Flores (otok)

Flores je eden od Malih Sundskih otokov, skupine otokov v vzhodni polovici Indonezije. Upravno je največji otok v provinci Vzhodna Nusa Tenggara. Površina meri 14.250 km2. Vključno z otokoma Komodo in Rinca ob zahodni obali (vendar brez arhipelaga Solor vzhodno od Floresa) je bilo v popisu prebivalstva leta 2020 1.878.875 prebivalcev (vključno z različnimi priobalnimi otoki); uradna ocena sredi leta 2024 je bila 2.014.110. Največji mesti sta Ende in Maumere. Ime Flores je portugalskega izvora in pomeni 'Rože'. Flores je vzhodno od Sumbave in Komodoških otokov ter zahodno od Solorskih otokov in arhipelaga Alor. Na jugovzhodu je Timor. Na jugu, čez preliv Sumba, je otok Sumba, na severu, onkraj Floreškega morja, pa Sulavezi. Med vsemi otoki v Indoneziji je Flores deseti najbolj naseljen otok za Javo, Sumatro, Borneom (Kalimantan), Sulavezijem, Novo Gvinejo, Balijem, Maduro, Lombokom in Timorjem ter deseti največji otok Indonezije. Do prihoda sodobnih ljudi je Flores naseljeval Homo floresiensis, majhen človečnjak. Etimologija Za razliko od večine otokov v Indonezijskem otočju so sodobno ime Flores dali Portugalci. Po besedah ​​Sarenga Orina Baa (1969) je ustno izročilo regije Sikka otoku dalo prvotno ime Nusa Nipa, kar pomeni 'Zmajev otok' ali Kačji otok. (Nipa nai pomeni 'vzpenjajoče se kače'; kaju nipa nai je ime neznanega drevesa z lubjem, ki spominja na kačjo kožo, lahko pa pomeni tudi 'naplavljeni les' ali katero koli vrsto lesa, ki ga je naplavila poplava.) Forth pravi, da je Nusa Nipa oznaka, ki je trenutno na Floresu splošno sprejeta kot avtohtono ime za celoten otok. Kljub argumentu Sarenga Orina Baa (1969), ki dodaja različne dokaze v prid tej razlagi, ostaja negotovo, ali je bila to v resnici tradicionalna raba ali vsaj tista, ki je bila znana po vsem Floresu. Omenjena sta tudi imeni Tandjoeng Bunga ali Tanjung Bunga in Pulau Bunga. Vzhodni del otoka, prvotno imenovan Kopondai, so Portugalci zaradi cvetočih razkošnih dreves, ki so jih tam našli, imenovali Cabo das Flores (Rt rož). To ime je ostalo. Zgodovina Prazgodovina Pred prihodom sodobnih ljudi je Flores naseljeval Homo floresiensis, majhen arhaični človek. Predniki Homo floresiensis so na otok prispeli pred 1,3 do 1 milijonom let. Do leta 2015 so našli delne ostanke petnajstih posameznikov, in prevladujoče soglasje je, da ti ostanki predstavljajo ločeno vrsto zaradi anatomskih razlik od sodobnih ljudi. Najnovejši dokazi kažejo, da je Homo floresiensis verjetno izumrl pred 50.000 leti, približno v času prihoda sodobnega človeka na arhipelag. Sodobna zgodovina Flores so najverjetneje najprej naselili Melanezijci vsaj od leta 30.000 pr. n. št. Portugalski trgovci in misijonarji so prišli na Flores v 16. stoletju, predvsem v Larantuko in Sikko. Njihov vpliv je še vedno opazen v jeziku, kulturi in veri Sikke. Prvi portugalski obisk se je zgodil leta 1511, ko sta António de Abreu in njegov kapitan Francisco Serrão potovala skozi Sundske otoke. Dominikanski red je imel pomembno vlogo na tem otoku, pa tudi na sosednjih otokih Timor in Solor. Ko so Nizozemci leta 1613 napadli trdnjavo Solor, se je prebivalstvo trdnjave pod vodstvom dominikancev preselilo v pristaniško mesto Larantuka na vzhodni obali Floresa. To prebivalstvo je bilo mešano, portugalskega in lokalnega otoškega porekla ter Larantuqueiros, Topasses ali, kot so jih poznali Nizozemci, 'Črni Portugalci' (Zwarte Portugezen). Larantuqueiros, znani tudi kot Topasses, so postali prevladujoče ljudstvo, ki je trgovalo s sandalovino v regiji v naslednjih 200 letih. To skupino je opazil William Dampier, angleški zasebnik, ki je otok obiskal leta 1699: Ti [Topassi] nimajo utrdb, ampak so odvisni od zavezništva z domorodci: In res so že tako mešani, da je težko razločiti, ali so Portugalci ali Indijci. Njihov jezik je portugalščina; in vera, ki jo imajo, je rimska. Zdi se, da na besedah ​​priznavajo portugalskega kralja za svojega vladarja, vendar ne sprejemajo nobenih častnikov, ki jih ta pošlje. Ravnodušno govorijo malajsko in svoje materne jezike, pa tudi portugalščino. V zahodnem delu Floresa je ljudstvo Manggarai prišlo pod nadzor sultanata Bima v vzhodni Sumbavi. Nizozemci so leta 1907 dejansko vzpostavili svojo upravo nad zahodnim Floresom. Leta 1929 se je Bimanski sultanat odpovedal nadzoru nad Manggaraijci. Leta 1846 so Nizozemci in Portugalci začeli pogajanja o razmejitvi svojih ozemelj, vendar ta pogajanja niso pripeljala nikamor. Leta 1851 se je Lima Lopes, novi guverner Timorja, Solorja in Floresa, strinjal, da bo vzhodni Flores in bližnje otoke prodal Nizozemcem v zameno za plačilo 200.000 florinov za podporo svoji osiromašeni upravi. Lima Lopes je to storil brez soglasja Lizbone in je bil v sramu odpuščen; vendar njegov sporazum ni bil preklican. Leta 1854 se je Portugalska odpovedala vsem svojim zgodovinskim zahtevam do Floresa. Po tem je Flores postal del ozemlja Nizozemske Vzhodne Indije. Med drugo svetovno vojno so Velika Britanija, Nizozemska Vzhodna Indija in Združene države Amerike Japonski naložile embargo na kavčuk in nafto ter zamrznile japonska sredstva v tujini. To je bila močna spodbuda za Japonsko, da se je polastila uspešnih kolonij v jugovzhodni Aziji, njena operacija S pa je bila usmerjena na Male Sundske otoke – vključno s Floresom. 14. maja 1942 je bil Labuan Bajo prizorišče amfibijskega izkrcanja japonske vojske, v Reu pa je izkrcala japonska mornariška posebna pomorska desantna sila (SNLF). Japonska je Flores okupirala do konca pacifiške vojne. V tem času so japonske oblasti in sile kristjane videle kot domnevne nizozemske simpatizerje. Na splošno so bili do njih izjemno strogi, ne pa toliko na Floresu, kjer so s kristjani ravnali precej manj strogo kot na sosednjih otokih Timor in Sumba. Presenetljivo je, da na Floresu evropski duhovniki in redovnice med okupacijo niso bili niti internirani niti izseljeni. Po mnenju Paula Webba (1986) je to zato, ker je bilo florenskih kristjanov »preveč, da bi jih ignorirali«: skoraj polovica prebivalstva Floresa je bila katoličanov, Japonci, ki si niso mogli privoščiti povečanja svojih majhnih okupacijskih sil na otoku, pa so evropskim duhovnikom in redovnicam dovolili, da ostanejo na svojih položajih, namesto da bi tvegali splošni upor. Po vojni je Flores postal del neodvisne Indonezije. 12. decembra 1992 je potres z magnitudo 7,8 po Richterjevi lestvici v Maumereju in okolici, vključno z otoki ob severni obali, ubil 2500 ljudi. Leta 2017 sta bila v Floresu zaradi sporov o zemljiščih med bojevniškimi klani ubita dva moška; Mbehel, gorsko pleme Zahodnega Manggaraija in Rangko z otoka Sulavezi, ki so pomagali zgraditi Manggarai, so od kralja Manggaraija dobili zemljo v bližini Labuan Baja. Geografija Flores je dolg 354 km. Na najširši točki otok, ki se razteza od zahoda proti vzhodu, meri 63 km. Zahodno od Floresa ležita majhna otoka Rinca in Komodo ter večji otok Sumbava. Na jugu sta Sumba in morje Savu. Na vzhodu sta otoka Adonara in Solor, na jugovzhodu Timor, na severu pa morje Flores s Sulavezijem. Približno 18 kilometrov od severne obale leži vulkanski otok Palu'e. Mesto Ende s 60.000 prebivalci je na južni obali in je glavno trajektno pristanišče za Zahodni Timor. Majhno letališče je ob glavni cesti na južnem robu mesta, na rtu Table Mountain. Vzhodno od Endeja, na severni obali, leži Maumere, glavno mesto otoka, v governoratu Sikka, s 70.000 prebivalci. Tukaj je največje letališče na Floresu. Glavno mesto vzhodnega Floresa je Larantuka. Pokrajina Na obali za Flores značilne nižine z rahlim tropskim deževnim gozdom in savano, medtem ko se v notranjosti višavje z nekaj še vedno aktivnimi vulkani dviga do 2382 m. Najbolj znan vulkan je 1639 m visok Gunung Kelimutu. Njegova tri kraterska jezera, ločena le z visokimi zidovi, spreminjajo barvo v nepravilnih intervalih. Leta 1986 so bile barve turkizne, temno zelene in črno-rdeče; novembra 2006 so jezera sijala v odtenkih zelene, rjave in črne. Kaj povzroča spremembe barve, še ni povsem pojasnjeno, vendar se zdi, da se sproščanje mineralov iz dna kraterja periodično spreminja. Zahodna obala Floresa je eno redkih krajev zunaj otoka Komodo, kjer najdemo komodoškega varana. Upravno središče za 'zmajeva otoka' Komodo in Rinca je Labuan Bajo, je tudi na zahodni obali. Novembra 2024 je izbruhnil vulkan Lewotobi. Uničenih je bilo petindvajset šol in več kot 2300 hiš, vključno s samostanom. Seizmologija Otok Flores omejujejo aktivna tektonska območja, s Sundskim jarkom na jugu in Floresovim narivnim prelomom v zalednem loku na severu. Posledično otok vsako leto doživi veliko potresov in občasno tudi cunamije. Največji zabeleženi potres v regiji je bil potres in cunami na Floresu leta 1992, dogodek z magnitudo 7,8, ki je povzročil močno tresenje po Mercallijevi lestvici intenzivnosti. Floresov nariv v zalednem loku je še posebej zanimiv za raziskovalce, saj naj bi zajemal prehod med Sundskim jarkom na zahodu in subdukcijo Avstralske plošče na vzhodu. Floresov nariv je dolg približno 450 km in je sestavljen iz globoko zakoreninjenega bazalnega preloma in številnih prekrivajočih lupinastih narivnih prelomov. Sistem je zelo aktiven, saj je od leta 1960 zabeležil več kot 25 potresov z magnitudo 6 ali več. Leta 2018 je veliko zaporedje potresov (na primer 5. avgusta in julija) na Lomboku pretrgalo dele nariva Flores. Padec glavnega nariva približno 2–3° v primerjavi s 3–4° padcem subdukcijske plošče na Sundskem jarku nekatere navaja k prepričanju, da bi prelom lahko nekega dne postal mesto obrata polarnosti subdukcije. Vulkanski izbruh na jugovzhodu Floresa je sprožil potrese, v katerih je do 4. novembra 2024 umrlo najmanj 10 ljudi. Oblasti so opozorile na možnost nadaljnjih potresov v prihodnjih dneh. Rastlinstvo in živalstvo Komodoški varan je endemičen za Flores in okoliške otoke ter je na Floresu neprekinjeno prisoten že vsaj 1,4 milijona let. Danes je omejen na peščico majhnih območij na samem Floresu. Varanus hooijeri je manjša izumrla vrsta varana, ki se je na Floresu pojavljala v holocenu. Endemična favna Floresa vključuje nekaj podgan (Murinae), od katerih so nekatere zdaj izumrle, od majhnih oblik, kot so Rattus hainaldi, Paulamys in polinezijska podgana (ki je morda izvirala z otoka), srednje velikih, kot so Komodomys in Hooijeromys, do velikanskih, kot sta Spelaeomys in Papagomys, katerih največja vrsta, še vedno živeča Papagomys armandvillei (floreška velikanska podgana), je približno velika kot zajec in tehta do 2,5 kilograma. Flores je bil tudi življenjski prostor več izumrlih pritlikavih oblik stegodona (sorodnika slonov), katerega najnovejši (Stegodon florensis insularis) je izginil pred približno 50.000 leti. Otok sta pred prihodom sodobnega človeka naseljevala tudi orjaška štorklja Leptoptilos robustus in jastreb Trigonoceps. Upravna delitev Flores je del province Vzhodna Nusa Tenggara. Otok je skupaj z manjšimi otoki razdeljen na osem lokalnih upravnih enot (kabupaten); od zahoda proti vzhodu so to Manggarai Barat (Zahodni Manggarai), Manggarai (Osrednji Manggarai), Manggarai Timur (Vzhodni Manggarai), Ngada, Nagekeo, Ende, Sikka in del Flores Timurja (Vzhodni Flores). Flores ima od leta 2023 35,24 % prebivalstva province Vzhodni Nusa Tenggara in je največji od vseh otokov v provinci, z drugim največjim prebivalstvom (Timor ima nekoliko več ljudi). Glavna mesta na Floresu so Maumere, Ende, Ruteng, Larantuka in Bajawa, navedena s številom prebivalcev sredi leta 2023. Ende, 87.723 prebivalcev (vsota prebivalcev štirih okrožij) Maumere, 77.909 prebivalcev (brez prebivalstva na obalnih otokih) Ruteng, 65.694 prebivalcev Larantuka, 41.642 prebivalcev Bajava, 40.259 prebivalcev Jeziki Na otoku Flores se govori veliko jezikov, vsi pripadajo avstronezijski družini. Na zahodu se govori manggarai; riung, ki je pogosto uvrščen med narečja manggarai, se govori v severno-osrednjem delu otoka. V središču otoka, v regentstvih Ngada, Nagekeo in Ende, obstaja tako imenovana osrednja floreška narečna veriga ali povezava. Na tem območju so v skoraj vsaki vasi majhne jezikovne razlike. Prepoznavnih je vsaj šest ločenih jezikov: od zahoda proti vzhodu ngadha, nage, keo, ende, lio in palu'e (ki se govori na istoimenskem otoku ob severni obali Floresa). Domačini bi verjetno na ta seznam dodali še so'a in bajava, ki so ju antropologi označili kot narečja ngadha. Na vzhodu najdemo sikka in lamaholot. Djavanai (1983) natančno navaja, da se jezik Ngadha nekoliko razlikuje od avstronezijskih norm, saj besede nimajo jasnih sorodnikov in so slovnični postopki drugačni; na primer avstronezijska družina jezikov obilno uporablja predpone ali pripone (ki tvorijo nove besede z dodajanjem razširitev pred ali za korenskimi besedami, kot sta [o]brat ali otroštvo]), medtem ko jezika Ngadha in Keo ne uporabljata predpon ali pripon. Turizem Najbolj znana turistična atrakcija na Floresu je 1639 metrov visok vulkan Kelimutu s tremi barvnimi jezeri, ki je v okrožju Ende, blizu mesta Moni. Vendar pa je v bližini Bajave tudi vulkan Iniere. Ta kraterska jezera so v kalderi vulkana in jih napaja vulkanski plin, zaradi česar je voda zelo kisla. Barvna jezera neenakomerno spreminjajo barvo, odvisno od oksidacijskega stanja jezera, od svetlo rdeče do zelene in modre. Ob severni obali Floresa so mesta za potapljanje, predvsem Maumere in Riung. Vendar pa so zaradi uničujoče prakse lokalnih ribičev, ki uporabljajo bombe za ribolov, in domačinov, ki prodajajo školjke turistom, skupaj s posledicami uničujočega cunamija leta 1992, grebeni počasi uničeni. Labuan Bajo na zahodni konici, turisti pogosto uporabljajo kot izhodišče za obisk otokov Komodo in Rinca. Labuan Bajo privablja tudi potapljače, saj v okoliških vodah okoli kitovci. Vasi Luba in Bena na Floresu se ponašata s tradicionalnimi hišami. Bena je znana tudi po megalitih iz kamene dobe. Larantuka na vzhodnem koncu otoka je znana po festivalih svetega tedna. V zadnjih letih so lokalna turistična podjetja okoli Kelimutuja začela promovirati kolesarske ture po Floresu, od katerih nekatere trajajo do pet ali šest dni, odvisno od posameznega programa. Gospodarstvo Poleg turizma so glavne gospodarske dejavnosti na Floresu kmetijstvo, ribolov in proizvodnja morskih alg. Glavne prehrambene poljščine, ki se gojijo na Floresu, so riž, koruza, sladki krompir in kasava, glavne tržne poljščine pa so kava, kokos, oreški Aleurites moluccanus in indijski oreščki. Flores je eno najnovejših krajev za indonezijsko kavo. Prej je bila večina arabice (Coffea arabica) iz Floresa mešana z drugimi porekli. Zdaj povpraševanje po tej kavi narašča zaradi njenega bogatega telesa in sladkih, čokoladnih, cvetličnih in lesnih not. V 1980-ih so spodbujali gojenje bombaža, da bi ustvarili dohodek za revnejše kmete, ki se ukvarjajo s samooskrbo. Sadijo ga na nižje ležečih območjih otoka. Nangka, ki se pojavlja po vsem indonezijskem arhipelagu – in drugod –, se goji posebej v regentstvih Manggarai in Sikka ter verjetno v vsakem drugem regentstvu. Galerija Opomba Sklici Zunanje povezave »Flores (1.)« . Encyclopædia Britannica. Zv. IX (9. izd.). 1879. str. 337. Flores & Komodo – History Arhivirano 24 March 2010 na Wayback Machine.