NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ośrodek Nuklearny w Natanz

Ośrodek Nuklearny w Natanz (pers. ‏تأسیسات هسته‌ای نطنز‎), oficjalnie Ośrodek Nuklearny Szahida Ahamadiego Rouszana (pers. ‏تأسیسات هسته‌ای شهید احمدی روشن‎) – obiekt służący wzbogacaniu uranu w ramach irańskiego programu nuklearnego. Znajduje się w nim podziemny kompleks wyposażony w 50 000 wirówek, z których jednorazowo pracuje 11 tysięcy. Jest on chroniony żelbetową osłoną o grubości około 7,6 metra, która została pokryta dodatkowymi 22 metrami ziemi. Szacowany koszt jego budowy wynosił 2–3 miliardów dolarów. Historia Istnienie tego ośrodka nuklearnego zostało po raz pierwszy ujawnione w 2002 roku przez Organizację Ludowych Mudżahedinów Iranu. W pierwszych dniach wojny izraelsko-irańskej doszło do izraelskiego ostrzału i według szefa Międzynarodowej Agencji Energii Atomowej, Rafaela Grossiego, budynki naziemne miały zostać częściowo zniszczone. 22 czerwca 2025 ośrodek został zbombardowany przez Siły Powietrzne i Marynarkę Wojenną Stanów Zjednoczonych. Amerykanie ponownie zbombardowali ośrodek w Natanzu 21 marca 2026, podczas wojny amerykańsko-irańskiej. Nazewnictwo W lutym 2012 roku, w obecności Mahmuda Ahmadineżada, ówczesnego prezydenta Iranu, zmieniono nazwę ośrodka na Ośrodek Nuklearny Szahida Ahamadiego Rouszana na cześć zamordowanego miesiąc wcześniej naukowca. Wcześniej nazwa tego obiektu jądrowego była związana z pobliskim miastem – Natanz i pod taką nazwą jest do dzisiaj znany w międzynarodowych mediach. Przypisy
Institute for Research in Fundamental Sciences

The Institute for Research in Fundamental Sciences (IPM; Persian: پژوهشگاه دانشهای بنیادی, Pazhuheshgah-e Daneshhai-ye Boniadi), previously Institute for Studies in Theoretical Physics and Mathematics, is a public research institute in Tehran, Iran. IPM is directed by Mohammad-Javad Larijani, its original founder. The institute was the first Iranian organization to connect to the Internet and provide internet service to the nation. It is the domain name registry of .ir domain names. The institute's activities are directed along several routes: The institute conducts research along the lines that led to its inception, both independently and in cooperation with other research institutes inside the country and abroad. The institute carries out conferences as well as joint research projects, and exchanges researchers to establish links with other research institutes and scientific communities within and outside Iran. The institute provides facilities as well as financial support and opportunity for sabbaticals for researchers belonging to other institutes and universities. The institute tries to provide the atmosphere necessary for attracting Iranian researchers and scientists from around the world. The institute conducts graduate study programs to train researchers in areas where the institute is interested to increase the number of manpower. The institute publicizes its scientific findings of IPM through books, journals, and scientific gatherings. The institute provides scientific and cultural services that fit within the framework of its activities. The institute seeks to recognize the basic needs of the country in fundamental sciences. The institute has established a national scientific network over the intranet in order to connect all scientific and research centers and to develop the corresponding technologies in Iran. The pillars of the institute are its board of governors, the director of the institute, and the institute's scientific council. The institute has four campuses, all north of Tehran in the Farmanieh district, immediately south of Niavaran. It offers advanced PhD degrees in areas such as mathematical logic, astronomy, particle physics and analytical philosophy, among others. At present the institute comprises nine schools: School of Astronomy School of Biological Sciences School of Cognitive Sciences School of Computer Science School of Mathematics School of Nano Science School of Particles and Accelerators School of Philosophy School of Physics IPM hosts key science projects namely Iranian National Observatory and the Iranian Light Source Facility Notable faculty Farhad Ardalan, Physics Mehdi Golshani, Physics Bahram Mashhoon, Physics Reza Mansouri, Physics Hashem Rafii Tabar, Physics Hamid Vahid-Dastjerdi, Philosophy See also Higher education in Iran IPM School of Cognitive Sciences Science and technology in Iran External links Official website
Zračna luka Šahrud

Zračna luka Šahrud (IATA kod: nema, ICAO kod: OIMJ) smještena je kod grada Šahruda u sjevernom dijelu Irana odnosno Semnanskoj pokrajini. Nalazi se na nadmorskoj visini od 1279 m. Zračna luka ima jednu asfaltiranu uzletno-sletnu stazu dužine 2802 m, a koristi se za tuzemne letove. Vodeći zračni prijevoznik koji nudi redovne letove za Teheran-Mehrabad u ovoj zračnoj luci je Iran Aseman Airlines. Vanjske poveznice (engl.) DAFIF, World Aero Data: OIMJ Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. ožujka 2016. (Wayback Machine) (engl.) DAFIF, Great Circle Mapper: OIMJ
Aeroportul Shahroud

Aeroportul Shahroud (IATA: RUD, ICAO: OIMJ) este un aeroport din Emamshahr, Central District⁠(d), Shahrud County⁠(d), Semnan Province⁠(d), Iran ce deservește zona Emamshahr. Situat la o altitudine de 1.279 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Shahrud Airport

Shahrud Airport (persiska: Bānd-e Forūdgāh-e Shāhrūd, باند فرودگاه شاهرود) är en flygplats i Iran. Den ligger i provinsen Semnan, i den norra delen av landet, 300 km öster om huvudstaden Teheran. Shahrud Airport ligger 1 285 meter över havet. Terrängen runt Shahrud Airport är platt österut, men västerut är den kuperad. Runt Shahrud Airport är det mycket glesbefolkat, med 5 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Shahrud, 11,4 km väster om Shahrud Airport. Omgivningarna runt Shahrud Airport är i huvudsak ett öppet busklandskap. Kommentarer Källor
Flughafen Qeschm

Der Flughafen Qeschm (persisch فرودگاه بين المللي قشم, englisch Qeshm International Airport, IATA-Code: GSM, ICAO-Code: OIKQ) ist der internationale Flughafen der iranischen Insel Qeschm. Er dient als Heimatflughafen der Qeshm Air. Fluggesellschaften und Ziele Der Flughafen wird überwiegend von iranischen Fluggesellschaften wie Iran Air, Iran Aseman Airlines, Kish Air und Taban Air angeflogen. Des Weiteren werden sowohl nationale und internationale Ziele von Qeshm Air bedient. Weblinks Luftfahrtkarte für Flughafen Qeschm auf SkyVector.com Einzelnachweise
Qeshm International Airport

Qeshm International Airport (IATA: GSM, ICAO: OIKQ) (Persian: فرودگاه بين المللي قشم) is an international airport near the village of Dayrestan, roughly in the centre of Qeshm Island, off the south coast of Iran. Facilities Dr Allan Wain, economics and policy advisor, stated that the overall site area available for expansion of airport uses measures approximately 2,032 ha., although only a very small area on the northwest side of the property is used for aviation activities. Dr Wain further indicated that most of the airport facilities that currently exist were constructed in 1996 and 1997, and the airport opened to commercial air traffic in July 1997. The fuel farm and ATC tower were constructed in 2002/3. The airport is served by commercial air services that link Qeshm Island to the United Arab Emirates and to Tehran. Dr Wain said that passenger traffic amounts to some 206,570 passengers (2004 figure), which is an overall increase of 30 per cent in passenger volumes since 2002. All of this increase is in the international sector, as there has been a slight decline (2.6%) in domestic passengers in this time. 73% of passenger traffic is international, although approximately half of that is "visa traffic" on quick turnaround flights, which are generated in response to the visa regulations for migrant workers in the UAE states. A small amount of cargo traffic is handled by the airport, but this is limited in extent and handled informally through the passenger terminal, as no facilities exist to accommodate air cargo operations. The airport has registered some of the highest dew points ever measured, including 97 on both 28 August 2024 and 31 July 2025. Airlines and destinations References
Aéroport international de Qechm

L'aéroport international de Qechm ou aéroport de Deirestan, code IATA : GSM, est un aéroport international situé sur l'île de Qechm en Iran. Situation Compagnies et destinations Édité le 03/01/2019 Notes et références Portail de l’aéronautique Portail de l’Iran et du monde iranien
Zračna luka Dajrestan

Zračna luka Dajrestan (IATA kod: GSM, ICAO kod: OIKQ) smještena je na otoku Kešm u Perzijskom zaljevu odnosno pokrajini Hormuzgan u južnom Iranu. Nalazi se na nadmorskoj visini od 14 m. Zračna luka ima jednu asfaltiranu uzletno-sletnu stazu dužine 4226 m, a koristi se za tuzemne letove. Zračni prijevoznici koji nude redovne letove u ovoj zračnoj luci uključuju Iran Air (iz/u: Teheran-Mehrabad) i Kish Air (iz/u: Širaz). Vanjske poveznice (engl.) [neaktivna poveznica] (engl.) DAFIF, Great Circle Mapper: GSM
Aeroportul Dayrestan

Aeroportul Dayrestan (IATA: GSM, ICAO: OIKQ) este un aeroport din Central District⁠(d), Qeshm County⁠(d), Hormozgan Province⁠(d), Iran ce deservește zona Insula Qeshm. Aeroportul a fost tranzitat în 2019 de 435.193 de pasageri. A fost deschis în 1970. Situat la o altitudine de 12 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Iranian Airports Holding Company⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Dayrestan Airport

Dayrestan Airport (persiska: فرودگاه دیرستان) är en flygplats i Iran. Den ligger i provinsen Hormozgan, i den södra delen av landet, 1 100 km söder om huvudstaden Teheran. Dayrestan Airport ligger 12 meter över havet. Den ligger på ön Qeshm. Terrängen runt Dayrestan Airport är platt. Havet är nära Dayrestan Airport åt sydväst. Runt Dayrestan Airport är det ganska tätbefolkat, med 60 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Sooza, 16,2 km öster om Dayrestan Airport. Trakten runt Dayrestan Airport är ofruktbar med lite eller ingen växtlighet. Kommentarer Källor
Мараке

Мараке (на персийски: مراغه‎‎) е град в Иран, провинция Източен Азербайджан. При преброяването от 2012 г. има 146 405 жители. История Мараке е древен град, но точното време, когато е построен е неизвестно. Два каменни моста в добро състояние са изградени по време на управлението на Хулаку Хан (1217 - 1265 г.), който прави града столица на Илханат. Малко след това става седалище на Източната църква на патриарх Мар Ябалаха III. Мястото е заобиколено от обширни лозя и овощни градини, добре напоявани от множество канали, от реката, и се произвеждат големи количества плодове. Една от най-известните гробищни кули, на Гонбад Кабуд (от 1197 г.), е украсена с мозайки, наподобяващи Пенроуз. Неговият мрамор е известен като Марака, съставен от травертин, който се получава в село Дашкасан на около 50 км северозападно от Мараке. През 16 век града е управляван от кюрдското племе мукри. През 1603 г. е завладян от персийския Шах Абас I Велики и оттогава, с няколко прекъсвания е част от Иран. През 1610 г. Абас отнема града от мукрите за неподчинение, и предава властта на тюркските племена мукадам, чиито лидери ръководят провинция Марака до нейната ликвидация през 1925 г. На 15 януари 1828 г., по време на Руско-иранската война, градът е окупиран от Нижни Новгородския 17-и драгунски полк на руската армия, който след подписването на мирен договор се изтегля. Икономика Планините защитават Мараке от северните ветрове, така че се развива селското стопанство и градинарството. Градът е център на лозарството и градинарството на региона. Произвеждат се сушени плодове, особено стафиди, които се изнасят. Земеделските полета дават реколта от зърнени храни, памук, грозде и други плодове. В допълнение към градинарство, Мараке е известен с кожарство и килими. В близост до града се извършва добив на въглища и строителни камъни. Обсерватория На хълм, западно от града, са останките на известната Маракеска обсерватория, наречена Расад Хане. Сградата служи като крепост в миналото, а основите на стените са от 13 до 2 метра дебелина. Обсерваторията е построена през 13 век и е дом на най-малко десет астрономи и библиотекар, който отговаря за библиотеката, за която се твърди, че съдържа над 40 000 книги. Тази обсерватория е една от най-престижните през средновековието в Ислямската империя по време на златната епоха в ислямската наука. Известният астроном Ибн ал-Шатир извършва голяма част от работата си в тази обсерватория. Личности Побратимени градове Горажде, Босна и Херцеговина Външни препратки Официален сайт Архив на оригинала от 2011-09-03 в Wayback Machine. Източници
Maragha

Maragha ou Maraqeh (en persan : مراغه) est une ville du nord-ouest de l'Iran située à 130 km au sud de Tabriz. Géographie Maragha est située dans une vallée étroite orientée nord-sud, où coule la rivière Safi, à l'extrémité d'une plaine cultivée donnant sur le lac d'Orumieh, qui est situé 30 km plus à l'ouest. Elle se trouve dans la province de l'Azerbaïdjan oriental. Historique Elle fut la capitale d'été de Hülegü, petit-fils de Gengis Khan, qui fonda en 1256 la dynastie des Ilkhans de Perse. Elle fut la résidence du catholicos de l'Église de l'Orient, Yahballaha III. Monuments La ville est entourée d'un haut mur ruiné en de nombreux endroits, avec 4 portes. La ville a aussi deux ponts de pierre en bon état, dont on dit qu'ils ont été construits par Hülegü, qui en avait fait sa capitale. L'endroit est entouré de vignes et de vergers très productifs, tous irrigués par des canaux venant de la rivière. L'observatoire Hülegü y fit construire en 1259 un observatoire où travailla l'astronome Nasr Eddin Tusi, auparavant au service des assassins dans leur forteresse d'Alamut que Hülegü détruisit en 1258. Son financement était original : il était subventionné par le waqf ou « biens de mainmorte », un impôt levé à l'origine pour entretenir les mosquées et les hôpitaux. Tusi réalisa des tables extrêmement précises du mouvement des planètes dans son ouvrage Zij-i ilkhani. Ce livre contient des tables pour calculer les positions des planètes ainsi que les noms des étoiles. Le système planétaire qu'il avait imaginé était le plus avancé de son temps et fut utilisé de manière intensive jusqu'à ce que Copernic développe son modèle héliocentrique. Entre Ptolémée et Copernic, il est considéré comme le savant le plus éminent sur ce sujet. Le seul vestige de l'époque est un globe métallique gravé de figures du zodiaque, construit en 1279 à Maragha, aujourd'hui conservé au musée de Dresde en Allemagne. Il est possible qu'Oulough Beg, le prince-astronome de Samarcande (1394-1449), petit-fils de Tamerlan, ait vu les ruines de cet observatoire dans son enfance. À partir de 1428, il fit construire un observatoire semblable à Samarcande. Personnalités Abu al-Faraj Ibn al-Ibri, historien, médecin et philosophe de langue syriaque (1226 - 1286). Notes et références Portail de l’Iran et du monde iranien
Maraga

Maraga (perz. مراغه, ili Marage; azer. Marağa) je grad u sjeverozapadnom Iranu odnosno pokrajini Istočni Azarbajdžan. Smješten je 30 km istočno od jezera Urmije odnosno na južnim padinama Sahanda, u uskoj dolini kroz koju protječe rijeka Safičaj. Maraga je okružena gradskim zidinama koja su oštećena na više mjesta, a pristupa joj se kroz četiri gradska vrata. U gradu se nalaze i dva dobro očuvana mosta za koje predaja govori da ih je dao izgraditi Hulagu-han (1217. – 1265.), koji je Maragu učinio prijestolnicom Ilkanata. Ubrzo nakon toga je postao i sjedište istočnog (nestorijanskog) patrijarha Mar Džabalahe III. Oko grada postoje brojni vinogradi i voćnjaci, kao i kanali koji vode od rijeke zahvaljujući kojima je šire područje Marage važan proizvođač voća. Brežuljci zapadno od grada se sastoje od pješčenjaka s pojedinim naslagama bazalta. U gradu se nalazi i znameniti pogrebni toranj Gonbadi Kabud („Plavi toranj”) koji je ukrašen posebnim sustavom slaganih pločica poznatih kao Penroseovo popločenje. Grad je poznat i po mramoru (u Iranu poznat kao „Maragin mramor”) i sadri čija su nalazišta smještena u selu Daškasan kraj Azaršahera, oko 50 km sjeverozapadno od Marage. Naslage iz kasnog miocena daju bogata nalazišta kralježnjačkih fosila za europske i sjevernoameričke muzeje. Međunarodni tim paleontologa ponovno je otvorio fosilno nalazište 2008. godine. Prema iranskom popisu stanovništva iz 2006. godine grad je imao 151.486 stanovnika od čega su većina Azeri. Vanjske poveznice (perz.) Službene stranice grada Marage Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. prosinca 2010. (Wayback Machine) Ostali projekti
Maragha

Maragha of Maraqeh is een stad met 162.000 inwoners (2011) in het noordwesten van Iran, ongeveer 130 km ten zuiden van Tabriz. Het was de zomerhoofdstad van de Mongoolse khan Hulagu, de stichter van het Il-kanaat. Sterrenwacht In 1259 werd op een heuvel ten westen van de stad een sterrenwacht gebouwd door de astronoom Nasir al-Din al-Toesi. De sterrenwacht was hem aangeboden door khan Hulagu als dank voor Toesi's hulp bij de verovering van Bagdad (1258). De sterrenwacht, die gebouwd was als een citadel, had een oppervlakte van 340 x 135m. Aan de academie die ermee verbonden was, werkten naast Perzen ook Armeniërs, Georgiërs en Chinezen. In de bibliotheek bevonden zich zo'n 40.000 boeken. De astronomen bepaalden de precessie van de equinoxen een stuk nauwkeuriger dan voorheen en kwamen uit op 51 boogseconden per jaar (is 50.3 boogseconden). Hun bevindingen werden onder leiding van Toesi gepubliceerd in de Zij-i ilkhani of de Il-kanaatische tabellen. Observaties die gedaan werden in dit observatorium en de Il-kanaatische tabellen hebben Nicolaas Copernicus geïnspireerd. Het observatorium is nu een ruïne. Ter ere van dit oude instituut werd het moderne Onderzoeksinstituut voor astronomie en astrofysica van Maragha gesticht in 2003.
Maraga

Maraga (pers. مراغه, ili Marage; azer. Marağa) je grad u severozapadnom Iranu odnosno pokrajini Istočni Azerbejdžan. Smešten je 30 km istočno od jezera Urmije odnosno na južnim padinama Sahanda, u uskoj dolini kroz koju protiče reka Safičaj. Maraga je okružena gradskim zidinama koja su oštećena na više mesta, a pristupa joj se kroz četiri gradska vrata. U gradu se nalaze i dva dobro očuvana mosta za koje predaja govori da ih je dao izgraditi Hulagu-han (1217. – 1265.), koji je Maragu učinio prestonicom Ilkanata. Ubrzo nakon toga je postao i sedište istočnog (nestorijanskog) patrijarha Mar Džabalahe III. Oko grada postoje brojni vinogradi i voćnjaci, kao i kanali koji vode od reke zahvaljujući kojima je šire područje Marage važan proizvođač voća. Brežuljci zapadno od grada se sastoje od peščare s pojedinim naslagama bazalta. U gradu se nalazi i znameniti pogrebni toranj Gonbadi Kabud („Plavi toranj”) koji je ukrašen posebnim sastavom slaganih pločica poznatih kao Penroseovo popločavanje. Grad je poznat i po mramoru (u Iranu poznat kao „Maragin mramor”) i sadri čija su nalazišta smeštena u selu Daškasan kraj Azaršahera, oko 50 km severozapadno od Marage. Naslage iz kasnog miocena daju bogata nalazišta kičmenjačkih fosila za evropske i severnoameričke muzeje. Međunarodni tim paleontologa ponovo je otvorio fosilno nalazište 2008. godine. Prema iranskom popisu stanovništva iz 2006. godine grad je imao 151.486 stanovnika od čega su većina Azeri. Reference
Maragheh

Maragheh (persiska مراغه) är en stad i nordvästra Iran, strax öster om Urmiasjön. Den ligger i provinsen Östazarbaijan och har cirka 180 000 invånare. Staden är administrativt centrum för delprovinsen (shahrestan) Maragheh. Här finns bland annat gravtornet Gonbad-e Kabud (گنبد کبود), Kabuds kupol, som har tio sidor, en valvgång och fasaddekorationer och består av två våningar. Det sägs att Hülegüs mor är begravd i den. Byggnaden konstruerades under 1100-1200-talet e.Kr. Staden har en flygplats, Marāgheh (flygplats). Källor
Мераге

Мераге — місто на Північному Заході Ірану. Остан Східний Азербайджан. Центр шахрестану. Розташований у південному напрямку від вулкану Саханд на родючих землях долини річки Сафі, що впадає в озеро Урмія. Населення: 149,929 чол. (2006). Часовий пояс: UTC+3:30. Висота над рівнем моря: 1456 м. Телефонний код: +98421. Найближчий аеропорт: Тебриз. Історія Давнє місто. У VII столітті завойоване арабами. В часи панування арабів мало назву Марага, що в перекладі означає «Пасовисько коней». Через століття тут правили Раввадіди. 1038 р. — землі навколо завоювали сельджуки і встановили своє правління. 1221 р. — зруйноване монголами. Резиденція перших Хулагуїдів. 1603 р. — стало частиною володінь шаха Аббас І Великий. Через сім років за непокірність він знищив плем'я мукрів, а місто передав тюркському племені муккади. Економіка Залізнична станція. Центр району виноградництва й садівництва. Виробництво сухофруктів (в основному родзинок) на експорт. Деревообробка. Поблизу міста видобуток вугілля й мармуру. Здавна славився виробництвом саф'яну й килимів. Архітектура Баштові мавзолеї (12-14 століття), Гунбад — і Модавар -(«круглий купол») — гробниця сестри ільхана Хулагу ; Гунбад — і Сурх («червоний купол» також — Гунбад- Кермез, 1148); Гунбад — і Кабуд — гробниця матері-християнки Хулагу (хоча деякі дослідники спростовують цей факт через велику кількість віршів з Коран, що були використані при оформленні гробниці); Джой Бордж — колишня кругла будова, що зараз стоїть у руїнах. Знамениті уродженці Аухаді Марагаі — перський поет Абдулгадир Марагі — перський вчёний, музикант, музичний теоретик XIV століття. Зейн-оль-Абедін Мерагеї —іранський письменник. Примітки
Iran Combine Manufacturing Company

Die Iran Combine Manufacturing Company (ICM) ist der größte Mähdrescherhersteller im Nahen Osten mit Sitz in Arak. Geschichte Die Iran Combine Manufacturing Co. wurde 1969 unter dem Namen Jansaz (Ltd) gegründet und im selben Jahr registriert. Das Unternehmen begann mit der Produktion von landwirtschaftlichen Maschinen mit einer Kapazität von 20.000 Tonnen pro Jahr. 1970 wurde das Unternehmen an ein Konsortium unter der Leitung des amerikanischen Unternehmens John Deere verkauft. Es änderte schließlich seinen Namen in „Iran John Deere“ änderte. 1982 wurde das Eigentum des Unternehmens jedoch in Stammaktien umgewandelt. Operationen 2008 gab der Geschäftsführer der Iran Combine Manufacturing bekannt, dass China die Bereitschaft zur Gründung eines Joint Ventures in dem Unternehmen angekündigt habe. Seit 1984 werden ICM-Produkte nach China exportiert. Seitdem wurde das Vertriebsnetz des Unternehmens auf Kasachstan, Tadschikistan, Pakistan, Afghanistan, Irak, Usbekistan, Simbabwe, Spanien und Venezuela ausgedehnt. Einzelnachweise
Iran Combine Manufacturing Company

Iran Combine Manufacturing Company (ICM) (Persian: کمباین‌سازی ایران) is the largest combine manufacturer in the Middle East that is located in Arak. ICM was established in 1969 under license of American John Deere. History Iran combine Manufacturing Co. was established and registered in 1969 under the name of Jansaz (Ltd) and started production of agricultural machinery with a capacity of 20,000 tones per annum. In 1970, the company was sold to a consortium led by American company John Deere, eventually changing its name to "Iran John Deere". However, in 1982, the company's ownership was changed to a joint stock share. Operations In 2008, Managing director of Iran Combine Manufacturing said that China had announced readiness to establish a joint venture in the company. ICM products have been exported to China since 1984, and since then, the company's distribution network has expanded to include Kazakhstan, Tajikistan, Pakistan, Afghanistan, Iraq, Uzbekistan, Zimbabwe, Spain and Venezuela. References External links Iran Combine Manufacturing Company