NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Atomic Energy Organization of Iran

The Atomic Energy Organization of Iran (AEOI) is the main Iranian government agency responsible for operating nuclear energy and nuclear fuel cycle installations in Iran. The AEOI is the primary organization responsible for nuclear technology research and development activities in Iran. The AEOI was involved in formerly undeclared nuclear activities including enrichment facilities at Fordow and Natanz. The AEOI's headquarters are in the northern Amir Abad district in Tehran, but it has facilities throughout Iran. The current head of the AEOI is Mohammad Eslami, who replaced Ali Akbar Salehi on 29 August 2021. By 2024, Iran's nuclear industry sector employed more than 25,000 specialists, of which around 40% were women. Nuclear power plans In July 2023, the AEOI Head Mohammed Eslami said that Iran planned to build nuclear power plants generating 20 GW in Khuzestan, Bushehr, Sistan, Hormozgan, and Baluchistan. Schools There are thirteen atomic energy highschools and primary elementary schools. Research centers Photonics and quantum technologies institute. Formerly a laser research center, created in 1976. Divisions Nuclear Fuel Production Division (NFPD): Research and development on the nuclear fuel cycle, including uranium exploration, mining, milling, conversion, and nuclear waste management; departments include Jaber Ibn Hayan Research Dept., Exploration and Mining Dept., Benefication and Hydrometallurgical Research Center, Nuclear Fuel Research and Production Center, Waste Management Dept., and Saghand Mining Dept. Nuclear Power Plant Division (NPPD): Responsible for planning, construction, commissioning, decommissioning and nuclear safety of nuclear power plants in Iran. Engineering and Technical Supervision Department (ETSD): Design, review, evaluation and approval of engineering and technical documents, participation and quality control. Research Division: Responsible for planning and guiding research projects; has eight affiliated research centers: Nuclear Research Center, Research Center for Lasers and their Application; Nuclear Fusion Research Center, Gamma Irradiation Center, Center for Renewable Energy Development, Nuclear Research Center for Agriculture and Medicine (Karaj), Yazd Radiation Processing Center, and Bonab Research Center. International Affairs Department (IAD): Oversees cooperation with AEOI counterparts abroad and drafts documents on AEOI policies; maintains a delegation at the IAEA in Vienna, Austria and one in Moscow, Russia. Presidents See also Nuclear program of Iran List of Iranian nuclear negotiators Nuclear Command Corps, a unit of the Islamic Revolutionary Guard Corps tasked to protect Iranian nuclear facilities General: Science in Iran Energy of Iran References External links Official website About the Atomic Energy Organization of Iran on the NTI website About the Atomic Energy Organization of Iran on the Britannica website
Organisation de l'énergie atomique d'Iran

L'Organisation de l'énergie atomique d'Iran (OEAI) ou Atomic Energy Organization of Iran (AEOI) est l'administration iranienne responsable du contrôle et de l'exploitation des sites contribuant à produire de l'énergie nucléaire en Iran. Son siège est situé dans le quartier Amir Abad, au nord de la ville de Téhéran, mais les installations sont situées dans tout le pays (voir la liste des installations nucléaires en Iran et la carte ci-contre). L'organisation est actuellement dirigée par Mohammad Eslami, succédant à l'ancien ministre des Affaires étrangères Ali Akbar Salehi. Présidents Voir aussi Programme nucléaire iranien Science en Iran Liens externes Site Officiel en anglais (AEOI) Site Officiel en iranien Portail de l’Iran et du monde iranien Portail du nucléaire
Organização de Energia Atômica do Irã

A Organização de Energia Atômica do Irã é o órgão oficial responsável pela implementação das regulamentações e operação das instalações de energia nuclear no Irã. Sua sede fica ao norte do bairro de Amir Abad, na capital Teerã, e as instalações nucleares propriamente ditas encontram-se distribuídas pelo país. O órgão é atualmente chefiado pelo ex-representante iraniano na Agência Internacional de Energia Atômica, Ali Akbar Salehi, após a saída voluntária de Gholam Aghazadeh em 2009. História As pesquisas nucleares no Irã tiveram início na década de 1950, com a ajuda do programa Atoms for Peace, do então presidente estadunidense Dwight D. Eisenhower. A Organização de Energia Atômica do Irã foi fundada em 1973 para dar suporte e controlar as atividades de transformação de energia nuclear em energia elétrica no país, tendo o cientista Akbar Etemad como Diretor, com planos de construir 20 usinas nucleares no país. Em 1979, após a Revolução Iraniana, o aiatolá Khomeini proibiu o programa nuclear por considerá-lo anti-islâmico. Tal proibição perdurou até 1984, quando o programa foi retomado com a construção da usina de Bushehr. Subdivisões A Organização de Energia Atômica do Irã possui quatro subdivisões técnicas: Divisão de Produção de Combustível Nuclear – responsável pela pesquisa e desenvolvimento do ciclo do combustível nuclear, incluindo exploração, mineração, armazenamento, conversão e destinamento final de urânio; Divisão de Usinas Nucleares – planejamento, construção, comissionamento, descomissionamento e segurança nuclear das usinas iranianas; Divisão de Pesquisa – planejamento e guia dos projetos de pesquisa, contando com oito centros de pesquisa no país; Divisão de Relações Internacionais – comunicação e cooperação com a Agência Internacional de Energia Atômica, mantém uma delegação permanente em Viena, Áustria, e outra em Moscou, Rússia. Ver também Programa nuclear iraniano Referências
Организация по атомной энергии Ирана

Организация по атомной энергии Ирана, ОАЭИ (перс. سازمان انرژی اتمی ایران‎ — сāзмā́н-е энержи́-йе атоми́-йе ирā́н) — государственное монопольное предприятие, контролирующее деятельность объектов ядерной энергетики Ирана. Штаб-квартира организации расположена в Тегеране. С июля 2009 года организацию возглавляет Али Акбар Салехи (бывший представитель Ирана в МАГАТЭ), сменивший экс-министра нефти Голямреза Агазаде. В начале 2011 года Салехи получил пост министра иностранных дел Исламской республики, а главой ведомства стал Ферейдун Аббаси, иранский учёный-ядерщик, ветеран ирано-иракской войны. Структура Отдел производства ядерного топлива; Отдел атомных электростанций; Инженерно-технический департамент; Научный департамент; Департамент внешних связей. Организация имеет представительство в Москве, а также при штаб-квартире МАГАТЭ в Вене. См. также Национальный день ядерных технологий (Иран) Примечания Ссылки Официальный сайт
Організація з атомної енергії Ірану

Організація з атомної енергії Ірану, ОАЕІ (перс. سازمان انرژی اتمی ایران - сāзмāн-е Енержі-є атомі-є ірāн) - державне монопольне підприємство, яке контролює діяльність об'єктів ядерної енергетики Ірану. Штаб-квартира організації розташована в Тегерані. Історія З липня 2009 організацію очолює Алі Акбар Салехі (колишній представник Ірану в МАГАТЕ), який змінив екс-міністра нафти Голямрезу Агазаде. На початку 2011 Салехі отримав пост міністра закордонних справ Ісламської республіки, а главою відомства став Ферейдун Аббасі, іранський вчений-ядерник, ветеран ірано-іракської війни . Структура Відділ виробництва ядерного палива; Відділ атомних електростанцій; Інженерно-технічний департамент; Науковий департамент; Департамент зовнішніх зв'язків. Організація має представництво в Москві, а також при штаб-квартирі МАГАТЕ в Відні. Див. Також Іранська ядерна програма Примітки Посилання Офіційний сайт
Biblioteca Nacional de l'Iran

La Biblioteca Nacional i Arxius de l'Iran (NLAI) o Biblioteca Nacional de la República Islàmica de l'Iran, es troba a Teheran, Iran, i té dotze sucursals a tot el país. És un institut educatiu, de recerca, científic i de serveis autoritzat per l'Assemblea Consultiva Islàmica. El seu president és nomenat pel president de l'Iran. La NLAI és la biblioteca més gran de l'Orient Mitjà i inclou més de quinze milions d'articles a les seves col·leccions. El 19 de març de 2024, un testimoni ocular va trobar unes deu mil publicacions de la Biblioteca Nacional, entre les que hi havia revistes anteriors a la revolució de 1979 de l'organització de biblioteques i arxius, que van ser destruïdes en secret perquè el govern va afirmar que eren "velles i il·legibles". Referències
Iranische Nationalbibliothek

Die Iranische Nationalbibliothek (persisch کتابخانه ملی ایران Ketāb-Chāneh-ye Mellī-e Irān; NLI) ist eine in der Hauptstadt Teheran gelegene Bibliothek, deren Zweige sich über die gesamte Stadt verteilen. Geschichte Der erste Prototyp einer Nationalbibliothek im Iran war die 1851 gegründete Bibliothek des Dar al-Fonun. 1899 wurde eine weitere Bibliothek, die Bibliothek der Nation eröffnet. Die offizielle Einweihung der Nationalbibliothek erfolgte 1937. Sie umfasste mehrere Sammlungen älterer Bibliotheken, darunter seltene und wertvolle Manuskripte. Der Hauptzweig des heutigen Bibliothekenkomplexes liegt im nördlichen Zentrum der Stadt und befindet sich in seiner letzten Konstruktionsphase. Das neue Gebäude besteht aus fünf Hallen, die jeweils einem Wissenschaftsbereich, wie z. B. den Geisteswissenschaften, zugeordnet sind und auf einer einzigen Ebene liegen. Das neue Bibliotheksgebäude bedeckt eine Gesamtfläche von über 90.000 m² und ist somit eines der größten Bibliotheksgelände des Nahen und Mittleren Ostens. Siehe auch Malek-Nationalbibliothek und -museum Literatur George Chandler: Iran. In: Ders.: Libraries in the East. An International and Comparative Study (International bibliographical and library service; Bd. 1). Seminar Press, London 1971, ISBN 0-12-815550-7, S. 39–50. Allen Kent, Harold Lancour, Jay E. Daily (Hrsg.): Encyclopedia of Library and Information Science, Nr. 13. New York: Marcel Dekker. S. 26–28. Weblinks Offizielle Webseite Bericht auf youtube.com
Biblioteca Nacional de Irán

La Biblioteca Nacional de Irán se encuentra situada en Teherán, Irán, y repartida en diversas secciones a lo largo y ancho de la ciudad. La inauguración oficial corresponde al año 1937, aunque existieron instituciones anteriores (fundamentalmente en el siglo XIX) que tuvieron funciones similares. Contiene fondos procedentes de diversas colecciones y valiosos manuscritos. El edificio central se halla todavía en construcción en el área centro norte de la capital. Tiene 90.000 metros cuadrados de extensión, con cinco salas dedicadas a Humanidades, Ciencias Sociales, Derecho, Ciencias y Medicina, siendo una de las bibliotecas de mayor tamaño del Medio Oriente. Pública desde 1962, con algunas interrupciones la Bibliografía Nacional de Irán.​​ Véase también Anexo:Bibliotecas nacionales Referencias Enlaces externos Biblioteca Nacional de Irán (Documental de Press TV)
Bibliothèque nationale d'Iran

La Bibliothèque Nationale d'Iran est situé à Téhéran en Iran avec plusieurs branches réparties à travers la ville. Histoire Avant son inauguration officielle en 1937, d'autres bibliothèques assumaient officieusement ce rôle. Le premier prototype en Iran de Bibliothèque nationale fut la bibliothèque de l'institution Dar-ol Fonoun fondée en 1851. En 1899, une autre bibliothèque, appelée la « Bibliothèque de la Nation », est inaugurée à Téhéran. L'actuelle bibliothèque contient différentes collections de bibliothèques anciennes incluant plusieurs rares et importants manuscrits. La branche centrale se situe dans le centre nord de Téhéran et en est dans sa dernière phase de construction. Le nouveau bâtiment est spécialement conçu pour combiner différents pôles d'une bibliothèque dans une unique plateforme. Le nouveau bâtiment de la bibliothèque fait plus de 90,000m² ce qui en fait l'un des plus grands campus du Moyen-Orient. Il englobe cinq halls, chaque hall étant consacré à une discipline différente qui sont les sciences humaines, les sciences sociales, le Droit, les Sciences et les Sciences de l'éducation et la Médecine. Liens externes Site officiel Sciences de l’information et bibliothèques Portail de Téhéran
Национальная библиотека Исламской Республики Иран

Национальная библиотека и архив Исламской Республики Иран (перс. كتابخانه ملي ايران‎) — национальная библиотека и центральное хранилище печати Исламской Республики Иран, комплексный библиотечно-информационный, научно-исследовательский, образовательный, культурный и издательский центр государства, координационный центр в области национальной информационной политики Ирана. Основные помещения библиотеки и архива находятся в Тегеране. История История создания Национальной библиотеки Ирана началась в 1852 г., когда в Тегеране начало работу медресе Дар-аль-фонун, при котором была создана небольшая библиотека по европейскому образцу. Коллекция книг этой учебной библиотеки стала ядром фонда будущей национальной библиотеки, открытой в 1937 г. Следующей вехой в формировании основы для создания национальной библиотеки стало открытие в 1897 г. в Тегеране просветительского общества «Моареф». На первом году своей деятельности общество построило рядом с медресе Дар-аль-фонун Национальную просветительскую библиотеку (здесь термин «национальная» (мелли) указывает на негосударственный статус данного учреждения). В 1905 г. Национальная просветительская библиотека и библиотека при медресе Дар-аль-фонун были объединены в Национальную библиотеку наук. Далее библиотека несколько раз переименовывалась: Просветительская библиотека (1919), Публичная просветительская библиотека (1934). В 1936 г. была принята концепция преобразования Публичной просветительской библиотеки в Национальную библиотеку Ирана. В 1937 г. для библиотеки было построено новое здание, которое, вместе с Музеем Древней Персии, создает единый архитектурный ансамбль на майдане Машг (Тегеран). В 2001 г. Национальный архив и Национальная библиотека Ирана были объединены в единую организационную структуру. Ссылки nlai.ir/en — официальный сайт Национальная библиотека Исламской Республики Иран Iran's National Library (PressTV free documentary) George Chandler: Iran. In: Ders.: Libraries in the East. An International and Comparative Study (International bibliographical and library service; Bd. 1). Seminar Press, London 1971, ISBN 0-12-815550-7, S. 39–50. Allen Kent, Harold Lancour, Jay E. Daily, (Hrsg.): Encyclopedia of Library and Information Science, Nr. 13. New York: Marcel Dekker. S. 26–28. Примечания
Національна бібліотека Ісламської Республіки Іран

Націона́льна бібліоте́ка та архі́в Ісла́мської Респу́бліки Іра́н (перс. كتابخانه ملي ايران) — національна бібліотека та центральне сховище друку Ісламської Республіки Іран, комплексний бібліотечно-інформаційний, науково-дослідний, освітній, культурний та видавничий центр держави, координаційний центр в галузі національної інформаційної політики Ірану. Основні приміщення бібліотеки та архіву розташовані в Тегерані. Історія Історія створення Національної бібліотеки Ірану розпочалася в 1852 р., коли в Тегерані розпочало роботу медресе Дар-аль-фонун, при якому було створено невелику книгозбірню за європейським зразком. Колекція книг цієї навчальної бібліотеки стала ядром фонду майбутньої національної бібліотеки, відкритої в 1937 р. Наступною віхою у формуванні підґрунтя для створення національної бібліотеки стало відкриття в 1897 р. в Тегерані просвітницького товариства «Моареф». На першому році своєї діяльності товариство побудувало поряд з медресе Дар-аль-фонун Національну просвітницьку бібліотеку (тут термін «національна» (меллі) вказує на недержавний статус даної установи). У 1905 р. Національна просвітницька бібліотека приєдналася та бібліотека при медресе Дар-аль-фонун були об'єднані в Національну бібліотеку наук. Далі бібліотека кілька разів перейменовувалася: Просвітницька бібліотека (1919), Публічна просвітницька бібліотека (1934). У 1936 р. була прийнята концепція перетворення Публічної просвітницької бібліотеки на Національну бібліотеку Ірану. У 1937 р. для бібліотеки було побудовано нову будівлю, яка, разом з Музеєм Стародавньої Персії, створює єдиний архітектурний ансамбль на майдані Машг (Тегеран). У 2001 р. Національний архів та Національна бібліотека Ірану були об'єднані в єдину організаційну структуру. Примітки Посилання nlai.ir — офіційний сайт «Національна бібліотека Ісламської Республіки Іран».
Islamische Azad-Universität Damavand

Die Islamische Azad-Universität Damavand (auch bekannt als Islamic Azad University of Damavand) ist einer der Hochschulstandorte der Islamischen Azad-Universität in Damawand im Iran. Sie wurde im Jahr 2002 mit zwei großen Studienschwerpunkten gegründet und liegt östlich von Teheran. Mit 54 Hauptstudienfächern und mehr als 12.000 Studenten in Bachelor- und Master-Studiengängen ist sie heute ein bedeutender Zweig der technischen und naturwissenschaftlichen Ausbildung im Land. Akademien Agrarwissenschaften Architektur Bauingenieurwesen Elektronische Energietechnik Elektrische Energietechnik Geologie Journalismus Maschinenbau Öffentlichkeitsarbeit Pädagogik Rechnungswesen Recht Industrial Engineering Technische Informatik Informationstechnik Umweltingenieurwissenschaften Weblinks Website der Islamischen Azad-Universität Damavand Website der Islamischen Azad-Universität
Islamic Azad University, Damavand Branch

The Islamic Azad University, Damavand Branch (Persian: دانشگاه آزاد اسلامی، واحد دماوند, Dāneshgāh-e Āzād-e Eslāmi, Vāhed-e Damavand, also known as Azad University of Damavand and as Damavand Azad University) is a campus of Islamic Azad University system in Iran. It was established in 2002 with two major fields. This branch now has 54 fields – majors and more than 12,000 students at bachelor's, master's, and doctoral levels, located in the east of Tehran, It is one of the branches of the Azad University system. History Damavand Damavand is located approximately 60 km (37 mi) to the northeast of the capital city, Tehran. Islamic Azad University, Damavand Branch Damavand Branch, Islamic Azad University was established in 2002 (1381 Iranian calendar) through the efforts of its administrators, faculty, and staff, without government funding and relying solely on student tuition fees. The branch began its activities with two academic programs (Computer and Accounting) and 292 students, under the founding presidency of Dr. Mahmoud Safari. Dr. Safari served as president of the university from its establishment until December 29, 2022 (8 Dey 1401). Faculties and departments Azad University, Damavand Branch (IAU Damavand) offers undergraduate and graduate degree programs in a range of disciplines. The university is organized into the following faculties and departments: Faculty of Humanities Faculty of Engineering and Technology Faculty of Nursing Office of Skills Training and Entrepreneurship Academic programs The university offers undergraduate, master's and doctoral programs in a range of disciplines across engineering, humanities, law, management and basic sciences. It offers programs in a large number of fields of study, with over 12,000 students. Undergraduate programs include: Achievements and research activities Islamic Azad University, Damavand Branch has achieved several distinctions in scientific, research, and athletic competitions. Robotics In 2012, the university's DML robot won the championship in the Real Rescue Robot League (Object Manipulation class) at the RoboCup IranOpen competition, competing against 400 Iranian teams and 55 foreign teams from 14 countries. The team was also recognized as the "phenomenon of the competition" and later qualified for the RoboCup World Championship held in Mexico. International inventions Researchers from the university have also received awards at international invention exhibitions. In 2012, teams from the Damavand Branch were awarded gold medals at international invention exhibitions held in China and Croatia. Publications Researchers affiliated with the university have published scientific papers in domestic and international peer‑reviewed journals, including articles indexed in international databases such as the Web of Science. See also Azad University References External links Official website uniRank page
Universidad Islámica Azad de Damavand

Universidad Islámica Azad de Damavand (persa: دانشگاه آزاد اسلامی, واحد دماوند, Dāneshgāh e-Azad-e Islami,-e Vahed Damavand) (también conocida como Universidad Azad de Damavand y Universidad Azad Damavand) es un campus del sistema de la Universidad Islámica Azad en Irán. Fue fundada en 2002 con dos especialidades principales, hoy cuenta con 54 especialidades principales y más de 12.000 estudiantes en niveles de Bachiller (Graduado) y Maestro, localizada al este de Teherán, es una rama significativa de los departamentos de técnica e ingeniería del país.
Université islamique Azad de Damavand

L'Université islamique Azad de Damvand est un campus de l'Université islamique Azad, en Iran. Elle a été créée en 2002. Elle accueille plus de 12 000 étudiants en licence (Bs) et master (Ms). Elle est située dans l'est de Téhéran. Départements Ingénierie électronique Électrotechnique Génie industriel Génie mécanique Génie civil Génie informatique Agriculture Architecture Technologies de l'information et de la communication Géologie Génie écologique Comptabilité d'entreprise Droit Relations publiques Pédagogie Pédagogie Anglais Voir aussi Lien externe Site Web de l'université Azad de Damavand Portail de l’éducation Portail de l’Iran et du monde iranien
Гласът на Ислямска република Иран

„Гласът на Ислямска република Иран“ (на персийски: سازمان صدا و سيمای جمهوری اسلامی ايران, Sāzmān-e Sedā va Sima-ye Jomhūrī-ye Eslāmī-ye Īrān), съкратено ГИРИ, е държавната радио- и телевизионна компания на Ислямска република Иран. Нарича се „Национално иранско радио и телевизия“ до Ислямската революция през 1979 г. Седалището на ГИРИ е в столицата Техеран. Статут Съгласно член 175 от Конституцията на Иран: „За телевизията и радиото на Ислямска република Иран се предвижда свобода на словото и разпространението на мисли и идеи при условие на съблюдаването на ислямските норми и с отчитане на интересите на страната. Назначаването и отстраняването от длъжността председател на организацията „Глас и образ на Ислямска република Иран“ се осъществява от лидера на страната. Контрол за дейността на тази организации се осъществява от съвет, състоящ се от представители на президента, главата на съдебната власт и Меджлиса на ислямския съвет (по 2 души от всяка от властите). Общата линия и ред на управлението на компанията и контролът за нейната дейност се определят от закона“. Факти Включва 4 национални телевизионни канала, международен информационен канал (Press TV) и 3 спътникови телевизионни канала за чуждестранни зрители. Освен това във всяка провинция действува местен телевизионен канал. В комплекса на ГИРИ също влизат 8 национални радиостанции и световна служба. Световната му служба води емисии на 28 езика, включително руски (от 1947 г.) и английски. Има представителства (бюра) в 17 страни. Ръководство Генерални директори (председатели) на ГИРИ Източници Външни препратки ((fa)) Официален сайт Русская служба ГИРИ