NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tulul al-Baqarat

Tūlūl al-Baqarat is een archeologische vindplaats in Irak. De bewoningsheuvel is eerst door een Irakese expeditie opgegraven in 2008-2010 en sinds 2013 door een Italiaanse ploeg. Het ligt ten zuiden van Kut, zo'n 40 km oostelijk van de oude bedding van de Tigris. Er zijn vondsten uit het 3e en uit het 1e millennium v.Chr. gedaan. Tot de laatste behoort een Neo-Babylonische tempel waar een aantal bakstenen met een standaardinscriptie van Nebukadnezar II aangetroffen zijn. De vindplaats kan geïdentificeerd worden met de oude stad Keš. Eerder had Postgate echter voorgesteld dat de nabijgelegen heuvel Tell al-Wilaya Keš was, maar epigrafisch materiaal van Tūlūl al-Baqarat maakt duidelijk dat dat niet zo is. Er is een inscriptie gevonden van de bouw van de tempel van Ninhursag door Ur-Nammu van Ur Een andere inscriptie van dezelfde koning, waarvan de vindplaats niet meer te achterhalen is, is vrijwel identiek, maar zegt dat dit Ninhursags tempel in Keš betrof. Het was al eerder bekend dat deze godin de stadsgodheid van Keš was. Viano stelt voor dat Tell al-Wilaya niet Keš maar Irisaĝrig geweest is. De twee heuvels liggen maar 6 km van elkaar en Irisaĝrig was in de Ur III-periode de plaats waar de enig bekende tempel van de echtgenoot van Ninhursag, Šulpae, stond. Er zijn andere voorbeelden van dergelijke 'tweelingsteden' ontstaan rond de twee heiligdommen van een godenpaar, zoals Kish en Ur. Keš was een bijzonder oude stad. In Jemdet Nasr zijn een dertiental zegelafdrukken gevonden die bestaan uit een reeks symbolen die de steden Ur, Larsa, Nippur, Uruk, Kesh, Zabala en Urum voorstellen. De zegelafdrukken zijn in de context van aardewerk uit de Vroeg-dynastieke Periode ED I (ca. 2900-2750 v.Chr.) gevonden en laten vermoeden dat er al in die tijd een soort federatie van steden bestond waartoe Keš behoorde. De stad is het onderwerp van een van de oudst bewaard gebleven stukken literatuur van de mensheid: de tempelhymne van Keš
Khor Al Zubair

Khor Al Zubair is a city in Basra, in Iraq. As well as the Khor Al Zubair Port, it is also has major industrial areas which are home to laboratories and companies that include petrochemical companies and fertilizer plants. In the south there are iron and steel plants, as well as those producing various liquids and gases. The Khor Al Zubair channel is next to the city. References
Puerto de Khor Al Zubair

El Puerto de Khor Al Zubair​ (en árabe: ميناء خور الزبير) es un puerto en el sur del país asiático de Irak, que fue fundado en 1974 en Khor Al Zubair, a 80 km del centro de la provincia de Basora. El puerto consta de cuatro secciones principales que forman las direcciones técnicas, las secciones de embarque, secciones de desembarque, así como los departamentos administrativos. Véase también Puerto Transporte naval Referencias
Al-Nasiriya International Stadium

Al-Nasiriya International Stadium (Arabic: ملعب الناصرية الدولي), also known as Dhi Qar Sports Complex, is a football stadium in Nasiriyah, Iraq. It primarily serves as the new home stadium of Al-Nasiriya FC. The stadium has a capacity of 20,000 spectators. The net construction cost is estimated around 95 million USD funded entirely by Iraqi government. Overview In 2013, the Iraqi government presented the project for a new stadium in Dhi Qar, in the south of the country, with a design signed by the French architecture firm of Bechu & Associés in collaboration with Alain-Charles Perrot. The project includes a main stadium with a capacity of 30,000 spectators, two training stadiums seating 2,500 and 500 people respectively, a four-star hotel with 80 rooms and two sports pavilions (aquatic center and sports hall). The project that started in 2013 was supposed to be delivered in two and a half years, but seven years later, only 75% of the stadium was complete. In January 2022, faced with the delays, the Iraqi government decided to terminate all contracts with the French companies in charge of the work. On 20 August 2024, Iraqi prime minister Mohammed Shia' Al Sudani inaugurated the stadium with a final capacity of 20,000. The main feature of the venue was its walls which contained inscriptions and symbols that reflect the heritage of the Sumerian civilization. See also List of football stadiums in Iraq Football in Iraq References
Al-Rashid-Hotel

Das Hotel Al-Rashid (arabisch فندق الرشيد, DMG Funduq ar-Rašīd) ist ein 18-stöckiges Hotel in Bagdad im Irak, das hauptsächlich von Journalisten und Mitarbeitern der Medien genutzt wird. Es ist nach Hārūn ar-Raschīd benannt. Geschichte Während des Golfkrieges 1991 berichtete hier Peter Arnett von den Kriegshandlungen. Das machte sowohl ihn wie auch das Hotel weltbekannt. Nach dem Golfkrieg 1991 bis zur Irak-Invasion 2003 wurde das Gebäude von westlichen Geschäftsleuten und Diplomaten und der ausländischen Presse genutzt. Nach der Invasion wurde das Hotel in eine Basis für die Koalitionstruppen und die US-Armee umfunktioniert. Am 26. Oktober 2003 wurden zehn 68-mm- und 85-mm-„Katjuscha“-Raketen auf das Hotel abgefeuert, die den Oberstleutnant Charles H. Buehring töteten und 17 weitere verwundeten. Der stellvertretende US-Verteidigungsminister Paul Wolfowitz befand sich ebenfalls im Hotel, blieb aber unverletzt. Ein Mosaik, das den ehemaligen US-Präsidenten George H. W. Bush senior mit einem Ausdruck des Erstaunens auf seinem Gesicht zeigt, wurde nach dem Ersten Golfkrieg 1991 auf dem Boden der Hotellobby angebracht. Absicht dahinter war, dass Besucher über das Gesicht laufen mussten, um ins Hotel zu gelangen (was eine ernsthafte Beleidigung in der arabischen Kultur ist). Das Mosaik wurde nach der Invasion von US-Truppen zerstört und mit Saddam Husseins Konterfei ersetzt. Vor der Irak-Invasion im Jahr 2003 beherbergte das Hotel ein Einkaufszentrum und ein Internetcafé. Bilder Weblinks Bericht auf CNN (Memento vom 19. November 2003 im Internet Archive) (englisch) Einzelnachweise
Hotel Al-Rashid

El Hotel Al-Rashid (en árabe, فندق الرشيد) es un edificio de 18 pisos ubicado en la Zona Verde (Bagdad), Irak. El nombre proviene del quinto y más famoso califa, Harún al-Rashid, que gobernó desde el año 786 hasta el 809. Historia El hotel es uno de los principales establecimientos hoteleros de la ciudad, así como de los más altos. Desde la invasión de Irak de 2003 y al estar en el área más segura de la capital iraquí, conocida como Zona Verde, se ha convertido en uno de los principales puntos de descanso para los perdiodistas internacionales, al igual que el Hotel Palestina y el Sheraton Ishtar, aunque esos dos están fuera del perímetro de la Zona Verde, hecho que les hace más vulnerables. En 1991, durante la Guerra del Golfo, el hotel ganó popularidad tras el establecimiento del noticiero de la popular CNN en el mismo hotel. Cuando finalizó la contienda, el hotel volvió a acoger principalmente hombres de negocios occidentales, prensa extranjera y a diplomáticos. Después de la invasión de Irak de 2003, el hotel se convirtió en una base de la Coalición y del ejército norteamericano. Cuando las tropas norteamericanas entraron, observaron que después de la Guerra del Golfo habían instalado un mosaico de azulejos en el suelo del vestíbulo que representaba la cara del expresidente George Herbert Bush con una mirada de asombro en su rostro. Al estar en la entrada, los clientes pisaban su cara al acceder o salir del edificio; un hecho que se considera como gran ofensa en el cultura árabe. Los soldados estadounidenses rompieron el mosaico para añadir otro con la cara de Sadam Huseín.​ El 26 de octubre de 2003, diez cohetes Katyusha fueron disparados por la insurgencia e impactaron contra el hotel, causando la muerte de teniente coronel Charles H. Buehring e hiriendo a otras 17 personas. El Secretario Adjunto de Defensa, Paul Wolfowitz, se alojaba en el hotel la noche del ataque pero resultó ileso.​ Antes de la invasión de Irak de 2003, el hotel albergaba un centro comercial. Las tiendas que ofrecen artículos a mano, souvenirs, alfombras y joyerías. El hotel también alberga un Café Internet en 2002. Referencias
Ain Al-Tamur Stadium

Ain Al-Tamur Stadium (Arabic: ملعب عين التمر) is a multi-purpose stadium in Ayn al-Tamr, 86 km west of Karbala, Iraq. It is currently used mostly for football matches and serves as the home stadium of Ain Al-Tamur SC. The stadium holds 2,000 people. See also List of football stadiums in Iraq References
Citadela v Kirkúku

Citadela v Kirkúku (arabsky قلعة كركوك‎), kurdsky قەڵای کەرکووک, turecky Kerkük Kalesi) se nachází v centru iráckého města Kirkúku a je považována za jeho nejstarší část. Místní turkmenská komunita ji považuje za významné místo. Je jedním ze symbolů města. Nachází se na pahorku, který leží 40 metrů nad okolním terénem a řekou Chasá. Vznikla na půdorysu zaobleného obdélníku, který má v nejširším severo-jižním směru délku 500 m a v nejširším západo-východním potom 400 m. Historie Není známo, kdy citadela vznikla nebo byla postavena. Někteří historikové se přiklánějí k názoru, že nejstarší části byly zbudovány někdy v době před 3,5 tisíci lety nomádskými Gutejci. Podle jiných byla citadela vybudována asyrským králem Aššurnasirpalem II., který vládl v 9. století př. n. l. Předpokládá se, že zde bylo první pohřebiště v Kirkúku. Diadoch Seleukos I. Níkátór zde vybudoval opevnění se 72 věžemi 72 ulicemi. Do pevnosti směřovaly dva vstupy s branami. Dnes je nejvýznamnějším prvkem areálu tzv. Červený kostel, který má mozaiky z období před islámskou expanzí, která v Iráku nastala v 7. století. Předpokládá se, že pevnost v roce 1393 navštívil Tamerlán během jedné ze svých vojenských výprav. Současné opevnění citadely pochází z doby, kdy nadvládu nad dnešním Irákem měla Osmanská říše. V této době zde také vznikaly při několika mešitách i různé školy. Ty zakládali většinou různí zámožní občané Kirkúku. První vznikaly v 17. století, byly to školy náboženské (medresy), vyučovaly se zde základní i pokročilejší dovednosti. Osmanské vojsko zde také vybudovalo vlastní kasárny. Nacházel se zde také turecký hřbitov. V 90. letech 20. století nařídil tehdejší irácký vůdce Saddám Husajn modernizaci a opravu citadely. V jejích hradbách nicméně zůstalo žit ještě několik stovek místních etnických Turkmenů, kteří vnímali uvedený projekt jako snahu tehdejší vlády, jak je odtamtud vystěhovat. Od roku 2010 se UNESCO zabývá koordinací a pomocí v obnově stavby. Po válce v Iráku a bojích s organizací ISIS je citadela v zanedbaném stavu. Turecký prdezident Recep Tayyip Erdoğan vyslovil pro obnovu pevnosti. V roce 2018 bylo rozhodnuto o obnově tureckých kasáren. Objekty citadely Dodnes se zde nachází velké množství archeologicky význmaných míst. Řadí se do top 12 archeologických nalezišť v Iráku. Stojí zde také památník, který je považován za Danielův hrob. Na jeho místě dnes stojí mešita proroka Daniela. Stála zde rovněž i velká mešita (turecky Ulu Camii), kterou zbudovala Osmanská říše, ta ale zanikla. Řada budov, které se v citadele dodnes dochovaly má unikátní architektonické prvky, které nejsou typické pro jinou část zástavby v okolí. Další nápadnou stavbou v citadele je tzv. Modrý dům, který byl postaven roku 1361 a je náhrobkem Bogdaj Chatún. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kirkuk Citadel na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Citadela v Kirkúku na Wikimedia Commons
Ciudadela de Kirkuk

La Ciudadela de Kirkuk(en árabe: قلعة كركوك, Qal’at Karkuk) está situada en el centro de la ciudad de Kirkuk, en Irak,​ y se considera que es la parte más antigua de la ciudad. La ciudadela se encuentra en una colina artificial con 130 metros de altura situada en una meseta sobre el río Khasa. El montículo, se cree que fue construido por el rey Ashurnasirpal II entre 884 y 858 antes de Cristo como una línea de defensa militar de Arrapha. Más tarde el rey Sluks construyó una muralla con 72 torres fuertes alrededor de las 72 calles y las dos entradas a la ciudadela. Una joya de la ciudadela es la llamada "Iglesia Roja", con restos de mosaicos premusulmanes. Se cree que Timur visitó la ciudadela en 1393 durante su expedición militar. Las paredes modernas se remontan a la época otomana. Véase también Castillo Historia de Irak Referencias
Citadelle de Kirkouk

La citadelle de Kirkouk (en arabe : قلعة كركوك) est l'un des plus anciens monuments de la ville de Kirkouk, dans le nord de l'Irak. La citadelle est bâtie sur un plateau, lui-même surhaussé d'une motte dominant de près de 40 mètres les berges de la rivière Khasa. Cette motte pourrait avoir été érigée sur l'ordre du roi d'Assyrie Assurnazirpal II entre - 884 et - 858 afin de défendre la ville d'Arrapha, cité antique située approximativement à l'emplacement de l'actuelle ville de Kirkouk. Par la suite, un autre souverain aurait ordonné l'édification d'un nouveau rempart flanqué de 72 tours. Parmi les bâtiments majeurs de la citadelle, un édifice surnommé « l'église rouge » abrite des traces de mosaïques datant de la période pré-islamique. Tamerlan aurait fait halte dans la citadelle lors d'une expédition militaire menée en 1393. Les remparts sont renforcés pendant l'occupation ottomane. Dans les années 1990, le président Saddam Hussein envisage d'entamer la restauration de la citadelle. Cependant, pour certains opposants au régime, cet acte aurait été une tentative d'expulser les quelque 800 à 900 Turkmènes demeurant dans les maisons de l'ancienne citadelle. La citadelle est considérée par de nombreux Turkmènes comme faisant partie intégrante de leur histoire et de leur héritage culturel. Selon certaines traditions, la citadelle abriterait la tombe du prophète Daniel. Notes et références Liens externes Ressource relative à l'architecture : Liste indicative du patrimoine mondial Portail de l’Irak Portail des châteaux Portail de l’histoire militaire
Cittadella di Kirkuk

La cittadella di Kirkuk è ubicata nel centro della città di Kirkuk, in Iraq ed è considerata come la parte più antica della città. Si trova su un'altura artificiale alta 40 m sulla piana oltre il fiume Khasa. Si pensa che l'altura sia stata costruita da re Ashurnasirpal II tra l'884 e l'858 a.C. come linea militare difensiva di Arrapha. In seguito re Sluks costruì un muro difensivo con settantadue torri e strade e due entrate alla cittadella. Un gioiello della cittadella è la cosiddetta Chiesa rossa che presenta tracce di mosaici pre-islamici. Le mura odierne risalgono al periodo ottomano. Negli anni novanta del XX secolo, Saddam Hussein, allora presidente dell'Iraq, annunciò una campagna di restauro e abbellimento della cittadella, che secondo alcuni sarebbe stata solo una scusa per rimuovere le centinaia di famiglie turcomanne e curde che vivevano nelle vecchie case. La cittadella è considerata dai turcomanni un importante pezzo della loro storia. Intorno ad essa ci sono diversi quartieri turcomanni come Topkapi, Helvacilar, Hamam, Agalik, Yedi Kizlar e Zindan, mentre un ampio numero di siti di importanza storica e religiosa esistono ancora lì, come una tomba che si crede essere del profeta Daniele Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cittadella di Kirkuk Collegamenti esterni Kirkuk, su koord.com.
Citadela Kirkuk

Citadela Kirkuk (arabsko قلعة كركوك, kurdsko قەڵای کەرکووک, turško Kerkük Kalesi) je v središču Kirkuka v Iraku in velja za najstarejši del mesta. Citadela stoji na 40 metrov visokem bregu na planoti čez reko Khasa. Zgodovina Izvor citadele je sporen; nekateri zgodovinarji verjamejo, da je najstarejše dele zgradbe zgradilo nomadsko ljudstvo Gutijci pred približno 3500 leti, drugi trdijo, da je citadelo zgradil asirski kralj Ašurnasirpal II. med 850 in 884 pr. n. št.. Kralj Selevk I. Nikator je okoli 72 ulic in dveh vhodov v citadelo zgradil močno obzidje z 72 stolpi. Dragulj citadele je tako imenovana 'Rdeča cerkev', s sledovi mozaikov iz obdobja pred islamsko osvojitvijo Iraka v 7. stoletju. Domneva se, da je Timur Lenk citadelo obiskal leta 1393 med svojo vojaško ekspedicijo. Moderni zidovi segajo v osmansko obdobje. V 1990-ih je Sadam Husein napovedal kampanjo za polepšanje obzidane citadele. Tam še vedno obstaja veliko število zgodovinskih in verskih krajev, vključno s spomenikom, za katerega se domneva, da je Danielov grob. Mošeja preroka Daniela To je mošeja, zgrajena nad grobom, za katerega nekateri verjamejo, da vsebuje telo preroka Daniela. Mošeja stoji znotraj citadele Kirkuk. Stavba mošeje je bila eden od judovskih templjev, nato pa so jo preoblikovali v krščansko cerkev. je bila pozneje zgrajena v islamski dobi. Mošeja vsebuje starodavni minaret iz obdobja Osmanskega cesarstva, poleg lokov in stebrov, katerih konstrukcijski slog sega v pozno mongolsko dobo ali začetek timuridske dobe (tj. meje 9. stoletja hidžre - 15. stoletja našega štetja). Osmerokotna osnova, ob kateri je stolp, je bila zgrajena na ruševinah obokov stare stavbe. Mošeja ima dve kupoli, površina mošeje pa je 400 kvadratnih metrov, molitvena dvorana svetišča pa lahko sprejme več kot 150 vernikov. Svetišče je pomembno za duše ljudi okoli njega, prebivalcev mesta Kirkuk. Ena najpomembnejših osebnosti, ki je prevzela položaj imamata v mošeji, je pesnik iz Kirkuka, šejk Sajid Muhamad. Mošeja Al-Erian Sredi citadele stoji mošeja Al-Erian, njena gradnja sega v leto 1142 po hidžri, kar je razvidno iz kamna, nameščenega na njenem vhodu. To mošejo odlikuje mihrab, okrašen s pisanimi cvetličnimi in geometričnimi okraski v obliki rož. Koranskega verza: »In Zaharija jo je zaščitil, ko je vstopil v mihrab nad njo« (Al Imran: 37). Prižnica mošeje, je bila zgrajena iz mavca in kamna, njene stranice pa so bile okrašene z mavčnim okrasjem, ki je predstavljalo geometrijske oblike, vključno s šesterokotnimi zvezdami, obdanimi z okvirjem iz brokata. Mošeja ima dve kupoli različnih velikosti. Stavbna dediščina V citadeli Kirkuk je veliko hiš z redkimi, če ne edinstvenimi specifikacijami. Te hiše so sestavljene iz treh prekrivajočih se hiš, prva z občutljivimi marmornimi stebri in vhodi v sobe ter okni, uokvirjenimi z alabastrom in tretja hiša, ki se imenuje (nevestina hiša). Te hiše odlikujejo oboki ter mavčni in geometrični okraski, vsaka od hiš pa ima svoje posebnosti, ki jih v drugih hišah skorajda ni. Sklici Zunanje povezave Predstavnosti o temi Citadel of Kirkuk v Wikimedijini zbirki
Lake Felaw

Lake Felaw is situated in the Balakayati region within the Choman District, approximately 160 kilometers northeast of Erbil Governorate, in the Kurdistan Region of Iraq. It is located approximately 160 kilometers from the city center and considered a tourist attraction throughout the winter and spring seasons. Location The lake is located north of the Jinasan tourist site, nestled between the mountains of Sikal and Hisar, part of the mountain range in the Balakayati region. Situated at an altitude of 3,000 meters above sea level, it is the highest lake in the Kurdistan Region of Iraq. References
Erbil Stones and Gems Museum

Erbil Stones and Gems Museum is a small museum located within the Citadel of Erbil, at the heart of the city of Erbil (Hawler), the capital of Iraqi Kurdistan. History The museum was founded (and is owned) by Sarbast Majeed. Majeed, a graduate of Mosul College of Sciences, Department of Geology in 1985, had gathered his 40-year collection of gemstones from many parts of the world and displayed it originally in a house in the small city of Shaqlawa (northeast of Hawler) in 2014. In 2016, the museum was relocated to the Citadel of Erbil and now occupies one of the traditional 2-story renovated buildings. Exhibits The museum displays a multitude of common and rare stones and gems from within Iraq and many other countries as well as meteorite fragments and fossils and a variety of other items; the first and only of its kind in the Republic of Iraq and its Kurdistan Region. There is a shop on the 1st (upper) floor that sells genuine stones as well as replicas. The museum's entry is 1500 Iraqi Dinars (approximately $1.0). No-flash photography is allowed but photography of any kind within the shop is prohibited. Gallery See also Turkmen Heritage House References External links The museum's official page on Facebook The museum's official page on Instagram
Марад

Марад е древен шумерски град, разположен на западния бряг на тогавашната Западно разклонение на горната част на река Ефрат, западно от Ниппура в съвременния Ирак и на около 50 km югоизточно от Киш, на река Арахту. История Марад е създаден през 2700 г. пр.н.е. Бележки
Marad

Marad fou una ciutat estat sumèria de Mesopotàmia que correspon a la moderna Tell Wannat es-Sadum o Tell as-Sadoum, Iraq). Estava situada a l'oest de la branca occidental de l'Eufrates superior, a l'oest de Nippur i al nord-oest de Kazallu i a 50 km al sud-est de Kiš, a la riba de l'Arahtu. Fou establerta vers el 2700 aC. Va ser conquerida per Sargon I abans del 2330 aC. Es va revoltar contra Naramsin el 2260 aC sense èxit. El 2224 aC tenia per rei a Lipitili, un fill de Naramsin de Akkad. Després va seguir la història general de les ciutats sumeries. El ziggurat d'E-igi-kalama fou dedicat a Ninurta el deu de la terra i l'agricultura i a la deïtat tutelar Lugalmarada (o Lugal-Amarda) i fou construït pel fill de Naramsin. El jaciment arqueològic cobreix una àrea d'unes 124 hectàrees. Fou excavada per un equip de la universitat de Qādisiyyah dirigit per Naal Hannoon, el 1990, i el 2005 i 2007 per un equip de la mateix universitat dirigit per Abbas Al-Hussainy. la publicació de les dues darrers campanyes està en curs. Notes Bibliografia FS Safar, Old Babylonian contracts from Marad, University of Chicago,1938
Marad

Marad (en sumérien : Marda), sur le site de l'actuel Tell Wannat es-Sadum ou Tell as-Sadoum, en Irak, est une ancienne cité de Sumer. Marad était située sur la rive ouest de la rivière Arahtu, alors affluent de la branche ouest de l'Euphrate supérieur, à l'ouest de Nippur et à 50 km environ au sud-est de Kish. Histoire Marad fut fondée vers 2700 av. J.-C. durant la dynastie archaïque II. La cité fut intégrée à l'empire d'Akkad après sa conquête par l'empereur Sargon. Le grand temple de Marad, dont le nom cérémoniel est « Maison, œil du pays » (sumérien é-igi-kalamma) est dédiée au culte de Ninurta, dieu de la terre et des moissons, connu localement sous l'épithète Lugal-Marada, « Roi de Marad », divinité tutélaire de la ville. Sa fondation légendaire était attribuée au dieu Sîn et à Lugal-Marada. Ce temple était doté d'une ziggurat. Archéologie Le site a une surface d'environ 120 ha. Il a été fouillé par une équipe de l'Université Al Qadissiya conduite par Naal Hannoun en 1990 et par Abbas Al-Hussainy en 2005 et 2007. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Marad » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liste des villes du Proche-Orient ancien Bibliographie FS Safar, Old Babylonian contracts from Marad, University of Chicago,1938. Portail de l’archéologie Portail de la Mésopotamie Portail du Proche-Orient ancien