NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Круахан (Коннахт)

Круахан — древний сакральный центр древнего ирландского королевства Коннахт, которое располагалось на западе Ирландии. Другие названия этого места — Круахан Ай, Холм Друидов. Название происходит от древнеирландского «Круах» (др.‑ирл. crúach) — «сноп пшеницы», «холм». С Круаханом связано множество исторических событий, легенд, мифов и исторических преданий. Здесь правили королева Медб и король Айлиль — герои известных древних ирландских мифов. Сейчас это местность Раткроган, расположенная в графстве Роскоммон. В легендах и мифах Круахан связывают с сакральной функцией, тайным знанием, деятельностью друидов. В этом городе хоронили верховных королей Ирландии, резиденция которых находилась в городе Тара, и местных королей Коннахта. Согласно легендам и мифам, здесь же хоронили легендарных правителей Племён богини Дану (относительно бессмертия которых в мифологии есть несколько версий). Местность вокруг Круахана называлась Долина Ай — Маг Ай. Считается, что это название возникло в результате жертвоприношения, которое, по местным верованиям, совершили сиды — жители потустороннего мира, принеся здесь жертву в виде 300 печёнок священных красноухих коров, что было сделано с магической целью. Археологи насчитали в Круахане более двухсот археологических объектов: среди них как постройки эпохи железного века, так и более древние мегалитические сооружения. Среди них холм Ратгкроган и курган, где, по легенде, похоронен дохристианский король Нат И. Ещё одной достопримечательностью Круахана является Овэйнагат, «Пещера котов», откуда, по легенде, в день Самайна выходили чудовищные волшебные коты (битва Кухулина с одним из котов описана в саге «Пир Брикрена)». Библиография John Waddell, «Rathcroghan in Connacht», Emania 5, Autumn 1988, pp. 5-18. Примечания
Круахан

Круахан (ірл. Cruachan) — стародавнє місто, столиця давнього ірландського королівства Коннахт, що розташовувалось на заході Ірландії. Інші назви цього міста: Круахан Ай, Спина Друїдів. Назва походить від давньоірландського «круаху» (ірл. — cruahu) — «пагорб». З містом пов'язано багато історичних подій, легенд, міфів та історичних переказів. У цьому місті, зокрема, правили королева Медб та король Айліль — герої відомих давніх ірландських міфів. Нині це місцина Раткроган, що розташована в графстві Роскоммон. У легендах і міфах це місто пов'язують з сакральною функцією, таємним знанням, діяльністю друїдів. У цьому місті ховали верховних королів Ірландії, резиденція яких містилася у м. Тара, і місцевих королів Коннахту. Згідно з легендами й міфами, тут же ховали легендарних правителів Племен Богині Дану (відносно безмертя яких не було єдиної думки). Місцевість навколо Круахану називалась Долина Ай — Маг Ай. Вважалося, що ця назва виникла в результаті жертвоприношення, яке здійснили сіди — жителі потойбічного світу, здійснивши тут офіру у вигляді 300 печінок священних червоновухих корів. І здійснено було це з магічною метою. Судячи по всьому, після занепаду Тари, деякий час саме Круахан був резиденцією верховних королів Ірландії. Джерела O'Neill J. Cath Bóinde // Ériu. — 1905. — V. 2. — P. 173—185. Hull V. Aided Meidbe: The Violent Death of Medb // Speculum. — 1938. — Vol. 13, issue 1. — P. 52-61. Leahy A. H. (ed. & trans.) Tain Bo Fraech // Heroic Romances of Ireland. — 1906. — Vol. II. Meyer R. The Cherishing of Conall Cernach and the Deaths of Ailill and of Conall Cernach // Zeitschrift für celtische Philologie. — 1897. — vol. 1. — P. 102—111. Ciaran C. Guerilla Tactics // The Tain. — New York: Penguin Group, 2007. — P. 56-60. Meyer K. The Death of Fergus mac Róich // The Death-Tales of the Ulster Heroes. Dexter M. R. Indo-European Reflections of Virginity and Autonomy // Mankind Quarterly. — 1985. — V. 26 (1-2). — P. 57-74. Byrne F. J. Irish Kings and High-Kings // Four Courts Press, Dublin. — 2nd edition, 2001. O'Rahilly F. Early Irish History and Mythology. — Dublin, 1946. Dexter M. R. The Brown Bull of Cooley and Matriliny in Celtic Ireland // Realm of the Ancestors: Essays in Honor of Marija Gimbutas. — 1997. — P. 218—236. Ní Dhomhnaill N. Rogha Dánta // Selected Poems. — Raven Arts Press, 1988. Monaghan P. The Red-Haired Girl from the Bog. — New World Library, 2003. — P. 75-106.
Burrenwood

Burrenwood ist ein Landhaus und Anwesen in der Nähe von Castlewellan, County Down, Nordirland. Das Gebäude ist in Kategorie B+ (Grade B+) der Statutory List of Buildings of Special Architectural or Historic Interest gelistet und steht unter Denkmalschutz. Geschichte Das bewaldete und landwirtschaftlich erschlossene Anwesen in Burrenwood wurde Theodosia Hawkins-Magill (* 5. September 1743; † 2 März 1817), Tochter des Robert Hawkins-Magill und spätere Countess of Clanwilliam, als landwirtschaftliche Domäne verliehen. Das Landhaus ist eine halbkreisförmig angelegte Villa und wurde im späten 18. Jahrhundert in der Nähe von Castlewellan erbaut. Burrenwood ist von der Anlage her vergleichbar mit dem Swiss cottage in Cahir (Grafschaft Tipperary, Republik Irland), dem Derrymore House in Bessbrook bei Newry (Grafschaft Armagh, Nordirland) sowie mit dem Petit hameau de la Reine in Versailles. Alle diese Gebäude wurden inspiriert von dem französischen Jesuiten-Priester und Architektur-Theoretiker Marc-Antoine Laugier. Das Anwesen befindet sich zwischen dem Waldpark des Earl of Clanbrassil, dem Tollymore Forest Park des Earl of Roden, sowie dem Besitz des Earl Annesley of Castlewellan in the County of Down, nahe den Mourne Mountains, die dem Schriftsteller C. S. Lewis als Inspiration dienten für seine „Chroniken von Narnia“. Einzelnachweise Ulster Architectural Heritage Society: Historic buildings, groups of buildings, areas of architectural importance: In the Mourne area of South Down, P. J. Rankin, Mai 1975 (Seite 41) (englisch). Mark Bence-Jones, A Guide to Irish Country Houses, Constable, 1988 (englisch). Grace Dorothea Meade (1902–1977), (Gattin von Major John William Meade (1894–1984)), Niederschrift des ersten Teils der BBC-Sendung: Houses of Ulster, Sonntag, 21. November 1937 (englisch). Valerie Pakenham, The Big House in Ireland, Cassell & Co., 2000. (mit Bildern aristokratischer Landhäuser, aber nicht direkt relevant; englisch). Weblinks Public Record Office of Northern Ireland (PRONI): Clanwilliam / Mead Papers (Clanwilliam / Mead Familienchronik; PDF; 170 kB), englisch (abgefragt am 21. Dezember 2010) Ulster Architectural Heritage Society, (aus einer Veröffentlichung von 1975), englisch (abgefragt am 21. Dezember 2010)
Caherdorgan North

Das rekonstruierte Caherdorgan North (irisch Cathair Deargáin Thuaidh, auch als „Cathair Deargan stone fort“ bezeichnet), etwa einen Kilometer südlich von Kilmalkedar, auf der Dingle-Halbinsel im County Kerry in Irland liegt an der R559 (Straße) und ist ein noch mittelalterlich genutztes Dun. Vom hochgelegenen Dun überblickt man die Meeresbucht Smerwick Harbour. Caher ist die anglisierte Form der irischen Wortes „cathair“ (was in einigen Regionen der Insel Dun bzw. Steinfort bedeutet). Das Dun liegt auf einer eingeebneten Plattform in einer Hanglage, die nach Westen steil abfällt. Im Inneren des in etwa runden Dun (in der Region wird der Typ zumeist Cashel genannt) mit einer Resthöhe der Außenmauer aus Trockenmauerwerk von stellenweise 2,65 m Höhe und 2,1 m Breite liegen fünf (von einst sieben) einigermaßen erhaltene Basen von Clochans. Die drei mittleren Clochans tangieren einander. Der südlichste und größte hat an der Basis der westlichen Wand ein (heute) unzugängliches Souterrain. Es handelt sich um ein System unterirdischer Gänge und Kammern bzw. Nischen. Bei Souterrains wird zwischen „earth-cut“, „rock-cut“, „mixed“, „stone built“ und „wooden“ (z. B. Coolcran, County Fermanagh) Souterrains unterschieden, die oft mit Steinplatten oder Holzbalken abgedeckt sind. Literatur Judith Cuppage, Isabel Bennett: The Archaeological Survey of the Dingle Peninsula - A description of the field antiquities of the Barony of Corca Dhuibhne from the Mesolithic period to the 17th Century 1986. Peter Harbison: Guide to the National and Historic Monuments of Ireland. Gill and Macmillan, Dublin 1992, ISBN 0-7171-1956-4, S. 113 Weblinks Beschreibung und Bilder
Caherdorgan North

Caherdorgan North is a National Monument located in County Kerry, Ireland. Location Caherdorgan North's cashel lies on the slope overlooking Smerwick Harbour, 6.6 km (4.1 mi) northwest of Dingle. The Chancellor's House is 300 m (330 yd) to the north. Caherdorgan Cashel The cashel has a circular wall, within which are 5 dry stone clocháns with corbelled roofs. A souterrain was once here. The Chancellor's House The Chancellor's House (Fothrach an tSainsiléara) is a ruined rectangular stone medieval building. It was probably home to the chancellor (cancellarius) of the Diocese of Ardfert and Aghadoe. The house is 17.6 m (58 ft) long and contains a bread oven and fireplace. References
Cahergall

Cahergall (auch Cahirgal, irisch An Chathair Gheal, deutsch „die helle Stadt“) ist ein restauriertes eisenzeitliches Ringfort eines Typs, der nur durch wenige Anlagen in Irland überkommen ist. Die nahen Anlagen Leacanabuaile und Cathair an Lóthair, das wenig entfernte Staigue Fort und Caherdaniel Fort (alle im County Kerry), Dun Aengus und Dún Chonchúir auf den Aran-Inseln, Caherconnell und Caherdooneerish im County Clare und der Grianán von Aileach im County Donegal oder das Cashel von Kilmovee, der Grianán von Aileach oder Staigue Fort entsprechen in etwa der Bauweise von Cahergall. Caher ist die anglisierte Form der irischen Wortes „cathair“ (was in einigen Regionen der Insel Dun bzw. Steinfort bedeutet). Ringforts unterscheiden sich von Duns durch die Größe und von Raths durch die Baumaterialien. Cahergall befindet sich westlich von Cahersiveen bei Ballycarbery East im County Kerry. Rathgall ist ein artverwandtes Hillfort im County Wicklow. Die bis zu fünf Meter dicken Mauern sind auf der Schauseite bis über vier, auf der anderen Seite bis in zwei Metern Höhe neu aufgeführt worden. Im Inneren des Forts, das etwa 25 m Durchmesser hat, besteht die auf der Außenseite glatte Mauer aus Terrassenstufen und Treppen. Im Zentrum stehen die etwa einen Meter hohen, kreisförmigen Reste eines Steingebäudes mit einem geraden Durchgang. Literatur Matthew Stout: The Irish Ringforts. Dublin 1997, ISBN 1-85182-582-7. Peter Harbison: Guide to the National and Historic Monuments of Ireland. Gill and Macmillan, Dublin 1992, ISBN 0-7171-1956-4, S. 105 Weblinks VIDEO
Cahergall

Cahergall is a stone ringfort (cashel) and National Monument located in County Kerry, Ireland. Location Cahergall is located immediately southeast of Leacanabuaile, 2.7 km (1.7 mi) northwest of Cahirciveen. History The cashel was built around the 7th century AD as a defended farmstead. Description This is a circular stone ringfort (caiseal) of internal diameter 25 m (82 ft) with outer walls 4 m (13 ft) high and 5 m (16 ft) thick. References
Cahervagliair Fort

Cahervagliair (auch Cahervagliar) im Townland Coppeen West (auch Cappeen West, irisch Caipín Thiar), unweit des Zusammentreffens von R585 und R588 (Straßen) im County Cork in Irland ist eine historische Stätte von hohem archäologischen Rang. Die doppelt umwallte Anlage ist eine der wichtigsten Residenzen des mythischen Cineál (Geschlecht/Familie) Laoghaire (engl. King Lear#Literarische Vorlagen und kulturelle Bezüge). Es wird vermutet, dass der Name Cahervagliar von irisch Cathair Mhac Laoghaire („Fort des Sohnes von Laoghaire“) stammt. Caher ist die anglisierte Form der irischen Wortes „cathair“ (was in einigen Regionen der Insel Dun bzw. Steinfort bedeutet). Cahervagliar hat einen inneren Durchmesser von 42 m und insgesamt und mit zwei äußeren Wällen und Gräben einen von 75 m Durchmesser. Der innere Wall aus Erde und Stein (daher weder Dun noch Rath), verfügt im Nordosten über einen Zugang aus Trockenmauerwerk. Dieser ist etwa sieben Meter tief und im leicht trapezioden Querschnitt etwa zwei Meter hoch und breit und hat einen gewaltigen Sturz. Der Eintritt ist die Hauptattraktion und in „The Journal of Irish Archäologie“ wird vermerkt: Innen liegt an der linken Seite eine hufeisenförmiger Steinhaufen, der ein zerstörter Clochán sein könnte. Das Fort wird durch die lokale Folklore mit dem Hochkönig Brian Boru, einer historischen irischen Figur verbunden, der hier im Alter zwischen 8 und 16 Jahren, als Geisel gehalten worden sein soll. Aufgrund seiner Größe und des imposanten Zugangsmauerwerks muss Cahirvagliair von jemandem von Bedeutung gebaut worden sein und kann sogar ein königlicher Wohnsitz gewesen sein. Das Fort wurde im Jahre 1915 unter staatlichen Schutz gestellt ist aber in schlechtem Zustand. Die Gräben und Wälle, die in den Jahren 1983 und 84 restauriert wurden, sind in Teilen, fast nicht mehr existent. Die Steinkreise Es gibt in Coppeen und Umgebung sechs Steinkreise in einem Radius von zwei Meilen. Diese Seltenheit kann mit dem River Bride zu tun haben, der durch das "Beal na Blath" fließt. Bride hat Bedeutung, da der Name von der heidnischen Göttin Brigid abgeleitet ist, die die Fruchtbarkeit symbolisiert. In diesem Bereich stößt man auf sogenannte Fünf-Stein-Kreise (Recumbent Stone Circle) und solche mit mehr Steinen. Literatur Peter Harbison: Guide to the National and Historic Monuments of Ireland. Gill and Macmillan, Dublin 1992, ISBN 0-7171-1956-4, S. 52 Einzelnachweise Weblinks Beschreibung engl. Beschreibung engl. und Bilder
Cahervagliar

Cahervagliar is a ringfort (rath) and National Monument (#233) located in County Cork, Ireland. Location Cahervagliar is located 5.3 km (3.3 mi) south-southeast of Kilmichael. History and description Cahervagliar is a bivallate ringfort, 73 m (240 ft) in diameter with a lintelled stone entrance to the east. The name means "stone ringfort of sons of Lóegaire"; it was the fortress of the Cenél Lóegairi, kings in central Ireland. However, they did not build the fort, as they did not arrive until after 1172. Ringforts of this type were mostly built c. AD 550–900. Internally people were housed in wooden huts. Local lore claims that Brian Boru was once held hostage here. References
Cahir Abbey

Cahir Abbey (auch Cahir Priory, irisch Mainistir na Cathrach) ist ein ehemaliges Augustiner-Chorherrenstift in der gleichnamigen Ortschaft im County Tipperary in Irland. Geschichte Das Kloster wurde im 13. Jahrhundert während der Herrschaft König Johns von dem normannischen Ritter Geoffrey de Camville († um 1219) als „Abbey of Our Lady“ gegründet. Die Gemeinschaft der Augustiner in Cahir bestand für 400 Jahre. Der letzte Prior des Priorats war Edward Lonergan. Erhalten ist heute noch die Ruine des Chors mit gotischen Maßwerkfenstern und der Turm. Das Kirchenschiff und die übrigen Prioratsgebäude von St. Mary wurden zerstört. Eine Abtei ist das Priorat an der heutigen Abbey Street niemals gewesen, diese Bezeichnung entstammt lediglich dem örtlichen Volksmund. Literatur Harold G. Leask: Irish Churches and Monastic Buildings. Band 3: Medieval Gothic. The last phases. Dundalgan Press, Dundalk 1960, S. 53. Aubrey Gwynn, Richard Neville Hadcock: Medieval Religious Houses. Ireland. Longman, London 1970, ISBN 0-582-11229-X, S. 162. Weblinks
Cahir Abbey

The Priory of St. Mary in Cahir, known as Cahir Abbey, was a medieval priory of Augustinian Canons regular and is a National Monument located in Cahir, Ireland. Location Cahir Abbey is located 600 metres (660 yd) north of Cahir Castle, on the west bank of the River Suir. History The priory was founded in the late 12th century AD. It may have been a replacement for the 1178 burning of the 6th century abbey 4 miles south at Ardfinnan. Galfrid de Camville, Anglo-Norman Baron of Cahir and Fedamore, made a grant to its hospital c. 1200. St Mary’s priory is a multi phased, with evidence of the original 13th century buildings and further alterations and additions in the 15th and 16th/17th centuries. The priory was dissolved in 1540 and surrendered by prior Edmond O'Lonergan; the church, parochial and conventual buildings were occupied by Sir Thomas Butler by January 1541. The priory was alienated by William Hutchinson and Edward Walshe 1561 and granted to Edmond Butler in 1566. Buildings The chancel of the church survives, with a row of windows in the north wall; also there are carved corbels and mouldings in limestone. There is a residential tower, apparently seventeenth century in date, immediately west of the chancel. There are also a cloister and domestic buildings. Mason's marks are visible. References
Замок Термонфекин

Замок Термонфекин (ирл. Tearmann Feichín, что означает — «Убежище Фехина», англ. Termonfekin Castle) находится в одноимённой деревне, в 8 км северо-восточнее города Дроэда в графстве Лаут, провинции Ленстер в Ирландии. Замок Термонфекин построен с необычной ступенчатой крышей. Сам замок сохранился лишь частично. Постройка представляет собой трёхэтажную прямоугольную каменную крепость с бойницами и арочным входом. Северный и южный углы крепости укреплены сторожевыми башнями. В северо-восточном углу замка сохранилась спиральная лестница, ведущая на крышу, архитектурной особенностью замка является очень тонкий каменный свод, который охватывает второй этаж. Дата постройки замка точно не известна, приблизительно это XV—XVI век. См. также Список замков Ирландии Ссылки Termonfekin Castle Termonfeckin Castle Margaret Greenwood, Mark Connolly, The Rough Guide to Ireland, p. 239. ISBN 9781843530596
Замок Термонфекін

Замок Термонфекін (англ. Termonfeckin Castle, ірл. Caisleán na Tearmann Feichín) — замок Терманн Фехін, замок Притулку Фехіна — один із замків Ірландії, розташований в графстві Лаут в одноіменному місті Термофекін в 5 милях від міста Догеда. Нині замок Термонфекін є пам'яткою історії та архітектури Ірландії національного значення. Історія замку Термонфекін На місці, де нині стоїть замок Термонфекін у VII столітті святий Фехін Фора заснував монастир. Монастир був розграбований вікінгами у 1013 році. Потім монастир був розграбований ще раз — ірландським кланом Ві Кріхан Фарні в 1025 році. Потім монастир був розграбований в 1149 році рейдерами з королівства Брега (нині це графство Міт). У ХІІ столітті тут був заснований монастир августинців. Спочатку чоловічий. а потім і жіночий. Цей монастир був ліквідований королем Англії Генріхом VIII у 1540 році під час реформації. Замок Термонфекін був збудований в XV столітті. Це оригінальна будівля з трикутними вікнами оздобленими каменем. Найоригінальнішою структурою замку є кімната на третьому поверсі замку, дах якою зроблений з використанням техніки, що була колись застосована при спорудженні неолітичної мегілітичної споруди Ньюгредж. Замок був пошкоджений під час придушення повстання за незалежність Ірландії Олівером Кромвелем у 1641 році. Пізніше він був відновлений капітаном Брабазоном. Поруч був розташований ще один замок — замок Примаса. Цей замок використовував архієпископ Арми (в тому числі Річард Крег) додатковою резиденцією. Після реформації у цьому замку жили кілька протестантських архієпископів. Найвідоміший з них — Джеймс Ашер, що був протестантським архієпископом Арми в 1625—1656 роках. У 1640 році він виїхав до Англії і більше ніколи не повертався до Ірландії. Замок був зруйнований військами Олівера Кромвеля в 1641 році і після цього не відновлювався. Руїни замку знесли в 1830 році. Поруч біля замку на цвинтарі святого Фехана є Високий Хрест з крилатою фігурою над розп'яттям на східній стороні хреста і Христос у славі на західній стороні. Решта хреста вкрита геометричним кельтським візерунком. Поруч є камінь з написом: «Молитва за Ултана та Дуваха, що зробили цей камінь». Хрест був виготовлений в ІХ столітті. Біля замку є будинок XVIII століття, що називається Ан Гріанан. Це був перший в Ірландії навчальний заклад для дорослих. Потім тут був коледж садівництва. Джерела Census 2002/2006 for Termonfeckin, p. 146 http://buseireann.ie/news.php?id=1395&month=Nov [Архівовано 1 серпня 2017 у Wayback Machine.] http://www.thepeerage.com/p28323.htm#i283223 [Архівовано 3 вересня 2017 у Wayback Machine.]
Cairn von Poulawack

Der Cairn von Poulawack (irisch Carn Pholl an Bhaic, deutsch „Cairn der Höhle des Winkels“) liegt im südlichen zentralen Burren im County Clare in Irland in unübersichtlichem Gelände, westlich der R480 (Straße) von Leameneh Castle nach Ballyvaughan. Poulawack ist ein runder frühbronzezeitlicher (um 1900 v. Chr.) Steinhügel dessen Steinkisten dem Typ Linkardstown zuzurechnen sind. Der leicht ovale Cairn misst etwa 20,75 m × 21,25 m im Durchmesser und ist 2,5 m hoch. Das primär aus Kalksteinplatten bestehende Cairnmaterial, war sorgfältig verlegt. Im Inneren wurden zwei konzentrische Steinkreise und 10 Steinkisten gefunden. Poulawack ist eines der besten Beispiele für die Bestattungsstruktur nach Ende der Jungsteinzeit. Bei der Ausgrabung im Jahre 1935 wurden die Überreste von 16 Menschen in zehn Kisten gefunden. In der zentralen Kiste waren es vier, was eine Anomalie darstellt. Nur wenige zeigten Anzeichen von Einäscherung, was auf die Bronzezeit hinweist, in der Körperbestattungen üblich waren. Austernschalen, ein Eberzahn, ein hohler Kratzer und einige bronzezeitliche Scherben meist von Western Neolithic Ware begleiteten die Bestattungen. Etwa 200 m östlich des Cairns liegen die Überreste eines Rath mit einem Souterrain. Siehe auch Megalithanlagen in Irland Liste von Steinkisten Literatur George Cunningham: Burren Journey. reprinted edition. Leader Print, Limerick 1993 S. 32 Laurence Flanagan: Ancient Ireland. Life before the Celts. Gill & Macmillan, Dublin 1998, ISBN 0-7171-2434-7. S. 226 Thomas J. Westropp: Archaeology of the Burren. Prehistoric forts and dolmens in north Clare. Clasp Press, Ennis 1999, ISBN 1-900545-10-1. Weblinks Beschreibung und Bilder (zuletzt abgerufen am 10. Dezember 2012) Bild (zuletzt abgerufen am 10. Dezember 2012) Das Souterrain
Poulawack Cairn

Poulawack Cairn is a prehistoric burial cairn located in the Burren area of County Clare, Ireland. Location The cairn is located in the townland of Poulawack, in the civil parish of Carran; it is situated on private property. There is also a cashel or ringfort nearby. Similar structures of notable size are found on Turlough Hill and Slievecarran in the north-east of The Burren. Description Today, the cairn is about 21 m in diameter and 2.5 m high in the centre. It was first excavated by Hugh Hencken of Harvard University in 1934 and has since then been the subject of repeated investigations. Hencken originally thought that the cairn was constructed in two phases over a relatively short time in the early Bronze Age (2000 to 1500 BC). It is now consensus, however, that the cairn was in fact built over a period of c. 1,800 years in three separate phases. Phase I is a polygonal stone cist made from slabs of limestone, dated to around 3500 BC (Neolithic), containing the remains of three adults and one child plus several objects. It was likely covered by a low cairn of stones with a surrounding circle of stones 10 m in diameter. Phase II took place over 1,000 years later. At that time three more burial cists were inserted into the cairn, which had previously likely collapsed partially outwards over the kerb stones. This phase, around 2000 BC, included the burial of eight people, which may have taken place over an extended period of time. The third and final phase of construction occurred over a relatively short time at some point between 1600 and 1400 BC. The original cairn was covered with a new, larger cairn surrounded by a new circle of kerb stones roughly 14 m in diameter. Three additional cists were inserted at that time, containing three more burials. The remains of a fourth person were found placed directly on the limestone surface of the plateau, covered with slabs and then enclosed within the expanding cairn. Thus the cairn saw burials of just 16 people over a 1,800-year period - as at Poulnabrone dolmen, only very special people were apparently buried at this site. Only a few items were found during excavations to include a scraper, a boar's tusk, a sea shell and some potsherds dating from the early Bronze Age. References External links Poulawack Cairn at the Clare County Library