NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Forūdgāh-e Semnān

Forūdgāh-e Semnān (persiska: فرودگاه سمنان) är en flygplats i Iran. Den ligger i provinsen Semnan, i den centrala delen av landet, 190 km öster om huvudstaden Teheran. Forūdgāh-e Semnān ligger 1 122 meter över havet. Terrängen runt Forūdgāh-e Semnān är platt åt sydväst, men åt nordost är den kuperad.Runt Forūdgāh-e Semnān är det glesbefolkat, med 11 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Semnān, 9,5 km väster om Forūdgāh-e Semnān. Trakten runt Forūdgāh-e Semnān är ofruktbar med lite eller ingen växtlighet. Kommentarer Källor
Революционна гвардия (Иран)

Ислямският революционен гвардейски корпус (на персийски: سپاه پاسداران انقلاب اسلامی Сепах-е Пасдаран-е Енгелаб-е Еслами, в превод: Армия на пазителите на ислямската революция), накратко „Пасдаран“ или Революционна гвардия, е създадена през 1979 г. броени месеци след ислямската революция в Иран. Основна цел е да защитава новата система от външни и вътрешни врагове и да брани революционните ценности, което и дава мандат да се изявява, когато системата е заплашена. Тя отговаря единствено и то пряко пред върховния духовен лидер – първо аятолах Рухолах Хомейни (до 1989), сега аятолах Моджтаба Хаменеи контролира доброволческите милиции „Басидж“, прочули се по време на Ирано-иракската война от 80-те години с човешките си вълни срещу вражеските линии и потушаването на протестите, последвали президентските избори през 2009 година. Басиджите, наброяващи около милион, днес са и своеобразна морална паравоенна полиция. Гвардията, включена от САЩ в списъка на организациите, подкрепящи тероризма, разполага със специален корпус за операции зад граница, наречен „Кудс“ (Ерусалим). Той е опора на радикални ислямистки групи в Ирак, на Хизбула в Ливан, Афганистан и др. Революционната гвардия наброява около 125 000 души и има сухопътни, военноморски и военновъздушни части. Командването ѝ е независимо от иранската армия. Гвардията контролира ракетната програма на страната и се предполага, че има достъп и до ядрената. От 2001 година, Революционната гвардия, която постепенно навлезе в политиката и най-вече в икономиката, използвайки добре факта, че настоящият държавен глава Махмуд Ахмадинеджад е излязъл от нейните редици, и през последвалите години разгърна мащабна икономическа и политическа мрежа, която прониква във всички сфери на живота в Иран. Според някои анализатори Гвардията разполага и с мрежа от лечебни заведения, а се смята, че контролира и неясен брой неофициални пристанища, които ползва за контрабанден внос на потребителски стоки на черния пазар. По време на първия президентски мандат на Ахмадинеджад почти всички държавни поръчки в сферата на добива на газ и петрол, селското стопанство и други важни сектори отиват при компании, контролирани от гвардията. Между тях е и държавната поръчка за разширяването на метрото в иранската столица Техеран, на стойност 2,4 милиарда долара. През юни 2009 година ген. Ядола Джавани, шеф на политическия отдел на гвардията, заяви, че с намесата си по време на протестите, последвали президентските избори през 2009 гвардейците са предотвратили „опит за сваляне на ислямското управление“. „Прогнозирахме опит за кадифена революция, но той беше неутрализиран поради нашата бдителност“, обяви генералът. Източници Външни препратки Революционната гвардия в Иран затяга хватката около властта, www.dnevnik.bg.
Exèrcit dels guàrdies de la revolució islàmica

L'Exèrcit dels guàrdies de la revolució islàmica (persa: سپاه پاسداران انقلاب اسلامی, Sepah-i Pasdaran-i Enghelab-i Islami), comunament dit Guàrdia Revolucionària, o pel seu nom persa Sepah (‘exèrcit’) o Pasdaran (‘guàrdies'), és l'organització militar més grossa de la República Islàmica de l'Iran, creada després de la Revolució iraniana, el 22 d'abril de 1979. És una branca de les Forces Armades de l'Iran creada per ordre de l'aiatol·là Ruhol·lah Khomeini. Mentre que l'Exèrcit iranià defensa les fronteres iranianes i manté l'ordre intern, segons la constitució iraniana, la Guàrdia Revolucionària (Pasdaran) ha de protegir el sistema polític de la república islàmica. Els guàrdies revolucionaris afirmen que el seu paper en la protecció del sistema islàmic és prevenir la interferència estrangera, així com els cops d'Estat per part dels militars o «moviments desviats». El 1982, centenars de membres de l'EGRI van viatjar a la vall de la Bekaa, al Líban, i van començar a entrenar diversos grups xiïtes, com ara el moviment Amal i el Partit Islàmic Dawa. Hossein Salami, el comandant de l'EGRI va ser abatut durant l'atac de la Força Aèria Israeliana (FAI) al programa nuclear iranià el 12 de juny de 2025. Mohammad Pakpour, comandant en cap dels EGRI, Esmail Dehghan, comandant superior de la Força Aeroespacial de l'EGRI i Ali-Mohammad Naeini, portaveu de'EGRI, entre d'altres dirigents iranians van morir durant els Atacs dels Estats Units i Israel contra l'Iran de 2026. Pakpour fou rellevat per Ahmad Vahidi, que havia estat ministre de defensa. Referències Vegeu també Abbas Nilforoushan
Irans Revolutionsgarde

Irans Revolutionsgarde (eller IRGC) er en del af Irans sikkerhedsstyrker, der blev oprettet i forbindelse med den islamiske revolution i 1979 af Ruhollah Khomeini, for at beskytte styret mod et militærkup fra den ordinære hær. Garden bestod pr. 2017 125.000 personer. Revolutionsgarden er uafhængig af regeringen, men refererer direkte til Irans øverste leder, der også udpeger dens leder. Den ordinære hær hører derimod under regeringen og landets militære ledelse. Under Revolutionsgarden hører en hær, en flåde, et luftvåben, en efterretningstjeneste, Quds-styrken (en) (der pr. 2023 havde mellem 10.000 og 15.000 medlemmer og støtter udenlandske grupper som eksempelvis Houthibevægelsen og Hizbollah) og Basij-millitsen (en). Garden er med årene blevet en stat i staten. Garden har siden april 2019 været betragtet som en terrororganisation af USA.. Canada, Bahrain, Israel og Saudi-Arabien betragter ligeledes garden som en terrororganisation. Gardens formål er at beskytte den øverste leder, men er overalt i samfundet, hvor de dels holder øje med befolkningens adfærd og dels slår ned på systemets kritikere. Noter Referencer
Korpus islamske revolucionarne garde

Korpus islamske revolucionarne garde (perzijski: سپاه پاسداران انقلاب اسلامی, Sepâh-e Pâsdârân-e Enghelâb-e Eslâmi, skraćeno Sepâh), poznat još i kao Revolucionarna garda ili Iranska revolucionarna garda, ogranak je oružanih snaga Islamske Republike Iran, osnovana nakon Iranske revolucije 22. travnja 1979. godine pod naredbom ajatolaha Ruholaha Homeinija. Dok Vojska Islamske Republike Iran brani granice Irana i održava unutrašnji red, prema iranskome ustavu, Revolucionarna garda ima cilj zaštite islamskorepublikanskoga političkoga sistema unutar države. Pripadnici ove jedinice tvrde kako je njihova uloga u zaštiti islamskog sistema sprječavanje stranoga miješanja, kao i sprječavanje puča strane vojske ili „devijantnoga pokreta”. Korpus islamske revolucionarne garde ima oko 125.000 pripadnika uključujući kopnene, zračne i pomorske snage. Njene pomorske snage su primarne snage sa zadatkom operativne kontrolu Perzijskoga zaljeva. Korpus islamske revolucionarne garde također ima kontrolu nad paravojnom formacijom Basidž, koja ima oko 90.000 aktivnih pripadnika. Medijsko krilo Garde su „Sepah novosti”. Kako je podrijetlo ove jedinice ideološko, Korpus islamske revolucije Irana ima visoki položaj u gotovo svakome aspektu iranskoga društva. Povećanja društvenoga, političkoga, vojnoga i ekonomskoga značaja Korpusa islamske revolucionarne garde za vrijeme predsjednika Mahmuda Ahmadinežada – posebno tijekom predsjedničkih izbora 2009. godine i poslijeizbornih protesta – navelo je mnoge Zapadne analitičare na misao da je politička moć Korpusa islamske revolucionarne garde veća od moći šijatskoga klerskoga sistema. Zapovjednik Korpusa islamske revolucionarne garde od 2019. godine je Hossein Salami, a njegov prethodnici su bili Mohammad Ali Jafari (2007. – 2019.) i Yahya Rahim Safavi (1997. – 2007.) Vlade Bahraina, Saudijske Arabije i SAD-a smatraju Korpus islamske revolucionarne garde terorističkom organizacijom. Izvori Vidi još Basidž Vanjske poveznice (perz.) Vjesnik revolucionarne garde Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. srpnja 2008. (Wayback Machine)
Forradalmi Gárda

A Forradalmi Gárda (teljes nevén az Iszlám Forradalom Gárdájának hadserege, perzsául: سپاه پاسداران انقلاب اسلامی, Sepāh-e Pāsdārān-e Enqelāb-e Eslāmi, röviden Sepāh) iráni fegyveres alakulat, Irán haderejének egyik szervezeti ága, melynek legfőbb feladata – az iráni alkotmány interpretációja szerint – az iszlám forradalom „vívmányainak megőrzése”, a rendfenntartást és a hírszerzési feladatokat is beleértve. 2026-ban az Európai Unió tagállamainak kormányait tömörítő Tanács terrorszervezetté nyilvánította. Története A Forradalmi Gárdát 1979. május 5-én hozták létre az iráni forradalmat követően azzal a szándékkal, hogy az új rezsimhez lojális politikai erőket egy szervezetbe tömörítsék, mely egyúttal ellensúlyozná a többségében még a régi rendszerhez hű hadsereg befolyását is. A Forradalmi Gárda a későbbiekben is megtartotta szervezeti különállását az iráni hadseregtől, személyesen az ország legfelsőbb vallási vezetőjének (az ajatollahnak) az irányítása alá tartozva. Az Irán területén lezajló konfliktusokon kívül a Gárda különleges egységét, az Al-Kudszut rendszeresen bevetették – és bevetik – a Közel-Kelet különböző konfliktusaiban, így a síita milíciákat segítve részt vettek a libanoni polgárháborúban, a szíriai hadsereg támogatóiként a szíriai polgárháborúban és 2014 óta segítik az iraki hadsereget az iszlamisták elleni harcban. Szervezeti felépítése A gárda elsődlegesen nemzetbiztonsági feladatokat lát el, feladata az „ország belső rendjének” fenntartása, valamint a gárda rendelkezik Irán rakéta-arzenálja felett is. Emellett a Forradalmi Gárda egységeit az aszimmetrikus hadviselésre is kiképezik, hogy fel tudja venni a harcot az ország nyugati részén aktív kurd, és keleti részén aktív beludzs fegyveres szervezetekkel. A Forradalmi Gárdának saját szárazföldi, tengeri és légiereje van, úgyszintén saját hírszerzéssel is rendelkezik, de az Al-Kudsz egyben Irán elsődleges, külföldre is irányuló, hírszerző szervezetévé nőtte ki magát. 2008-ban a gárdán belül 31 hadosztályt állítottak fel és egy autonóm rakéta-parancsnokságot. A szervezeten belül szolgálatot teljesítő katonák számát 125 000-re becsülik, ebből mintegy 2000–5000 fő az Al-Kudsz alárendeltségébe tartozik. A gárdával szorosan együttműködik a Baszidzs, egy önkéntes paramilitáris alakulat, mely rendfenntartó feladatokkal van megbízva és feladata a vallásos ünnepségek biztosítása, a "nyilvános erkölcsiség" felügyelése és adott esetben az ellenzéki gyülekezések elnyomása. Emellett kiemelt fontossággal bír az Anszar-Ul-Mehdi alakulat, mely a magas rangú állami hivatalnokok, valamint a parlament védelmével van megbízva. Jegyzetek Források Ostovar, Afshon P.: Guardians of the Islamic Revolution Ideology, Politics, and the Development of Military Power in Iran (1979–2009). University of Michigan, 2009.
Iraanse Revolutionaire Garde

De Islamitische Revolutionaire Garde (IRG) (Perzisch: سپاه پاسداران انقلاب اسلامی , Sepāh-e Pāsdārān-e Enqelāb-e Eslāmi) of Pasdaran, in de volksmond en de pers vaak Iraanse Revolutionaire Garde genoemd, is een ideologisch militair korps van Iran. De IRG is opgericht in mei 1979, het jaar van de Islamitische Revolutie, en speelde een belangrijke rol in de Irak-Iranoorlog. Activiteiten De IRG staat los van het Iraanse leger en valt rechtstreeks onder de geestelijk leider van Iran, ayatollah Mojtaba Khamenei. Ze heeft haar eigen landmacht, speciale eenheden, luchtmacht en marine. De IRG bestaat uit 125.000 elitesoldaten. Het nucleair programma van Iran is sinds 2005 in handen van de IRG. In 2005 had IRG 150 soldaten in Libanon, militaire planners in Soedan, en drie waarnemers bij de Verenigde Naties. De Basij vormen een paramilitair onderdeel van de IRG, en zijn als zodanig de vijfde tak van de IRG. De Basij tellen naar eigen zeggen vijftien miljoen vrijwilligers, maar volgens internationale schattingen ongeveer drie miljoen. In vredestijd fungeren ze als orde-/zedenpolitie. Onder meer de Basij werden in 2026 ingezet bij het bloedig neerslaan van de protesten tegen het islamistische regime. Zowel de IRG als de Basij hebben grote belangen in de Iraanse economie. Khamenei en zijn voorganger Khomeini hebben hiertoe de aanzet gegeven: aanvankelijk om werkloosheid onder veteranen van beide organisaties te voorkomen, later ook om de loyaliteit te verzekeren. Zowel de Basij als hun moederorganisatie IRG bezitten conglomeraten, vooral in de bouw, waarbij de Basij zich op de kleinere en de IRG zich op de grotere projecten richten. Deze conglomeraten, vaak geleid door ex-commandanten, genieten fiscale en andere voordelen. In 2026 plaatst de Europese Unie de IRG op haar lijst van terroristische organisaties. Haar eventuele tegoeden in Europa worden geblokkeerd. De Verenigde Staten en Canada hebben eerder deze stap al gezet. Taken De IRG is verantwoordelijk voor: Bescherming van hoge functionarissen Bescherming van de Iraanse nationale grenzen Bescherming van de Velayat-e Faghih (het islamitische regime) Iraanse militaire industrie Iraanse politie, geheime dienst et cetera Het ruimtevaartprogramma van Iran Het nucleair programma van Iran De Al-Quds Brigade is actief in het buitenland, waar de brigade samenwerkt met lokale organisaties zoals Hezbollah, Hamas en sjiitische milities in Irak. De brigade laat deze organisaties het zichtbare werk doen. Deze eenheid wordt ook via Hezbollah verdacht van de bomaanslag op het AMIA-gebouw op 18 juli 1994 in Buenos Aires. Commando Commandant: Ahmad Vahidi Adjunct commandant: vacant Commandant van de grondtroepen: Mohammad Karami Commandant van de luchtmacht: Majid Mousavi Commandant van de marine: vacant Commandant van de Basij-macht: vacant Commandant van de Quds-brigade: Esmail Qaani Commandant van de inlichtingendienst: Majid Khademi Externe link (fa) Sepahnews.com
Islamska revolucionarna garda

Islamska revolucionarna garda (perzijsko سپاه پاسداران انقلاب اسلامی , Sepāh e Pāsdārān e Enqelāb e Eslāmi, tudi samo Sepāh; tudi Islamski revolucionarni gardni korpus) je četrta veja Oboroženih sil Islamske republike Iran, ki je bila ustanovljena maja 1979 po islamski revoluciji z glavnim namenom zavarovati obstoj revolucije v Iranu in posrednim namenom jo širiti v bližnje države. Za razliko od ostalih treh vej je sestavljena tako iz kopenskih, letalskih in mornariških sil; prav tako pa vključuje specialne sile, mornariško pehoto, idr. Zgodovina Organizacija Rodovi znotraj VSIR so sledeči: Kopenske sile Vojske stražarjev islamske revolucije, Vojna mornarica Vojske stražarjev islamske revolucije, Vojno letalstvo Vojske stražarjev islamske revolucije, Zaščitni korpus Ansar-ol-Mahdi, Basij, prostovoljna paravojaška milica in Enota Al Quds, specialne sile. VSIR prav tako nadzoruje vse raketne oz. balistične enote Irana, vzdržuje Univerzo medicinskih znanosti Bakvijatala ter nadzoruje nekatera podjetja ter humanitarne organizacije. Opombe Glej tudi Revolucionarna garda
Корпус Чувара Исламске револуције

Корпус Чувара Исламске револуције (перс. سپاه پاسداران انقلاب اسلامی, краће Сепах), познат још и као Револуционарна гарда или Иранска револуционарна гарда, у Ирану такође и као Пасдаран или Сепах, грана је оружаних снага Исламске Републике Иран, основана након Иранске револуције 5. маја 1979. године. Док је Војска Исламске Републике Иран бранила границе Ирана и одржавала унутрашњи ред, према иранском уставу, Револуционарна гарда је за циљ имала заштиту исламског система у земљи. Припадници ове јединице тврде како је њихова улога у заштити исламског система спрјечавање страног мијешања, као и спријечавање удара стране војске или „девијантног понашања”. Револуционарна гарда има око 125.000 припадника укључујући копнене, ваздушне и поморске снаге. Њене поморске снаге су примарне снаге са задатком да врше оперативну контролу Персијског залива. Такође, има контролу на паравојном милицијом Басиџ, која има око 90.000 активних припадника. Медијско крило Гарде су „Сепах новости”. Како је поријекло ове јединице идеолошко, Чувари Исламске револуције имају висок положај у готово сваком аспекту иранског друштва. Повећања друштвеног, политичког, војног и економског значаја Гарде за вријеме предсједника Махмуда Ахмадинежада — посебно током предсједничких избора 2009. године и постизборних протеста — навело је многе аналитичаре на мисао да је политичка моћ Чувара Исламске револуције већа од моћи Старатељства судија. Командант Гарде је Ахмад Вахиди, а пре њега групу је предводио Мохамед Пакпур, који је убијен током рата у Ирану 2026. године. Пакпуров претходник је био Хосеин Салами, који је такође убијен у ваздушном нападу током израелских напада на Иран 2025. године. Види још Басиџ Референце
Dabudasht

Dabudasht (Persian: دابودشت) is a city in, and the capital of, Dabudasht District in Amol County, Mazandaran province, Iran. The village of Darvish Kheyl merged with several villages and was converted to a city in 2005. Demographics Population At the time of the 2006 National Census, the city's population was 1,096 in 300 households. The following census in 2011 counted 1,169 people in 358 households. The 2016 census measured the population of the city as 1,758 people in 572 households. Agriculture Its main products are rice, various citrus fruits, vegetables, and fruits such as apples, pears, and figs. Amol is the rice capital of Iran, with the center in Dabudasht District, where the National Rice Festival is held every year. See also Dabuyids Iran portal Notes References
Jameh-ye Atighmoskee

De Jameh-ye Atighmoskee, Atigh Jame'moskee (jameh = samenkomst of vrijdag-; atigh = oude; "oude vrijdagmoskee"), is het oudste islamitische bouwwerk in de Iraanse stad Shiraz. De moskee staat naast de Sjah Tsjeragh en vlak bij de Nasir al Molkmoskee. De moskee werd oorspronkelijk gebouwd in 894. Van haar oorspronkelijke uitstraling is als gevolg van verschillende aardbevingen echter vrijwel niets meer over. De meeste van de huidige gebouwen dateren uit de tijd van de Safawiden. Kenmerkende elementen voor de moskee zijn de koepel van de oude noordelijke iwan, de hypostyle zuilen in de oude gebedsruimte in de zuidoostelijke hoek, maar vooral de bijzonder gevormde Chodachaneh (Khodakhaneh). De rechthoekige Chodachaneh (choda = God, chaneh = huis; "Huis van God") met zijn vreemde torens staat centraal op het binnenplein en werd oorspronkelijk gebouwd in het midden van de 14e eeuw (mogelijk nog wat eerder). Het gebouw is een imitatie van de Mekkaanse Ka'aba en was een ruimte waar pelgrims hun rituelen konden uitvoeren alvorens ze naar Mekka vertrokken voor de hadj. Ook werden er waardevolle korans opgeslagen. Volgens overleveringen zou dichter Hafez hier gewerkt hebben. Het gebouw werd grotendeels met zorg herbouwd in het begin van de 20e eeuw. In de Chodachaneh bevindt zich een unieke Sassanidisch-achtige inscriptie in Tholthschrift op een tegelachtergrond.
Yazd Tower of Silence

The Yazd Tower of Silence (Persian: برج خاموشان یزد) or the Yazd Dakhma (Persian: دخمه یزد) is a Zoroastrian tower of silence 15 kilometres south east of Yazd, Iran. Use Zoroastrians believe that earth, fire and water are all holy elements, and thus do not pollute them by burying, burning or placing their dead in water. Instead, they place their dead on a tower of silence, letting vultures consume the corpses. In the middle of the tower is a pit known as Ostudan (Persian: استودان) where the remaining bones are placed after they are stripped of the flesh. According to a tradition dating back over 3,000 years, dead bodies were left on top of those open towers – which are also called dakhmas – to be slowly disengaged or picked apart by desert vultures. Under ancient Zoroastrian beliefs about the purity of the Earth, dead bodies were not buried but left in these uncovered stone towers so that vultures could pick the bones clean. Narratives say that men's corpses were placed in the outer circle, while women's were left in the middle, and children in the inner-most ring. Bodies were then left until their bones were bleached by the elements and stripped by the vultures. After the process of purification, bones were placed in ossuaries near, or inside the towers. History Ossuaries from these rituals have been discovered from the 4th and 5th centuries BC. This practice, however, has been banned in Iran since 1966–1967, and subsequently no bodies have been placed in this tower of silence. It is included in the list of national heritage sites of Iran with the number 6312. References
Torre del silencio de Yazd

Las torres del silencio de Yazd o Dakhmeh-ye Zartoshtiyun son unas torres del silencio propias del culto zoroastriano situadas sobre dos cerros al sur de la ciudad de Yazd en Irán. Las torres se utilizaron hasta los años 70 del siglo XX cuando el gobierno iraní impuso el cierre y la modificación del culto. Las torres se utilizaron durante siglos para la destrucción de los cuerpos de los difuntos por parte de las aves, dado que según la religión zoroastriana así se liberaba el alma del cuerpo. Las torres consisten de altos muros con una fosa circular en el interior donde se depositaban los cadáveres para su descomposición a manos de la naturaleza. Bajo a las torres se encuentra el cementerio zoroastriano. En el área es posible ver un āb anbār (cisterna de agua) así como restos de un antiguo asentamiento. Galería Bibliografía Iran. Lonely Planet. 2013. pp. 195-196. ISBN 978-88-6639-974-2. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Torre del silencio de Yazd. «Towers of Silence — Dakhmeh-ye Zartoshtiyun». Retrospective Traveller.
Torri del silenzio di Yazd

Le torri del silenzio di Yazd o Dakhmeh-ye Zartoshtiyun, sono delle torri del silenzio relative al culto zoroastriano poste su due colline a sud della città di Yazd in Iran. Le torri vennero utilizzate sino agli anni 70 del XX secolo, quando il governo iraniano ne impose la chiusura e la modifica del culto. Esse sono state utilizzate per secoli per la distruzione dei corpi dei defunti da parte degli uccelli, dato che la religione zoroastriana imponeva di non contaminare nessuno degli elementi. Esse consistono di due torri con degli alti muri al cui interno venivano riposti i cadaveri e lasciati decomporre dalle forze della natura. Il sito oggi sorge accanto al cimitero zoroastriano. Nell'area è possibile scorgere un ab anbar e dei resti di vecchie costruzioni. Galleria d'immagini Bibliografia Iran, Lonely Planet, 2013, pp. 195-196, ISBN 978-88-6639-974-2. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torri del silenzio di Yazd Collegamenti esterni (EN) Towers of Silence | Iran | Retrospective Traveller, su Retrospective Traveller. URL consultato il 5 novembre 2016.
Дахма в Йезде

Башни молчания или дахма зороастрийцев (перс. دخمه زرتشتیان‎, дахме-е зартоштиян) — две башни, расположенные на двух соседних холмах в 15 километрах к юго-востоку от города Йезд. Назначение Зороастрийцы сверху на башне молчания клали мертвецов, чтобы их поедали птицы-трупоеды. После этого кости сбрасывали в ямы внутри башен, где дождь смывал остатки плоти. Согласно верованиям зороастрийцев, можно было хоронить только очищенные кости, чтобы «нечистая» плоть мертвецов не «оскверняла» землю. Галерея Ссылки برج خاموشان (недоступная ссылка) پرواز بابادك‌ها بر فراز دخمه یزد
Вежі мовчання (Язд)

Вежі мовчання або дахме зороастрійців (перс. دخمه زرتشتیان, дахме-є зартоштіян) — дві вежі, що розташовані на двох сусідніх пагорбах за 15 кілометрів на південний схід від міста Язд. Призначення Зороастрійці зверху на вежі мовчання клали мерців, щоб їх поїдали птахи-трупоїди. Після цього кістки скидали у ями всередині веж де дощ змивав залишки плоті. Згідно з віруваннями зороастрійців, можна було ховати лише очищені кістки, щоб «нечиста» плоть мерців не «оскверняла» землю. Посилання برج خاموشان [Архівовано 11 грудня 2018 у Wayback Machine.] پرواز بابادك‌ها بر فراز دخمه یزد