NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jervis Shopping Centre

The Jervis Shopping Centre is a major shopping centre in Dublin, Ireland. Opened in 1996, the centre is located in the area bordered by Jervis Street, Upper Abbey Street, Mary Street, and Liffey Street. The centre has more than 90 retail units including clothing, food and electrical outlets. History The centre was built on a 12,000 m2 (3-acre) former hospital site, which was bought in 1994 at a cost of £5.97 million. The centre was built at a cost of £76 million. Most of the facade of the former Hospital was retained and incorporated into the Shopping Centre. The centre opened in 1996 and extends to more than 35,766 m2. The centre was originally anchored by Debenhams, Marks & Spencer and Quinnsworth, and contains a 750-space car park. The property is located on Mary Street, one of Ireland's busiest streets. Although its main entrance is on Mary Street, the centre is named for the Jervis Street Hospital on whose site it was built following the hospital's closure in the late-1980s. The existing Marks and Spencer shop on Mary Street was incorporated into the new centre, with the other anchor tenants being Quinnsworth (now Tesco) in the unit formerly occupied by Debenhams. The centre is notable in that, as the first major shopping centre opened during the economic boom of the late-1990s, it marked the first appearance of many British retailers on main streets in Ireland. These included: Boots, Dixons, Debenhams, Next, and Argos among others, some of which have gone on to become major names in Ireland. This contrasted with existing Irish shopping centres at the time which were usually anchored by Irish retailers such as Dunnes, Roches Stores (since taken over by Debenhams), and Penneys. Not all of the new arrivals were successful. British Home Stores opened a shop in 1996 having previously sold all of their Irish interests to Penneys; however, the outlet was not a success and was later sold to Heatons. The centre was one of the first to introduce the food court concept to Ireland, with outlets including: KFC, Spud U Like, and Harry Ramsden's. Other major restaurants in the centre include Burger King. The centre is owned by Paddy McKillen, Padraig Drayne and Paschal Taggart. In March 2025, it was reported that the centre was to be offered for sale for €120 million with Frasers Group and Starwood Capital Group interested in the centre. The centre was acquired by Cross Ocean Partners in later in 2025, with Pradera appointed as asset manager. By July 2026, the centre struggled with vacancy rates, being more than 30% vacant, asset manager Pradera intends to focus the centre on food and entertainment alongside retail. Public transport The shopping centre is on the Luas Red line, with the Jervis Luas stop right outside the building. Notes External links Official site
Biblioteca católica central

La Biblioteca católica central (en irlandés: Leabharlann an Chreidimh; en inglés: Central Catholic Library) es una biblioteca ubicada en Dublín, la capital de la República de Irlanda.​​ Fue fundada por el padre Stephen Brown, el 25 de junio de 1922 con el objetivo de ayudar a los laicos a educarse. Se trata de una biblioteca de suscripción voluntaria (la última que queda en la República de Irlanda) y abre a los visitantes seis días a la semana. Tiene una sección de préstamos, una sección de referencia y varias colecciones almacenadas en diferentes partes del edificio. Se encuentra en la 74 de Merrion Square, Dublin 2. Véase también Bibliotecas Nacionales Cultura de Irlanda Referencias
John Mitchels GAA (Waterford)

John Mitchels GAA is a Gaelic Athletic Association club based in Fews, County Waterford, Ireland. The club is exclusively dedicated to Gaelic Football Junior level. The club has won the Waterford Senior Football Championship 3 times, 1970, 1973 and 1976. Honours Waterford Senior Football Championship: 3 1970, 1973, 1976 Waterford Intermediate Football Championships: 2 2003, 2007 Waterford Under-21 Football Championships: 1 1969 Waterford Minor Football Championships 2 1974, 1975
Johnstownbridge GAA

Johnstownbridge GAA is a Gaelic Athletic Association (GAA) club in the village of Johnstownbridge, County Kildare, Ireland, Winner of eleven senior county championships across football and camogie and Kildare club of the year in 1983. Gaelic Football Johnstownbridge fields two teams at senior level and have approximately 50 players over 17 years of age. Underage teams are fielded as the parish of Balyna shared with Clogherinkoe Gaa. Paul Cribbin and Daniel Flynn are currently part of the Kildare Senior squad for 2022. Hurling Johnstownbridge players play their hurling with Broadford GAA. Camogie Johnstownbridge's Camogie team was formed in 1969 and was later reorganised in 1994 placing special attention to provide a solid underage structure. They first tasted success in 2000 winning the Coiste Chontae an Chláir Shield at Feile na nGael and have gone from strength to strength since. They now field teams at all levels from U7s to Senior. Honours Football Kildare Senior Football Championship: (3) 1983, 1988, 1989 Kildare Intermediate Football Championship: (2) 1978, 2013 Kildare Junior Football Championship: (2) 1967, 1975 Kildare Senior Football League Division 2: (2) 2010, 2025 Camogie All-Ireland Intermediate Club Camogie Championship: 2018 All-Ireland Junior Club Camogie Championship: (2) 2015, 2017 Leinster Intermediate Club Camogie Championship: 2017 Leinster Junior Camogie Championship: (2) 2015, 2016 Kildare Senior Camogie Championship: (8) 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019 Bibliography Kildare GAA: A Centenary History, by Eoghan Corry, CLG Chill Dara, 1984, ISBN 0-9509370-0-2 hb ISBN 0-9509370-1-0 pb Kildare GAA yearbook, 1972, 1974, 1978, 1979, 1980 and 2000- in sequence especially the Millennium yearbook of 2000 Soaring Sliothars: Centenary of Kildare Camogie 1904–2004 by Joan O'Flynn Kildare County Camogie Board. References External links Johnstownbridge GAA
Merrion Square

Merrion Square (irsk: Cearnóg Mhuirfean) er en georgiansk park i Southside af Dublin centrum. Den blev etableret i 1762 med design af John Smyth og Jonathan Barker til Viscount FitzWilliams ejendom. Samuel Sproule udlagde senere østsiden omkring 1780 og den blev skabt ved en konkurrence, der blev vundet af Benjamin Simpson i 1792 med tegninger af John James Barralet. De omkringliggende huse blev stort set alle sammen opført i begyndelsen af 1800-tallet. Efterspørgslen et townhouse syd for floden Liffey var blevet igangsat af beslutningen af daværende jarl af Kildare (senere hertug af Leinster) til at bygge sit hjem i Dublin i den ikke-udviklede southside. Han opførte det største aristokratiske hus i Dublin, Leinster House, efter Dublin Castle. Aristokrater, biskopper og velhavende begyndte herefter at sælge deres huse i Northside og flyttede til de nye huse i southside. Referencer Eksterne henvisninger
Merrion Square

Merrion Square (irisch Cearnóg Mhuirfean) ist ein rechteckiger, vom gleichnamigen Straßenzug begrenzter Platz in der Innenstadt der irischen Hauptstadt Dublin, dessen Inneres ein grüner und baumbestandener Park bildet. Der im georgianischen Stil gestaltete Merrion Square befindet sich etwa 300 Meter nordnordöstlich vom St. Stephen’s Green. Der Platz und die ihn umgebende Bebauung wurden ab 1762 geplant und waren Anfang des 19. Jahrhunderts weitgehend fertiggestellt. Archbishop Ryan Park Die Parkfläche wurde 1930 von der Erzdiözese gepachtet, um den Bau einer Kathedrale zu ermöglichen. Diese Pläne wurden jedoch nicht verwirklicht. 1974 wurde der Platz dann vom Erzbischof von Dublin, Dermot Ryan (Archbishop Ryan), der Stadt geschenkt. Seitdem heißt der Merrion Square Park offiziell Archbishop Ryan Park. Bekannt ist der Park unter anderem für seine Sammlung historischer Straßenlampen und mehrere Skulpturen, insbesondere für die auffällige Oscar-Wilde-Statue, die an den irischen Dichter erinnert, der von 1855 bis 1876 im Haus Merrion Square No. 1 gewohnt hat. Weniger bekannt ist, dass sich in der südöstlichen Ecke des Parks einer der während des Zweiten Weltkriegs in Dublin gebauten Luftschutzbunker befindet. Die dort befindliche Informationstafel gibt an, dass 1100 Personen in diesem Bunker zum Schutz vor Luftangriffen übernachten konnten. Seit 2010 gehört der Park, wie auch der St. Anne’s Park in Dublin, zum European Garden Heritage Network – EGHN. Persönlichkeiten Der Dichter William Butler Yeats wohnte in No. 82 Merrion Square, Daniel O’Connell („The Liberator“) in No. 58 (heute the Keough-Naughton Notre Dame Centre), Joseph Sheridan Le Fanu in No. 70 und Æ (George William Russell) in No. 80. Weblinks
Merrion Square

Merrion Square est une place de style architecture georgienne et un parc arboré située près du centre de la ville de Dublin en Irlande. La place a été créée en 1752, et a été en grande partie terminée au début du XIXe siècle. On trouve notamment dans le parc une statue d'Oscar Wilde (1854-1900) qui habitait au n°1 de la place. Le poète et dramaturge William Butler Yeats habitait au n°82, et l'homme politique Daniel O'Connell au n°58 Galerie Notes et références Voir aussi Liens externes Portail de Dublin
Merrion Square

Merrion Square (in irlandese Cearnóg Mhuirfean) è una celebre piazza di Dublino, in Irlanda. Storia Il nome venne dato nel 1762 e i lavori furono completati all'inizio del XIX secolo. A tutt'oggi la piazza è considerata una dei più bei esempi di architettura georgiana della città. Fino a circa 50 anni fa gli edifici nei dintorni della piazza erano residenziali, ma oggi si tratta per la maggior parte di uffici. Alcune case riportano comunque delle targhe commemorative con delle informazioni riguardanti i precedenti illustri residenti. Luoghi turistici Fra i luoghi da visitare nelle vicinanze il Museo nazionale d'Irlanda, la Galleria nazionale d'Irlanda, la sede della Croce Rossa irlandese, la Biblioteca Centrale cattolica, la Leinster House (sede dell'Oireachtas, il parlamento nazionale, l'Archivio di Musica Tradizionale Irlandese e l'Irish Georgian Society. Si ritrova anche un grande parco, chiamato Archbishop Ryan Park. Personaggi noti Fra i vari personaggi che hanno abitato in questa piazza, Oscar Wilde (abitava al numero 1 dal 1855 al 1876), William Butler Yeats (che abitava al numero 82) e Daniel O'Connell (al numero 58). Vanno ricordati inoltre l'artista George William Russell e lo scrittore Sheridan Le Fanu. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Merrion Square
Acaill

Acaill o Oileán Acla (en anglès Achill) és una illa d'Irlanda, al comtat de Mayo, a la província de Connacht. Té 148 quilòmetres quadrats i és la més gran de les illes del país. Està unida per mitjà d'un pont giratori amb l'illa d'Irlanda, el pont Michael Davitt, entre les viles de Gob an Choire i Poll Raithní (Polranny). El primer pont fou completat el 1887, fou substituït per una altra estructura en 1949 i posteriorment pel pont actual que fou acabat en 2008. Altres centres de població són les viles de Keel, Dooagh, Bun an Churraigh, Dún Ibhir, Dumha Éige i Dugort. A Poll Raithní hi ha la parròquia, el camp de futbol gaèlic i dues escoles secundàries. Un dels seus principals atractius és el poble abandonat de Slievemore: un assentament d'almenys 100 construccions tradicionals de pedra, que es remunta al període anglonormand i que va romandre habitat fins a principis del segle xx. La població d'Acaill era de 2.700 habitants en 2006. Història Es creu que al final del Neolític (al voltant de l'any 4000aC.), l'illa tenia una població d'entre 500 i 1.000 habitants. Una troballa d'aquells anys és el crannóg vora Dookinella. La majoria de l'illa la formaven boscos, fins que la gent del Neolític van començar a realitzar cultius. L'assentament es va incrementar en l'edat del ferro, i l'esplai de petits forts al llarg de les seves costes indica la naturalesa bel·licosa dels habitants d'aleshores. Als segles xvii i xviii va haver-hi molta migració des d'Acaill fins a altres parts d'Irlanda, sobretot a l'Ulster, a causa de l'agitació política i religiosa de l'època. Durant un temps van conviure dos dialectes del gaèlic irlandès a l'illa, la qual cosa va fer que moltes de les seves poblacions figuressin en el registre de 1824 amb dos noms diferents, i que alguns mapes donessin diferents noms als mateixos llocs. Avui dia romanen moltes escletxes del dialecte de l'Ulster en la parla local. Abans de la Gran Fam Irlandesa la població arribà als 6.000 habitants. Personatges Thomas Patten va morir a la guerra civil espanyola lluitant contra els feixistes. Els escriptors Heinrich Böll i Graham Greene visitaren l'illa. Literatura Heinrich Böll: Irisches Tagebuch, Berlin 1957 Kingston, Bob: The Deserted Village at Slievemore, Castlebar 1990 McDonald, Theresa: Achill: 5000 B.C. to 1900 A.D. Archeology History Folklore, I.A.S. Publications [1992] Meehan, Rosa: The Story of Mayo, Castlebar 2003 Carney, James: The Playboy & the Yellow lady, 1986 POOLBEG Hugo Hamilton: The Island of Talking, 2007 Referències Enllaços externs Projecte de Colaiste Pobail Acla sobre Acaill Projecte d'Arqueologia Marítima a Acaill VisitAchill multilingual visitor's site
Acaill

Acaill (též irsky Oileán Acla, anglicky Achill Island) je ostrov ležící u západního pobřeží Irska v hrabství Mayo. Od hlavního ostrova je oddělen úzkým průlivem, přes který vede otočný most Michael Davitt Bridge. S rozlohou 148 km² je největším z ostrovů u irského pobřeží. Žije zde okolo dva a půl tisíce obyvatel, pětina z nich uvádí jako mateřskou řeč irštinu. Přírodní poměry Většina ostrova je pokryta rašeliništi. Hora Croaghaun na západě ostrova se tyčí nad mořskou hladinou do výšky 688 metrů a patří k nejvyšším pobřežním útesům v Evropě. Dalším významným vrcholem je Slievemore (671 m). Při pobřeží leží neobydlené ostrůvky Achillbeg a Inishbiggle. Historie Ostrov byl osídlen už v neolitu, o čemž svědčí megality v lokalitě Keel East. Původní obyvatelé bydleli v osadách postavených na vodě, zvaných crannog. Ve středověku byl ostrov součástí království Umaill. V 17. a 18. století se na Acaill přistěhovalo mnoho lidí z Ulsteru sužovaného náboženskými nepokoji, dosud se na ostrově užívá mnoho výrazů pocházejících z ulsterského dialektu. Počátkem 19. století měl Acaill přes šest tisíc obyvatel, ale v době Velkého hladomoru došlo k masovému vystěhovalectví, na úpatí hory Slievemore se dosud zachovaly trosky vesnice opuštěné v této době. V roce 1852 byl na ostrově zřízen františkánský klášter. V roce 1894 došlo k útoku na místní majitele půdy, kteří pocházeli z Anglie, a jejich rezidence The Valley House byla zapálena (později byla přebudována na hotel). Za první světové války byla na útesu Moytoge zbudována vojenská pozorovatelna, která měla chránit Irsko před vyloděním německých vojsk. Hlavními ekonomickými aktivitami na ostrově jsou rybolov (loví se zejména žralok velký) a chov ovcí, od šedesátých let 20. století se rozvíjí turistika. Pláže na Acaillu mají modrou vlajku zaručující čistotu vody, podél pobřeží vede vyhlídková silnice Atlantic Drive. Na ostrově pobývali spisovatelé John Millington Synge, Graham Greene a Heinrich Böll. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Achill Island na anglické Wikipedii. Externí odkazy Galerie Acaill na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Acaill na Wikimedia Commons http://www.achilltourism.com/ https://web.archive.org/web/20150928144407/http://puremagic.ie/achill/history-of-achill/
Isla Achill

La isla de Achill se encuentra en el condado de Mayo (Irlanda). Con 147 kilómetros cuadrados es la de mayor extensión del país. Geografía Achill está unida por medio de un puente con la isla de Irlanda. Uno de sus principales atractivos es el pueblo abandonado de Slievemore,​ un asentamiento de al menos 100 construcciones tradicionales de piedra, que se remonta al período anglonormando y que permaneció habitado hasta principios del siglo XX. La población de Achill era de 2700 habitantes en 2006 y de 2569 en 2011.​ Historia Se cree que al final del periodo Neolítico (alrededor del año 4000 a. C.), la isla tenía una población de entre 500 y 1000 habitantes. La mayoría de la isla la formaban bosques, hasta que los habitantes del neolítico comenzaron a realizar cultivos. El asentamiento se incrementó en la Edad del Hierro, y el esparcimiento de pequeños fuertes a lo largo de sus costas indica la naturaleza belicosa de las gentes de aquella época.[cita requerida] En los siglos XVII y XVIII hubo mucha migración desde Achill hasta otras partes de Irlanda, sobre todo al Ulster, debido a la agitación política y religiosa de la época. Durante un tiempo convivieron dos dialectos del irlandés en la isla, lo que hizo que muchas de sus poblaciones figuraran en el registro de 1824 con dos nombres diferentes, y que algunos mapas dieran diferentes nombres a los mismos sitios. Hoy en día permanecen muchos resquicios del dialecto del Ulster en el habla local.[cita requerida] Controversia En noviembre de 2019, Pollagh se convirtió en el escenario de un conflicto social con tintes racistas después de que la población local comenzara una protesta que duró tres meses, para impedir que un grupo de trece mujeres refugiadas fueran alojadas durante tres meses en el Achill Head Hotel de la aldea.​ A pesar de que los manifestantes insistieron en que su motivación no era racista,​ debido a la protesta, el Departamento de Justicia e Igualdad, responsable de los refugiados en el sistema de provisión directa, tuvo que cambiar de planes y trasladar a las mujeres a otro emplazamiento.​ Véase también Wild Atlantic Way. Enlaces externos Portal:Irlanda. Contenido relacionado con Irlanda. Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Achill Island. Isla Achill Referencias
Achill Island

Achill (Iers-Gaelisch: Acaill) is het grootste eiland van Ierland. Het is gelegen aan de westkust, in het graafschap Mayo, en is met het vasteland verbonden door de Michael Davitt-brug. Ongeveer 87% van het eiland bestaat uit onontgonnen veengronden, vooral tussen Blacksodbaai en Clewbaai. De belangrijkste plaatsen zijn Gob an Choire (Engels: Achill Sound), Polranny, Keel, Dooagh, Dooega en Dugort. De inwoners, meestal vissers, zijn afstammelingen van de oudste bevolking van Ierland. Door de mooie stranden, grillige kusten en eenzame heide- en veenvlakten is het eiland ook steeds meer toeristen gaan aantrekken. Bekende bewoners van Achill Island Heinrich Böll Charles Boycott
Achill

Achill (pronúncia: ˈækəl, em irlandês: Acaill, Oileán Acla) é uma ilha do condado de Mayo, República da Irlanda, com 26 km de comprimento por 12 de largura. É a segunda maior ilha da República da Irlanda depois da própria Irlanda. A actividade económica predominante é centrada nas pescas. Esta ilha é conhecida por ter um Cromeleque e o forte de pedra de Dun Aengus. E também denominada «Ilha da Águia». Slievemore é o ponto mais alto da ilha (672 metros). Está unida à Irlanda por uma ponte entre as vilas de Achill Sound e Achill, esta última situada em terra firme. História Na ilha conservam-se restos megalíticos que datam de há cerca de 5000 anos. No século V chegaram os celtas, dedicados ao pastoreio. Na ilha estabeleceram-se monges pelo menos desde 450. Heinrich Böll, escritor alemão, visitou a ilha e escreveu as suas experiências no seu livro Irisches Tagebuch. Economia A economia da ilha depende do turismo, e hoje a agricultura tem menor importância, estando limitada pela própria lei da ilha: a criação de ovelhas teve historicamente mais importância, e mais ainda a pesca. Imagens Referências Nova Enciclopédia Portuguesa, Ed. Publicações Ediclube, 1996.
Акилл

Акилл (ˈækəl, англ. Achill Island, ирл. Acaill, Oileán Acla) — самый большой остров вблизи западного побережья Ирландии, графство Мейо. Население — 2569 чел. (2011). Местная железнодорожная станция была открыта 13 мая 1895 года, но 1 октября 1937 года была закрыта. На острове расположена гора Сливмор; южнее находится покинутый островок Акиллбег, жители которого некогда переселились на Акилл и материк. Считается, что в конце периода неолита (около 4000 г. до н.э.) население Ахилла составляло 500-1000 человек. Остров был бы в основном покрыт лесом, пока люди эпохи неолита не начали выращивать сельскохозяйственные культуры. Заселение увеличилось в железном веке, и рассредоточение небольших фортов на мысах по всему побережью указывает на воинственный характер того времени. Мегалитические гробницы и форты можно увидеть в Сливморе, вдоль Атлантик-драйв и на Акиллбеге. См. также Список островов Британских островов Список островов Ирландии Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Акилл
Achill

Achill (iriska Acaill eller Oileán Acla) belägen utanför Irlands nordvästkust, är republiken Irlands största ö förutom själva huvudön. Den tillhör grevskapet Mayo, har en area av 148 km², och en befolkning på 2 700 invånare. Ön har förbindelse till fastlandet genom Michael Davitt-bron.
Акілл

А́кілл (ірл. Acaill, Oileán Acla, англ. Achill Island /ˈækəl/) — найбільший серед ірландських островів, розташований на заході країни в графстві Мейо. Площа складає 148 кв. км, населення — 2594 особи. Акілл сполучений із основною частиною Ірландії мостом Майкла Девітта, що простягається між селами Акілл-Саунд і Полранні. Перший міст тут було збудовано 1887 року. Найдавніші поселення на острові з'явилися бл. 3000 року до н.е. Приблизно половина острова (включно із селами Акілл-Саунд і Бунакуррі) належать до ґелтахту (регіону, де традиційно розмовляють ірландською мовою), хоча переважно більшість населення острова використовує англійську для щоденного вжитку. Примітки