NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jahrum

Jahrum (persa: جهرم) és una ciutat de l'Iran a la província de Fars. Està a 175 km de Siraz i és capital d'un comtat. Té una població de 141.634 habitants (2016) i destacant els cultius de fruites (tarongers, llimoners i palmeres de dàtils). Referències Bibliografia Flandin i Coste, Voyage en Perse
Dzahrom

Dzahrom (persky جهرم‎) je město v provincii Fárs v Íránu. Žije zde přibližně 142 tisíc obyvatel. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dzahrom na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Dzahrom v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Dschahrom

Dschahrom (persisch جهرم) ist eine Stadt in der iranischen Provinz Fars. Sie befindet sich 190 km südöstlich von Schiras. Die Stadt findet in Form von Zarham erstmals in dem auf mittelpersisch verfassten Versroman Kārnāmak-i Artaxšer-i Pāpākān Erwähnung, der die Regentschaft des Herrschers Ardaschir I. zum Gegenstand hat, und wird ferner mehrmals im Schāhnāme von Firdausi (gestorben im 11. Jahrhundert) genannt. Vermutlich bedeutet der Name „Grünes Land“. Die hauptsächlich landwirtschaftlich ausgerichtete Stadt mit ihrer tropischen und subtropischen Vegetation produziert heute vor allem Datteln, Zitrusfrüchte und Weizen. Außerdem werden hier Teppiche hergestellt. Südlich von Dschahrom befindet sich die Sang-Schekan-Höhle. Hochschulen und Universitäten Die Stadt verfügt über drei Universitäten: Medizinische Universität von Dschahrom Islamische Universität von Dschahrom Payām-e Nūr Dschahrom Persönlichkeiten Bārbad, sassanidischer Musiker und Dichter am Hofe Chosrou Parwiz Kāmel Dschahromi, Dichter Abdol Dschabar Farami, Dichter Abu Tāleb-e Tofān, Dichter Dschalāl Tofān, Dichter Afschin Ghotbi, Fußballtrainer Ali Mohammad Bescharati (* 1945), Politiker Siehe auch Liste der Großstädte in Iran Einzelnachweise
Yahrom

Yahrom (en persa, جهرم) es una ciudad iraní localizada a unos 170 kilómetros al sur de Shiraz, en la provincia de Fars. Está situada a una altitud de 1050 metros. En sus alrededores se encuentran las localidades de Lar, Fasá, Firuzabad, Jafr, Zarrindasht y Qirokarzín. Es la capital del condado de Yahrom, según el censo del año 2016, tenía una población de 141,634 habitantes, son chiitas​​ Notas y referencias
Djahrom

Djahrom (en persan : جهرم / Jahrom) est une ville de la province du Fars en Iran. Elle est située à 190 km au sud-est de Chiraz. Les différents recensements de la population l'ont estimée à 112 468 habitants en 2006, 114,108 en 2011 et 141,634 en 2016. Djahrom est l'une des villes historiques d'Iran. Son fondateur, Artaxerxès Ier, fils de Xerxès Ier, fut un roi achéménide. Le poète Ferdowsi a mentionné Jahrom à plusieurs reprises dans son Livre des Rois. Et notamment dans les récits concernant le roi Ardashir Ier. La ville est en majorité agricole et ses produits principaux sont les dattes, les agrumes et le blé. Géographie Climat Jahrom possède un climat semi-aride subtropical (Köppen: BSh, Trewartha: BShk), avec des hivers doux et plus humides tandis que les étés sont très chauds et secs. Personnalités Ali Mohammad Khademi (1913-1978), pilote et président de la compagnie aérienne iranienne Notes et références Liens externes (fa) Site officiel Portail de l’Iran et du monde iranien
Jahrom

Jahrom (farsi جهرم) è il capoluogo dello shahrestān di Jahrom, circoscrizione Centrale, nella provincia di Fars. Aveva, nel 2006, una popolazione di 103.023 abitanti. Vi sono coltivazioni di cereali, agrumi e palme da datteri. Secondo Ahmad Kasravi, uno storico e filologo iraniano, il nome "Jahrom" significa "posto caldo", un'altra interpretazione etimologica lo definisce "posto verde". Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Jahrom Collegamenti esterni (EN) Jahrom: geography, su jahrom.org. URL consultato il 23 febbraio 2010 (archiviato dall'url originale il 6 febbraio 2011). (EN) Jahrom: history, su jahrom.org. URL consultato il 23 febbraio 2010 (archiviato dall'url originale il 6 febbraio 2011). (EN) Jahrom's Beauties, su jahromziba.blogfa.com. URL consultato il 23 febbraio 2010 (archiviato dall'url originale il 27 luglio 2009). (EN) Temperature e precipitazioni a Jahrom, su gaisma.com.
Dżahrom

Dżahrom (perski: جهرم) – miasto w południowym Iranie, w ostanie Fars. W 2011 miasto liczyło 114 108 mieszkańców; dla porównania, w 2006 było ich 105 285, w 1996 – 94 185, a w 1966 około 38 tysięcy. Rozwinięty przemysł sadowniczy (wokół miasta znajdują się zagajniki daktylowców właściwych Phoenix dactylifera). We wschodnio-południowej części miejscowości leży jaskinia Sang Shekan Cave, licząca 12 wejść i 200 m długości. Ponadto w Dżahrom ulokowany jest uniwersytet medyczny oraz lotnisko. Przypisy
Джехром

Джехро́м (перс. جهرم‎) — город на юге Ирана в провинции Фарс. Административный центр шахрестана Джехром. Джехром расположен в 190 км от Шираза, столицы провинции, в юго-восточной части хребта Загрос. Население — 105 тыс. человек, в основном персы-шииты. Город был основан в VI веке до н. э. Ахеменидами. Галерея Примечания Ссылки chashmandaz Jahrom.org
Джахром

Джахром (перська: جهرم) — місто в центральному Ірані, у провінції Фарс. населення 141,6 тис. осіб (2016). Сільськогосподарський центр. Населення у 1956 році складало близько 29 тисяч осіб, у 2016 складало більше 141 тисяч осіб. Місто розташовано в 170 км на південний захід від міста Шираз, на висоті близько 1050 м над р. м. Галерея Примітки
Шахре Сухте

Шахре Сухте (на персийски: شهرِ سوخته‎) е археологически обект от Брозновата епоха, свързан с културата на Джирофт. Намира се в провинция Систан и Балучестан, в югоизточната част на Иран. През 2014 г. е включен в Списък на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО. Шахре Сухте (букв. „Изгорелият град“) се намира на кръстопътя на търговските пътища от Бронзовата епоха, които пресичат Иранското плато. Основан е около 3200 г. пр. Хр. Структурата, гробниците и големият брой значими артефакти, открити там, правят този обект богат източник на информация за възникването на сложни общества и връзката между тях през третото хилядолетие пр. Хр. Причините за неочакваното издигане и падане на Шахре Сухте, все още не са ясни. Шахре Сухте е едно от чудесата на древния свят. Като цяло, заобикалящия го пустинен пейзаж и необичайно разпиленият археологически материал, който се намира на повърхността на ниския хълм на Шахре Сухте, дават силно усещане за автентичност. Лабиринтната последователност на стаите, коридорите и дворовете, също допринасят за автентичността на обекта. Шахре Сухте се управлява от Организацията за културно наследство, занаяти и туризъм на Иран. Изкопаните останки се почистват редовно през годината, мазилките на обекта, също се поддържат. Галерия Източници ((en)) Shahr-i Sokhta – UNESCO World Heritage Centre
Xahr-i Sokhta

Xahr-i Sokhta o Xahr-i Sokhteh (persa: شهر سوخته, literalment 'ciutat cremada') és un jaciment arqueològic que data de l'edat del bronze, situat al sud-est de l'Iran, a Sistan. La ciutat es troba a la vora de la riba del riu Helmand, en la ruta que va des Zahedan a Zabol. Està inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2014. El jaciment va ser excavat per equips iranians i italians en la dècada del 1970 i 1980. Va ser aquí on es van trobar 60 peces del joc del senet, probablement un antic predecessor del backgammon, així com els més antics grans de comí de prat i altres nombrosos objectes metàl·lics. Nota Referències
Šahr-i Suchte

Šahr-i Suchte, někdy též Šahr-i Suchta, persky شهر سوخته (v překladu doslova Spálené město) je rozsáhlá archeologická lokalita v provincii Sístán a Balučístán v jihovýchodním Íránu. Pozůstatky městského osídlení pravděpodobně džafarské a hilmandské kultury z doby bronzové byly v roce 2014 zařazeny na seznam Světového dědictví UNESCO. Geografická poloha Lokalita leží 57 km jižně od města Zabol v Sístánské pánvi jižně od řeky Hilmand v nadmořské výšce necelých 500 metrů. Šahr-i Suchte se nachází poblíž silnice Zahedán – Zabol, zhruba 18 kilometrů západně od afghánsko-íránské státní hranice. Historie Existence sídla z doby bronzové souvisí s civilizacemi na území Íránu v prehistorickém období, které byly nezávislé na starověké Mezopotámii. Podle výzkumů sídlo na křižovatce obchodních cest bylo založeno v době kolem roku 3200 př. n. l. a zaniklo kolem roku 1800 př. n. l. Okolnosti vzniku a následného pádu města Šahr-i Suchte, které bylo zřejmě městským státem, zatím nebyly objasněny. První archeologické výzkumy zde prováděl maďarsko–britský archeolog Aurel Stein, který tuto lokalitu objevil na začátku 20. století. V letech 1967–1978 zde prováděli rozsáhlé vykopávky pracovníků Íránského centra archeologických studií a italského archeologického ústavu Istituto italiano per l'Africa e l'Oriente (IsIAO). V dalších letech se výzkumem lokality zabývali také odborníci z Organizace národního kulturního dědictví, lidové tvorby a turizmu Íránu. Většina archeologických nálezů pochází z období let 2700–2300 př. n. l. Tyto nálezy mj. jsou dokladem, že přes Šahr-i Suchte procházely trasy starověkých cest, spojujících Mezopotámii s územím Íránu a dále s Indií a Čínou. Podle výzkumů město prošlo čtyřmi etapami rozvoje civilizace a bylo třikrát vypáleno. Popis Tzv. Spálené město bylo popsáno jako nejrozsáhlejší íránská prehistorická lokalita. Centrální území, které je pod ochranou UNESCO, má rozlohu 275 ha a přilehlé ochranné pásmo činí 2 200 ha. Na tomto území se nachází také hřbitov s 20 000–40 000 hroby. V okruhu zhruba 12 km kolem města byly nalezeny pozůstatky 166 satelitních vesnic. V širším okruhu bylo identifikováno celkem 330 vesnic a íránští archeologové vyslovili domněnku, že v případě prozkoumání dalších pahorků na přilehlém území může být objeveno až 1500 podobných menších sídel. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Shahr-e Sukhteh na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šahr-i Suchte na Wikimedia Commons Archeologické objevy z r. 2014 (anglicky) Archivovaný dokument CHN Press (anglicky)
Shahr-i Sokhta

Shahr-i Sokhta (en persa: شهر سوخته‎, también puede leerse Shahr-i Sokhteh, literalmente "ciudad quemada" en persa) es un yacimiento arqueológico que data de la Edad del Bronce situado en el este de Irán, en la región de Sistán. La ciudad se encuentra a orillas de la ribera del río Helmand en la ruta que va desde Zahedán a Zabol. En junio de 2014, la Unesco eligió el yacimiento de Shahr-i Sokhta como Patrimonio de la Humanidad.​ El yacimiento fue excavado por equipos iraníes e italianos en los años 1970 y 1980. Fue aquí donde se encontraron sesenta piezas del juego del Senet, probablemente un antiguo predecesor del backgammon, así como los más antiguos granos de alcaravea y otros numerosos objetos metálicos. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Shahr-i Sokhta.
Šahri Suhte

Šahri Suhte (perzijski: ‏شهر سوخته, što znači „Spaljeni grad‎”) je drevni grad Džiroftske kulture i arheološko nalazište u iranskoj pokrajini Sistan i Beludžistan, na jugoistoku Irana uz cestu 99, između Zabola i Zahedana. Kako predstavlja nastanak prvih složenih društava na istoku Irana, Spaljeni grad upisan je 2014. na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji 2014. godine. Povijest Urbani kompleks Šahri Sohte, izgrađen od blatnih cigli, nastao je oko 3200. pr. Kr. (brončano doba) zahvaljujući strateškom geografskom položaju, tj. sjecištu trgovačkih putova kroz Iransku visoravan. Glavni dijelovi grada uključuju monumentalno, stambeno i industrijsko područje, te groblje. Razvijao se u četiri razdoblja do oko 1800. pr. Kr. kada je napušten zbog nagle promjene hidroloških uvjeta u sistanskom bazenu Hamun-e Helmanda. Upravo zahvaljujući toj suhoj pustinjskoj klimi dobro su sačuvani ostali ostaci starog grada, grobni kompleksi i veliki broj artefakata. Zbog toga je ovaj arheološki lokalitet iznimno vrijedan izvor informacija o nastanku prvih složenih društava i kontaktima između njih u trećem mileniju prije Krista. Drevni grad je otkrio mađarsko-britanski arheolog Aurel Stein očetkom 20. stoljeća, a početkom 1967. god. iskapao ga je Maurizio Tosi s Talijanskog insituta za Afriku i Orijent (Istituto italiano per l'Africa e l'Oriente, skr. IsIAO). Nakon 1978. god. iskapanja je preuzela ekipa s Iranske organizacije za baštinu i turizam koji je vodio SMS Sajjadi. Odlike Šahri Suhte pokriva površinu od oko 151 hektara i jedan je od najvećih najstarijih gradova na svijetu, te neovisan o istovremenim prvim gradovima Mezopotamije. Na njegovom zapadnom dijelu iskopano je prostrano groblje površine od oko 25 ha, s oko 25 do 40 tisuća starih grobova. Između ostalih nalaza, najzanimljiviji su najstarije umjetno oko pronađeno 2006. god., a staro iz oko 2900. do 2800. pr. Kr., te najstariji set za backgammon igru, lubanja s naznakama operacije mozga i zemljani pehar za čije crteže arheolozi vjeruju kako predstavljaju prvu animaciju ikada. Izvori Poveznice Bam Sarazm Ašur
Sor-i-Szoktha

Sor-i-Szoktha (Shahr-e Sukhteh, perzsa nyelven: شهر سوخته) régészeti lelőhely Afganisztán és Pakisztán határának közelében Szisztán és Beludzsisztán tartományban, Iránban. Félúton helyezkedik el Zábol és Záhedán városai között az ókori Turánban. A hely egy sós sztyeppében található - a folyó partján, a galériás erdőnél. Sor-i-Szokthát 2014 júniusában felvették az UNESCO világörökség helyszínei közé. Története Sor-i-Szoktha mellett 1969-ben olasz régészek ásták ki az i. e. 3. évezredből való romvárost, mely a maga idejében Ázsia egyik nagyvárosa, jelentős kultúrközpontja lehetett. A feltárt várost több mint 300 hektárnyi területűnek tartják, és környezetében további 40 várost is azonosítottak a műholdas felvételek alapján. A város négy építési periódusra oszlik, és összesen három alkalommal égett le: I. időszak: i. e. 3200-2800-ig, 10-20 ha-on II. időszak: i. e. 2800-2500-ig, 45 ha III. időszak: i. e. 2500-2300-ig 100 ha IV. időszak: i. e. 2300-2100-ig. Az I. szakasz csak mély vágásokból ismeretes.Sor-i-Szoktha abban az időben kapcsolatban volt Elammal (egy proto-elámita ékírásos táblát találtak) dél Türkmenisztánban). A II. időszakban, a településen különböző nagyban végzett kézműves munka nyomait, mint például gyöngyök gyártása féldrágakövekből, valamint kosárfonást, szövést és gyapjú feldolgozást lehetett kimutatni. A III. Szakasz a település erőteljes bővülését és a társadalmi megkülönböztetés bizonyítékát mutatja. Importál terámia, többek között Mundigakból (Afganisztán) és a Quetta völgyből Pakisztánban. Pusztulása után i. e. 2100 körül település nagyrészt elhagyott. Leletek A leletek legnagyobb része 2700-2300 éves kor között volt. A leletek között feldolgozott mesterséges kövek alabástrom és homokkő is megtalálható volt, amely már akkor meglévő komplex kereskedelmi hálózatra utal. Lapis lazuli-t, mely egy kék ásványi anyag is, találtak, nyersanyag formájában, félkész alkatrészekként és vágott gyöngyöket. A leletek közé tartozott egy berendezés kőmegmunkáláshoz: több mint 200 fúró és 50 pengéből készült kovakő, zúzó, egy kalapács, és több simább jáspis is előkerült. A leletek I. e. 2600 és 2400 közöttiek voltak. Az importált ásvány, a lapis lazuli Badachschan-ból, a 2000 km-es távolságban levő északkeleti tartományából érkezett. A legrégebbi ismert szemprotézist, mesterséges szemgolyót is találtak itt a régészek. A sír egy 25-30 éves nőé volt, ami kátrány és állati zsírból készült anyag keveréke. A terület nagy sótartalma miatt még a szerves maradványok is fennmaradtak. Voltak finom textíliák valószínűleg helyi eredetű lenből (igazolása az itt talált lenmag), kenderből), ami Dél-Ázsiából való és jutát (Corchorus), amelyek a kiterjedt kereskedelmi kapcsolatokat dokumentálják. Leletek a helyszínről és a múzeumok anyagából Források Irán (Panoráma, 1979) ISBN 963 243 133 2
Shahr-e Sukhteh

Shahr-e Sukhteh, ook Shahr-i Shōkhta, (Perzisch: شهر سوخته, Verbrande Stad; Frans: Shahr-i-Sokhta) is een in de Bronstijd gebouwde nederzetting in het uiterste oosten van Perzië/Iran op de rivierbanken van de Helmand, in de provincie Sistan en Beloetsjistan. Het was een van de belangrijkste sites van de Jiroftcultuur. De archeologische site is gelegen aan de weg tussen Zahedan en Zabol. Het moet een van de grootste nederzettingen geweest zijn in de periode. In het westen van het gebied bevindt zich een begraafplaats met 25.000 tot 40.000 graven. De stad moet ontstaan zijn rond 3200 voor Christus. Er waren vier bloeiperiodes en de stad werd drie maal verbrand. Rond 2100 voor Christus werd de stad definitief verlaten, om in het begin van de twintigste eeuw door de Hongaarse archeoloog Aurel Stein herontdekt te worden. Tijdens de 38e sessie van de Commissie voor het Werelderfgoed in juni 2014 werd een gebied van 275 hectare toegevoegd aan de werelderfgoedlijst van UNESCO.
Shahr-e Sūkhté

Shahr-e Sūkhté (em persa: شهر سوخته, significa "A Cidade Queimada"), Shahr-e Sukhteh ou Shahr-i Shōkhta, é um sítio arqueológico de um assentamento urbano da Idade do Bronze, associado com a Cultura de Jiroft. Localizado na Província de Sistão-Baluchistão, sudeste do Irã, às margens do Rio Helmand, perto da estrada que liga Zahedan a Zadol. As razões para queda inesperada da Cidade Queimada ainda são um mistério. Artefatos descobertos na cidade demonstram uma peculiar incongruência com as civilizações ao redor e especula-se que Shahr-e-Sookhteh possa ter demonstrado evidências concretas de uma civilização pré-histórica persa que foi independente da antiga Mesopotâmia. Arqueologia Cobrindo uma área de 151 hectares, Shahr-e Sukhteh foi uma das maiores cidades em seu tempo. Na parte oeste do local há um vasto cemitério, que contem entre 25.000 e 40.000 tumbas antigas. O assentamento apareceu por volta de 3.200 a.C.. A cidade tinha quatro estágios de civilização e foi queimada por três vezes e abandonada em 1.800 a.C. O local foi descoberto e investigado por Aurel Stein no início da década de 1900. O local foi escavado desde 1967 pelo Istituto italiano per l'Africa e l'Oriente (IsIAO) liderado por Maurizio Tosi e continuou até 1978. Após um lapso de tempo, os trabalhos voltaram a ser realizados pela Organização para Herança Cultural e Turismo Iraniano, liderado por SMS Sajjadi. Novas descobertas são feitas de tempos em tempos. UNESCO Shahr-i Sokhta foi incluída na lista de patrimônio Mundial da UNESCO por "representar a emergência de um primeiro complexo de sociedades na região leste do Irã... um local rico que é fonte de informações do terceiro milênio a.C." Referências F. H. Andrewa, Painted Neolithic Pottery in Sistan discovered by Sir Aurel Stein, The Burlington Magazine, vol. 47, pp. 304–308, 1925 Ligações externas Shahr-e Sukhteh, CHN CHN Press O jogo de gamão mais antigo do mundo
Shahr-e Sukhteh

Shahr-e Sukhteh (persiska: شهر سوخته, som betyder "Brända staden") är belägen i Helmandflodens delta i Sistanbäckenet i östra Iran. Den ligger i provinsen Sistan och Baluchistan och delprovinsen Hamun, 57 km väster om vägen mellan Zabol och Zahedan. På denna plats fanns på 4000-talet f. Kr. en av de största stadsbildningarna mellan Indien och Persien. Den registrerades på Unescos världsarvslista år 2014. Bilder Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Shahr-e Sukhteh.﻿
Firuzkuh

Firuzkuh (persisch فيروزكوه Firūzkūh) ist ein Landkreis im Nordosten der iranischen Provinz Teheran. Sie befindet sich am Fuße des Gebirges Elburs oberhalb von 1900 Metern über dem Meeresspiegel. Laut der letzten Volkszählung hatte die Stadt im Jahr 2006 39.784 Einwohner. Durch Firuzkuh fließt der Hable-Rūd (persisch حبله‌رود), einer der wichtigsten Flüsse des Elburs, der in den Dascht-e Kawir mündet, einem abflusslosen Tiefbecken. Die Industrie in der Stadt ist auf die Herstellung von Glas und Zement spezialisiert. Firuzkuh gehört zu den wenigen Städten des Iran, in der Fischkulturen gezüchtet werden. Dies ist wegen der reichen Wasserquellen und der kühlen Temperaturen möglich. Die Stadt beherbergt zwei Universitäten: Die Azad-Universität und die Payam-e Nūr Universität. Klima Siehe auch Firuzabad Einzelnachweise
Firuzkuh

Firuzkuh (Persian: فيروزكوه) is a city in the Central District of Firuzkuh County, Tehran province, Iran, serving as capital of both the county and the district. Demographics Population At the time of the 2006 National Census, the city's population was 15,807 in 4,334 households. The following census in 2011 counted 20,371 people in 5,484 households. The 2016 census measured the population of the city as 17,453 people in 5,700 households. Overview It is northeast of Tehran, in the middle of Alborz Mountains. Previously, it was part of Mazandaran province. The city has a relatively cool and windy climate. It has some natural attractions and is famous for them, including Tange Vashi, Boornic Cave, Roodafshan Cave, Village Gadook, and the sight-seeing of villages like Varse-Kharan, Zarrin Dasht, Darreh-Deh, and Kaveh Deh. Firuzkuh is rich in historical heritage and some of the most ancient objects in Tehran Province have been found there. Among its villages, Darreh-Deh contains the most ancient places. During the reign of Timur, Ruy González de Clavijo praised the town's concentric citadel and suggested that it could resist any assault. Nearby castles belonged to the Nizari Ismaili state. Veresk Bridge lies on the road north of Firuzkuh. Climate Firuzkuh has a cold semi-arid climate (Köppen BSk). See also Notes References
Firouzkouh

Firouzkouh (en persan : فیروزکوه / Firuzkuh) est une ville d'Iran dans la province de Téhéran, mais autrefois dans le Mazandaran, chef-lieu du district éponyme. Description Dans le massif d'Elbourz, Firouzkouh jouit d'un climat plutôt frais et venteux. La ville est connue pour ses grottes et ses paysages. Elle est un lieu d'habitation très ancien. Notes et références Annexes Articles connexes Province de Téhéran Liens externes Portail de l’Iran et du monde iranien
Firuzkuh

Fīrūzkūh (farsi فیروزکوه) è il capoluogo dello shahrestān di Firuzkuh, circoscrizione Centrale, nella provincia di Teheran in Iran. Aveva, nel 2006, una popolazione di 15.807 abitanti. Si trova ad est di Teheran, nella parte orientale della regione. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Firuzkuh
Firuzkuh

Firuzkuh (persiska: فيروزكوه) är en ort i Iran. Den ligger i provinsen Teheran, i den centrala delen av landet, 120 km öster om huvudstaden Teheran. Firuzkuh ligger 1 943 meter över havet och antalet invånare är 15 807. Terrängen runt Firuzkuh är huvudsakligen kuperad, men åt nordost är den platt. Firuzkuh ligger nere i en dal.Runt Firuzkuh är det ganska glesbefolkat, med 23 invånare per kvadratkilometer. Firuzkuh är det största samhället i trakten. Trakten runt Firuzkuh består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor