Sbor islámských revolučních gard

Sbor islámských revolučních gard (persky سپاه پاسداران انقلاب اسلامی‎, Sepáh-e pásdárán-e enqeláb-e islámí, doslova Armáda strážců islámské revoluce), známý také jako Íránské revoluční gardy nebo Islámské revoluční gardy, je hlavní složka Ozbrojených sil Íránské islámské republiky. Skládá se z pěti složek: pozemních sil, vzdušně-kosmických sil, námořnictva, jednotek Quds a Basídž. V čele stojí vrchní velitel, kterého jmenuje nejvyšší vůdce Íránu, jemuž je také přímo podřízen. Oficiálně byly založeny 5. června 1979 Rúholláhem Chomejním v návaznosti na íránskou revoluci. Zatímco armáda chrání suverenitu země v tradičním smyslu, ústavním posláním gard je zajistit integritu republiky. Gardy jsou zodpovědné jak za vnitřní, tak pohraniční bezpečnost, ale i za dodržování zákonů. Mimo jiné bojují proti pašerákům a rozhodují o případném uzavření Hormuzského průlivu. Gardy vznikly jako ideologická milice a hrají stále důležitější roli téměř ve všech oblastech íránské politiky, ekonomiky i společnosti. V roce 2010 popsala BBC gardy jako „obchodní impérium“. V roce 2019 je agentura Reuters označila za „průmyslové impérium s politickým vlivem“ a v roce 2026 je popsala jako „stát ve státě“. Řada západních analytiků uvedla, že během prezidentství Mahmúda Ahmadínežáda měly gardy větší politickou moc než vládnoucí duchovní třída. Gardy jsou označeny jako teroristická organizace Austrálií, Bahrajnem, Ekvádorem, Evropskou unií, Izraelem, Kanadou, Paraguayí, Saúdskou Arábií, Spojenými státy americkými a Ukrajinou. Ze strany Evropské unie se jedná o historicky první případ, kdy na svůj seznam teroristických organizací zařadila celou ozbrojenou složku svrchovaného státu. Historie Revoluční gardy byly založeny ájatolláhem Chomejním za účelem upevnění kontroly nad Íránem. Začínaly jako brutální jednotka členů civilní stráže, která vraždila a mučila každého, na koho padlo podezření, že je proti islámské revoluci. Po vypuknutí íránsko-irácké války se Revoluční gardy začlenily do pravidelné armády a putovaly na frontu, kde se učily jak bojovat v moderní válce. Po skončení konfliktu byly integrovány do íránských ozbrojených sil. Revoluční gardy disponují vlastním letectvem a námořnictvem a jsou považovány za elitní jednotky íránské armády. Revoluční gardy v jistém smyslu fungují spíše jako stát ve státě. Vlastní více než stovku společností a kontrolují přístup k majetku o hodnotě vyšší než 12 miliard USD. Disponují vlastními výrobnami zbraní, pod jejich kontrolou je hlavně vývoj a výroba íránských raket, mají vlastní vězení a zatýkací pravomoci. Vstoupit do Revolučních gard mohou jen politicky prověřené osoby. Tyto osoby pak mají možnost uplatnit se také v politice. Z pohledu na schéma fungování se dají přirovnat k organizacím jako je např. CIA nebo KGB a podobné složky států s geopolitickými ambicemi, které využívají obchodní struktury pro zajištění prostředků i podporu svých zájmů. Vzdělávání a ideologická školení Íránské revoluční gardy vlastní v Íránu několik rozhlasových a televizních stanic. V Íránu měsíčně vychází několik periodik, jako je například Enqeláb-e Islámí (انقلاب اسلامی Islámská revoluce), Pajám-e Enqeláb (پیام انقلاب Poselství revoluce) a pro děti od 10 do 15 let je určen týdeník Nehál-e Enqeláb (نهال انقلاب Výhonek revoluce). K dispozici je velké množství brožur náboženského a politického obsahu, které jsou publikovány také v arabštině a angličtině. Využívány jsou i vizuální efekty. Například vojenská vozidla jsou pokryta zelenými a červenými vlajkami a popsána citacemi z Koránu. Odkazy Poznámky Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Islamic Revolutionary Guard Corps na anglické Wikipedii. Literatura BAER, Robert. Jak naložit s ďáblem: íránská velmoc na vzestupu. Překlad Vít Mlejnek. 1. vyd. Praha: [s.n.], 2010. ISBN 978-80-7207-755-7. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sbor islámských revolučních gard na Wikimedia Commons IRGC