de Blessington dans le Comté de Wicklow en Irlande. Histoire C’est un excellent exemple d’architecture palladienne conçu entre 1741 et 1755 par Richard Cassels pour Joseph Leeson comte de Milltown. L’intérieur de la demeure contraste avec l’extérieur austère grâce à des plâtreries exécutées par les frères Lafranchini, qui avaient déjà collaboré avec Cassels par le passé. Collections d'art Russborough House a abrité deux collections d’art plastique. La première collection fut donnée à la National Gallery of Ireland à la suite du décès du dernier comte de Milltown. En 1952, Sir Alfred Beit (le neveu du sud-africain éponyme et fils de Sir Otto Beit) acheta la demeure où il exposa sa propre collection de famille, comprenant des œuvres de grands artistes tels que Goya, Vermeer, Pierre Paul Rubens et Thomas Gainsborough. Cette collection fut à plusieurs reprises l’objet de cambriolages. Beaucoup d’œuvres ont été données à l’État, la demeure est ouverte au public depuis 1978. Article connexe Palladianisme Liens externes Site officiel de la demeure Notes Portail de l’Irlande Portail des châteaux
Russborough House

La Russborough House è una villa neopalladiana che si trova vicino ai laghi di Blessington, nella contea irlandese di Wicklow, fra le città di Blessington e Ballymore Eustace. Progettata da Richard Cassels per Joseph Leeson 1º Conte di Milltown, fu costruita fra il 1741 e il 1755. Gli interni, decorati con gli stucchi dei fratelli Lafranchini, della villa sono in contrasto con l'austero esterno.Russborough ha ospitato nella sua storia due raffinate collezioni di oggetti d'arte: se la prima fu successivamente donata alla Galleria nazionale d'Irlanda, la seconda ebbe una sorte più travagliata. Portata nella villa da Alfred Beit, che l'acquistò nel 1952, comprendeva opere di grandi artisti come Goya, Vermeer, Rubens e Gainsborough e fu rubata quattro volte: nel 1974, ad opera di una banda che comprendeva l'ereditiera Rose Dugdale, nel 1986 da Martin Cahill (soprannominato the General), nel 2001 e nel 2002. Bibliografia (EN) Informazioni su kildare.ie, su kildare.ie. Voci correlate Palladianesimo Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Russborough House
Russborough House

Russborough House é um palácio rural situado nas proximidades dos Lagos Blessington, no Condado de Wicklow, Irlanda, entre as cidades de Blessington e Ballymore Eustace. História e Arquitectura Russborough House é um exemplo particularmente refinado de arquitectura palladiana. O palácio foi desenhado por Richard Cassels para o 1º Conde de Milltown, Joseph Lesson, e construído entre 1741 e 1755. O interior do edifício contrasta com o austero exterior por meio de alguns trabalhos ornamentais de estuque nos tectos, realizados pelos irmãos Lafranchini, os quais também colaboraram com Cassels na decoração de Carton House. Colecções de arte Russborough House tem acolhido duas refinadas colecções de arte, começando pela propriedade Milltown, cuja colecção foi doada à Galeria Nacional da Irlanda depois da morte do último Conde. Alfred Beit comprou o palácio em 1952, tendo alojado ali a sua própria colecção de família, a qual compreende obras de muitos dos grandes artistas, incluindo Goya, Vermeer, Peter Paul Rubens e Thomas Gainsborough. Esta colecção foi saqueada por quatro vezes: Em 1974 foi roubada por um gangue ligado ao IRA, o qual incluía a herdeira britânica Rose Dugdale. Nesta ocasião foram roubadas dezanove pinturas no valor estimado de 8 milhões de librass. Foi tentada, então, uma troca das obras de arte por prisioneiros, mas as obras seriam recuperadas e os ladrões aprisionados. Em 1986, um gangue de Dublin liderado por Martin Cahill (alcunhado de "O General"), roubou dezoito pinturas com um valor total de 30 milhões de libras. Dezasseis dessas pinturas foram recuperadas, permanecendo as restantes duas desaparecidas. Em 2001 foram roubadas duas pinturas, no valor de 3 milhões de libras, por três homens armados. Uma das pinturas, "Madame Bacelli" de Gainsborough, já havia sido roubado em 1986. Ambas as pinturas foram recuperadas em Setembro de 2002. Em 2002, poucos dias depois da recuperação das pinturas roubadas em 2001, o palácio foi novemante assaltado, sendo desta vez levadas cinco pinturas. Estas viriam a ser recuperadas em Dezembro do mesmo ano, durante uma busca a uma casa de Clondalkin. Para além do quadro de Gainsborough, uma outra pintura, "The Letter Writer" de Vermeer, provavelmente a obra mais valiosa da colecção, foi roubada duas vezes, sendo igualmente recuperada mais tarde. A colecção Beit tem doado muitos dos seus trabalhos ao estado, permanecendo o palácio aberto ao público. O acesso ao edifício foi disponibilizado pela Fundação Alfred Beit em 1978. Fontes Informações sobre Russborough House no kildare.ie RTE: História de saques em Russborough Dolnick, Edward (2005). "The Rescue Artist". [S.l.]: HarperCollins. ISBN 9780060531171
Будинок Рассборо

Будинок Рассборо (англ. Russborough House) – один з найкращих вцілілих в Ірландії будинків 18 століття, зведених у паладіанському стилі. Розташований у графстві Віклов, неподалік від Дубліна. У Рассборо зберігається одна з цінніших приватних колекцій творів мистецтва. Історія Будівництво та власники будинку Будинок Рассборо був спроектований у 1741 та зведений у 1755 році архітектором Річардом Касселом на замовлення Джозефа Лісона, 1-го графа Міллтауна. Це був перший будинок такого типу, інтер’єр якого був оздоблений червоним деревом, доставлений з Вест-Індії та сицилійським мармуром. Під час будівництва Джозеф Лісон започаткував власну колекцію творів мистецтва для свого будинку. Його нащадки продовжували колекціонувати твори мистецтва до 1902 року, коли Джеральдін Евелін Стенгоуп, дружина 6-го лорда Міллтауна, передала наявну колекцію до Національної галереї Ірландії. У 1931 році Рассборо перейшов у власність капітана Деніса Дейлі, а у 1952 році його власником став сер Альфред Бейт, відомий колекціонер творів мистецтва. Серед його колекції картини Гойї, Веласкеса, Вермера та Рубенса. З 1976 року будинком управляє заснований подружжям Бейтів Фонд Альфреда Бейта. З 1978 року Рассборо відкритий для відвідувачів. Пограбування У 1974 році загоном ІРА на чолі із Роуз Дагдейл було викрадено 19 картин серед яких роботи Вермера, Гойї, Гейнсборо. Через тиждень картини були повернуті поліцією. У 1986 році сталося друге пограбування, яке скоїв Мартін Кехілл із своїми поплічниками, заволодівши 18 творами мистецтва, 16 з яких були знайдені. У 2001 та 2002 роках Рассборо був пограбований Мартіном Фолі, колишнім спільником Кехілла. Архітектура Проект Рассборо характеризується гармонійними пропорціями та вирізняється центральним блоком, оточеним колонадами та павільйонами, що втілюють принципи цього архітектурного стилю. Фасад будинку простягається на понад 700 футів, та є одним з найдовших серед усіх будинків Ірландії. Хоча з часом Рассборо зазнав низки змін, будинок зберігає свою автентичність, а реставраційні проекти мали на меті поєднати її з потребою доступності відвідувачів. Круг будинку були спроектовані паркові зони із газонами та декоративними озерами, які мали доповнити краєвид. Пізніше до паркових зон були додані елементи натуралістичного стилю. У масовій культурі Будинок Рассборо був використаний як місце зйомок у фільмах: "Нокаут" (2011); "Кохання та дружба" (2016); "Балтимор" (2023). Примітки
Killeen Church

Killeen Church is a medieval church and National Monument in County Meath, Ireland. Location Killeen Church is located immediately northwest of Killeen Castle, about 4 km (2.5 mi) northwest of Dunshaughlin. History Archaeological studies indicate that a church stood on the site in the 7th–9th centuries. No trace of it remains. A second phase of activity saw a ringwork constructed on the site, and a church at Killeen is listed in the ecclesiastical taxation (1302–06) of Pope Nicholas IV. The current Killeen Church was built by Sir Christopher Plunkett (c. 1370 – c. 1445), a grandson of Sir Richard Plunkett, in the early 15th century. In 1403 Sir Christopher married Lady Joan de Cusack, daughter of Sir Lucas Cusack. In 1432 Sir Christopher Plunkett was appointed deputy to the lord lieutenant, John I Stanley of the Isle of Man, on his recall to England. A chantry was established by Sir Christopher and Lady Joan within the parish church in 1431. A badly damaged fifteenth-century tomb in Killeen Church is probably their gravesite. Killeen was until 1953 part of the holdings of the Earl of Fingall, and successive earls took care to preserve the church. Church The church is a nave and chancel structure. Visible features include a triple sedilia, hagioscope (squint), newel stairs, octagonal baptismal font and decorative carvings including coats of arms and mason's mark. References
Fossy Church

Fossy Church is a medieval church and National Monument in County Laois, Ireland. Location Fossy Church is located about 800 m (870 yd) southeast of Timahoe, in a walled graveyard. History Fossy Church is thought to date to the late 16th century. The church was remodelled in 1608. Some repair work was carried out in 1903. Church The church is rectangular in shape with upstanding walls and gables, with door and window opes, built of uncoursed rubble, with a slight base-batter. A piscina is located in the southeast corner. References
Ballylahan Castle

Ballylahan Castle is a tower house and National Monument located in County Mayo, Ireland. Location Ballylahan Castle is located 2.3 km (1.4 mi) northeast of Strade, on the south bank of the River Moy. History This castle was constructed in 1260 by Jordan de Exeter, Sheriff of Connacht and was the ancient seat of the Mac Siúrtáin (MacJordans). The castle came under attack in 1316 by the King of Connacht, Fedlim Ó Conchobair and was almost destroyed. Building The main entrance was in the east and it was flanked by two circular towers, of which only one remains. The entrance gives access to an irregular hexagonal bawn. There is evidence of buildings particularly against the western wall. The bawn has some good base-batter, particularly at the northwest corner. References
Замок Баллілаган

Замок Баллілаган (англ. Ballylahan Castle, ірл. Caisleán Átha Leathain) — замок Аха Лехайн, замок Броду Лехайна — один із замків Ірландії, розташований в графстві Мейо, на відстані 1,4 милі на північний схід від селища Стрейд, на березі річки Мой. Нині це пам'ятка історії та архітектури Ірландії національного значення. Нині замок лежить в руїнах. Історія замку Баллілаган Замок Баллілаган був побудований в 1239 році Йорданом де Ексетером, що обіймав посаду шерифа Коннахту після англо-норманського завоювання Ірландії. Ці місця були володінням клану Мак Шуртайн. У 1316 році король ірландського королівства Коннахт Федлім О'Конхобайр напав на замок, захопив його і майже повністю знищив. Головний вхід в замок розташований у східній стороні замку. Замок мав дві круглі вежі, збереглись руїни тільки однієї з них. Замок у плані являв собою неправильний шестикутник. Замок мав житлові споруди біля західної стіни. Збереглися міцні фундаменти другої башти. Примітки Джерела James Fraser (of (1 January 1844). «Guide through Ireland» — via Google Books. Lewis, Samuel (1 January 1837). «A Topographical Dictionary of Ireland». Lewis — via Google Books. https://web.archive.org/web/20171024170715/http://www.mayolibrary.ie/en/LocalStudies/IrishTouristAssociationSurvey/Templemore/Antiquities/PDFDocument,19176,en.pdf «Ballylahan Castle — Straide Parish». «JORDAN'S OF MAYO: HISTORY». «Ballylahan Castle Co Mayo». http://www.tara.tcd.ie/handle/2262/18862 [Архівовано 10 травня 2017 у Wayback Machine.] McNeill, T. E. (18 August 2005). «Castles in Ireland: Feudal Power in a Gaelic World». Routledge — via Google Books. «Ballylahan Castle».
Enniskillen Castle

Enniskillen Castle (irisch Caisleán Inis Ceithleann) ist eine Burg in der Stadt Enniskillen im nordirischen County Fermanagh. Das ursprünglich im 16. Jahrhundert errichtete Gebäude beherbergt heute das Fermanagh County Museum und das Regimentsmuseum der Royal Inniskilling Fusiliers und der 5th Royal Inniskilling Dragoon Guards. Geschichte Die erste Burg an dieser Stelle ließ Aodh Mag Uidhir (anglis. Hugh Maguire) 1567 errichten. Sie spielte eine entscheidende Rolle im Kampf der irischen Rebellen gegen die englische Herrschaft im 16. Jahrhundert. Sie wurde nach achttägiger Belagerung 1594 eingenommen. Im Jahre 1607 wurde sie unter Captain William Cole umgebaut und neu ausgestattet. Der Turm an der Flussseite im Süden, Watergate genannt, wurde in dieser Zeit angebaut. Im 18. Jahrhundert wurde die Burg als Castle Barracks (dt.: Burgkaserne) ausgebaut. Architektur Die Burg bildete die Hauptbefestigung für den westlichen Stadtrand und wachte über die Straße nach Sligo. Sie besteht aus zwei Teilen, einem mittleren Turmdonjon und einer Kurtine, die mit kleinen Tourellen, Scharwachtürme genannt, verstärkt war. Der Aufbau der Burg zeigt starke schottische Einflüsse. Dies sieht man besonders am Watergate, das zwei runde Tourellen auf Konsolen, die vermutlich um 1609 entstanden. Seit damals wurde die Enniskillen Castle aber wesentlich verändert. Es zählt als historisches Monument unter staatlicher Verwaltung. Fermanagh County Museum In der Burg ist heute das Fermanagh County Museum untergebracht, das auf die Geschichte, Kultur und Naturgeschichte der Grafschaft ausgerichtet ist. Die Ausstellungen umfassen die Frühgeschichte, die Naturgeschichte, das traditionelle Landleben, örtliche Handwerke und Belleek Pottery, sowie die Geschichte der Burg. Inniskillings Museum Ebenfalls beherbergt die Burg das Inniskillings Museum, das Regimentsmuseum der Royal Inniskillings Fusiliers und der 5th Royal Inniskilling Dragoon Guards. Die Ausstellungen zeigen Uniformen, Medaillen, Flaggen, Regimentsinsignien, Waffen und andere militärische Erinnerungsstücke. Galeriebilder Weblinks Offizielle Website von Enniskillen Castle (englisch) The Inniskillings Museum (englisch) Enniskillen Castle auf Burgenwelt.org (deutsch) Einzelnachweise
Enniskillen Castle

Enniskillen Castle is situated in Enniskillen, County Fermanagh, Northern Ireland. It was originally built in the 16th century and now contains the Fermanagh County Museum and a museum for the 5th Royal Inniskilling Dragoon Guards and Royal Inniskilling Fusiliers. History Hugh Maguire built a castle at Enniskillen in 1428. It was besieged by Captain John Dowdall's troops at the start of 1594 and fell on 2 February after a short siege, when the occupants were massacred after they surrendered. The castle was again under siege later that year but was relieved. The fortress finally fell to the Irish in 1595. The castle remained in Irish hands until it fell to the crown's Irish ally, Niall Garve O'Donnell in the summer of 1602. In 1607 Captain William Cole was given command of the castle. Cole remodelled and refurbished the castle adding the riverside tower at the south, known as the Watergate, in 1609. He purchased the castle outright in 1623. It was unsuccessfully besieged by Rory Maguire during the Irish Rebellion of 1641, during which it sheltered Protestant settlers. The castle was remodelled as "Castle Barracks" as part of the response to a threat of a French invasion in 1796. Castle Barracks became the home of the 27th Regiment of Foot in 1853. The regiment moved to purpose-built facilities at St Lucia Barracks, Omagh in 1875 and evolved, after amalgamation, to become the Royal Inniskilling Fusiliers in 1881. The barracks continued to be used by other regiments and, from November 1939, they became to home of the North Irish Horse, a Territorial Army unit. The barracks were decommissioned in 1950 and were converted for use as council depot. The castle was subsequently opened to the public as a heritage centre. Features and collections The Castle consists of two sections, a central tower keep and a curtain wall which was strengthened with small turrets called Bartizans. The design of the castle has strong Scottish influences. This can be particularly seen in the Watergate, which features two corbelled circular tourelles which were built about 1609. It is a State Care Historic Monument. The castle is now home to the Fermanagh County Museum, which focuses on the county's history, culture and natural history. Exhibits include the area's prehistory, natural history, traditional rural life, local crafts and Belleek Pottery, and history of the castle. It also contains information on the Maguire family. The castle also contains the Inniskillings Museum for the Royal Inniskilling Fusiliers and the 5th Royal Inniskilling Dragoon Guards. See also Castles in Northern Ireland References Sources Doherty, Richard (2002). The North Irish Horse, A Hundred Years of Service. Spellmount. ISBN 978-1862271906. James O'Neill, 'Threes sieges and two massacres: Enniskillen at the outbreak of the Nine Years War, 1593-5, The Irish Sword, xxx, no. 121 (2016), pp 241-9 External links Fermanagh County Museum - official site The Inniskillings Museum - official site "Three sieges and two massacres: Enniskillen at the outbreak of the Nine Years War 1593-5". academia.edu. 25 September 2016.
Château d'Enniskillen

Le château d'Enniskillen se situe à Enniskillen, dans le Comté de Fermanagh, en Irlande du Nord. Bâti au XVIe siècle, il héberge désormais le Fermanagh County Museum, un musée destiné au 5th Royal Inniskilling Dragoon Guards, ainsi que le Royal Inniskilling Fusiliers. Historique En 1438, Hugh Maguire construit un château à Enniskillen. Les troupes du Capitaine John Dowdall assiègent le château au début de l'an 1594 et tombe le 2 février après un siège de courte durée, lorsque les occupants furent massacrés après s'être rendus. Le château est de nouveau assiégé cette année-là, mais les troupes ont levé le siège. La forteresse tombe finalement aux mains des Irlandais en 1595. Elle demeure aux mains des Irlandais jusqu'à l'été 1602, lorsqu'elle tombe aux mains de Niall Garve O'Donnell, l'allié irlandais de la couronne. En 1607, le Capitaine William Cole dirige le château. Cole rénove et reconstruit le château ajoutant la tour au bord de la rivière au sud, connue sous le nom de Watergate, en 1609. Il acquiert entièrement le château en 1623. Le Colonel Rory Maguire tente vainement d'assiéger la forteresse lors de la Rébellion irlandaise de 1641, tandis qu'elle protège des colons protestants. Le château est refait en tant que "Caserne du château" dans le cadre d'une réponse à la menace d'une invasion française en 1796. La Caserne du château devient le foyer du 27e régiment d'infanterie d'Inniskilling en 1853. Le régiment déménage dans des complexes conçus à cet effet à la Caserne Sainte-Lucie de Omagh en 1875, et évolue, après amalgame, afin de devenir le Royal Inniskilling Fusiliers en 1881. D'autres régiments s'installent au sein de la caserne, et, à partir de novembre 1939, elle devient le foyer de la North Irish Horse, une unité de l'Army Reserve. En 1950, la caserne est mise hors service et est convertie en dépôt municipal. L'édifice est ensuite ouvert au public en tant qu'écomusée. Attractions et collections Le Château consiste en deux sections, un donjon central ainsi qu'une courtine étant renforcés par des petites poivrières appelées échauguettes. Le style de la forteresse s'inspire du Scottish baronial style. Ce style est particulièrement remarquable dans la Watergate, présentant deux poivrières encorbellées cylindriques ayant été fondées vers l'an 1609. Il s'agit d'un Monument Historique. La forteresse abrite désormais le Fermanagh County Museum se focalisant sur l'histoire du comté, la culture et l'histoire naturelle. Les expositions incluent la préhistoire de la région, l'histoire naturelle, la vie rurale traditionnelle, l'artisanat local et la Belleek Pottery, ainsi que l'histoire du château. Elle comprend également des renseignements concernant la famille Maguire. Le château héberge aussi l'Inniskillings Museum du Royal Inniskilling Fusiliers ainsi que du 5th Royal Inniskilling Dragoon Guards. Articles connexes Liste des châteaux irlandais par province Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Enniskillen Castle » (voir la liste des auteurs). Portail des châteaux Portail de l’Irlande du Nord Portail de la protection du patrimoine