Noe

Noe (în ebraică: Noakh נח) este un personaj din Biblia ebraică și din Vechiul Testament al creștinilor, al zecelea patriarh după Adam, despre care se relatează în Cartea Genezei (Facerea) בראשית (Întâia Carte a lui Moise) din Biblie și este conform acesteia, personajul central al cataclismului mitic de care îi este legat numele Potopul lui Noe și de mijlocul de supraviețuire din acel cataclism:Arca lui Noe. Povestirea biblică despre Noe a fost reluată, mai târziu, și de Coran, unde în limba arabă el se numește Nuh. După narațiunea biblică, Noe a fost unicul supraviețuitor al Potopului, împreună cu soția, copiii și nurorile sale, și, în acest fel, a devenit în generația sa, strămoșul întregii omeniri. Noe a avut, între alți copii, trei fii - Sem, Ham și Iafet, al căror nume a fost folosit în genealogia biblică a trei seminții omenești, iar la începuturile lingvisticii - în denumirea unor familii de limbi (semite, hamite,iafetite). Conform legendei, Noe a trăit 950 ani, după calcule ale cronologiei tradiționale iudaice - între anul 1056 de la Facerea Lumii (care ar corespunde anului 2705 î.Hr) și anul 2006 de la Facerea Lumii (respectiv 1755 î.Hr). Figura lui Noe aduce aminte de personaje din mitologia sumeriană - Zusiudra , cea babiloniană- Utnapishtim și cea greacă - Deucalion. Povestea potopului din Geneza 6–8 se aseamănă mult cu mitul potopului lui Ghilgameș al babilonienilor . Viața După Biblie (cf. Geneza 5,28), Noe a fost fiul lui Lameh, care era fiul lui Metusala (Matusalem), iar numele său ebraic ar însemna mângâiere, liniște, odihnă. Se mai spune că Noe a trăit 950 de ani și după textul biblic este ultimul dintre primii patriarhi care au trăit peste 700 de ani Fiii lui Noe După cartea lui Moise, fiii lui Noe (Sem, Ham și Iafet) s-au născut când el avea vârsta de 500 de ani. Aceștia poartă numele a trei popoare ebraice. Astfel, din Ham provin hamiții (africanii negri), din Sem, semiții (popoarele semitice) și din Iafet, iafetiții. Arca lui Noe și potopul Dumnezeu vrea să pedepsească oamenii pentru viața păcătoasă pe care o duceau, în același timp cruțând familia lui Noe, care ducea o viață evlavioasă. Noe, fiind înștiințat, construiește o barcă cunoscută sub numele de Arca lui Noe în care se urcă cu familia sa și cu diferite animale (câte două din fiecare specie) pentru a le salva din calea potopului trimis de Dumnezeu și care a nimicit viețuitoarele de pe pământ. După potop, Noe a trimis mai întâi un corb să vadă dacă apele au scăzut, apoi un porumbel. După ce el și familia sa au ieșit din arcă, Noe a sacrificat un animal în cinstea lui Dumnezeu pentru că i-a salvat și pentru ca Dumnezeu să nu mai trimită potopul. În semn de legământ Dumnezeu a pus pe cer curcubeul, care simbolizează pacea și liniștea după ploaie sau război. Asemenea povestiri despre potop pot fi întâlnite și în mitologia sumero-babiloniană referitoare la Ghilgameș (cca. 1200 î.Hr.), sau mai târziu, în Talmud și Coran. Relatarea biblică despre potop conține contradicții, de exemplu durata potopului. Blestemarea lui Ham După Biblie, Noe a devenit agricultor și viticultor (Gen.9,20). Într-o zi, Noe s-a îmbătat cu vin din rodul viței sale, s-a dezgolit în mijlocul cortului (scena apare, între altele și într-o pictură de Michelangelo Buonarroti în Vatican despre beția lui Noe), fiind astfel văzut gol de fiul său Ham. Ham, în loc să-și acopere tatăl, a fugit la frații săi și le-a spus ce se întâmplase. Aceștia, când au auzit, s-au dus să-l acopere pe Noe având fețele întoarse de la el. După ce s-a trezit din beție, Noe a aflat ce făcuse fiul său cel mai mic și a blestemat pe Canaan, fiul acestuia(Gen. 9,21-27), ca să fie robul robilor fraților săi. Noe a binecuvântat pe Sem și pe Iafet întrucât și-au respectat tatăl. În cele din urmă, Noe moare la vârsta de 950 de ani, la 350 de ani după potop(Gen.9,28-2 Adevăratul Noe Nu există dovezi că ar fi existat cu adevărat. Potopul nu a fost la nivel mondial, aceasta fiind o credință a autorilor biblici. Sursa legendei potopului ar putea fi un eveniment meteorologic din anii 3300 î.Hr.-3000 î.Hr., pe malurile fluviilor Tigru și Eufrat, în care s-a produs p imensă inundație în Mesopotamia. Cândva, la începuturile creștinismului, se credea că lumea avea o vechime de mii de ani (nu milioane de ani), iar potopul ar fi avut loc până în anul 2200 î.Hr. Însă odată cu descoperirea civilizațiilor mai vechi, cum ar fi cea egipteană, care sunt mai vechi de anii 5000 î.Hr., cu mult înainte de data presupusă a potopului, exclud posibilitatea unui potop la nivel mondial. De exemplu, la Uruk, oraș fondat la circa 5000 î.Hr. nu există urme ale unui potop mondial. În schimb, regiunea Urukului a fost des lovită de inundații regionale în Antichitate, lucru care a fost descris cu acribie de arheologi. Mitologia mesopotamiană, povestește și ea despre un potop care ar fi distrus Mesopotamia și despre un om, Utnapishtim, care ar fi construit o corabie și ar fi salvat speciile. Și mitologia greacă povestește despre un anume potop, trimis de zei, dar în care un om, Deucalion, împreună cu femeia sa, debarcând pe un loc uscat ar fi continuat răspândirea umană. Deci potopul biblic, ca și personajul Noe sunt versiunea ebraică a unor legende aflate și în mitologia mesopotamiană și greacă Cercetători, confruntați cu narativul biblic, consideră ca un potop global cum este descris în Cartea Genezei nu ar fi fost conform cu datele fizice ale geologiei și paleontologiei. Geologul David Montgomery remarcă faptul că Potopul lui Noe (un potop global, planetar) a fost decredibilizat științific de vreo două sute de ani, lucru cu care teologii mainstream se împăcaseră de mult, mulți din luminătorii geologiei moderne fiind de fapt teologi, care aveau atât timpul necesar cât și interesul de a cerceta Creația lui Dumnezeu pentru a învăța despre Creator. El afirmă că abandonarea ideii de potop global de către geologi se petrecuse deja (se încheiase) înaintea publicării Originii speciilor a lui Darwin, de fapt înainte ca acesta să pună piciorul pe nava Beagle. În acelaș timp, schimbări pe scară întinsă ale climei și stingerea unor numeroase specii de viețuitoare - inclusiv a unor animale gigante - sunt cunoscute pe parcursul erelor geologice. Diverse mitologii Mitologia egipteană: Naunet Hindusă: Manu China: Nuwa Sumeriană: Ziusudra Babyloniană: Atra-Hasis, Utnapishtim, Xisuthrus Greacă: Deucalion Note Bibliografie Montgomery, David R. (2012). The Rocks Don't Lie: A Geologist Investigates Noah's Flood. Norton. ISBN 9780393082395. Legături externe Auslegung zu den Noachidischen Geboten Arhivat în 2 martie 2007, la Wayback Machine. Potopul lui Noe – un episod care a schimbat istoria, 2 decembrie 2008, Georgiana Fefea, Descoperă Vezi și Arca lui Noe Urmașii lui Noe