NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Могила Есфири и Мардохея

Гробница Есфири и Мардохея (перс. آرامگاه استر و مردخای‎) — надгробие и помещение, построенное вокруг надгробия, расположенные там, где согласно традиции была погребена библейская царица Есфирь и её двоюродный брат Мардохей. Находится в иранском городе Хамадан, в древности известном как Экбатаны. На протяжении многих веков является важнейшим местом паломничества евреев Ирана. Описание Усыпальница состоит из двух помещений. Первое представляет собой молельню, где вдоль стоят семисвечники, расставлены стулья, а в висящем на стене шкафу хранится огромная Тора. Во втором располагаются гробницы Эсфири и Мардохея. Первоначально их надгробные плиты были деревянными, но после обветшания и пожара они были заменены на традиционные иранские куполообразные надгробия, покрытые драгоценными тканями. Согласно описаниям 1891 года гробницу венчал купол высотой 15 метров, украшенный голубыми изразцами, большинство из которых ныне опало, а поблизости от гробницы располагались захоронения уважаемых иудеев. Согласно версии Стюарт Браун гробница вероятнее всего принадлежала не Эсфири, а Шошандухт, супруге еврейского происхождения сасанидского царя Йездигерда I (399—420 годы). Альтернативное расположение Согласно другой традиции, возникшей в Средние века, захоронения Есфири и Мардохея расположены в галилейском местечке Кфар-Барам, неподалёку от кибуца Барам, расположенного вдоль северной границы Израиля с Ливаном . Примечания
Могила Есфір і Мордехея

Гробниця Есфір і Мордехея (перс. آرامگاه استر و مردخای) — надгробок і приміщення, побудоване навколо надгробка, розташовані там, де згідно з традицією похована біблійна цариця Есфір та її двоюрідний брат Мордехай. Знаходиться в іранському місті Хамадан, в давнину відомому як Екбатани. Протягом багатьох століть є найважливішим місцем паломництва євреїв Ірану. Опис Усипальниця складається з двох приміщень. Перше являє собою молитовню, де вздовж стоять семисвічники, розставлені стільці, а у шафі, що висить на стіні, зберігається величезна Тора. У другому розташовуються гробниці Есфірі та Мардохея. Спочатку їх надгробні плити були дерев'яними, але після занепаду та пожежі вони були замінені на традиційні іранські куполоподібні надгробки, вкриті дорогоцінними тканинами. Згідно з описами 1891 гробницю вінчав купол заввишки 15 метрів, прикрашений блакитними кахлями, більшість з яких нині опали, а поблизу гробниці розташовувалися поховання шановних юдеїв. Відповідно до версії Стюарт Браун гробниця найімовірніше належала не Есфірі, а Шошандухт, дружині єврейського походження сасанідського царя Йездігерда I (399-420). Альтернативне розташування Згідно з іншою традицією, що виникла в Середні віки, поховання Есфірі та Мордехея розташовані в галілейському містечку Кфар-Барам, неподалік від кібуца Барам, розташованого вздовж північного кордону Ізраїлю з Ліваном. Галерея Примітки
Ambassade des États-Unis en Iran

L'ambassade des États-Unis en Iran était la représentation diplomatique des États-Unis en Iran. Elle était située avenue Taleghani, à Téhéran, la capitale du pays. En 1979, après la révolution islamique et la crise iranienne des otages, elle est supprimée. Depuis cette date, la Suisse fait office de puissance protectrice et représente les intérêts américains en Iran. Architecture La construction de l'ambassade a commencé en 1948, sur les plans de l'architecte Ides van der Gracht. Il s'agit d'un long bâtiment en brique à un étage, similaire aux lycées américains bâtis dans les années 1930 et 1940. Pour cette raison, le bâtiment a été surnommé « Henderson High » par le personnel de l'ambassade, se référant à Loy W. Henderson, devenu ambassadeur des États-Unis en Iran en 1951, juste après la fin des travaux. Histoire Relations entre les États-Unis et la Perse (1883-1934) Relations entre les États-Unis et l'empire d'Iran (1934-1979) Jusqu’à la Seconde Guerre mondiale, les relations entre l’Iran et les États-Unis sont plutôt cordiales. Certains constitutionnalistes iraniens estiment que les Américains sont la « troisième force » face à la domination britannique. Révolution islamique (depuis 1979) Le 4 novembre 1979, l'ambassade est le théâtre d'une prise d'otages par des étudiants favorables à l'ayatollah Khomeyni. 52 membres du personnel diplomatique sont retenus, ce qui donne lieu à une crise qui dure 444 jours. Les relations diplomatiques sont rompues depuis le 7 avril 1980, il n'y a plus d'ambassadeur des États-Unis en Iran. L'ancienne ambassade a été transformée en musée, surnommé « le nid d'espions », en référence à l'histoire du bâtiment. Il expose notamment des appareils de communication, des documents et des graffitis laissés intacts depuis la crise des otages américains en Iran. Le musée, peu fréquenté, sert largement à la propagande anti-américaine. Ambassadeurs des États-Unis en Iran Dans la fiction Une reconstitution de l'ambassade est un des lieux de l'action du film Argo (2012), de Ben Affleck. Galerie Sources (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Embassy of the United States, Tehran » (voir la liste des auteurs). Notes et références Articles connexes Relations entre les États-Unis et l'Iran Ambassade d'Iran aux États-Unis Portail des relations internationales Portail de l’Iran et du monde iranien Portail des États-Unis
Enghelab Sport Complex

The Enghelab Sport Complex (Persian: مجموعه ورزشی انقلاب), previously known as the Imperial Country Club (Persian: باشگاه شاهنشاهی) is a sport complex in Tehran, Iran. The complex was opened in 1958 under the rule of Mohammad Reza Pahlavi, the last Shah of Iran. The complex hosts about 10,000 people daily who participate in different activities. Facilities The complex hosts adult-only and child-only pools for both males and females separately. It also includes extensive tennis facilities with 30 red clay outdoor tennis courts. It has 7 tennis courts, six of these have 1530 seats and can be increased to accommodate 2000 people. The central tennis stadium with three floors and 4130 seats and can be increased to accommodate also 7500 people. The bowling club at the complex in is considered to be the largest bowling club in Iran. The construction of the club and facilities lasted for two years. It includes 24 automatic bowling lanes, an automatic scoring system, an automatic ball return mechanism, etc. There is also a hall for women exclusively. The hall is built in an area of 2,500 meters and has an interior space of 700 meters. The sports complex within has 3 aerobics halls, Iran's largest gym, a beauty salon and massage parlour, hair and skin treatment, hydrotherapy, free consultancy services and more. References External links Media related to Enghelab Sport Complex at Wikimedia Commons (in English and Persian) Enghelab Sport Complex
Enghelab Stadium

The Enghelab Stadium (Persian: ورزشگاه انقلاب کرج) is a multi-purpose stadium in Karaj, Iran. Currently, it is currently mostly used for football matches and is the home of football team Saipa as of 2001. It has a capacity of 15,000 people. The stadium held the final match of the league in 2006–07 season for Saipa where they won the league. International matches The Iran national football team has occasionally used Enghelab Stadium as their home base. Other facilities Enghelab Indoor Stadium Enghelab Indoor Stadium is an indoor sports arena in Karaj. The stadium has a seating capacity of 2,500. It is mainly used for volleyball and futsal. The arena hosted the 2003 AFC Futsal Championship. References
Estadio Enghelab

El Enghelab Stadium ( persa : ورزشگاه انقلاب کرج ) es un estadio multiusos ubicado en la ciudad de Karaj en las afueras de Teherán en Irán, usado principalmente para la práctica del fútbol. El estadio inaugurado en 2001 tiene una capacidad para 15.450 personas.​ El recinto es propiedad del club Saipa FC que participa en la Liga Profesional de fútbol. El estadio ha albergado dos juegos de la Selección de Irán, contra Indonesia en junio de 2009 y el 1° de mayo de 2012 versus la Selección de Mozambique. Referencias worldstadiums.com/enghelab stadium Archivado el 15 de agosto de 2014 en Wayback Machine.
Stadion Engelab (Karadž)

Stadion Engelab (perz. ورزشگاه انقلاب; Varzešgah-e Engelab, dosl. Stadion Revolucije) je višenamjenski stadion u iranskom gradu Karadžu (nedaleko od Teherana). Nalazi se na sjeveru grada i dijelom je velikog športskog kompleksa. Stadion je izgrađen između 2001. i 2006. godine i ima kapacitet od 15.000 gledatelja. Najviše se rabi za nogometne susrete i matičnim je igralištem klubu Saipa Alborz. Stadionom upravlja Iranska organizacija za tjelesni odgoj.
Enghelabstadion

Het Enghelabstadion (Perzisch: ورزشگاه انقلاب کرج) is een multifunctioneel stadion in Karaj, een stad in Iran. Het stadion heette vroeger Viva Masoud Rajavi. In het stadion is plaats voor 30.000 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 2006. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclubs Saipa FC en FC Gol Reyhan Alborz maken gebruik van dit stadion. Ook het nationale voetbalelftal van Iran heeft een aantal keer gebruik gemaakt van dit stadion. Interlands
Stadion Enghelab

Enghelab Stadium – wielofunkcyjny stadion w Karadżu, w Iranie. Może pomieścić 30 000 widzów. Został otwarty w 2006 roku. Swoje spotkania rozgrywają na nim piłkarze klubu Saipa Karadż. Na obiekcie grała także piłkarska reprezentacja Iranu. Przypisy
Энгелаб (стадион)

Стадион Энгелаб (перс. ورزشگاه انقلاب کرج‎) — многофункциональный стадион, находящийся в городе Кередж (Иран). Стадион служит домашней ареной для футбольного клуба «Сайпа» с 2006 года. Вместимость арены составляет около 15 000 зрителей. На стадионе несколько своих домашних матчей провела сборная Ирана по футболу. В июне 2009 года она принимала здесь сборную Индонезии, 1 мая 2012 в товарищеской встрече разгромила Мозамбик (3:0). А 3 марта 2014 года сборная Ирана обыграла на стадионе Энгелаб сборную Кувейта в рамках отборочного турнира Кубка Азии 2015. Ссылки Стадиона на wildstat.ru
Enqelab Square

Enqelab Square (Persian: میدان انقلاب اسلامی, romanized: Meydân-e Enqelâb-e Eslâmi, lit. 'Islamic Revolution Square') is a square in central Tehran, Iran. It is served by a Metro station of the same name. It sits at the western end of Enqelab Street. In January 2026, Iranian authorities installed a mural on a billboard at Enqelab Square warning the United States against attempting a military strike. On 12 January 2026, thousands of pro-regime demonstrators gathered in Enqelab Square for the “Iranian uprising against American-Zionist terrorism” rally. Enqelab Square was the site of pro-regime demonstrations following the 2026 Assassination of Ali Khamenei. On 3 March 2026, US and Israeli forces attacked Enqelab Square and the area with fighter jets. A week and a day later, on 11 March, thousands of Iranians rallied in the square in memory of the late Ayatollah Ali Khamenei, Armed forces chief of staff Abdolrahim Mousavi, Revolutionary Guards chief Mohammad Pakpour, defense minister Aziz Nasirzadeh, and Secretary of the Supreme National Security Council Ali Shamkhani. Transportation Azadi Street Enqelab Street Kargar Street Tehran BRT Line Enqelab square Station Enghelab Metro Station References
Plaza de la Revolución (Teherán)

La Plaza de la Revolución (en persa: میدان انقلاب), cuyo antiguo nombre era Plaza del 24 de Esfand o Plaza de la Estatua, se encuentra en Teherán, en el cruce de las calles Enghelaab, Kargar y Azadi, y es considerada una de las plazas más importantes de esta ciudad. Es una plaza muy concurrida debido a su ubicación céntrica y a su accesibilidad desde otros puntos de la ciudad. La mayoría de las editoriales y librerías se encuentran alrededor de la Plaza de la Revolución así como imprentas grandes y pequeñas. Además, la Universidad de Teherán, la más antigua y grande del país, se encuentra a dos pasos de esta plaza. Esta plaza tuvo un papel sumamente destacado en las manifestaciones que hubo tanto antes como después de la revolución, por lo cual tiene una acusada presencia en la memoria histórica no sólo de los habitantes de Teherán sino de todo el país. Historia Antes de la revolución esta plaza se llamaba 24 de Esfand (15 de marzo), es decir, la fecha del nacimiento de Reza Shah, el padre del rey depuesto en 1979. Era esta la razón por la que en medio de la plaza habían colocado una estatua de Reza Shah, y la razón también por la que se le llamaba Plaza de la Estatua. Tras la revolución se le cambió el nombre por el de Plaza de la Revolución (Meidaan-e-Enghelaab) y se retiró la estatua. Con el inicio de la reconstrucción de la Plaza de la Revolución y el comienzo de las obras para la construcción de una estación del metropolitano en la plaza, el ayuntamiento de la capital se plantea la elaboración de una nueva estatua , la cual aún no se ha llevado a cabo, la plaza continua sin estatua.
Esfejir

Esfejir (Persian: اسفجير) is a village in Hesar Rural District of Khabushan District in Faruj County, North Khorasan province, Iran. Demographics Population At the time of the 2006 National Census, the village's population was 896 in 239 households. The following census in 2011 counted 817 people in 247 households. The 2016 census measured the population of the village as 629 people in 193 households. See also Iran portal Notes References
Esfejīr

Esfejīr (persiska: اسفجیر) är en ort i Iran. Den ligger i provinsen Nordkhorasan, i den nordöstra delen av landet, 600 km öster om huvudstaden Teheran. Esfejīr ligger 1 413 meter över havet och antalet invånare är 896. Terrängen runt Esfejīr är huvudsakligen kuperad, men norrut är den bergig.Runt Esfejīr är det ganska glesbefolkat, med 38 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Fārūj, 19,1 km söder om Esfejīr. Omgivningarna runt Esfejīr är i huvudsak ett öppet busklandskap. Kommentarer Källor
Індустріальне містечко Ейбакабад

Індустріальне містечко Ейбакабад (перс. شهرك صنعتي ايبك اباد) — село в Ірані, у дегестані Машгад-е Мікан, у Центральному бахші, шахрестані Ерак остану Марказі. За даними перепису 2006 року, його населення становило 5 осіб, що проживали у складі 4 сімей. Клімат Середня річна температура становить 13,14 °C, середня максимальна – 33,23 °C, а середня мінімальна – -10,29 °C. Середня річна кількість опадів – 281 мм. Примітки
Ferdows Rural District (Shahriar County)

Ferdows Rural District (Persian: دهستان فردوس) is in Juqin District of Shahriar County, Tehran province, Iran. It is administered from the city of Ferdowsiyeh. Demographics Population At the time of the 2006 National Census, the rural district's population (as a part of the Central District) was 15,225 in 3,848 households. There were 8,041 inhabitants in 2,279 households at the following census of 2011. The 2016 census measured the population of the rural district as 12,003 in 3,724 households. The most populous of its seven villages was Yusefabad-e Seyrafi, with 5,308 people. In 2018, the rural district was separated from the district in the formation of Juqin District. Other villages in the rural district See also Iran portal References
Feriz Morgh

Feriz Morgh (Persian: فريزمرغ, also Romanized as Ferīz Morgh, Farīz Morgh, and Farīzmurg) is a village in Baqeran Rural District, in the Central District of Birjand County, South Khorasan Province, Iran. At the 2006 census, its population was 78, in 24 families. References
Feriz Nuk

Feriz Nuk (Persian: فريزنوك, also Romanized as Ferīz Nūk, Ferīznūk, Fīrīznuk, and Fīrūznok) is a village in Baqeran Rural District, in the Central District of Birjand County, South Khorasan Province, Iran. As of the 2006 census, its population was 65, in 15 families. References
Firooz Bahram High School

Firooz Bahram High School (Persian: دبیرستان فیروز بهرام) is one of Tehran's oldest high schools still in operation. History Built in 1932, it was constructed on the property of Zoroastrians such as Ardeshir Kiamanesh. The school was named after an Iranian Zoroastrian that died in the Mediterranean in World War I. The school's establishment was supported by the then Zoroastrian representative in the Majles, Keikhosrow Shahrokh. Notables Seyyed Hossein Nasr (President of Sharif University) went to Firooz Bahram High School before leaving for the United States. A Prime Minister of Iran, Chancellor of Tehran University, and Ezzat Negahban (Iran's father of Archeology) are among the alumni of this school. The school was not the first Zoroastrian high school in Tehran however. That credit is given to Jamshid Jam (جمشيد جم) High School built in 1906. Kamaloddin Jenab, one of Iran's pioneers of nuclear physics was director of the school for a while. Architecture The architecture of the building is that of the Qajar era. See also Iranian Architecture Nikan High School Razi High School Alborz High School Zoroastrians in Iran References External links Official website
Furgs borg

Furgs borg (persiska: قلعه فورگ) ligger i Furgs by i staden Darniyan i provinsen Sydkhorasan i Iran. Borgen byggdes på Nadir Shah Afshars befallning år 1747. Borgen användes som en militär gränspost till slutet på qajarernas tid och början på pahlavidynastins tid. Bilder Källor
Garm-e Tamam Deh

Garm-e Tamam Deh (Persian: گرم تمام ده) is a village in, and the capital of, Garm-e Tamam Deh Rural District in Shusef District of Nehbandan County, South Khorasan province, Iran. Demographics Population At the time of the 2006 National Census, the village's population was 137 in 33 households, when it was in Bandan Rural District of the Central District. The following census in 2011 counted 137 people in 35 households. The 2016 census measured the population of the village as 161 people in 40 households. In 2020, Garm-e Tamam Deh was separated from the district in the creation of Garm-e Tamam Deh Rural District of Shusef District. See also Iran portal Notes References
Garmeh Khani, Itivand

Garmeh Khani (Persian: گرمه خاني) is a village in Itivand-e Jonubi Rural District of Itivand District in Delfan County, Lorestan province, Iran. Demographics Population At the time of the 2006 National Census, the village's population, as Garm Khani, was 154 in 30 households, when it was in Kakavand District. The following census in 2011 counted 171 people in 39 households, by which time the village was listed as Garmeh Khani. The 2016 census measured the population of the village as 129 people in 26 households. In 2022, the rural district was separated from the district in the formation of Itivand District. See also Iran portal Notes References
Gate of All Nations

The Gate of All Nations (Old Persian: 𐎯𐎢𐎺𐎼𐎰𐎡𐎶𐏐𐎻𐎡𐎿𐎭𐏃𐎹𐎢𐎶, romanized: duvarϑim visadahyum), also known as the Gate of Xerxes, is located in the ruins of the ancient city of Persepolis, Iran. The construction of the Stairs of All Nations and the Gate of All Nations was ordered by the Achaemenid king Xerxes I (486–465 BCE), the successor of the founder of Persepolis, Darius I the Great. Building It is from an inscription in the gate, known as the XPa inscription, that the building is known as the Gate of All Nations, constructed under the reign of Xerxes I. Gallery References External links Media related to Gate of All Nations at Wikimedia Commons Gate of Xerxes Archived 2012-07-30 at the Wayback Machine The Gate of All Nations at Wikimapia The Grand Stairway and the Gate of All Nations Archived 2019-10-23 at the Wayback Machine Shiraz Persepolis Persepolis: Gate of All Nations Archived 2016-11-19 at the Wayback Machine
Puerta de todas las Naciones

La Puerta de todas las Naciones (antiguo persa: duvarthim visadahyum), también conocida como la Puerta de Jerjes, se encuentra en las ruinas de la antigua ciudad de Persépolis, Irán. La construcción de las Escaleras de todas las Naciones y la Puerta de todas las Naciones fue ordenada por el rey aqueménida Jerjes I (486-465 a. C.), el sucesor del fundador de Persépolis, Darío I el Grande.​ Edificio La edificación consistía en una gran sala cuyo techo estaba sostenido por cuatro columnas de piedra con bases en forma de campana. Paralelamente a las paredes interiores de esta sala corría un banco de piedra, interrumpido en las puertas. Las paredes exteriores, hechas de un amplio bloque de barro, estaban adornadas con frecuentes nichos. Cada una de las tres paredes, en el este, el oeste y el sur, tenía una puerta de piedra muy grande. Un par de colosales toros aseguraban la entrada occidental; dos Lamassu en el estilo asirio, aunque de proporciones colosales, estaban en la puerta oriental. Grabada encima de cada uno de los cuatro colosos hay una inscripción trilingüe que confirma que Jerjes construyó la puerta. La puerta del sur, que se abre hacia la Apadana, es la más ancha de las tres. Los dispositivos de pivote que se encuentran en las esquinas interiores de todas las puertas indican que debían tener puertas de dos hojas, que posiblemente fueran de madera y cubiertas con láminas de metal adornado. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Puerta de todas las Naciones. Puerta de Jerjes Archivado el 30 de julio de 2012 en Wayback Machine. La Puerta de Todas las Naciones La magnífica escalera y la Puerta de Todas las Naciones Shiraz Persepolis Persepolis: Puerta de Todas las Naciones Archivado el 19 de noviembre de 2016 en Wayback Machine.
Porte des nations

La Porte des nations, Porte de toutes les nations (vieux perse : duvarthim visadahyum) (persan : دروازه ملل), ou encore Porte de Xerxès, est située dans les ruines de l'ancienne ville de Persépolis, en Iran. Sa construction a été ordonnée, en 475 av. J.-C., par le roi achéménide Xerxès Ier, successeur du fondateur de Persépolis, Darius Ier. C'est la porte d'entrée du palais d'audience, architecturalement elle est encadrée par deux statues colossales de Lamassus, taureaux ailées à têtes humaines, dans la mythologie mésopotamienne se sont des génies protecteurs. Leur hauteur est de 5,50 mètres. Ils sont chargés d'arrêter par leur puissance symbolique les mauvais esprits . La porte telle qu'elle apparait aujourd'hui a été reconstruite par une expédition archéologique italienne sous la direction de Cesare Carbone , puis de Giuseppe Tilia, entre 1964 et le début des années 1970. Les archéologues italiens ont du travailler sous la pression du gouvernement iranien de Mohammad Reza Pahlavi qui avait ordonné que les travaux soient achevés pour la célébration du 2 500e anniversaire de la fondation de l'Empire perse sur le site de Persépolis prévu en 1971. Ainsi , malgré la recherche d'authenticité, l'apparence actuelle du monument ne correspond peut-être pas à ce qu'il était dans l'antiquité. Notes et références Articles connexes Grand escalier d'entrée de Persepolis Portail de l’Iran et du monde iranien Portail de la protection du patrimoine