NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jahrom University of Medical Sciences

Jahrom University of Medical Sciences (JUMS) (Persian: دانشگاه علوم پزشکی جهرم Dāneshgāh-e Olum Pezeshki-e Jahrom) is a public medical university located in the city of Jahrom, Fars province, south of Iran. Jums was established in 1977 and currently is the second top medical university in the province. The university has three faculties, four hospitals and six research centres with more than 1200 students and 120 faculty staffs. This university has the most medical and healthcare facilities in Fars province after Shiraz University of Medical Sciences. History The foundation of Jahrom university of medical sciences dates back to 1977 when Shiraz University of Medical Sciences established a medical school in Jahrom and admitted 40 medical students. Following the 1979 Islamic revolution of Iran the university suspended for almost 7 years and began its work again in 1986 by admitting 90 medical and 20 nursing students. 10 years later in 1996, the medical school of Jahrom dissented from Shiraz University of Medical Sciences and promoted to the independent "Jahrom school of medical sciences". The school promoted to "Jahrom university of medical sciences" in 2007. Currently, the number of academic members at the University of Medical Sciences is 121. At present, over 1200 students of various disciplines and levels are studying in the university. Faculties and Research Centres The faculties Jahrom university of medical sciences include: Faculty of Medicine, 1977 Faculty of Nursing & Midwifery, 1986 Faculty of Para-medicine, 1987 There are six research centres in the university: Medical Ethics Research Centre Non-Communicable Diseases Research Centre Anaesthesiology and Pain Control Research Centre Women's Health and Diseases Research Centre Social Factors Affecting Health Research Centre Human-Animal Common Diseases Research Centre Hospitals The university manages or supervises four hospitals including Seyyedoshohada, Ostad Motahhari, Peymanieh in Jahrom and Bab Anar Khatam-olanbia, as well as all urban and rural health centers and clinics in Jahrom and Khafr counties. See also Jahrom University Islamic Azad University, Jahrom Branch References External links Official website Archived 2019-11-06 at the Wayback Machine Jahrom School of Medicine
Alendan lake

Alendan lake (Persian: دریاچهٔ الندان) is a lake with 17 hectare span located in Sari County. This lake belongs to Quaternary era and has recorded in The national index of Iran in 2015. This lake is also called Pelle Azni because of the nearby village, Azni. The lake has a 70 km distance from Sari and is located on Sari-Semnan road. (About two hour way from Semnan) The lake is 1200 m higher than sea level. This lake is the main source of water for paddy fields of near villages like Azni, Mazarostaq, Konta, Didu and Zalam. However no river water comes to the lake, rain full fills the lake. Plenty of various trees, including Carpinus betulus, oak, Ulmus glabra and Tilia, surrounded the lake. Gallery See also Lake Urmia Dokhaharan lake References
Semnan-Raumfahrtzentrum

Das Semnan-Raumfahrtzentrum (persisch مرکز فضایی سمنان), auch englisch als Imam Khomeini Spaceport bekannt, ist der Haupt-Raketenstartplatz des Iran. Es wurde 2004 eröffnet und befindet sich etwa 50 km südöstlich von Semnan am Nordrand der Wüste Kawir in der Provinz Semnan im Nordiran. Betrieben wird es von der Iranischen Weltraumagentur (ISA). Der Hauptstartplatz des Komplexes ist das Imam Khomeini Space Launch Terminal. Neben Raketen zu Forschungszwecken werden von Semnan auch militärische Raketen gestartet. Geschichte Das Zentrum nahm am 1. Februar 2004 den Betrieb auf. Am 2. November 2006 wurde der erste atmosphärische Flug mit einer Kavoshgar-1, einem Vorgänger der Safir-Rakete, durchgeführt. Der erste Flug in die Mesosphäre folgte am 25. Februar 2007. Am 4. Februar 2008 überstieg eine in Semnan gestartete Kavoshgar-1 erstmals die Kármán-Linie und erreichte den Weltraum. Am 16. August 2008 wurde ein von einer Safir-1 geflogener DemoSat, ein Massensimulator ohne weitere Funktion, das erste iranische Objekt im Erdorbit, was einige Medienaufmerksamkeit erregte. Am nächsten Tag soll eine weitere Safir-Rakete zu Testzwecken gestartet worden sein. Der erste funktionstüchtige iranische Satellit Omid wurde am 2. Februar 2009 von Semnan in den Orbit geschossen. Seitdem wurden mit Rasad 1, Navid und Fadschr drei weitere Satelliten von Semnan aus in eine erdnahe Umlaufbahn befördert, während mindestens drei weitere fehlschlugen und keine Orbitalgeschwindigkeit erreichten. Außerdem wurden von Semnan weitere Suborbital- und atmosphärische Flüge durchgeführt, einige davon mit biologischen Testobjekten wie zwei Rhesusaffen, Nagetieren und wechselwarmen Tieren wie zwei Schildkröten. Am 19. April 2016 wurde erstmals erfolgreich die Samorgh-Rakete getestet. Vermutlich am 31. Januar 2021 wurde erstmals die neuartige Zuljanah-Rakete am Semnan-Weltraumzentrum getestet. Insgesamt wurden bis November 2022 mindestens 24 Starts durchgeführt, von denen acht beim Start oder während des Fluges fehlschlugen. Startrampen Die frühen Kavoshgar-Starts wurden bis 2013 von einer mobilen Startrampe durchgeführt. Die älteste feste Startrampe ist die Runde Startrampe. Sie besteht aus ebenem Terrain mit einem runden, asphaltierten Bereich von 65 m Durchmesser, in dessen Zentrum ein Betriebsturm steht. Erkennbar ist sie an dem hellblauen Hintergrund mit dem Logo der ISA. 2009–2010 wurde im Nordosten ein großes Testzentrum für Raketen errichtet, das ebenfalls für einen Startplatz gehalten wurde. Die Hauptstartrampe (Imam Khomeini Space Launch Terminal) wurde erstmals 2016 für die Simorgh-Rakete benutzt. Sie befindet sich im Osten des Komplexes in einer achteckigen abgesperrten Zone von 51 Hektar, womit sie das größte Element des Raumfahrtzentrums ist. Eine Straße führt aus Nordwesten in die Zone, die das Kerngebiet in zwei innere Zonen, die obere und die später gebaute untere, teilt. Die untere Zone besteht aus einer großen Startrampe mit vier Blitzableitertürmen und vier großen Gebäuden für Montage und Lagerung der Raketen. Einzelnachweise
Semnan Space Center

Semnan Space Center (Persian:مرکز فضایی سمنان) is the primary Iranian spaceport, located 50 km (31 mi; 27 nmi) southeast of the city of Semnan in the north of the country. History Media attention on the space center began when Iranian authorities announced their intent to launch an artificial satellite within weeks on 16 August 2008. On 17 August 2008, Iran proceeded, as preannounced, with the second test launch of a three-stage Safir SLV from a site 35°14′5″N 53°55′15″E south of Semnan in the northern part of the Dasht-e-Kavir desert. Reza Taghizadeh, head of the Iranian Aerospace Organization, told state television "The Safir (Ambassador) satellite carrier was launched today and for the first time we successfully launched a dummy satellite into orbit". As reported in late 2009 and early 2010, a new, larger launch pad was under construction at 35°15′30″N 53°57′17″E. Launch sites Circular launch platform The Circular Launch Platform is the oldest launch pad and also recognizable by the light blue background with the original logo of the Iran Space Agency (ISA).The platform has a simplified character and consists of a leveled terrain with a circular asphalted section of a diameter of 65 m, at the center of which is a service tower. Main Launch Platform The Main Launch Platform (Imam Khomeini Space Launch Terminal) is located at the east of the complex on a specially enclosed octagonal area measuring 900 x 660 m and covering an area of 51.4 ha, representing the largest single element of the new space center. The units are accessed by a road from the northwest, which is within the perimeter of the three rays and forms two main inner zones – almost completely built lower and newly initiated upper (state of 2015). The lower zone consists of spacious launching platforms with towers and four larger compartments for installation and storage. Launch history References
Base de lancement de Semnan

La base de lancement de Semnan (officiellement Centre spatial Iman Khomeini) située à environ 200 kilomètres à l'est de Téhéran, est la principale base de lancement iranienne. Elle comprend deux complexes de lancement utilisés respectivement par les lanceurs légers Safir et Simorgh. Situation La base de lancement de Semnan (également désignée sous l'appellation centre spatial d'Imam Shahr) est située à 60 kilomètres au sud-est de Semnan capitale de la province du même nom. Le centre est situé loin à l'intérieur des terres, à 200 kilomètres à l'est-sud-est de la capitale Téhéran. Les tirs qui ont lieu vers le sud-est survolent les régions désertiques du centre de l'Iran puis l'Océan Indien. Historique La base de lancement est créée en 1998 pour tester en vol le missile balistique à portée intermédiaire Shahab-3. Il est utilisé pour la première fois à des fins spatiales lors du lancement de la fusée-sonde Kavoshgar-1, version modifiée du missile Shahab-3, en février 2008. Celle-ci décolle d'un pas de tir qui sera utilisé par la suite par le lanceur léger Safir. Le premier satellite artificiel iranien Omid est placé en orbite par une fusée Safir qui décolle de ce pas de tir en février 2009. En septembre 2012, un lanceur explose peu après le décollage et endommage gravement le pas de tir, mais celui-ci est remis en état. Un deuxième complexe de lancement est inauguré pour le premier tir de la fusée Simorgh en 2017. Installations La base de lancement dispose d'un centre de contrôle et d'une station de poursuite. Il comprend en 2018 deux complexes de lancement : Le premier complexe de lancement inauguré en 2008 est utilisé pour le lancement des fusées Safir. Il comprend un pas de tir de forme circulaire desservi par une tour ombilicale dont la hauteur peut être réglée, mais est dépourvu de bâtiment d'assemblage et de stockage d'ergols. Le lanceur est amené et érigé par un camion spécialisé qui amène celui-ci depuis un centre d'assemblage distant. Le deuxième complexe de lancement situé à deux kilomètres du premier a été inauguré en juillet 2017 pour le premier tir de la fusée Simorgh nettement plus puissante que le lanceur Safir. Il comprend une tour d'assemblage mobile de 45 mètres de haut, nettement plus haute que ce qui serait strictement nécessaire pour la fusée Simorgh, et plusieurs bâtiments de stockage. Le site comprend également un polygone de tirs de missiles balistiques, un banc d'essais pour les moteurs-fusées et des bâtiments administratifs. Historique des lancements Voir aussi Bibliographie (en) Parviz Tarikhi, The iranian space endeavor : Ambitions and Reality, Cham, Springer Praxis, 2015, 314 p. (ISBN 978-3-319-05347-9, présentation en ligne) (en) Brian Harvey, Henk H F Smid et Theo Pirard, Emerging space powers : The new space programs of Asia, the Middle East ans South America, Springer Praxis, 2010 (ISBN 978-1-4419-0873-5) Articles connexes Safir Simorgh Programme spatial iranien Base de lancement Liens externes Site officiel de l'agence spatiale iranienne Portail de l’astronautique Portail de l’Iran et du monde iranien
Centro spaziale di Semnan

Il Centro spaziale di Semnan (ufficialmente Centro spaziale Imam Khomeini) è il principale spazioporto iraniano. Si trova nella provincia di Semnan, a circa 60 km dalla città di Semnan e a circa 200 km da Teheran. Dispone attualmente di due complessi di lancio. Storia La base di lancio è stata creata nel 1998 per testare in volo il missile balistico a medio raggio Shahab-3. È stata utilizzata per la prima volta per scopi spaziali nel febbraio 2008 in occasione del lancio del razzo-sonda Kavoshgar-1, derivato dal missile Shahab-3. Questo è decollato da una rampa di lancio che sarebbe stata utilizzata in seguito dal lanciatore Safir, primo vettore spaziale sviluppato in Iran. Il primo satellite artificiale iraniano Omid è stato messo in orbita da un razzo Safir decollato da questa piattaforma di lancio nel febbraio 2009. Nel settembre 2012 un lanciatore Safir è esploso poco dopo il decollo danneggiando gravemente la piattaforma di lancio, che è stata successivamente riparata. Nel 2017 è stato inaugurato un secondo complesso di lancio per il primo lancio del razzo Simorgh. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Centro spaziale di Semnan
Семнан (космодром)

Семна́н (перс. سمنان‎) — иранский ракетный полигон. Имеет пусковую установку для ракет-носителей легкого класса. Расположен в пустыне Деште-Кевир, в остане Семнан, недалеко от одноименного города на севере Ирана. С космодрома Семнан был осуществлен первый удачный космический запуск в Иране: 2 февраля 2009 года ракетой-носителем «Сафир» был выведен на орбиту спутник «Омид». Также и последующие аппараты запускались и планируются к запуску с этого космодрома. Частью космического центра Семнан является космопорт Имам Хомейни. См. также Иранское космическое агентство Список космических запусков Ирана Семнан (остан) Примечания
Семнан (космодром)

Космодром Семна́н — іранський ракетний полігон. Має пускову установку для ракет-носіїв легкого класу. Розташований у пустелі Деште-Кевір, в остані Семнан, неподалік від однойменного міста на півночі Ірану. З космодрому Семнан був здійснений перший вдалий космічний пуск в Ірані: 2 лютого 2009 року ракетою-носієм «Сафір» був виведений на орбіту супутник «Омід». Також і наступні апарати запускались і плануються до запуску з цього космодрому. Див. також Іранське космічне агентство Список космічних запусків Ірану Семнан (остан) Примітки
77th Infantry Division of Khurasan

77th "Pirooz-e Samen-ol-A'emeh" Infantry Division of Khorasan (Persian: لشکر پیاده ۷۷ پیروز ثامن‌الائمه خراسان) is an infantry division of the Ground Forces of Islamic Republic of Iran Army based in Mashhad, Razavi Khorasan province. It was formerly being called 77th Infantry Division of Khorasan and was renamed to "The Victor of Samen-ol-A'emeh" (پیروز ثامن‌الائمه Pirooz-e Samen-ol-A'emeh) later after the successful Operation Samen-ol-A'emeh during Iran–Iraq War, which was led by this division. The history of the division dates back to the 1922-26 creation of five divisions by Reza Shah's reforms. Later the formation became the 9th East Division by the Imperial Iranian Ground Forces. In 1941, when the Soviet Red Army invaded Khorasan from the northern and northeastern borders of Iran in September, the various units of the 9th East Division in Mashhad used their facilities to resist the advance of the Soviet forces. Major General Mohtashemi's aim to defend the Mazduran Pass was thwarted, and the forces instructed to fall back on Tehran. It was active during the Imperial Iranian regime during the 1970s. During the Iran–Iraq War the division fought in the Operation Fath ol-Mobin (March 1982), Operation Ramadan (July 1982), Operation Badr (March 1985), and Operation Karbala-6 in early 1987. One of the most famous episodes of the unit, came on May 9, 1982, when 6000 troops of this division were transported from Mashhad to Khuzestan in a single night. This was possible as a result of using the Boeing 747 Iran possessed as a military transport aircraft, setting a new world record in the air transport history. See also Hossein Lashkari, a pilot member in the "77th Khorasan Division" References
77-я пехотная дивизия (Иран)

77-я пехотная дивизия Хорасана (перс. لشکر پیاده ۷۷ پیروز ثامنالائمه خراسان‎) — тактическое соединение сухопутных войск Исламской Республики Иран. Дивизия базируется в Мешхеде, остан Хорасан-Резави. Дивизия была создана в Шаханшахском Государстве Иран в 1970-х годах. Во время ирано-иракской войны дивизия участвовала в операции «Фатх-ол-Мобин» (март 1982 г.), операции «Рамадан» (июль 1982 г.), операции «Бадр» (март 1985 г.), и операции «Карбала-6» в начале 1987 года. Один из самых известных эпизодов деятельности подразделения произошел 9 мая 1982 года, когда 6000 военнослужащих этой дивизии были переброшены из Мешхеда в Хузестан за одну ночь. Это стало возможным в результате использования принадлежащего Ирану Boeing 747 в качестве военно-транспортного самолёта, установившего новый мировой рекорд в истории воздушного транспорта. Примечания
Malard-e Shomali Rural District

Malard-e Shomali Rural District (Persian: دهستان ملارد شمالی) is in the Central District of Malard County, Tehran province, Iran. It is administered from the city of Malard. Demographics Population At the time of the 2006 National Census, the rural district's population (as Malard Rural District of the former Malard District in Shahriar County) was 27,479 in 6,965 households. There were 31,288 inhabitants in 8,532 households at the following census of 2011, by which time the district had been separated from the county in the establishment of Malard County. The rural district was transferred to the new Central District and renamed Malard-e Shomali Rural District. The 2016 census measured the population of the rural district as 31,362 in 9,126 households. The most populous of its 14 villages was Shahrak-e Jafariyeh, with 9,452 people. Other villages in the rural district See also Iran portal Notes References
ТЕС Іслам-Абад (Ісфаган)

ТЕС Іслам-Абад (Ісфаган) — теплова електростанція в Ірані. У 1969 році на майданчику станції ввели в дію дві парові турбіни потужністю по 37,5 МВт. В 1974-му запустили енергоблок з паровою турбіною потужністю 120 МВт, а в 1980 та 1988 роках додали два блоки з паровими турбінами по 320 МВт, що довело загальний показник станції до 835 МВт. Перші дві турбіни запустили з розрахунку на споживання нафти, тоді як наступні вводили в дію коли стало можливо отримувати природний газ із трубопроводу IGAT I. Наразі подачу блакитного палива в район Ісфагану також можуть здійснювати газопроводи IGAT II, IGAT III, IGAT IV та IGAT X. Видача продукції відбувається під напругою 63 кВ та 230 кВ. Примітки
ТЕС Хафез

ТЕС Хафез — теплова електростанція на півдні Ірану в провінції Фарс, на околиці міста Шираз. В 2010 – 2011 роках на майданчику станції ввели в дію шість встановлених на роботу у відкритому циклі газових турбін потужністю по 162 Мт. Станція розрахована на споживання природного газу, що надходить до Ширазу по перемичці від газотранспортного коридора, де проходять трубопроводи IGAT IV та IGAT VIII. Видача продукції відбувається під напругою 230 кВ. Примітки
ТЕС Заваре

ТЕС Заваре — теплова електростанція в Ірані. В 2011 – 2012 роках на майданчику станції став до ладу парогазовий блок комбінованого циклу потужністю 484 МВт, в якому дві газові турбіни потужністю по 162 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником 160 МВт. Станція розрахована на споживання природного газу, що надходить до регіону по трубопроводау IGAT VIII. Видача продукції відбувається під напругою 230 кВ. Примітки
ТЕС Саханд

ТЕС Саханд — теплова електростанція на північному заході. В 2004 – 2005 роках ввели в дію два конденсаційні блоки з паровими турбінами потужністю по 325 МВт. В 2025-му повідомлялось про запуск на майданчику ТЕС Саханд парогазового блоку комбінованого циклу. За проєктом він мав отримати газову турбіну потужністю 304 МВт, яка через котел-утилізатор живитиме парову турбіну з показником 144 МВт. Станція розрахована на споживання природного газу, що може надходить до регіону по трубопроводу Тебриз – Міандоаб. Видача продукції відбувається під напругою 230 кВ та 400 кВ. Примітки
ТЕС Абадан (Іран)

ТЕС Абадан (Іран) — теплова електростанція на південному заході Ірану. В 2002 – 2003 роках на майданчику станції ввели в дію чотири встановлені на роботу у відкритому циклі газові турбіни потужністю по 123 Мт. В 2013 – 2014 роках станцію доповнили котлами-утилізаторами та двома паровими турбінами потужністю по 160 МВт, створивши таким чином два парогазові блоки комбінованого циклу потужністю по 407 МВт, у кожному з яких дві газові турбіни живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну. Як паливо споживають природний газ, що надходить до регіону по газопроводу Ахваз – Хорремшехр. Видача продукції відбувається під напругою 230 кВ. Примітки
ТЕС Іраншехр

ТЕС Іраншехр — іранська теплова електростанція на південному сході країни в провінції Систан і Белуджистан. З 1995 по 2003 роки на майданчику станції ввели в дію чотири парові турбіни потужністю по 64 МВт. Первісно ТЕС споживала нафтопродукти, проте з другої половини 2010-х має змогу використовувати також природний газ, який надходить по трубопроводу IGAT VII. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Можливо також відзначити, що поряд зі станцією Іраншехр розташований майданчик ТЕС Бемпур. Примітки
ТЕС Бехбахан

ТЕС Бехбахан — теплова електростанція на південному заході Ірану. В 2016 – 2017 роках на майданчику станції став до ладу парогазовий блок комбінованого циклу потужністю 492 МВт, в якому дві газові турбіни потужністю по 166 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утиліаторів одну парову турбіну з показником 160 МВт. Як паливо споживають природний газ, що може надходити по газопроводах Бід-Боланд – Мервдешт та Бід-Боланд – Бехбахан. Станція використовує систему сухого охолодження. Примітки
Jahrom Power Plant

The Jahrom Power Plant (Persian: نیروگاه سیکل ترکیبی جهرم) is a power station in Qotbabad Rural District, Kordian District, Jahrom County, Fars province, Iran. History The construction of the power station began in 2006. It was commissioned in July 2007. Technical specifications The power station is owned by Jahrom Power Generation. It has an installed generation capacity of 1,434 MW. See also List of power stations in Iran References External links Media related to Jahrom Power Plant at Wikimedia Commons Official website (in Persian)
ТЕС Яхром

ТЕС Яхром (Jahrom) — теплова електростанція на півдні Ірану в провінції Фарс. В 2006 – 2007 роках на майданчику станції ввели в дію шість встановлених на роботу у відкритому циклі газових турбін потужністю по 159 МВт. В 2019 – 2021 роках станцію доповнили котлами-утилізаторами та трьома паровими турбінами потужністю по 160 МВт, створивши таким чином три парогазові блоки комбінованого циклу потужністю по 478 МВт. Станція розрахована на споживання природного газу, що надходить до регіону по трубопроводам IGAT IV та IGAT VIII. Видача продукції відбувається під напругою 230 кВ та 400 кВ. Примітки
ТЕС Хорремшехр

ТЕС Хорремшехр — теплова електростанція на південному заході Ірану. У 2007 – 2013 роках на майданчику станції ввели в дію шість встановлених на роботу у відкритому циклі газових турбін потужністю по 162 МВт. Як паливо ТЕС використовує природний газ, що надходить по трубопроводу Ахваз – Хорремшехр. Видача продукції відбувається під напругою 230 кВ. Примітки
ТЕС Ширкух

ТЕС Ширкух — теплова електростанція на півдні Ірану в провінції Єзд. В 2012 – 2013 роках на майданчику станції став до ладу парогазовий блок комбінованого циклу потужністю 484 МВт, в якому дві газові турбіни потужністю по 162 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником 160 МВт. Станція розрахована на споживання природного газу, що надходить до регіону по трубопроводах Ісфахан – Єзд та Абаркух – Єзд. Видача продукції відбувається під напругою 230 кВ. Також можливо відзначити, що поряд з ТЕС Єзд розташовані майданчики ТЕС Єзд та ТЕС Табан. Примітки
ТЕС Чадормалю

ТЕС Чадормалю — теплова електростанція в іранській провінції Єзд. В 2016 – 2016 роках на майданчику станції став до ладу парогазовий блок комбінованого циклу потужністю 492 МВт, в якому дві газові турбіни потужністю по 166 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником 160 МВт. В 2022-му повідомлялось про видачу замовлення на спорудження ще двох парогазових блоків потужністю по 546 МВт. Як показують дані геоінформаційних систем, станом на 2026 рік було виконано значний обсяг робіт на будівництві одного блоку. Станція розрахована на споживання природного газу, що надходить до регіону по трубопроводу Ісфахан – Єзд. Видача продукції відбувається під напругою 400 кВ, 230 кВ та 63 кВ. Примітки