NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gabriel (archanděl)

Gabriel (hebrejsky גַּבְרִיאֵל‎, Gavri'el – „Bůh je mocný“, „Boží síla“) je jméno archanděla v judaismu, křesťanství a islámu. Gabriel v judaismu Judaismus chápe Gabriela, podobně jako Michaela, jako přímluvce a strážného anděla izraelského národa, zároveň však jako anděla smrti. Poprvé se tato postava objevuje v starozákonní knize Daniel, kdy vysvětluje vidění o beranu a kozlu, a zvěstuje trvání a konec babylonského zajetí. Gabriel je jmenován, společně s Michaelem, Urielem, Rafaelem, Raguelem, Remielem a Sarakaelem v apokryfní 1. knize Henochově, jako jeden z archandělů. Rabínský judaismus přisuzuje Gabrielovi jako atributy oheň, zlato, stříbro a měsíc. Podle židovského podání měl být právě Gabriel společně s Michaelem poslán, aby zničili Sodomu. Gabriel v křesťanství Křesťanství přejímá do značné míry židovský pohled na archanděla Gabriela, zvláště pod vlivem knihy Daniel a 1. knihy Henochovy. Gabriel však sehrává zásadní úlohu při zvěstování Panně Marii a vtělení Božího Syna, Ježíše Krista. Právě on je zvěstovatelem božího poselství Marii a otci Jana Křtitele Zachariášovi (a proto je nazýván Zvěstovatel). Jako atributy přisuzuje navíc křesťanská ikonografie Gabrielovi lilii. Evangelíci Gabriela za archanděla neuznávají; jediným archandělem je pro ně Michael. V Římskokatolické církvi se jeho památka slaví 29. září (v rámci svátku Archandělů Michaela, Gabriela a Rafaela), resp. (podle starších kalendářů užívaných při tradiční liturgii) 24. března. Gabriel v Bibli V Bibli (protokanonických knihách) se jméno Gabriel vyskytuje 4krát, a to nikdy ve spojitosti se slovem archanděl. Evangelista Lukáš uvádí v 1. kapitole verši 26. slovní spojení „anděl Gabriel“. Daniel 8,16 Daniel 9,21 Lukáš 1,19 Lukáš 1,26 Spojení archanděl Gabriel se vyskytuje pouze v apokryfní literatuře a pseudoepigrafech (či knihách deuterokanonických dle pojetí Katolické církve). Gabriel v islámu Gabriel (arabsky جبريل‎ – Džibril) je v islámu nazýván též jako duch svatosti (روح القدس‎ též duch svatý). Gabriel je považován v islámu za téhož anděla zmíněného v Bibli. Džibril je poslem (andělem) zjevení, který uděluje inspiraci proroku Mohamedovi při sepsání Koránu. Reference Související články Angelologie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gabriel na Wikimedia Commons
Ærkeenglen Gabriel

Ærkeenglen Gabriel tilhører som ærkeengel den højeste kreds af engle omkring Gud. Han anses for Guds Tronengel. I abrahamitiske religioner: jødedommen, kristendommen og islam kendes ærkeenglen Gabriel, der tjener som et sendebud fra Gud. På basis af to passager i Lukasevangeliet tillægger mange kristne og muslimer Gabriel at have at have forudsagt både Johannes Døberens (Luk. 1,5-25) og Jesu komme (Luk. 1,26-38). I jødisk tradition er der syv ærkeengle, Biblen nævner kun Gabriel og ærkeenglen Mikael. I islamisk overlevering er ærkeenglen Gabriel det medium, gennem hvem Gud åbenbarede Koranen for Muhammed. Herudover overbragte Gabriel budskab til de fleste profeter (hvis ikke alle) om deres forpligtelser. Som ærkeengel repræsenterer han sandhedens ånd, og i nogle skrifter er han personificeringen af Helligånden. Muhammed fik ifølge muslimsk tradition en åbenbaring, idet ærkeenglen Gabriel viste sig for ham og dikterede de første fem vers af sura 96 (al-‘Alaq) i Koranen. En udlægning præsenter en skræmt Muhammed der vender tilbage til sin ægtefælle Khadidja, der førte ham til sin slægtning, den lærde Waraqa ibn Nawfal, der var kristen munk. Han hørte Muhammeds beretning, udlagde den for ham og fortalte ham, at englen, han havde set, var den samme engel, som Gud i sin tid havde sendt til Moses. Få dage efter dette møde døde Waraqa. I Ka'baens sydøstlige hjørne er indmuret en hellig sort sten, som muslimerne tror, blev skænket til Adam af ærkeenglen Gabriel, og som Abraham senere byggede ind i Ka'baen. Denne sten var oprindeligt hvid, men blev med tiden sort på grund af menneskets synder. Kilder Eksterne henvisninger
Gabriel

Gabrijel ili Gabriel (heb. Gavriʼel; lat. Gabriel; grč. Γαβριήλ; arap. جبريل Jibrīl, Džibril, a znači "moja je moć Bog", "moj je ratnik Bog"), u judeo-kršćanskoj i islamskoj tradiciji, ime je jednoga od arkanđela. Neke vjerske tradicije vjeruju da Gabriel nosi veliku trubu kojom će objaviti Sudnji dan i dolazak Boga, a kršćanska i islamska tradicija ga također opisuje kao vjesnika ili glasnika, pa ga se često naziva "anđelom glasnikom". Arkanđeo Gabrijel u Bibliji U Bibliji se prvi puta pojavljuje u Starom zavjetu u knjizi proroka Daniela, gdje dolazi Danijelu kako bi mu objasnio viziju ovna i koze i priopćio mu pretkazanje sedamdeset tjedana. Također, on je taj koji je pomogao Mojsiju razdvojiti Crveno more u trenutku kada su Židovi bježali pred Egipćanima. U Novom zavjetu Gabriel je taj koji navješćuje Zahariji da će mu se roditi sin, Ivan Krstitelj, a Djevici Mariji da će roditi Isusa. Ponekad se spominje kao arkanđeo koji puše u rog nagovještajući time "Sudnji dan". Arkanđeo Gabrijel u Kuranu Muslimani vjeruju kako je on bio medij preko kojeg je Muhammedu Bog otkrio Qur'an, a nazivaju ga Džibril. Poslije Muhamedove smrti, Džibril se još jednom pojavio kako bi otpratio prorokov duh Alahu. Također, muslimani vjeruju da se Džibril vraća svake godine tijekom Laylat al-Qadra, odnosno Noći sudbine, jedne u posljednjih deset dana mjeseca Ramazana, u kojoj je prema vjerovanju objavljen Kuran. Štovanje Gabrijela povezuju s emocijama i srcem. Kao zaštitnika štuju ga glasonoše i pismonoše. Papa Pio XII. proglasio ga je 1951. godine zaštitnikom telekomunikacija: telegrafa, telefona, radija i televizije. Katolička Crkva slavi blagdan sv. Gabriela 29. rujna, Anglikanska Crkva 29. rujna, Pravoslavna Crkva 8. studenog, a Etiopska pravoslavna Crkva 8. prosinca. Vidi još Džibril Bilješke Literatura Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, Hrvatsko biblijsko društvo, Zagreb, 2007. ISBN 978-953-6709-48-9 Curran, Robert, Priručnik o anđelima i demonima, Znanje, Zagreb, 2012. ISBN 978-953-324-706-9 Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. VII, Zagreb, 2005. ISBN 953-7224-07-4 Vanjske poveznice Catholic Encyclopedia - St Gabriel the Archangel (engl.)
Anioł Gabriel

Anioł Gabriel (hebr. ‏גַּבְרִיאֵל‎, stgr. Γαβριήλ, arab. ‏جبريل‎ Dżibril, Dżabra’il, aram. ‏ܓܒܪܐܝܠ‎, jego imię oznacza „Bóg jest moją siłą”, „mąż Boży” albo „wojownik Boży”, cs. Архангел Гавриил) – w tradycji chrześcijańskiej, judaistycznej i muzułmańskiej jeden z najwyższych rangą aniołów. Jest aniołem zwiastowania, zmartwychwstania, miłosierdzia, kary, śmierci i objawienia. Obok Michała i Rafała (Rafaela) jest jednym z trzech znanych z imienia aniołów występujących w Starym Testamencie. Gabriel w chrześcijaństwie W Nowym Testamencie Gabriel pojawia się dwukrotnie w Ewangelii Łukasza: pierwszy raz, gdy zwiastował Zachariaszowi w świątyni żydowskiej narodzenie św. Jana Chrzciciela (Łk 1,19) oraz kiedy Najświętszej Maryi Pannie zwiastował narodzenie Jezusa (Łk 1,26). Na kartach Pisma Świętego ani razu nie występuje jako archanioł Gabriel, lecz jako anioł Gabriel, jednak zgodnie z tradycją chrześcijańską zaliczony został do grona trzech archaniołów o szczególnym znaczeniu. Gabriel (Dżibril) w islamie W islamie był on wysłannikiem Boga (Allaha) i przewodnikiem proroka Mahometa podczas Miradżu, miał także podyktować prorokowi Koran. W tradycji muzułmańskiej wyobrażany był jako duch przybierający wygląd człowieka o czterech skrzydłach, na których miał wypisaną Basmalę. Każde z nich składało się ze 100 mniejszych skrzydeł. Gdy Bóg nakazał Dżibrilowi zniszczyć miasta lub niewiernych ludzi, rozpościerał on tylko dwa zielone skrzydła. Postać Dżibrila swoją wielkością wypełniała przestrzeń między wschodem i zachodem. W Koranie nazywany często Czarnym Aniołem. Gabriel w judaizmie W Starym Testamencie pojawia się dwa razy: w księdze proroka Daniela Gabriel tłumaczy prorokowi sens wizji o baranie i koźle (Dn 8,13-26) oraz dalej wyjaśnia prorokowi Danielowi przepowiednię Jeremiasza o 70 tygodniach – latach (Dn 9,21-22; Jr 25,11 n). Patron Archanioł Gabriel w katolicyzmie jest patronem filatelistów, pracowników łączności, pocztowców, dyplomatów, teledetekcji, radia i telewizji. Został również wybrany na patrona Centralnego Biura Antykorupcyjnego, a jego podobiznę umieszczono na sztandarze tej formacji. Dzień obchodów Kościół rzymskokatolicki wspomina Gabriela wraz z archaniołami Michałem i Rafałem 29 września, nadając temu dniowi rangę święta. Kościoły starokatolickie, mariawickie i tradycjonaliści katoliccy obchodzą wspomnienie św. Gabriela Archanioła 24 marca. Kościół prawosławny wspomina archanioła trzykrotnie: 26 marca/8 kwietnia, tj. 8 kwietnia według kalendarza gregoriańskiego (Sobór archanioła Gabriela), 13/26 lipca (Sobór archanioła Gabriela), 8/21 listopada (Sobór arch. Michała i wszystkich św. mocy niebios). Zobacz też kult świętych wstawiennictwo świętych święci i błogosławieni Kościoła katolickiego święci prawosławni Róg Gabriela Uwagi Przypisy Bibliografia Święci Archaniołowie Michał, Rafał i Gabriel. Internetowa Liturgia Godzin. [dostęp 2026-05-18]. (pol.). Jarosław Charkiewicz: Gabriel, archanioł. cerkiew.pl. [dostęp 2026-05-18]. [zarchiwizowane z tego adresu]. (pol.). Gabriel, archanioł [online], Deon.pl [dostęp 2018-09-10] .
Gabriel (anjo)

Gabriel (em hebraico גַּבְרִיאֵ ל, no hebraico moderno Gevriʼel, no hebraico tiberiano Gaḇrîʼēl; em latim Gabrielus; em árabe صحي trans. Jibrīil do aramaico Gbri-el, "mensageiro (palavra) de Deus") é, segundo as religiões abraâmicas, um anjo que serve como mensageiro de Deus. Aparece pela primeira vez numa menção no Livro de Daniel, na Bíblia hebraica. Em algumas tradições é tido como um dos arcanjos. Com base em duas passagens do Evangelho segundo Lucas, diversos cristãos e muçulmanos Gabriel teria anunciado os nascimentos de João Batista e Jesus. O Islã, além disso, acredita que Gabriel teria sido o meio pelo qual Deus optou por revelar o Corão a Maomé, e que através dele teria enviado uma mensagem para a os profetas revelando-lhes suas obrigações. É conhecido como um dos quatro anjos favorecidos, e o espírito da verdade, e em certas crenças seria uma personificação do Espírito Santo. Gabriel também é mencionado na fé Bahá'í, especificamente na obra mística de Bahá'u'lláh, Sete Vales. É citado várias vezes na Bíblia; foi ele que anunciou ao profeta Daniel a sucessão de potências mundiais, bem como a vinda do Messias. Disse o profeta: «Apareceu Gabriel da parte de Deus e me falou: dentro de setenta semanas aparecerá o Santo dos Santos.» (Daniel 9:24–26) Ao anjo Gabriel foi confiada a missão mais alta que jamais havia sido confiada a alguém: anunciar o nascimento do Filho de Deus. Por isso, é muito admirado desde a antiguidade. O termo de apresentação quando apareceu a Zacarias para anunciar-lhe que ia ter por filho João Batista foi este: "Eu sou Gabriel, o que está na presença de Deus." (Lucas 1:19) São Lucas disse: "Foi enviado por Deus o anjo Gabriel a uma cidade da Galileia, a uma virgem chamada Maria, e chegando junto a ela, disse-lhe: 'Salve Maria, cheia de graça, o Senhor está contigo'. Ela ficou confusa, mas disse-lhe o anjo: 'Não tenhais medo, Maria, porque estais na graça do Senhor. Conceberás um filho a quem porás o nome de Jesus. Ele será filho do Altíssimo e seu Reino não terá fim'". (Lucas 1:26-38) Segundo a tradição, os arcanjos são os mensageiros (em grego "archangélos") de Deus das Boas Novas, nos ajudam a dar bom rumo e direção à nossa vida, nos dão compreensão e sabedoria. É a ele que recorrem os que necessitam desses dons. Segundo a religião islâmica, ao anjo Gabriel foi atribuída a revelação do Corão ao profeta Maomé, o que teria ocorrido em uma ocasião em que Maomé orava e meditava em uma montanha em Meca. Com base nas revelações desse episódio, Maomé teria começado sua saga de divulgação das obras de Deus, no que viria a ser o Islamismo. O Arcanjo Gabriel nas maiores religiões No Cristianismo, ele é descrito como mensageiro que assiste diante de Deus. No livro de Daniel, ele ajuda o profeta a compreender as profecias sobre os últimos dias. No evangelho de Lucas, anuncia os nascimentos de João Batista e Jesus Cristo. No Islã, ele é o “espírito repleto de Fé” que dita o Corão a Maomé. No Judaísmo, ele é o Príncipe do fogo, aquele que destrói as cidades decadentes de Sodoma e Gomorra. Ver também Arcanjo Arcanjo Miguel Arcanjo Rafael Anjo Arcanjos ortodoxos Referências
Ärkeängeln Gabriel

Ärkeängeln Gabriel (גַּבְרִיאֵל, hebreiska Gavri'el, tiberiansk hebreiska Gaḇrîʼēl, latin Gabrielus, grekiska Γαβριήλ, Gabriēl, arabiska جبريل Jibrīl eller جبرائيل Jibrail, arameiska Gabri-el, bokstavligen "Herre, av Gud", egentligen en Herre, som är "av Gud" eller "Guds kämpe") anses inom de abrahamitiska religionerna vara en ärkeängel och tros tjäna som sändebud från Gud. Beskrivning Gabriel är en av de tre namngivna änglarna i Bibeln. Han framträder för första gången i Daniels bok såsom uttydare av Daniels syner och i Lukasevangeliet som den som förkunnar Johannes döparens och Jesu födelse. Han omnämns även i Henoks bok. Gabriel firas inom katolska kyrkan den 29 september. Enligt Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga levde Gabriel sitt dödliga liv som patriarken Noa. Gabriel och Noa betraktas som en och samma individ; Noa anses vara hans jordiska namn och Gabriel hans himmelska. I konsten avbildas han mestadels i bebådelsescener, där han ofta framställs med en vit liljestängel i handen. Gabriel nämns även i olika skrifter inom bahá'í-tron, främst i Bahá'u'lláh's mystiska bok Haft-Vádí. Enligt islam uppenbarades Koranen för den islamiske profeten Muhammed av ärkeängeln Gabriel, som Gud hade sänt. Se även Mikael Rafael Uriel Not: I Bibelns 66 böcker nämns inte ängeln Gabriel som någon ärkeängel. Den enda som benämns ärkeängel är Mikael (Judas vers 9). Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ärkeängeln Gabriel.
Alího mešita

Alího mešita (arabsky: حرم الإمام علي), známá také jako svatyně Imáma Alího, se nachází ve městě Nadžaf v Iráku. Je zde pohřben Ali ibn Abi Talib, bratranec Mohameda a čtvrtý chalífa (podle šíítů první chalífa). Poblíž této mešity je, podle šíítského přesvědčení, pohřbený i Adam a Noe. Alího mešita je pro šíity, kterých je asi 15 % ze všech muslimů, třetí nejvýznamnější mešitou na světě (tedy hned po Mekce a Medíně). Historie První mešita byla postavena v roce 977 jako Alího hrobka. Ta byla zničena požárem a přestavěna roku 1086. Znovu obnovena byla krátce po roku 1500 Safavid Shah Ismail. Po válce v Perském zálivu (1991) byla mešita poškozena a na 2 roky uzavřena a opravována. Související články Mešita Islám Seznam významných mešit Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Alího mešita na Wikimedia Commons Alího mešita na stránkách GlobalSecurity.org
Imam Ali-moskeen (Najaf)

For alternative betydninger, se Imam Ali-moskeen. (Se også artikler, som begynder med Imam Ali-moskeen) Imam Ali-moskéen (arabisk: حرم الإمام علي), også kendt som Meshed Ali eller Alis grav, er en moské i Najaf i Irak. Moskeen regnes blandt muslimernes største helligdomme, specielt blandt shiamuslimer. Imam Ali ibn Abi Talib, profeten Muhammeds svigersøn, den fjerde kalif, er gravlagt her. Verdens største gravplads, Wadi Al-Salaam, er beliggende tæt på moskeen. Referencer
Imam-Ali-Moschee (Nadschaf)

Die Imam-Ali-Moschee (arabisch حرم الإمام علي, DMG Ḥaram al-Imām ‘Alī) ist eine Moschee in der Stadt Nadschaf im Irak. Sie ist benannt nach dem im Jahr 661 ermordeten und dort beerdigten arabischen Kalifen ʿAlī ibn Abī Tālib, dem Schwiegersohn und Vetter des Propheten Mohammed († 632). Sie zählt zu den wichtigsten Heiligtümern der Schiiten. Bedeutung In dem von einer Kuppel mit 777 Ziegeln aus Gold bedeckten Gebäude ist Alis mächtiger goldener Schrein aufbewahrt. Ferner lagern im muslimischen Gotteshaus alte Dokumente sowie weitere Kostbarkeiten aus Gold und Juwelen. Eine ebenfalls große Bedeutung hat der Pilgerfriedhof Wadi as-Salam neben der Moschee. Auf dem 10 Quadratkilometer großen Gelände mit Minaretten und Kuppeln sollen im Laufe der Jahrhunderte zwei Millionen Schiiten ihre letzte Ruhestätte gefunden haben. Eine 1961 eröffnete und von iranischen Kaufleuten finanzierte Moschee des Islamischen Zentrums Hamburg trägt ebenfalls den Namen Imam-Ali-Moschee. Geschichte und Anschläge Man vermutet, dass die Moschee im Jahre 977 das erste Mal von dem Bujiden Adud ad-Daula erbaut wurde. Nachdem sie durch ein Feuer zerstört worden war, baute sie der Seldschukenherrscher Malik Schah I. im Jahre 1086 wieder auf. Später wurde die Moschee mehrfach umgebaut und erweitert. Seit dem Einmarsch der US-Truppen in den Irak gab es mehrere Anschläge auf die Moschee. Am 10. April 2003 wurde der Schiitenführer Abd al-Madschid al-Choei (Sohn des Großajatollahs Abu l-Qasim al-Choei) nach seiner Rückkehr aus dem britischen Exil nahe der Moschee getötet. Am 29. August 2003 explodierte eine Autobombe außerhalb der Moschee kurz nach Beendigung des Freitagsgebetes. Mehr als 125 Menschen wurden getötet, unter ihnen auch der Großajatollah Sayyid Muhammad Baqir al-Hakim. Urheber des Anschlags war Yasin Dscharrad, der Schwiegervater (Vater der zweiten Frau) von Abū Musʿab az-Zarqāwī aus dem jordanischen Stamm der Bani Hassan. Dscharrad war mit einem mit Sprengstoff beladenen Wagen in die Moschee hineingefahren. Im August 2004 fanden in und um die Moschee Kämpfe zwischen der Mahdi-Armee des radikalen schiitischen Predigers Muqtada as-Sadr, die sich in der Moschee verschanzt hatten, und Truppen der USA statt. Am 19. August erhöhte die Regierung Allawi den Druck und forderte die Mahdi-Armee zur Übergabe der Moschee auf, ansonsten drohe die Stürmung innerhalb von Stunden. Daraufhin soll as-Sadr seine Anhänger aufgefordert haben, die Moschee an as-Sistani zu übergeben. Am 25. August rief Großajatollah Ali as-Sistani zum „Marsch auf Nadschaf“ auf, bei dem zehntausende Schiiten aus benachbarten Städten zur Imam-Ali-Moschee strömten, die Besatzungstruppen zur Aufgabe der Belagerung zwangen, von den in der Moschee ausharrenden Anhängern as-Sadrs empfangen wurden und so die Kämpfe beendeten. Am nächsten Tag übergaben die Anhänger as-Sadrs die Schlüssel zur Moschee an as-Sistani. Am 10. August 2006 sprengte sich ein Selbstmordattentäter in der Nähe des Schreins in die Luft und riss 40 Menschen in den Tod, weitere 50 Menschen wurden verletzt. Weblinks Einzelnachweise
Mezquita del Imán Alí

La mezquita del Imán Alí o santuario del Imán Alí​ (en árabe: حرم الإمام علي‎) también conocida como Ali Masjid o la mezquita de Alí, está ubicada en Nayaf, Irak. Es el tercer lugar más sagrado para los casi 200 millones de seguidores de la rama chiita del Islam. Alí ibn Abi Tálib, primo y yerno de Mahoma, el primer imán (según la creencia chiita), y cuarto califa ortodoxo, está enterrado aquí. Según la creencia chií están enterrados junto a Alí en esta mezquita los "restos de Adán y Noé". El santuario fue construido por primera vez por el emir de la dinastía búyida 'Adud al-Dawla en el 977 sobre la tumba de Alí. Después de ser destruido por un incendio, fue reconstruido por el selyúcida Malik Shah I en el 1086, y reconstruida una vez más por el sah safávida Ismaíl I poco después de 1500. Durante el levantamiento de marzo de 1991, a raíz de la Guerra del Golfo, la Guardia Republicana del gobierno de Sadam Huseín dañó el santuario, donde fueron arrinconados miembros de oposición chiita, asaltando el edificio y masacrando a casi todos sus ocupantes. Después, el santuario estuvo cerrado durante dos años, oficialmente por las reparaciones. Hussein también deportó a Irán un gran número de los residentes de la zona, que eran de origen iraní. Fue renovado por el líder espiritual local de la secta Bohra Da'udí. Galería de imágenes Véase también Tumba Mausoleo Monumento Referencias
Moschea dell'Imam 'Ali

La moschea dell'Imām ʿAlī (in arabo حرم الإمام علي‎?, Ḥaram al-Imām ʿAlī), nota anche come Masjid ʿAlī o moschea di ʿAlī, sita a Najaf (Iraq) è considerata dai circa 200 milioni di sciiti del mondo, il terzo luogo santo dell'islam (dopo i primi due, cioè, al primo posto, l'al-Masjid al-Ḥaram della Mecca e al secondo la moschea del Profeta di Medina). ʿAlī ibn Abī Ṭālib, cugino e genero di Maometto, quarto califfo ortodosso per i sunniti e primo Imam per gli sciiti vi è sepolto. Inumato accanto ad ʿAlī vi sarebbero, per gli stessi sciiti, i resti di Adamo ed Eva, nonché di Noè (per i musulmani Nūḥ). Storia Il santuario fu costruito dal governante sciita buwayide 'Adud al-Dawla nel 977 sopra la tomba di ʿAlī. Dopo essere stato distrutto da un incendio, fu riedificato dal sultano selgiuchide Malik Shah I nel 1086. Ricostruito una terza volta dallo scià safavide Ismāʿīl I poco dopo il 1500, nel 1623 ʿAbbās I il Grande commissionò a 500 uomini la riedificazione, conclusa da suo nipote Safi nel 1632. Durante l'insurrezione del marzo 1991, a seguito della guerra del Golfo, la Guardia Repubblicana irachena di Saddam Hussein danneggiò il santuario, dove s'erano rifugiati i membri dell'opposizione sciita al regime, e massacrando tutti i suoi occupanti. In seguito il santuario restò chiuso per due anni, ufficialmente per le riparazioni. Saddam Hussein espulse in Iran un gran numero di residenti dell'area, che erano di discendenza persiana. È stato nuovamente restaurato dal capo spirituale degli ismailiti Dawudi Bohra, il 52° dāʿī muṭlaq, Dr. Syedna Mohammad Burhanuddin. Status religioso In quanto luogo di sepoltura della seconda personalità più rilevante dell'islam (dopo il profeta Maometto), la Moschea dell'Imam ʿAlī è considerata da tutti gli sciiti come il terzo luogo più sacro dell'Islam (a differenza dei sunniti che considerano al terzo posto la città di Gerusalemme, con la sua moschea al-Aqsā). Si calcola che solo Karbalā (luogo in cui fu trucidato al-Ḥusayn b. ʿAlī), Mecca e Medina vantino un maggior numero di pellegrini. Luogo di sepoltura di profeti All'interno della moschea, gli sciiti credono che siano stati seppelliti anche Adamo (considerato il primo profeta della storia umana) ed Eva e Noè. Il sito è visitato annualmente da almeno 8 milioni di pellegrini di media, con punte che per il futuro si calcolano di almeno 20 milioni. Molti sciiti credono che ʿAlī non volesse che la sua tomba rischiasse di essere sconsacrata dai suoi nemici e che, di conseguenza, avesse chiesto a amici e familiari di conservare il segreto sul suo luogo d'inumazione. Si suppone che il luogo di sepoltura sia stato rivelato in età abbaside da Jaʿfar al-Ṣādiq, il sesto Imam per lo sciismo. Numerosi sciiti credono che ʿAlī sia sepolto nella moschea di Najaf. Note Voci correlate Luoghi Santi Adamo Eva Noè Sciismo Ahl al-Bayt Duodecimani Ismailismo Zaydismo Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su moschea dell'Imam 'Ali Collegamenti esterni Storia del Sacro Santuario dell'Imām ʿAlī, su imamreza.net (archiviato dall'url originale il 20 giugno 2010). GlobalSecurity.org website:. storia passata e presente della moschea