NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dariush Grand Hotel

Le Dariush Grand Hotel (en persan: هتل بزرگ داریوش) est un hôtel cinq étoiles situé dans la partie orientale de l'île de Kish au bord du golfe Persique au sud de l'Iran. Il est considéré comme l'un des hôtels les plus prestigieux du pays, avec ses 168 chambres et son emplacement privilégié. Historique L'hôtel a été construit dans le style des monuments de Persépolis pour rappeler la grandeur de l'Empire perse. Son nom signifie Darius, nom dynastique. L'hôtel est terminé en 2003. Les plans ont été commandés par l'homme d'affaires Hossein Sabet (propriétaire d'hôtels et de lieux d'attraction, notamment aux Canaries) qui l'a dirigé au début. La compagnie belge Rezidor Hotel Group annonce le 7 mai 2004 que désormais elle gère l'hôtel pour une durée de dix ans. En 2006 le contrat est rompu entre Rezidor et les compagnies propriétaires. L'hôtel était alors dirigé par Sascha Klein, de nationalité allemande. Notes Voir aussi Tourisme en Iran Liens externes (fa + en) Site officiel de l'hôtel Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Dariush Grand Hotel » (voir la liste des auteurs). Portail de l’Iran et du monde iranien Portail du tourisme
Dariush Grand Hotel

Dariush Grand Hotel (perzijski: هتل بزرگ داریوش) iranski je luksuzni hotel s 5 zvjezdica koji se nalazi na otoku Kiš na istočnoj obali Perzijskog zaljeva. Nazvan je prema starovjekovnom perzijskom kralju Dariju Velikom. Izgradnja Oblikovanje Dariush Grand Hotela inspiriran je starovjekovnim Perzepolisom, simbolom slave i sjaja drevne iranske civilizacije Ahemenidskog Perzijskog Carstva. Hotel je projektirao i financirao iranski poduzetnik Hossein Sabet koji je vlasnik brojnih turističkih objekata i hotela na Kanarima. Uređenje hotela završteno je 2003. godine, a vodi ga nekoliko uglednih turističkih kompanija. Gospodarenje Belgijska kompanija Rezidor Hotel Group je 7. svibnja 2004. objavila kako preuzima upravljanje Dariush Grand Hotelom idućih 10 godina, no ugovor s vlasnikom prekinut je 2006. godine. Od tada hotel vodi trenutno nepoznata tvrtka. Galerija Izvori Vanjske poveznice Dariush Grand Hotel, službena web stranica Arhivirana inačica izvorne stranice od 16. travnja 2009. (Wayback Machine) Dariush Hotel Images Arhivirana inačica izvorne stranice od 18. listopada 2012. (Wayback Machine) Galerija fotografija Fotografije interijera i eksterijera
Dariush Grand Hotel

Dariush Grand Hotel (перс. هتل بزرگ داریوش) је виско луксузни хотел у источном делу острва Киш у Персијском заливу. Са својих 168 соба представља један од највећих угоститељских објеката у Ирану. Градња хотела са пет звездица трајала је од 1994. до 1999. и коштала је око 125.000.000 долара. Изградња Изграђен је у стилу Персепоља, симбола славе и величанства Персијске античке цивилизације. Иако је изградња хотела завршена 1999. свечано отварање уследило је шест година касније. Види још Цвет истока Спољашње везе Званична презентација хотеала
Mali Tunb

Mali Tunb (perz. تنب کوچک) je otok smješten u Perzijskom zaljevu odnosno iranskoj pokrajini Hormuzgan. Zemljopisno je smješten 11,2 km zapadno od Velikog Tunba, te 38,4 km od luke Bandar-e Lengeh. Otok je trokutastog oblika i proteže se 1,6 km u smjeru sjever-jug odnosno 1,2 na naširem južnom dijelu. Površina mu iznosi približno 2,0 km2, a najveća visina 36 m. Flora se sastoji od bujne trave i grmlja, dok fauna uključuje ptice i zmije. Mali Tunb lišen je izvora vode. Povijesno, otok je bio pod iranskom kontrolom do sredine 1900-ih godina kada ga zauzimaju Britanci i upravljaju njime iz današnjih Emirata. Prilikom britanskog povlačenja s ovih protektorata Iran je Veliki i Mali Tunb zaposjeo vojskom, a nakon proglašenja nezavisnosti Ujedinjeni Arapski Emirati počinju svojatati otoke čime započinje dugogodišnji spor. Mali Tunb je nenaseljen otok, no na njemu se nalazi stalna vojna baza s pomorskom lukom na istoku odnosno Zračnom lukom Mali Tunb na sjeveru. Poveznice Veliki Tunb Perzijski zaljev Popis iranskih otoka Literatura (engl.) Mirfendereski, Guive. 20. srpnja 2005. Tonb. Encyclopædia Iranica. Columbia University. New York. (engl.) Mojtahed Zadeh, Pirouz. 2006. Boundary Politics and International Boundaries of Iran. Universal Publishers. Boca Raton, Florida. ISBN 9781581129335. OCLC 182432238
Малый Томб

Малый Томб, также Томбе-Кучек (Тунб ас-Сугра, перс. تنب کوچک‎) — остров в Персидском заливе. Находится примерно в 80 км к северо-западу от города Рас-эль-Хайма, в 3 км к западу от острова Большой Томб (Томбе-Бозорг), к северу от острова Абу-Муса. Наивысшая точка — 35 м над уровнем моря. Административно относится к бахшу Томб шахрестана Абумуса остана Хормозган. Площадь около 1 км². Слово «Тунб» или «Тонаб» имеет арабское происхождение, что в переводе означает «веревка для крепления палатки». Владение островами Большой Томб, Малый Томб и Абу-Муса позволяло той или иной стороне практически полностью контролировать выход из Персидского залива в Индийский океан. В стратегическом отношении эти острова можно сравнить с Гибралтаром при входе в Средиземное море или Аденом при входе в Красное море. В 1930-е годы острова стали одной из причин разногласий между Ираком и Ираном. Острова и по сей день являются предметом острого территориального спора между ОАЭ и Ираном. Принадлежал эмирату Рас-эль-Хайма. 30 ноября 1971 года Иран оккупировал острова Большой и Малый Томб и Абу-Муса (принадлежал эмирату Шарджа). Полиция Рас-эль-Хаймы оказала вооружённое сопротивление. Этот инцидент стал важным фактором, убедившим лидеров эмирата в том, что Рас-эль-Хайма выиграет от объединения, и 11 февраля 1972 года эмират присоединился к Объединённым Арабским Эмиратам. В 2000 году Иран объявил эти острова своей «неотъемлемой частью своей территории». Попытки ОАЭ, опираясь на поддержку Лиги арабских государств (ЛАГ) и Совета Безопасности ООН противостоять аннексии этих островов успехом не увенчались. Официальный представитель МИД Исламской Республики Иран Марзийе Афхам заявила: На острове находится маяк и военный аэродром. Примечания
Малий Томб

Малий Томб , також Томбе-Кучек (Тунб ас-Сугра, перс. تنب کوچک — острів у Перській затоці, адміністративно — в іранській провінції Хормузган. Знаходиться приблизно за 80 км на північний захід від міста Рас-ель-Хайма, за 11,2 км на захід від острова Великий Томб (Томбе-Бозорг), на північ від острова Абу-Муса та за 38,4 км від порту Бандар-е Ленге. Опис та географія Острів має трикутну форму і тягнеться в напрямку з півночі на південь на 1,6 км, або на 1,2 км в ширшій південній частині. Його площа становить приблизно 2,0 км², а найбільша висота — 36 м над рівнем моря. Флора складається з пишних злакових і чагарників, а фауна включає птахів і змій. Малі Тунб позбавлений джерел води. Адміністративно відноситься до бахшу Томб шахрестана Абумуса остана Хормозган. Слово «Тунб» або «Тонаб» має арабське походження, що в перекладі означає «мотузка для кріплення намету». Історія Історично склалося так, що острів перебував під контролем Ірану до середини 1900-х років, коли британці окупували його та керували ним із території, яка зараз є Еміратами. Володіння островами Великий Томб, Малий Томб та Абу-Муса дозволяло тій чи іншій стороні практично повністю контролювати вихід із Перської затоки до Індійського океану. У стратегічному відношенні ці острови можна порівняти з Гібралтаром при вході до Середземного моря або з Аденом при вході до Червоного моря. Під час виходу Британії з цих протекторатів Іран увів війська на територію Великого та Малого Тунба, а після проголошення незалежності Об'єднані Арабські Емірати почали заволодіти островами, поклавши початок довготривалій суперечці. У 1930-х роках острови стали однією з причин розбіжностей між Іраком та Іраном. Острови і досі є предметом гострої територіальної суперечки між ОАЕ та Іраном . Належав емірату Рас-ель-Хайма. 30 листопада 1971 року Іран окупував острови Великий і Малий Томб та Абу-Муса (належав до емірату Шарджа). Поліція Рас-ель-Хайми чинила збройний опір. Цей інцидент став важливим фактором, який переконав лідерів емірату в тому, що Рас-ель-Хайма виграє від об'єднання, і 11 лютого 1972 року емірат приєднався до Об'єднаних Арабських Еміратів. 2000 року Іран оголосив ці острови «невід'ємною частиною своєї території». Спроби ОАЕ, спираючись на підтримку Ліги арабських держав (ЛАД) та Ради Безпеки ООН протистояти анексії цих островів, успіхом не увінчалися . Офіційний представник МЗС Ісламської Республіки Іран Марзийе Афхам заявила : Малий Тунб — незаселений острів, але на ньому функціонує постійнодіюча військова база з морським портом на сході. На острові знаходиться маяк та військовий аеродром/ Примітки
Jazireh-ye Shif

Jazireh-ye Shif (Persian: جزيره شيف) is a village and island in Angali Rural District of the Central District in Bushehr County, Bushehr province, Iran. Demographics Population As of 2017, about 85% of its residents were Arabs. At the time of the 2006 National Census, the village's population was 2,976 in 521 households, when it was in Howmeh Rural District. The following census in 2011 counted 3,363 people in 750 households. The 2016 census measured the population of the village as 3,969 people in 1,060 households. Jazireh-ye Shif was transferred to Angali Rural District in 2020. See also Iran portal Notes References
Šif

Šif (perz. شیف, ili Abasak) je otok smješten u Perzijskom zaljevu odnosno iranskoj Bušeherskoj pokrajini. Otok se nalazi 4 km sjeveroistočno od grada Bušehera, 500 m od otoka Sadre, te 1 km od sjevernog kopna. Proteže se duljinom od 8 km u smjeru sjever-jug, površina mu iznosi 15 km², a maksimalna nadmorska visina 255 m. Jedino naselje na otoku je istoimeni gradić Šif u kojem je prema popisu stanovništva iz 2006. godine živjelo 2976 ljudi, a njegovo gospodarstvo orijentirano je na ribarstvo. Cestom je povezan sa Sadrom odnosno gospodarskom zonom na jugu Bušehera. Na zapadnoj obali otoka nalazi se imamzada lokalnog šejha Sadija. Poveznice Sadra Perzijski zaljev Popis iranskih otoka
Джезирейе-Шиф

Джезирейе-Шиф (перс. جزیره شیف‎), ранее Шейх-Сеид — остров к северо-востоку от Бушира, в Персидском заливе, принадлежащий Ирану. Самый крупный остров в мелководной бухте Бушир. Площадь 1500 га. На северной оконечности острова находится рыбацкая деревня Джезирейе-Шиф. Административно относится к бахшу Центральный шахрестана Бушир остана Бушир. Наивысшая точка 11 м над уровнем моря. В 2009 году остров соединён дамбой с материком через остров Садра. Примечания
Doshan Tappeh Air Base

Doshan Tappeh Airport (ICAO: OIID) is located in the Piroozi street (Formerly Farahabad) east of Tehran, the capital of Iran. It is in the middle of IRIAF main base. Doshan Tappeh became operational as an airfield in the 1930s, being the site of one of Iran's early aircraft factories. Nowadays the airport is closed since it is surrounded by houses and other urban areas. In the last decade the airport was used as a flight training base for IRIAF and there were some glider and kite flights within it, but now all of the flights are stopped. The airport runways are still in operational condition to serve emergency flights during probable earthquakes or other accidents in eastern Tehran. This airport and other offices of IRIAF have occupied a lot of space in urban area of eastern Tehran and are one of the main reasons for very heavy traffic in Piroozi street and Damavand street. References
Base aérienne de Doshan Tappeh

La base aérienne (ou aéroport) de Doshan Tappeh (Code OACI: OIID) est située rue Pirouzi, au sud-est de Téhéran, la capitale de l'Iran. Elle se situe dans le 13e arrondissement. En 1936, un atelier de montage d'avions est créé à Doshan Tappeh. Les premiers appareils assemblés sont des De Havilland Tiger Moth. En 1939, l'école de pilotage se trouve à l'aéroport de Mehrabad. Mais un régiment est entraîné à Doshan Tappeh, sur des Tiger Moths. Pendant la seconde guerre mondiale, l'Iran est occupé par les Alliés, la production d'avions est interrompue. Dans les années 1940, le commandement des forces aériennes impériales iraniennes (en) est basé à Doshan Tappeh. L'aérodrome dispose d'une piste en asphalte, mais pas de dispositifs d'aide à la navigation. En raison de l'urbanisation, les vols et toute l'activité aéroportuaire ont été arrêtés. Le lieu qui servait autrefois principalement de centre d'entrainement pour les pilotes de l'armée de l'air iranienne est uniquement maintenu en état opérationnel dans l'hypothèse d'une situation d'urgence, en cas de fermeture des autres pistes de l'agglomération de Téhéran par exemple. La base est dorénavant utilisée comme quartier général du Corps des Gardiens de la révolution islamique et abrite un musée de l'histoire aéronautique Iranienne. Lors de la guerre de 2026, elle est la cible de bombardements. Article connexe La Rue de Dushan Tappeh Notes et références Portail de l’aéronautique Portail de l’Iran et du monde iranien
Zrakoplovna baza Došan-Tape

Zrakoplovna baza Došan Tape (IATA kod: nema, ICAO kod: OIID) smještena je u Piruzijevoj ulici u južnom Teheranu, glavnom gradu u sjevernom dijelu Irana odnosno Teheranskoj pokrajini. Nalazi se na nadmorskoj visini od 1233 m. Zračna luka ima jednu asfaltiranu uzletno-sletnu stazu dužine 2301 m, a njena namjena je isključivo vojne prirode. Tijekom 2000-ih godina zrakoplovnu bazu koristio je ratno zrakoplovstvo elitne iranske vojske, no širenjem grada počela je gubiti na značaju pa su se trenažni letovi počeli prebacivati u druge zrakoplovne baze. Vanjske poveznice (engl.) DAFIF, World Aero Data: OIID Arhivirana inačica izvorne stranice od 6. prosinca 2007. (Wayback Machine) (engl.) DAFIF, Great Circle Mapper: OIID
Forūdgāh-e Dowshān Tappeh

Forūdgāh-e Dowshān Tappeh (persiska: فُرودگاه دُشان تَپِّه, Forūdgāh Doshān Tappeh, فرودگاه دوشان تپه, Forūdgāh-e Dūshān Tappeh) är en flygplats i Iran. Den ligger i provinsen Teheran, i den norra delen av landet, i huvudstaden Teheran. Forūdgāh-e Dowshān Tappeh ligger 1 211 meter över havet. Terrängen runt Forūdgāh-e Dowshān Tappeh är kuperad åt nordost, men åt sydväst är den platt.Runt Forūdgāh-e Dowshān Tappeh är det glesbefolkat, med 19 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Teheran, 5,0 km väster om Forūdgāh-e Dowshān Tappeh. Trakten runt Forūdgāh-e Dowshān Tappeh består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor
Bahregan Airport

Bahregan Airport (IATA: IAQ, ICAO: OIBH) is a joint civil and military airport in the port city of Emam Hasan, located in Deylam County, Bushehr province, Iran. Background The airport is named after the Bahregan oil field, which is located in Emam Hasan and is one of the main oil fields in the Persian Gulf. The airport was officially opened in 2016 to serve the employees of the Iranian Offshore Oil Company as well as increase tourism for the economic development of the region. It is located just outside of the city, near the site of the Bahregan Offshore Oil Company. Airlines and destinations See also Iran Civil Aviation Organization Transport in Iran List of airports in Iran List of the busiest airports in Iran List of airlines of Iran References
Zračna luka Baregan

Zračna luka Baregan (IATA kod: IAQ, ICAO kod: OI20) smještena je pokraj gradova Bandar Dejlama i Bandar Ganava u jugozapadnom dijelu Irana odnosno Bušeherskoj pokrajini. Nalazi se na nadmorskoj visini od 6 m. Zračna luka ima jednu asfaltiranu uzletno-sletnu stazu dužine 2195 m, a koristi se za tuzemne letove. Vanjske poveznice (engl.) [neaktivna poveznica] (engl.) DAFIF, Great Circle Mapper: IAQ
Schah-Abdol-Azim-Schrein

Der Schah-Abdol-Azim-Schrein (persisch شاه‌عبدالعظیم) ist ein schiitisches Heiligtum in Rey, ca. 15 km südlich von Teheran. Diese Wallfahrtsstätte ist das Grab des Schahs Abdol Azim, eines Nachfahren von Hasan ibn ʿAlī, des Sohnes von ʿAlī ibn Abī Tālib, des vierten Kalifen. Abdul Adhīm al-Hasanī starb im neunten Jahrhundert. Die Stätte besteht aus einem Haupt-Portal mit Zugang zu verschiedenen Höfen und einer Moschee. In der Zeit der Bujiden wurden Erweiterungen vorgenommen, größere Reparaturen gab es zur Zeit der Safawiden. Die Vergoldung der Kuppel erfolgte 1835 in der Zeit der Kadscharen auf Anweisung von Nasreddin Schah. Mehrere islamische Persönlichkeiten sind dort begraben, darunter der auf der Stätte ermordete Nasreddin Schah. Die erste Eisenbahnstrecke Irans, die Teheran-Abd-al-Azim-Eisenbahn, verband Teheran mit dem Ort. Weblinks داستان ساخت حرم شاه عبدالعظیم داستان-ساخت-حرم-شاه-عبدالعظیم
Shah Abdol-Azim Shrine

The Shāh Abdol-Azim Shrine (Persian: شاه عبدالعظیم; Arabic: مرقد الشاه عبد العظيم الحسني) is a Shia shrine and religious complex located in Rey, in the province of Tehran, Iran. The complex contains the tomb of Abd al-Azim al-Hasani, a descendant of the second Shia Imam Hasan. His lineage traces back to Imam al-Hasan al-Mujtaba (a). Al-Najashi reported that when he died and his body was prepared for washing, a note was found in his pocket containing his genealogy, which read: “I am Abu al-Qasim Abd al-Azim ibn Abd Allah ibn Ali ibn al-Hasan ibn Zayd ibn al-Hasan ibn Ali ibn Abi Talib (a).” He was entombed here after his death in the 9th century CE. Adjacent to the shrine, within the complex, are the mausoleums Tahir (son of the fourth Shia Imam - Sajjad) and Hamzeh (brother of the eighth Shia Imam - Reza). The complex was added to the Iran National Heritage List in 1942, administered by the Cultural Heritage, Handicrafts and Tourism Organization of Iran. The complex is one of the holiest sites in Shia Islam. History and background Ibn Qūlawayh al-Qummī (d. 978 CE) "includes the shrine in his Kāmil al-Ziyārāt, one of the earliest pilgrimage guides for the Shiʿa, which suggests that the tomb of ʿAbd al-Aẓīm was already of some importance by the tenth century." The tomb of Abdol-Azim had also come under the patronage of Sunni rulers at times, a notable example being the mausoleum constructed over Abdol-Azim's tomb in the 1090s CE by orders of the Seljuk vizier Majd al-Mulk Asʿad b. Muḥammad b. Mūsā. This door has an inscription in Thuluth script. Abdol Azim migrated to Ray out of persecution and subsequently died there. A piece of paper was found in his pocket outlining his ancestry as being: ‘Abdul ‘Adhīm son of ‘Abdillāh son of ‘Alī son of Hasan son of Zayd son of Hasan ibn ‘Alī. Shah Abdol Azim was sent to Ray by Imam Reza. Notable burials In addition to Abdol-Azim al-Hassani, the shrine is the burial site for many notable individuals, including members of the Qajar family, and many notable political figures, scholars, and clerics, from the Medieval period to contemporary times. Gallery See also Shia Islam in Iran List of imamzadehs in Iran List of mosques in Iran Holiest sites in Shia Islam Tomb of Ali ibn Hamzah, Shiraz Tomb of Seyed Alaeddin Husayn Notes References Further reading Kondo, Nobuaki (2018). "State and Shrine in Iran: Waqf Administration of the Shah ͑ Abd al-͑ Azim Shrine under the Qajars". In Miura, Toru (ed.). Comparative Study of the Waqf from the East: Dynamism of Norm and Practice in Religious and Familial Donations. Tokyo. pp. 1–25.: CS1 maint: location missing publisher (link) Kondo, Nobuaki. "The Shah ʿAbd al-ʿAzim Shrine and its Vaqf under the Safavids". External links Media related to Shah Abdol-Azim Shrine at Wikimedia Commons
Mausolée de Shah-Abdol-Azim

Le sanctuaire de Shah-Abdol-Azim (persan : شاه عبدالعظیم) est un monument religieux chiite situé à Rey dans le quartier Hazrat-e Abdol-Azim au sud de Téhéran en Iran. Histoire Ce lieu de pèlerinage abrite le tombeau de Shah-Abdol-Azim, un descendant de l'imam Hassan, fils d'Ali. Abdol ’Azim est né vers 173 de l'hégire (789 de l'ère chrétienne) à Médine. D’après le livre Jannat-on-naiim, Shâh Abdol’azim émigra de Samarra à l'époque du calife abbasside Almo’taz bellâh et mourut à Rey vers 250 de l'hégire (864). Il a rapporté un grand nombre d’anecdotes et de hadiths des imams Hâdi et Javâd. Il est l'auteur de plusieurs ouvrages dont Rouz o shab (« Le jour et la nuit ») et Khotbeh-ye Amir al-Mo’menin (« Le discours de l'Imâm Ali ») sont les plus importants. Le monument principal est supposé avoir été construit au IXe siècle et le portail du nord a été ajouté à l'époque des Bouyides. D'importantes transformations sont effectuées à l'époque séfévide. La couverture dorée du dôme est réalisée au milieu du XIXe siècle sur l'ordre de Nassereddine Chah. La première ligne de chemin de fer en Iran reliait Téhéran au sanctuaire. Architecture L'ensemble est composé d'un portail principal donnant l'accès à plusieurs cours et à une mosquée. Plusieurs personnages importants y sont enterrés, dont Nassereddine Chah, assassiné dans le sanctuaire, et Mojtaba Tehrani. Galerie Notes et références Portail de Téhéran
Santuario di Shah Abdol-Azim

Il Santuario di Shāh ʿAbdol-ʿAẓīm (in persiano شاه عبدالعظیم‎) è un santuario-sepolcro sciita situato a Rey, nel distretto Hażrat-e Abdol-Azim, a sud di Teheran, in Iran. Risale al periodo ilkhanide-safavide-qajar ed è considerato uno dei luoghi più illustri di pellegrinaggio sciita dell’Iran. Storia Il santuario è il luogo d'inumazione di Shah Abdol-Azim, un discendente dell'Imam al-Ḥasan, figlio primogenito del primo Imām sciita, ʿAlī, cugino e genero del Profeta. Il luogo è costituito da un portale principale che dà accesso a diversi cortili e una moschea. Il monumento principale sarebbe stato restaurato e ampliato nel IX secolo e il portale settentrionale aggiunto durante il periodo dei Buwayhidi. Importanti restauri furono effettuati durante l'era safavide. La copertura dorata della cupola fu realizzata durante il periodo Qajar per ordine di Nasseredin Shah nel 1835. Una delle attrazioni intorno al santuario è il bazar, a nord della tomba dello Shah Abdol-Azim. La prima linea ferroviaria in Iran collegava Teheran con Shah Abdol-Azim. Diverse figure importanti sono sepolte nel santuario, tra cui lo scià Naser al-Din Shah Qajar. Note Voci correlate Moschea di al-Husayn Santuario dell'Imam Reza Santuario di Fatima bint Musa Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Santuario di Shah Abdol-Azim
Shah 'Abd al-'Azims helgedom

Shah ’Abd al-’Azims helgedom i Rey (Astaneh-ye Hazrat-e ’Abd al-’Azim dar Rey på translittererad persiska) är en helgedom som hyser graven för Shah ’Abd al-’Azim (kung Den Magnifikes tjänare på persiska/arabiska). Han var en av profeten Muhammeds och den andra shiaimamen Hassans ättlingar. Imamättlingarna Hamzah och Tahirs helgedomar finns även i detta komplex. Denna plats anses vara en av de mest kända pilgrimsplatserna i Iran och ligger i Rey, i södra Teheran. I vissa hadither har det nämnts att besökandet av hans grav belönas lika mycket som besökandet av Husayn ibn Alis helgedom. Bildgalleri Se även Imam Rezas helgedom Fatima Masumahs helgedom Islamisk arkitektur Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Shah 'Abd al-'Azims helgedom.﻿ Official website of the Holy Shrine of Hazrat Abdul Azim (P)
Пощенска станция

По̀щенска ста̀нция (на латински: posta, съкратено от statio posita – станция за смяна на коне), пощенски клон или остарялото ПТТ станция (от поща, телеграф и телефон) е самостоятелно звено в структурата на пощенската система, разположено най-често в отделна сграда. На кратко се нарича поща. Пощенските станции имат пощенски код, с които се улеснява сортирането и разпространяването на пощата. Предназначена е за получаване, съхранение, преразпределение и разнасяне на писма и колети. В пощата могат да бъдат закупени пощенски марки, пликове за писма, празни кутии и други опаковъчни материали. В пощенските станции човек може да закупи една от намиращите се там пощенски кутии, при положение че не желае да получава пощата си у дома или ако няма постоянен адрес. Станцията е основен елемент на пощенската мрежа, организиран в самостоятелни помещения, където чрез технологично свързани помежду си работни места от длъжностни лица на пощенски оператор се извършват пощенски услуги и други търговски дейности. Пощенската станция обикновено е стационарна.. Може да бъде и мобилна, която е елемент на пощенските мрежи, организиран в помещения на специализирани транспортни средства, където длъжностни лица на пощенски оператор извършват пощенски услуги по уточнен маршрут и график в няколко населени места без стационарни пощенски станции. Източници Вижте също Подводна пощенска станция Български пощи