Bali

Bali (indonezijsko: ['bali]; balijsko ᬩᬮᬶ) je indonezijski otok in provinca ter najzahodnejši od Malih Sundskih otokov. Vzhodno od Jave in zahodno od Lomboka provinca vključuje otok Bali in nekaj manjših obalnih otokov, predvsem Nusa Penida, Nusa Lembongan in Nusa Ceningan na jugovzhodu. Glavno mesto province, Denpasar, je najbolj naseljeno mesto na Malih Sundskih otokih in drugo največje, za Makasarjem, v vzhodni Indoneziji. Metropolitansko območje Denpasarja je razširjeno metropolitansko območje okoli Denpasarja. Gorsko mesto Ubud v širšem Denpasarju velja za kulturno središče Balija. Provinca je glavna turistična destinacija Indonezije, z znatnim porastom turizma od 1980-ih in je postala območje prekomernega turizma v državi. Poslovanje, povezano s turizmom, predstavlja 80 % balijskega gospodarstva. Bali je edina provinca v Indoneziji s hindujsko večino, saj se 86,40 % prebivalstva drži balijskega hinduizma. Znana je po visoko razviti umetnosti, vključno s tradicionalnim in sodobnim plesom, kiparstvom, slikarstvom, usnjem, obdelavo kovin in glasbo. Indonezijski mednarodni filmski festival vsako leto poteka na Baliju. Med drugimi mednarodnimi dogodki, ki so potekali na Baliju, so Miss World 2013, letna srečanja Mednarodnega denarnega sklada in Svetovne banke leta 2018 ter vrh G20 leta 2022. Marca 2017 je Tripadvisor Bali v svoji nagradi Traveler's Choice razglasil za najboljšo svetovno destinacijo, ki jo je Bali ponovno prejel januarja 2021 in 2026. Bali je del koralnega trikotnika, območja z veliko raznolikostjo morskih vrst, predvsem rib in želv. Samo na tem območju je mogoče najti več kot 500 vrst koral, ki gradijo grebene. Za primerjavo, to je približno sedemkrat več kot v celotnem Karibskem otočju. Bali je dom namakalnega sistema subak, ki je na Unescovem seznamu svetovne dediščine. Prav tako je dom enotne konfederacije kraljestev, ki jo sestavlja 10 tradicionalnih balijskih kraljevih hiš, pri čemer vsaka hiša vlada določenemu geografskemu območju. Konfederacija je naslednica Balijskega kraljestva. Kraljevih hiš, ki so nastale pred nizozemsko kolonizacijo, indonezijska vlada ne priznava. Etimologija Ime Bali je potrjeno v starodavnih balijskih napisih kot del zloženke *Vāli-dvīpa* (ali *Wāli-dvīpa*), kjer sanskrtsko **dvīpa** (sanskrt: द्वीप) pomeni "otok". Ena najzgodnejših potrditev imena *Vāli-dvīpa* se pojavlja v napisu na stebru Belanjong (Blanjong), datiran v leto Saka 835 / mesec Phalguna, pod kraljem Sri Kesarijem Varmadevo (ok. 914 n. št.). Natančen pomen elementa *Vāli* (ali *Bali*) v *Vāli-dvīpa* ni zanesljiv. Nekatere hipotetične interpretacije vključujejo: Da *Bali* izhaja iz sanskrtskega *bali* (बलि), kar pomeni 'daritev', 'poklon' ali 'žrtvovanje', zato *Bali-dvīpa* pomeni 'Otok daritev' ali 'Otok žrtvovanja'. Da se *Vāli* morda nanaša na izraze, ki pomenijo 'moč' ali 'sila' ali pa je morda fonetična različica (tj. izmenjava *b* in *v*), pogosta v epigrafiki, kar bi nakazovalo pomene, kot je 'Otok moči' ali podobno. Zgodovina Antika Bali so okoli leta 2000 pr. n. št. naseljevala avstronezijska ljudstva, ki so se prvotno preselila z otoka Tajvan v Jugovzhodno Azijo in Oceanijo prek pomorske jugovzhodne Azije. Kulturno in jezikovno so Balijci tesno povezani z ljudmi Indonezijskega arhipelaga, Malezije, Bruneja, Filipinov in Oceanije. V bližini vasi Cekik na zahodu otoka so našli kamnito orodje iz tega časa. V starodavnem Baliju je obstajalo devet hindujskih sekt: Pasupata, Bhairawa, Siva Šidanta, Vaišnava, Bodha, Brahma, Resi, Sora in Ganapatja. Vsaka sekta je častila določeno božanstvo kot svoje osebno božanstvo. Napisi iz let 896 in 911 ne omenjajo kralja vse do leta 914, ko je omenjen Sri Kesarivarma, sodobnik dinastije Kesari v kraljestvu Kalinga v starodavni Indiji. Razkrivajo tudi neodvisen Bali z izrazitim narečjem, na katerega sta vplivala sanskrt in pali, kjer sta se budizem in šivaizem izvajala hkrati. Pravnukinja Mpuja Sindoka, Mahendradata (Gunaprjadharmapatni), se je okoli leta 989 poročila z balijskim kraljem Udajano Varmadevo (Dharmodajanavarmadeva) in okoli leta 1001 rodila sina Airlango. Ta poroka je na Bali prinesla tudi več hinduizma in javanske kulture. Princesa Sakalendukirana se je pojavila leta 1098. Suradhipa je vladala od leta 1115 do 1119, Jajasakti pa od leta 1146 do 1150. Jajapangus se pojavlja na napisih med letoma 1178 in 1181, medtem ko se Adikuntiketana in njegov sin Paramesvara pojavljata leta 1204. Na balijsko kulturo so močno vplivale indijska, kitajska in zlasti hindujska kultura Kalinga, začenši okoli 1. stoletja našega štetja. Ime Bali dvipa ('otok Bali') so odkrili iz različnih napisov, vključno z napisom na Belanjongskem stebru, ki ga je leta 914 napisal Sri Kesari Warmadewa in omenja Validvipo. V tem času so ljudje razvili svoj kompleksen namakalni sistem subak, za gojenje riža na mokrih poljih. Nekatere verske in kulturne tradicije, ki se še danes izvajajo, segajo v to obdobje. Hindujsko-budistično kraljestvo Majapahit (1293–1520 n. št.) je na vzhodni Javi leta 1343 ustanovilo balijsko kolonijo. Stric Hajama Vuruka je omenjen v listinah iz let 1384–86. Množično priseljevanje Javancev na Bali se je zgodilo v naslednjem stoletju, ko je kraljestvo Majapahit leta 1520 padlo. Balijska vlada je nato postala neodvisna skupnost hindujskih kraljestev, kar je privedlo do balijske nacionalne identitete in velikega napredka v kulturi, umetnosti in gospodarstvu. Narod z različnimi kraljestvi je postal neodvisen do 386 let, do leta 1906, ko so Nizozemci podjarmili in pregnali domačine za gospodarski nadzor ter ga prevzeli. Portugalski stiki Prvi znani evropski stik z Balijem naj bi se zgodil leta 1512, ko je portugalska odprava pod vodstvom Antonia Abreuja in Francisca Serrãa opazila njegove severne obale. To je bila prva odprava v seriji polletnih flot na Moluke, ki so skozi 16. stoletje potovale vzdolž obal Sundskih otokov. Bali je bil leta 1512 tudi kartiran na karti Francisca Rodriguesa na krovu odprave. Leta 1585 je ladja potonila ob polotoku Bukit in pustila nekaj Portugalcev v službi Dewe Agunga. Nizozemska Vzhodna Indija Leta 1597 je na Bali prispel nizozemski trgovec in raziskovalec Cornelis de Houtman, leta 1602 pa je bila ustanovljena Nizozemska vzhodnoindijska družba. Nizozemska vlada je v drugi polovici 19. stoletja razširila svoj nadzor nad Indonezijskim otočjem. Nizozemski politični in gospodarski nadzor nad Balijem se je začel v 1840-ih na severni obali otoka, ko so Nizozemci med seboj postavili različna konkurenčna balijska kraljestva.[37] Konec devetdesetih let 19. stoletja so Nizozemci izkoristili boje med balijskimi kraljestvi na jugu otoka, da bi povečali svoj nadzor. Junija 1860 je slavni valižanski naravoslovec Alfred Russel Wallace odpotoval iz Singapurja na Bali in pristal v Bulelengu na severni obali otoka. Wallaceovo potovanje na Bali mu je pomagalo pri oblikovanju teorije o Wallaceovi liniji. Wallaceova linija je meja živalstva, ki poteka skozi preliv med Balijem in Lombokom. Je meja med vrstami. V svojih potovalnih spominih Malajski arhipelag je Wallace pisal o svoji izkušnji na Baliju, v kateri je močno omenil edinstvene balijske namakalne metode: Bil sem osupel in navdušen; ker sem Javo obiskal nekaj let pozneje, še nikoli nisem videl tako lepega in dobro obdelanega območja zunaj Evrope. Od morske obale se približno 16 ali 19 kilometrov v notranjost razteza rahlo valovita ravnina, ki jo omejuje lepa veriga gozdnatih in obdelanih hribov. Hiše in vasi, ki jih označujejo gosti nasadi kokosovih palm, tamarinde in drugega sadnega drevja, so posejane v vse smeri; med njimi pa se razprostirajo razkošna riževa polja, ki jih namaka dovršen namakalni sistem, ki bi bil ponos najbolje obdelanih delov Evrope. Nizozemci so leta 1906 izvedli velike pomorske in kopenske napade na regijo Sanur, kjer so se srečali s tisoči članov kraljeve družine in njihovih privržencev, ki se namesto da bi se vdali močnejši nizozemski sili, so storili ritualni samomor (puputan), da bi se izognili ponižanju predaje. Kljub nizozemskim zahtevam po predaji se je po ocenah 200 Balijcev ubilo, namesto da bi se predali. Med nizozemsko intervencijo na Baliju se je podoben množični samomor zgodil zaradi nizozemskega napada v Klungkungu. Pozneje so nizozemski guvernerji izvajali upravni nadzor nad otokom, vendar je lokalni nadzor nad vero in kulturo na splošno ostal nedotaknjen. Nizozemska oblast nad Balijem je prišla kasneje in ni bila nikoli tako dobro uveljavljena kot v drugih delih Indonezije, kot sta Java in Moluki. V 1930-ih so tukaj preživeli čas antropologi Margaret Mead in Gregory Bateson, umetnika Miguel Covarrubias in Walter Spies ter muzikolog Colin McPhee. Njihova poročila o otoku in njegovih prebivalcih so ustvarila zahodno podobo Balija kot »začarane dežele estetov, ki so v miru s seboj in naravo«. Kmalu zatem so otok začeli obiskovati zahodni turisti. Čutno podobo Balija je na Zahodu okrepil kvazipornografski dokumentarec iz leta 1932, Device Balija, o enem dnevu v življenju dveh najstniških balijskih deklet, za kateri pripovedovalec filma Deane Dickason v prvem prizoru opazi, da se »brez sramu kopata v svojih golih bronastih telesih«. V ohlapnejši različici Haysovega kodeksa, ki je veljal do leta 1934, je bila golota, ki je vključevala 'civilizirane' (tj. bele) ženske, dovoljena pa je bila pri 'neciviliziranih' (tj. vseh nebelih ženskah), kar so izkoristili producenti filma Device Balija. Film, ki je večinoma vseboval prizore balijskih žensk zgoraj brez, je bil leta 1932 velik uspeh in je bil morda glavni katalizator priljubljenosti Balija med turisti. Nizozemci so si prav tako močno prizadevali za uvedbo baliseeringa (dobesedno 'balinizacija') politika za ohranjanje tradicij na otoku, pa tudi preprečevanje islamizacije sultanatov z Jave in prepoved dejavnosti krščanskih misijonarjev. Cesarska Japonska je med drugo svetovno vojno okupirala Bali. Prvotno ni bil tarča njihove kampanje v Nizozemski vzhodni Indiji; ker pa letališča na Borneu zaradi močnega deževja niso delovala, se je japonska cesarska vojska odločila okupirati Bali, ki ni trpel zaradi primerljivega vremena. Otok ni imel rednih vojakov Kraljeve nizozemske vzhodnoindijske vojske (KNIL). Obstajal je le domači pomožni korpus Prajoda (Korps Prajoda), ki ga je sestavljalo približno 600 domačih vojakov in več nizozemskih častnikov KNIL pod poveljstvom podpolkovnika KNIL W.P. Roodenburga. 19. februarja 1942 so se japonske sile izkrcale v bližini mesta Sanoer (Sanur) in otok je bil hitro zavzet. Med japonsko okupacijo je balijski vojaški častnik I Gusti Ngurah Rai ustanovil balijsko 'vojsko svobode'. Ostro ravnanje japonskih okupacijskih sil z Balijci je sprožilo več zamer kot nekdanji nizozemski kolonialni vladarji. Neodvisnost od Nizozemcev Leta 1945 je Bali osvobodila britanska 5. pehotna divizija pod poveljstvom generalmajorja Roberta Mansergha, ki je sprejel japonsko kapitulacijo. Ko so bile japonske sile repatriirane, je bil otok naslednje leto predan Nizozemcem. Leta 1946 so Nizozemci ustanovili Bali kot eno od 13 upravnih okrožij novo razglašene države Vzhodna Indonezija, rivalske države Republiki Indoneziji, ki sta jo razglasila in vodila Sukarno in Hatta. Bali je bil vključen v Republiko Združenih držav Indonezije, ko je Nizozemska 29. decembra 1949 priznala indonezijsko neodvisnost. Prvega guvernerja Balija, Anaka Agunga Bagusa Sutejo, je predsednik Sukarno imenoval leta 1958, ko je Bali postal provinca. Sodobnost Izbruh vulkana Agung leta 1963 je ubil na tisoče ljudi, povzročil gospodarski kaos in prisilil številne razseljene Balijce, da so se preselili v druge dele Indonezije. Podobno kot širjenje družbenih razkolov po Indoneziji v 1950-ih in 1960-ih je Bali doživel konflikt med podporniki tradicionalnega kastnega sistema in tistimi, ki so ta sistem zavračali. Politično so opozicijo zastopali podporniki Indonezijske komunistične partije (PKI) in Indonezijske nacionalistične stranke (PNI), napetosti in nezadovoljstvo pa so še povečali programi zemljiške reforme PKI. Domnevni poskus državnega udara v Džakarti so preprečile sile pod vodstvom generala Suharta. Vojska je postala prevladujoča sila, ko je sprožila nasilno protikomunistično čistko, ki so jo podprle zahodne sile, v kateri je vojska za državni udar okrivila PKI. Večina ocen kaže, da je bilo v Indoneziji ubitih najmanj 500.000 ljudi, na Baliju pa približno 80.000, kar ustreza 5 % prebivalstva otoka. Ker islamske sile niso bile vpletene, kot na Javi in ​​Sumatri, so posestniki višjih kast PNI vodili iztrebljanje članov PKI. Zaradi pobojev v letih 1965–66 je Suharto uspel Sukarna odstaviti s predsedniškega položaja. Njegova vlada »novega reda« je ponovno vzpostavila odnose z zahodnimi državami. Predvojni Bali, ki je bil »raj«, je bil oživljen v sodobni obliki. Posledična velika rast turizma je privedla do dramatičnega povečanja življenjskega standarda Balijcev in znatnega zaslužka deviz za državo. V bombnem napadu militantnih islamistov v turističnem območju Kuta leta 2002 je bilo ubitih 202 ljudi, večinoma tujcev. Ta napad in še en leta 2005 sta močno zmanjšala turizem in povzročila veliko gospodarskih težav na otoku. 9. julija 2008 so prvič v zgodovini Balija demokratično izvolili guvernerja in podguvernerja, ki so ga neposredno izvolili prebivalci Balija. 27. novembra 2017 je vulkan Agung petkrat izbruhnil, kar je povzročilo evakuacijo tisočev ljudi, motilo letalski promet in povzročilo veliko okoljsko škodo. Nadaljnji izbruhi so se zgodili tudi med letoma 2018 in 2019. 15. in 16. novembra 2022 je bilo v Nusa Dui, na vrhu G20 na Baliju leta 2022, sedemnajsto srečanje skupine dvajsetih (G20). Geografija Otok Bali leži 3,2 km vzhodno od Jave in približno 8 stopinj južno od ekvatorja. Bali in Javo ločuje Balijski preliv. Od vzhoda do zahoda je otok širok približno 153 km in se razteza približno 112 km od severa do juga; upravno pokriva 5590,15 km2, razen priobalne regije Nusa Penida, ki jo sestavljajo trije majhni otoki ob jugovzhodni obali Balija. Gostota prebivalstva je bila sredi leta 2024 približno 798 ljudi/km2. Osrednje gorovje Balija vključuje več vrhov, visokih nad 2000 metrov, in aktivne vulkane, kot je Batur. Najvišji je Agung (3031 m), znan kot 'matična gora', ki je aktiven vulkan, ocenjen kot eno najverjetnejših lokacij za velik izbruh na svetu v naslednjih 100 letih. Konec leta 2017 je začel bruhniti Agung in evakuirali so veliko število ljudi, zaradi česar je bilo začasno zaprto letališče na otoku. Gore segajo od središča do vzhodne strani, pri čemer je Agung najvzhodnejši vrh. Vulkanska narava Balija je prispevala k njegovi izjemni rodovitnosti, visoke gorske verige pa zagotavljajo veliko padavin, ki podpirajo visoko produktiven kmetijski sektor. Južno od gora je široko, enakomerno padajoče območje, kjer se goji večina velikega pridelka riža na Baliju. Severna stran gora se bolj strmo spušča proti morju in je glavno območje otoka za pridelavo kave, riža, zelenjave in goveda. Najdaljša reka, reka Ayung, teče približno 75 km. Otok je obdan s koralnimi grebeni. Plaže na jugu imajo običajno bel pesek, medtem ko imajo tiste na severu in zahodu črn pesek. Bali nima večjih vodnih poti, čeprav je reka Ho plovna z majhnimi sampanskimi čolni. Črne peščene plaže med Pasutom in Klatingdukuhom se razvijajo za turizem, vendar razen obmorskega templja Tanah Lot še niso uporabljene za večji turizem. Največje mesto je glavno mesto province Denpasar, blizu južne obale. Ima približno 755.600 prebivalcev (sredi leta 2024).ref name="Badan Pusat Statistik 2025"/> Drugo največje mesto na Baliju je stara kolonialna prestolnica Singaraja, ki je na severni obali in ima leta 2024 v urbanem območju približno 150.000 prebivalcev. Med drugimi pomembnimi mesti sta obmorsko letovišče Kuta, ki je praktično del urbanega območja Denpasarja, in Ubud, ki leži severno od Denpasarja in velja za kulturno središče otoka. Trije majhni otoki ležijo neposredno jugovzhodno od Balija in vsi so upravno del regence Klungkung na Baliju: Nusa Penida, Nusa Lembongan in Nusa Ceningan. Te otoke od Balija ločuje Badungski preliv. Na vzhodu Lomboški preliv ločuje Bali od Lomboka in označuje biogeografsko ločnico med favno Indomalajskega kraljestva in izrazito drugačno favno Avstralije. Prehod je znan kot Wallaceova linija, poimenovana po Alfredu Russelu Wallaceu, ki je prvi predlagal prehodno območje med tema dvema glavnima biomoma. Ko se je gladina morja v pleistocenski ledeni dobi znižala, je bil Bali povezan z Javo in Sumatro ter s celinsko Azijo in si je delil azijsko favno, vendar je globoka voda Lomboškega preliva še naprej izolirala otok Lombok in Male Sundske otoke. Podnebje Ker leži le 8 stopinj južno od ekvatorja, ima Bali dokaj enakomerno podnebje skozi vse leto. Povprečna letna temperatura je okoli 30 °C, vlažnost pa približno 85 %. Ima dokaj značilno tropsko podnebje z visokimi temperaturami in zračno vlago, vseeno pa se nakazujeta dva letna časa. Najhladnejši mesec je julij, ko so dnevne temperature okrog 27 °C, nočne pa lahko tudi do 5 stopinj nižje. Padavin je takrat manj kot pozimi, ko so najvišje dnevne temperature okrog 32 °C, padavin pa je več (vrh padavin je januarja in februarja). Vseeno lahko dežuje skoraj vsak dan ne glede na letni čas, le da so pozimi padavine bolj obilne. Najsušnejši del otoka je skrajni jug (polotok Bukit), poleti pa je precej sušno tudi na severovzhodni obali. Notranjost otoka dobi zaradi gora več padavin kot nižinski deli Balija. Rastlinstvo in živalstvo Bali leži tik zahodno od Wallaceove linije,ref>Tänzler, Rene; Toussaint, Emmanuel F. A.; Suhardjono, Yayuk R.; Balke, Michael; Riedel, Alexander (7. maj 2014). »Multiple transgressions of Wallace's Line explain diversity of flightless Trigonopterus weevils on Bali«. Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences. 281 (1782) 20132528. doi:10.1098/rspb.2013.2528. PMC 3973253. PMID 24648218.</ref> zato ima favno azijskega značaja, z zelo malo avstralazijskega vpliva in ima več skupnega z Javo kot z Lombokom. Izjema je rumenogrebenasti kakadu (Cacatua sulphurea), član pretežno avstralazijske družine. Obstaja približno 280 vrst ptic, vključno s kritično ogroženim balijskim škorcem (Leucopsar rothschildi), ki je endemičen. Med drugimi vrstami so kmečka lastovka, črnoglava oriola (Oriolus chinensis), Crypsirina temia, kačji kragulj (Spilornis cheela), čopasti hudournik (Hemiprocne coronata), Eurystomus orientalis, javanski vrabec (Padda oryzivora), javanski marabu (Leptoptilos javanicus), orientalski srakoper (Lanius schach), štorklja Mycteria cinerea, pacifiška lastovka (Hirundo javanica), rdečerama lastovka (Cecropis rufula), sveti vodomec (Todiramphus sanctus), morski orel, Caprimulgus affinis, vodomec Pelargopsis capensis, Pycnonotus goiavier in velika bela čaplja. Do začetka 20. stoletja je bil Bali verjetno dom več velikih sesalcev: banteng, leopard in endemični balijski tiger. Banteng se še vedno pojavlja v svoji domači obliki, medtem ko leoparde najdemo le na sosednji Javi, balijski tiger pa je izumrl. Zadnji dokončen zapis o tigru na Baliju izvira iz leta 1937, ko je bil eden ustreljen, čeprav je podvrsta morda preživela do 1940-ih ali 1950-ih. Pleistocenske in holocenske megafavne vključujejo banteng in orjaškega tapirja (Tapirus augustus) (na podlagi ugibanj, da so morda dosegli Wallaceovo linijo) in nosoroga. Veverice so precej pogoste, manj pogosta pa je malajski musang (Paradoxurus hermaphroditus), ki ga gojijo tudi na kavnih plantažah za proizvodnjo kopi luwak. Netopirji so dobro zastopani, morda najbolj znano mesto, kjer jih lahko srečate, je Goa Lawah (Tempelj netopirjev), kjer jih častijo domačini in so tudi turistična atrakcija. Pojavljajo se tudi v drugih jamskih templjih, na primer na plaži Gangga. Pojavljata se dve vrsti opic. javanski makak, ki se prehranjuje z raki in je lokalno znan kot kera, je precej pogost okoli človeških naselij in templjev, kjer se navadi, da ga hranijo ljudje, zlasti v katerem koli od treh templjev opicjega gozda, kot je priljubljeni tempelj na območju Ubuda. Domačini jih imajo pogosto tudi kot hišne ljubljenčke. Druga opica, endemična za Javo in nekatere okoliške otoke, kot je Bali, je veliko redkejša in bolj nedosegljiva in sicer vzhodnojavanski langur (Trachypithecus auratus), lokalno znan kot lutung. Pojavljajo se na nekaj mestih, razen v narodnem parku Zahodni Bali. Rodijo se oranžne barve, in se do prvega leta že spremenijo v bolj črno obarvanost. Na Javi pa je večja težnja, da ta vrsta ohrani svojo mlado oranžno barvo v odrasli dobi, zato je mogoče videti mešanico črnih in oranžnih opic skupaj kot družino. Drugi redkejši sesalci so sundska leopardja mačka (Prionailurus javanensis), javanski luskavec (Manis javanica) in črna orjaška veverica (Ratufa bicolo). Med kačami sta kraljeva kobra in mrežasti piton (Malayopython reticulatus). Indijski pasasti varan (Varanus salvator) lahko zraste do vsaj 1,5 m dolžine in 50 kg in se lahko hitro premika. Bogati koralni grebeni ob obali, zlasti okoli priljubljenih potapljaških mest, kot so Tulamben, Amed, Menjangan ali sosednja Nusa Penida, gostijo široko paleto morskih živali, na primer prava kareta (Eretmochelys imbricata), morski mesec (Mola mola), mante, orjaška murena (Gymnothorax javanicus), papagajke Bolbometopon muricatum, kladivenice, sivi grebenski morski pes (Carcharhinus amblyrhynchos), barakude in morske kače. Delfine pogosto srečamo na severni obali v bližini Singaraje in Lovine. Ekipa znanstvenikov je od 29. aprila 2011 do 11. maja 2011 raziskovala 33 morskih lokacij okoli Balija. Odkrili so 952 vrst grebenskih rib, od katerih je bilo 8 novih odkritih v Pemuteranu, Gilimanuku, Nusa Dui, Tulambenu in Candidasi, ter 393 vrst koral, vključno z dvema novima v Padangbaiju in med Padangbaijem in Amedom. Povprečna stopnja pokritosti zdravih koral je bila 36 % (boljša kot v Raja Ampatu in Halmaheri za 29 % ali v Fakfaku in Kaimani za 25 %), najvišja pokritost pa je bila v Gili Selangu in Gili Mimpangu v Candidasi, Karangasem Regentstvu. Med večjimi drevesi so najpogostejša: banjanovec, nangka, kokosova palma, vrste bambusa, akacije in tudi neskončne vrste kokosovih palm in bananovcev. Vidimo lahko številne rože: hibiskus, frangipani, bugenvilija, božična zvezda, oleander, jasmin, lokvanje, lotos, vrtnice, begonije, orhideje in hortenzije. Na višjih tleh, ki prejmejo več vlage, na primer okoli Kintamanija, dobro uspevajo nekatere vrste praproti, gob in celo borovcev. Riž je na voljo v številnih sortah. Druge rastline s kmetijsko vrednostjo so: salak (Salacca zalacca), mangostan, koruza, kintamanska pomaranča, kava in vodna špinača (Ipomoea aquatica). Okolje Prekomerno izkoriščanje s strani turistične industrije je povzročilo, da se je 200 od 400 rek na otoku izsušilo. Raziskave kažejo, da bi se južni del Balija soočil s pomanjkanjem vode. Da bi ublažili pomanjkanje, centralna vlada načrtuje izgradnjo zajetja in predelovalnega obrata na reki Petanu v Gianyarju. Zmogljivost 300 litrov vode na sekundo bo leta 2013 usmerjena v Denpasar, Badung in Gianyar. Poročilo ministrstva za okolje iz leta 2010 o indeksu okoljske kakovosti je Baliju dalo oceno 99,65, kar je najvišja ocena od 33 indonezijskih provinc. Ocena upošteva raven skupnih suspendiranih trdnih snovi, raztopljenega kisika in kemične potrebe po kisiku v vodi. Zaradi erozije na plaži Lebih se vsako leto izgubi sedem metrov zemlje. Pred desetletji je bila ta plaža namenjena svetim romanjem z več kot 10.000 ljudmi, zdaj pa so se preselili na plažo Masceti. Leta 2017, ko je Bali sprejel skoraj 5,7 milijona turistov, so vladni uradniki razglasili »izredne razmere zaradi smeti« kot odgovor na 5,8 kilometra dolgo obalo, ki jo je prinesla plima, zaradi zaskrbljenosti, da bi onesnaženje lahko odvrnilo obiskovalce od vrnitve. Indonezija je eden največjih onesnaževalcev s plastiko na svetu, nekatere ocene pa kažejo, da je država vir približno 10 odstotkov svetovnih plastičnih odpadkov. 3. februarja 2026 je Bali začel obsežno čiščenje plaže, potem ko je predsednik Prabowo Subianto kritiziral naraščajočo težavo z odpadki na Baliju. Na stotine pripadnikov balijske policije in lokalne vojske se je pridružilo študentom in prostovoljcem pri zbiranju smeti z dveh najbolj priljubljenih turističnih plaž na otoku: Kute in Kedonganana v regentstvu Badung. Upravna razdelitev Provinca je razdeljena na osem regentstev (kabupaten) in eno mesto (kota), ki so skupaj razdeljena na 57 okrožij (kecamatan), ki so nato razdeljena na 80 mestnih vasi (kelurahan) in 636 podeželskih vasi (desa); vsa regentstva so bila prvotno ustanovljena 9. avgusta 1958, medtem ko je bilo mesto Denpasar ustanovljeno iz dela okrožja Badung 15. januarja 1992. Spodaj so prikazana njihova območja in prebivalstvo po popisu prebivalstva leta 2010 in popisu prebivalstva leta 2020, skupaj z uradnimi ocenami sredi leta 2024 in indeksom človekovega razvoja za vsako okrožje in mesto. Gospodarstvo V 1970-ih je bilo balijsko gospodarstvo v veliki meri kmetijstvo, tako glede proizvodnje kot zaposlenosti. Turizem je zdaj največja posamezna panoga glede dohodka, zato je Bali ena najbogatejših regij Indonezije. Leta 2003 je bilo približno 80 % balijskega gospodarstva povezanih s turizmom. Do konca junija 2011 je bila stopnja slabih posojil vseh bank na Baliju 2,23 %, kar je manj od povprečja slabih posojil v indonezijski bančni industriji (približno 5 %). Vendar pa je gospodarstvo zaradi terorističnih bombnih napadov v letih 2002 in 2005 močno utrpelo škodo. Turistična industrija si je od teh dogodkov od takrat opomogla. Čeprav turizem ustvari največji BDP, je kmetijstvo še vedno največji delodajalec na otoku. Tudi ribištvo zagotavlja veliko število delovnih mest. Bali je znan tudi po svojih obrtnikih, ki izdelujejo široko paleto ročnih izdelkov, vključno s tkaninami in oblačili iz batika in ikata, lesenimi rezbarijami, kamnitimi rezbarijami, slikano umetnostjo in srebrnino. Omeniti velja, da posamezne vasi običajno uporabljajo en sam izdelek, kot so vetrni zvončki ali leseno pohištvo. Regija za pridelavo kave arabica je visokogorska regija Kintamani blizu gore Batur. Balijska kava se običajno predeluje po mokri metodi. Rezultat je sladka, mehka kava z dobro konsistenco. Tipični okusi vključujejo limono in druge citrusne note. Mnogi pridelovalci kave v Kintamaniju so člani tradicionalnega kmetijskega sistema, imenovanega Subak Abian, ki temelji na hindujski filozofiji 'Tri Hita Karana'. V skladu s to filozofijo so trije vzroki za srečo dobri odnosi z Bogom, drugimi ljudmi in okoljem. Sistem Subak Abian je idealen za proizvodnjo pravične trgovine in ekološko pridelavo kave. Kava arabica iz Kintamanija je prvi proizvod v Indoneziji, ki je zahteval geografsko označbo. Turizem Prvi tuji obiskovalci otoka, ki niso prišli zaradi trgovanja ali kot zavojevalci, so na Bali prišli v času pred drugo svetovno vojno. Zaradi negotovih političnih razmer se je turizem začel razvijati šele v začetku 1970-tih in to na južnem delu otoka v vasi Kuta, ki ima (je imel) eno najlepših plaž na otoku. Najprej se je razvijal popotniški turizem, konec 1970-tih pa so zgradili prve velike hotele za premožnejše turiste. Z razširitvijo letališča in gradnjo nekaterih velikih turističnih naselij (med njimi je danes najbolj znana turistična oaza Nusa Dua) se je dotok turistov zelo povečal. Turizem je še vedno najbolj razširjen na južni obali Balija. Kuta se je razvila v mesto z mnogimi hoteli vseh kategorij, hoteli pa so zrasli tudi v naseljih severno od Kute (Legian, Seminjak) in južno od nje (Tuban, Jimbaran), na jugovzhodni obali (Sanur, Benoa, Nusa Dua), pa tudi na težje dostopni severni obali (Lovina, Amed). Turisti prihajajo zaradi kulture, pa tudi zaradi morja, ki je toplo in na več mestih omogoča surfanje. Večina plaž je skoraj neprimerna za kopanje zaradi plitve vode, v zimskih mesecih pa tudi zaradi onesnaženja, ki pride z rekami v morje. Turisti se zato kopajo predvsem v hotelskih bazenih. Potapljači cenijo severno obalo, kjer je še precej koralnih vrtov in znane razbitine ladij v globinah, ki omogočajo udobno potapljanje, celo z obale. Kultura Bali je znan po svojih raznolikih in prefinjenih umetniških oblikah, kot so slikarstvo, kiparstvo, rezbarjenje lesa, ročna obrt in uprizoritvene umetnosti. Tudi balijska kuhinja je značilna in za razliko od preostale Indonezije se svinjina pogosto pojavlja v balijskih jedeh, kot je Babi Guling. Balijska tolkalna orkestrska glasba, znana kot gamelan, je zelo razvita in raznolika. Balijske uprizoritvene umetnosti pogosto prikazujejo zgodbe iz hindujskih epov, kot je Ramajana, vendar z močnim balijskim vplivom. Med znane balijske plese spadajo pendet, legong, baris, topeng, barong, gong kebyar in kecak (ples opic). Bali se ponaša z eno najbolj raznolikih in inovativnih kultur uprizoritvenih umetnosti na svetu, s plačanimi nastopi na tisočih tempeljskih festivalih, zasebnih slovesnostih in javnih predstavah. Leta 2018 je guverner I Wayan Koster izdal guvernerjev odlok št. 79 iz leta 2018, ki je mestnim uradnikom naložil nošenje tradicionalnih balijskih oblačil, kot so oblačila iz songketa. Sledila je okrožnica št. 4 iz leta 2021, ki je določila uporabo tkanin Endek in je bila razširjena na visoke posameznike v zasebnem sektorju in drugih institucijah. Arhitektura Kaja in kelod sta balijska ekvivalenta severa in juga, ki se nanašata na orientacijo med največjo goro na otoku, Gunung Agung (kaja), in morjem (kelod). Poleg prostorske orientacije imata kaja in kelod tudi konotacijo dobrega in zla; verjame se, da bogovi in ​​predniki živijo na gori, medtem ko demoni živijo v morju. Stavbe, kot so templji in stanovanjske hiše, so prostorsko orientirane tako, da imajo najsvetejše prostore najbližje gori, nečiste kraje pa najbližje morju. Večina templjev ima notranje in zunanje dvorišče, ki sta razporejeni tako, da je notranje dvorišče najbolj oddaljeno kaja. Ti prostori služijo kot prizorišča za nastope, saj večino balijskih ritualov spremlja katera koli kombinacija glasbe, plesa in drame. Predstave, ki se odvijajo na notranjem dvorišču, so razvrščene kot wali, najsvetejši rituali, ki so daritve izključno za bogove, medtem ko na zunanjem dvorišču potekajo obredi bebali, ki so namenjeni bogovom in ljudem. Nazadnje, predstave, namenjene izključno zabavi ljudi, se odvijajo zunaj obzidja templja in se imenujejo bali-balihan. Ta tristopenjski sistem klasifikacije je leta 1971 standardiziral odbor balijskih uradnikov in umetnikov, da bi bolje zaščitili svetost najstarejših in najsvetejših balijskih ritualov pred izvajanjem pred plačljivim občinstvom. Plesi Turizem, glavna panoga Balija, je otoku priskrbel tuje občinstvo, ki je pripravljeno plačati za zabavo, kar ustvarja nove priložnosti za nastope in večje povpraševanje po izvajalcih. Vpliv turizma je sporen, saj balijske uprizoritvene umetnosti, preden so se vključile v gospodarstvo, niso obstajale kot kapitalistični podvig in se niso izvajale za zabavo zunaj svojega ritualnega konteksta. Od 1930-ih se sveti rituali, kot je ples barong, izvajajo tako v svojem prvotnem kontekstu kot tudi izključno za plačljive turiste. To je privedlo do novih različic mnogih teh predstav, ki so se razvile glede na preference tujega občinstva; nekatere vasi imajo masko barong posebej za neobredne predstave in starejšo masko, ki se uporablja le za svete predstave. Opombe Sklici Literatura Andy Barski, Albert Beaucort; Bruce Carpenter, Barski (2007). Bali and Lombok. Dorling Kindersley, London. ISBN 978-0-7566-2878-9. Haer, Debbie Guthrie; Morillot, Juliette & Toh, Irene (2001). Bali, a traveller's companion. Editions Didier Millet. ISBN 978-981-4217-35-4. Gold, Lisa (2005). Music in Bali: Experiencing Music, Expressing Culture. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-514149-0. Taylor, Jean Gelman (2003). Indonesia: Peoples and Histories. New Haven and London: Yale University Press. ISBN 0-300-10518-5. Pringle, Robert (2004). Bali: Indonesia's Hindu Realm; A short history of. Short History of Asia Series. Allen & Unwin. ISBN 1-86508-863-3. Glej tudi seznam otokov Indonezije Zunanje povezave »Bali« . Enciklopedija Britannica (v angleščini). Zv. 3 (11. izd.). 1911. Bali provincial government official website Bali na OpenStreetMap