Тепе-Сіалк

Сіалк, або Тепе-Сіалк (перс. تپه سیلک, букв. «Пагорб Сіалк») — археологічна пам'ятка на території центрального Ірану поблизу міста Кашан, де виявлені залишки двох зикуратів. Поселення існувало з епохи неоліту і до кінця бронзової епохи. Зикурат побудували приблизно в 3000 році до н.е. Культуру, що населяла цю територію, пов'язують з культурою річки Заянде . Вперше Сіалк розкопала в 1930-ті роки команда французьких археологів на чолі з Романом Гіршманом. Історія Спільне дослідження Організації культурної спадщини Ірану, Лувру та Французького інституту досліджень в Ірані також підтверджує, що найдавніші поселення в Сіалку датуються приблизно 6000-5500 роками до н. е. Сіалкський зикурат був побудований близько 3000 року до н. е. Ймовірно, що Сіалк і вся територія навколо нього виникли завдяки великим водним джерелам, що знаходяться поблизу, що чинні і сьогодні. Джерело Чешмех-є-Солейман (Соломонове джерело) приносить воду в цю місцевість з довколишніх гір протягом тисячоліть. Сад Фін, побудований у своєму теперішньому вигляді в XVII столітті, є популярною туристичною атракцією. Саме тут шахи династії Сефевідів проводили свій відпочинок далеко від своїх столиць. Ймовірно, що саме тут похований Абу Лулуа Фіруз, перський вбивця другого халіфа Умара ібн аль-Хаттаба (бл. 634-644 рр.). Всі ці останки знаходяться в тому ж місці, що й Сіалк. Археологія Тепе-Сіалк розкопували три сезони (1933, 1934 і 1937) командою на чолі з Романом Гіршманом і його дружиною Танею Гіршман. Дослідження, пов'язані з цим місцем, проводили Д.Е. Маккоун, Ю. Маджидзаде і П. Аміє. Розкопки були відновлені на кілька сезонів в 1999 — 2004 рр. командою з Університету Пенсильванії та Організації культурної спадщини Ірану під керівництвом Садега Малека Шахмірзаді під назвою "Проект переосмислення Сіалка" . У 2008 — 2009 рр. іранська команда під керівництвом Хасана Фазелі Нашлі та за підтримки Робіна Конінгема з Даремського університету працювала на північному кургані, знайшовши 6 пізньонеолітичних поховань . Артефакти з перших розкопок опинилися в основному в Луврі, хоча деякі з них можна знайти в Британському музеї, Метрополітен-музеї в Нью-Йорку, Національному музеї Ірану та у приватних колекціонерів. Ці артефакти складалися з деяких дуже тонко розписаних гончарних виробів . Північний курган Північний тепе є найдавнішим, його заселення датується кінцем VII тис. до н. е. Курган складається з двох шарів: Сіалк I (найдавніший) та Сіалк II. Архітектура шару Сіалк І є відносно примітивною. Виявлено поховання з глиняним посудом. Кераміка спочатку досить груба, але з часом стає більш якісною . Архаїчний розписний посуд епохи Загех (бл. 6000-5500 рр. до н.е.) знайдено в Тепе-Сіалк I, шарах 1-2. Це ранній розписний посуд, який вперше був розкопаний в Тепе-Заге на рівнині Казвін . У шарах 3, 4 і 5 кераміка має чітку поверхню з розписним декором. Все ще використовувалися кам'яні або кістяні знаряддя праці. У шарі Сіалк II з'являються перші ознаки металургії. Археологічні матеріали, знайдені в будівлях цього періоду, свідчать про посилення зв'язків із навколишнім світом. Південний курган Південне тепе має шари Сіалк III і IV. Перший, із семи шарів, відповідає V тис до н.е. і початку IV тис до н.е. (бл. 4000 р. до н.е.). Цей період є спадкоємним від попереднього і характеризується ускладненням архітектури (ліпна цегла, використання каменю) та ремесел, особливо металургійного. Під час ранніх розкопок було знайдено п'ять протоеламських табличок. Як і інші віддалені пам'ятки з протоеламським письмом, вони були загублені на деякий час . Нещодавні роботи знайшли на південному кургані докази фактичної окупації з протоеламського періоду . Металургія срібла Ймовірно Тепе-Сіалк був важливим центром виробництва металу в центральному Ірані за часів Сіалк III і Сіалк IV. Значна кількість металургійних залишків була знайдена під час розкопок в 1990-х роках і пізніше, а саме велика кількість шматків шлаку, глету, тиглів і форм . У Таппе-Сіалк були знайдені найдавніші у світі докази виробництва срібла — шматочки глету та шлак. "Шматочки деревного вугілля, знайдені в одній з печей, в якій були знайдені фрагменти літаргету, дали радіовуглецеву дату 3660-3520 рр. до н.е., що робить їх найдавнішими з відомих на сьогоднішній день фрагментів такого процесу в стародавньому світі" . На деяких інших стародавніх пам'ятках Ірану того ж часу також було виявлено виробництво срібла, наприклад, в Арісмані та Тепе-Гіссар. Ці городища відносять до періодів Сіалк III-IV та Гіссар II-III. Культурний розвиток Шар Сіалк IV починається в другій половині IV тисячоліття. Для найдавніших підперіодів Сіалк IV існують зв'язки з месопотамськими цивілізаціями Урук та Джемдет-Наср. Пізніше матеріал схожий на матеріал Сузи III (протоеламський рівень), був знайдений у протоеламському горизонті в Сіалку, про що також свідчить знахідка тут кількох протоеламських глиняних табличок. У цьому ж шарі Сіалк IV були знайдені руїни найстарішого зикурату в світі. Цей період закінчується тимчасовим занедбанням городища на початку ІІІ тис до н.е.. ІІ тис до н.е. Після понад тисячолітнього забуття городище Сіалк знову заселяють у другій половині ІІ тис до н.е.. Ця остання фаза заселення городища поділяється на два періоди: Сіалк V та Сіалк VI. Археологічний матеріал цих двох періодів здебільшого був знайдений у двох некрополях, названих некрополем А і некрополем Б. Перший з них представляє Сіалк V, а другий — Сіалк VI. Перший представляє шар Сіалк V. Тут знайдено зброю та інші предмети з бронзи, а також ювелірні прикраси та деякі залізні вироби. Кераміка сіро-чорна або червона, іноді з деякими прикрасами, що складаються з геометричних візерунків, і може бути порівняна з предметами, що походять з місць в долині Горган (пізніші шари Тюренг-Тепе і Тепе-Гіссар). Галерея Див. також Доісторичний Іран Тепе-Гіссар Примітки Література Les Recherches Archéologiques Françaises en Iran. Nov 2001, Téhéran. Institut Français de Recherche en Iran, Musée du Louvre, ICHO. The Ziggurat of Sialk, Sadegh malek Shahmirzadi, Massoud Azarnoush, Seifollah Aminian et al. 2002. ISBN 964-7483-28-7 Посилання Iranian.com Clickiran.com Payvand.com, News item on Sialk Iranian.ws Chn.ir, Cultural Heritage News Agency Archnet.org