Лембата

Лембата (Ломблен або Кавела) — вулканічний острів Азії, який розташований у складі Малих Зондських островів, Індонезія. Це найбільший острів архіпелагу Солор. Острів є територією регентства провінції Нуса-Тенгара-Тімур. Найбільше місто острова — Леволеба, адміністративний центр регентства та порт. Більша територія острова розташована в природній зоні тропічних та субтропічних сухих широколистяних лісів. Опис Острів Лембата є останнім на архіпелазі Солор, який належить басейну Тихого океану. На схід від острова знаходиться протока Алор, яка відділяє цей архіпелаг від архіпелагу Алор. На заході острів межує з островами архіпелагу Солор та Адонара, Східне Флоресське регентство, провінції Нуса-Тенгара-Тімур. На півдні острів омиває море Саву, а на півночі море Банда. Острів має вулканічне походження, утворився у пліоцені, приблизно 15 мільйонів років тому, внаслідок зіткнення Австралійської і Євразійської плит Острів має дуже нерівну берегову лінію з численними затоками та мисами, найбільшим з яких є півострів Але Апі, який лежить на північному узбережжі острова, та, на якому є стратовулкан Левотоло. Довжина острова становить близько 80 км з південного заходу на північний схід, а ширина становить близько 30 км із заходу на схід. Найвища точка території острова — гора Іле-Лабалеканг підіймається на висоту 1621 м. Клімат Екорегіон має тропічний вологий і сухий клімат. Малі Зондські острови є найсухішими в Індонезії, з опадами в середньому від 800 до 1350 мм щорічно. Кількість опадів сильно сезонна, падає в основному під час сезону дощів з грудня по березень. Найсухіші місяці — червень-вересень. Природа Острів належить до екорегіону Малих Зондських островів центральної індо-тихоокеанської зоогеографічної провінції. Також острів Лембата входить до біогеографічного регіону Воллесія, який лежить між регіонами Сунда на заході та колишнім материком Сахул, та має ознаки природи кожного з них. На острові більшість території розташовано в природній зоні тропічних та субтропічних сухих широколистяних лісів Малих Сунда. На вершинах гір, на висоті більш як 1200 м, зустрічаються ліси високих хвойних дерев Подокарпуса та Енгельхардії з підліском ліан, епіфітів та орхідей, таких як Корибас, Коримборкіс Malaxis та Малаксіс, тоді як прибережні рівнинні території мають савани. На острові зустрічаються ендемічні птахи та ссавці. У лютому 2016 року новий вид губана-блискавки (Paracheilinus alfiani), був описаний за голотипом, зібраним на рифі навколо Лембати. Регентство Острів Лембата та три невеликі прибережні острови входять до Регентство Лембата провінції Нуса-Тенгара-Тімур, яке поділено на дев'ять районів (кечаматан). Адміністративний центр регентства місто Леволеба розташовано у західній частині острова, та є й найбільшим портом острова. Аеропорт Вонопіто розташовано поруч з Леволеба. Населення острова Мешканці Лембати, як і багато інших представників австронезійських народів Індонезії, славляться своїми виробами ручної роботи ікату, текстильної тканини, що виробляється з спеціально фарбованої пряжі. На Лембаті населення полювало на кашалотів та інші глибоководні види щонайменше шість століть, тому їм дозволено правилами Міжнародної китобійної комісії щодо китобійного промислу аборигенів і далі вести цей промисел. Однак захисники природи стурбовані тим, що місцеві мисливці використовують свої човни з двигунами цілий рік для лову інших видів, що охороняються, таких як скати манта, косатки (Orcinus orca), дельфіни та океанічні акули. Див. також Ломбок Сумба Флорес Примітки