NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palacio Garuda

Palacio Garuda (en indonesio: Istana Garuda, en inglés: Garuda Palace), también traducido como Palacio del Águila Divina,​​ es la residencia y oficina del Presidente de Indonesia, situada en una colina en Nusantara, Provincia de Kalimantan Oriental, con vistas a Plaza de Ceremonias y el Palacio Nacional Bukit Bendera al sureste. Este palacio fue construido durante la presidencia de Joko Widodo en 2024, con una superficie aproximada de 2,400 metros cuadrados, y el área total del sitio es de 3.5 hectáreas, con un edificio de cuatro pisos, compartiendo el complejo con el palacio nacional y la oficina del secretario presidencial, así como cuatro edificios de coordinación departamental.​​ El Palacio Garuda está inspirado en el ave nacional, el Garuda, con una altura de 77 metros y una envergadura de alas de 177 metros, compuesto por 4,650 placas de cobre que pesan 0.3 toneladas cada una. El diseñador Nyoman Nuarta afirma que la forma del Garuda está asociada con la tradición histórica de unidad en la diversidad de Indonesia, sirviendo como un símbolo nacional que representa el espíritu fundacional del país de 'unidad en la diversidad'.​ Historia El diseño original del palacio nacional en la capital fue el "Gran Palacio de Indonesia", que incorporaba características de las casas tradicionales de diversas regiones de Indonesia y fue ganado por el equipo "Nagara Rimba Nusa" en un concurso de diseño de la capital. Sin embargo, este diseño fue reemplazado por el del Palacio Garuda, diseñado por Nyoman Nuarta, durante la implementación del proyecto.​ Este diseño fue aprobado por el presidente Joko Widodo en 2022. Como parte de la nueva residencia presidencial en Nusantara, el Palacio Garuda se construyó en un terreno de 100 hectáreas, con una base de 334,200 metros cuadrados.​ Referencias Enlaces externos (en indonesio) Sitio oficial kemenparekraf.go.id Archivado el 17 de agosto de 2023 en Wayback Machine.
Palais Garuda

Le palais Garuda (en indonésien : Istana Garuda) est la résidence officielle et le bureau du président de l'Indonésie, situé à Nusantara, capitale du pays. Situation Le palais s'élève au sommet d'une colline faisant face au sud-ouest de la place de Cérémonie et de la colline du drapeau (Bukit Bendera) au centre de Nusantara. Le palais, qui occupe une surface de 2 400 m2, est le point central d'un complexe présidentiel d'une superficie de 55,7 hectares qui abrite également le palais d'État (Istana Negara), situé en-dessous du palais Garuda, le bureau du secrétariat présidentiel et quatre ministères de coordination. Histoire Les travaux commencent en 2022 et le palais est officiellement inauguré le 17 août 2024 au cours d'une cérémonie présidée par le chef de l'État Joko Widodo, au cours de laquelle la capitale est transférée de Djakarta à Nusantara. Architecture La conception architecturale est basée sur le design Garuda créé par Nyoman Nuarta, un sculpteur de renom. Le projet est approuvé par le président Joko Widodo en 2022. En tant que point de repère et point d'intérêt de Nusantara, le palais est entouré d'une gaine Garuda. La gaine Garuda mesure 77 m de haut et 177 m d'envergure. La gaine se composait de 4 650 barres de cuivre, pesant chacune 300 kg, disposées en forme de Garuda volant. Le palais est considéré comme une merveille d'architecture et de construction illustrant les capacités indonésiennes en matière d'art, de science et de technologie. Le palais Garuda est le deuxième palais présidentiel indonésien à être construit après la proclamation de l'Indépendance en 1945, après le palais Tampaksiring (en) à Bali. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Garuda Palace » (voir la liste des auteurs). Portail de l’Indonésie Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Aeroportul Long Apung

Aeroportul Long Apung (IATA: LPU, ICAO: WRLP) este un aeroport din Kalimantanul de Est, Indonezia ce deservește zona Long Ampung⁠(d)​. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 655 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Long Apung Airport

Long Apung Airport är en flygplats i Indonesien. Den ligger i provinsen Kalimantan Timur, i den nordvästra delen av landet, 1 300 km nordost om huvudstaden Jakarta. Long Apung Airport ligger 655 meter över havet. Terrängen runt Long Apung Airport är huvudsakligen lite kuperad. Long Apung Airport ligger nere i en dal. Runt Long Apung Airport är det mycket glesbefolkat, med 2 invånare per kvadratkilometer. I omgivningarna runt Long Apung Airport växer i huvudsak städsegrön lövskog. Kommentarer Källor
Tanjung Harapan Airport

Tanjung Harapan Airport (IATA: TJS, ICAO: WAGD) is an airport in Tanjung Selor, North Kalimantan, Indonesia. It is located on the island of Kalimantan, also known as Borneo. Airlines and destinations The following airlines offer scheduled passenger service: Runway extension In 2015, the 1,200 meters runway was extended to 1,600 meters to accommodate ATR-72 so passengers from Tanjung Harapan Airport could fly directly to Balikpapan without having to transit in Tarakan. It was decided to use the 2015 North Kalimantan Province budget with an amount of Rp 10 billion ($0.8 million) to extend the runway 350 meters towards the hill (direction TH 21) and 50 meters towards the Selor River (direction TH 03). The hill was cut and the road at the hill was relocated. References External links Accident history for TJS / WALG - Tanjung Harapan (Gunung Sekip) Airport - Tanjung Selor, Indonesia at Aviation Safety Network
Aeroportul Tanjung Harapan

Aeroportul Tanjung Harapan (IATA: TJS, ICAO: WALG) este un aeroport din Tanjung Selor⁠(d), Bulungan⁠(d), Kalimantan Utara⁠(d), Indonezia. Situat la o altitudine de 8 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Tanjung Harapan Airport

Tanjung Harapan Airport (indonesiska: Bandar Udara Tanjung Harapan) är en flygplats i Indonesien. Den ligger i provinsen Kalimantan Timur, i den norra delen av landet, 1 500 km nordost om huvudstaden Jakarta. Tanjung Harapan Airport ligger 8 meter över havet. Terrängen runt Tanjung Harapan Airport är platt. Runt Tanjung Harapan Airport är det ganska glesbefolkat, med 38 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Tanjung Selor, 0,93 km väster om Tanjung Harapan Airport. I omgivningarna runt Tanjung Harapan Airport växer i huvudsak städsegrön lövskog. Kommentarer Källor
Aéroport H.A.S. Hanandjoeddin

L'aéroport de H.A.S. Hanandjoeddin (code IATA : TJQ • code OACI : WIKT) est un aéroport basé à Tanjung Pandan, la capitale de la province indonésienne de Îles Bangka Belitung. Compagnies et destinations Situation Trafic et statistiques Notes Liens externes Portail de l’aéronautique Portail de l’Indonésie
Aeroportul Buluh Tumbang

Aeroportul Buluh Tumbang (IATA: TJQ, ICAO: WIKT) este un aeroport din Kepulauan Bangka Belitung⁠(d), Indonezia ce deservește zona Tanjungpandan⁠(d)​. Aeroportul a fost tranzitat în 2018 de 1.044.084 de pasageri. Situat la o altitudine de 44 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
H.A.S. Hanandjoeddin Airport

H.A.S. Hanandjoeddin Airport (engelska: Buluh Tumbang Airport, indonesiska: Bandar Udara H.A.S. Hanandjoeddin) är en flygplats i Indonesien. Den ligger i provinsen Bangka-Belitung, i den västra delen av landet, 400 km norr om huvudstaden Jakarta. H.A.S. Hanandjoeddin Airport ligger 44 meter över havet. Den ligger på ön Pulau Belitung. Terrängen runt H.A.S. Hanandjoeddin Airport är platt. Runt H.A.S. Hanandjoeddin Airport är det ganska glesbefolkat, med 22 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Tanjung Pandan, 13,4 km väster om H.A.S. Hanandjoeddin Airport. I omgivningarna runt H.A.S. Hanandjoeddin Airport växer i huvudsak städsegrön lövskog. Kommentarer Källor
Sabangau National Park

Sabangau National Park (Indonesian: Taman Nasional Sabangau) is a national park in Central Kalimantan, a province of Indonesia in Kalimantan, the Indonesian part of the island of Borneo established in 2004. Between 1980 and 1995 the site was a massive logging concessions area. After 1995, the park became a site for illegal logging, which resulted in up to 85 percent of the 568,700-hectare total park area being destroyed. By 2012, less than 1 percent of the park's total area has been reforested and at the current rate, it will take several centuries to restore it to its pre-logged state. Geography The national park is centered on Sabangau River, a blackwater river. It flows through the Kelompok Hutan Kahayan or Sabangau peat swamp forest (5,300 km2), between the Katingan and Kahayan rivers. The peat swamp forest is a dual ecosystem, with diverse tropical trees standing on a 10m - 12m layer of peat - partly decayed and waterlogged plant material - which in turn covers relatively infertile soil. The severely degraded eastern part of the forest, between the Sabangau and the Kayahan, is officially designated for agriculture. However, since the failure of the Mega Rice Project, which drained large areas of peat forest in an attempt to create rice paddies, no further efforts are being made to make it suitable for this purpose. The forest has been damaged by legal and illegal forestry. There is no longer any continuous forest cover where orangutans may cross the river. A satellite view shows a grid of logging roads throughout most of the forest. However, the western part is now protected as either National Park or National Laboratory Research Area. A study of the area shows that the hydrological integrity of the forest has been maintained, and it is therefore ecologically resilient, although since it is close to the regional capital Palangkaraya it remains at risk. Ecology The forest is home to the world's largest orangutan population, estimated at 6,910 individuals in 2003, and other rare or unique species. The total Bornean white-bearded gibbon population in the Sabangau catchment is estimated to be in the tens of thousands, but is declining fast. Efforts are underway to establish long-term ecological monitoring in the forest. Vulnerable bird species include the large green pigeon (Treron capellei) and possibly Storm's stork (Ciconia stormi) and lesser adjutant (Leptoptilus javanicus). Some 150,000 ha of swamp forest has been recognised as an Important Bird Area (IBA) by BirdLife International. References External links Orangutan Foundation
Parque nacional de Sebangau

El parque nacional de Sebangau o Sabangau es un parque nacional ubicado en la provincia de Kalimantan Central, una provincia de Indonesia en Kalimantan, la parte indonesia de la isla de Borneo establecido en 2004. Entre 1980 y 1995 el lugar fue objeto de concesiones de madera y después de que la tala se convirtiera en ilegal lo que hizo que hasta el 85 % de la superficie total de 568.700 hectáreas destruidas. Para el año 2012 sólo menos del 1% de la superficie total del parque ha sido reforestado y necesitará varios siglos para devolverla a su zona anterior a la tala.​ Véase también Anexo:Parques nacionales de Indonesia Geografía de Indonesia Referencias Enlaces externos Fundación Orangután
Parco nazionale di Sabangau

Il parco nazionale di Sabangau (o Sebangau) è un parco nazionale del Kalimantan Centrale, una provincia dell'Indonesia situata nel Kalimantan, la parte indonesiana dell'isola del Borneo, istituito nel 2004. Tra il 1980 e il 1995 il sito dove ora sorge il parco venne affidato in concessione all'industria del legname, ma anche dopo il 1995 è stato devastato dal disboscamento illegale, tanto che l'85% dei 568.700 ettari del parco è andato distrutto. Nel 2012 meno dell'1% della superficie del parco era stata rimboschita e saranno necessari alcuni secoli prima che esso possa presentare di nuovo il suo aspetto originario. Geografia Il parco nazionale corrisponde più o meno al bacino del Sabangau, un fiume dalle acque scure. Esso scorre attraverso la foresta torbiera di Kelompok Hutan Kahayan, o di Sabangau, (5300 km²), tra i fiumi Katingan e Kahayan. La foresta torbiera è un ecosistema dal duplice aspetto, dove alberi tropicali diversificati si sviluppano su uno strato spesso 10-12 m di torba, materiale vegetale in parte decomposto e impregnato d'acqua, che a sua volta copre un suolo relativamente sterile. La parte orientale della foresta gravemente degradata, tra i fiumi Sabangau e Kayahan, è stata destinata ufficialmente all'agricoltura. Tuttavia, dopo il fallimento del Mega Rice Project, nel corso del quale sono state prosciugate vaste aree di foresta torbiera nel tentativo di creare risaie, non sono stati compiuti ulteriori sforzi per renderla adatta a questo scopo. La foresta è stata danneggiata dal disboscamento legale e illegale e non è più presente una copertura forestale continua che possa consentire agli oranghi di attraversare il fiume. Le immagini satellitari mostrano una griglia di strade, costruite dai taglialegna, in gran parte della foresta. Tuttavia, la parte occidentale è attualmente protetta, sia come parco nazionale che come area di ricerca. Uno studio condotto nell'area ha dimostrato che l'integrità idrologica della foresta è stata mantenuta ed è quindi ecologicamente resiliente, anche se, data la vicinanza alla capitale regionale Palangka Raya, rimane una zona a rischio. Ecologia Questa foresta ospita la più grande popolazione di oranghi al mondo, stimata in 6910 esemplari nel 2003, oltre ad altre specie rare o uniche. Si stima che la popolazione complessiva dei gibboni dalla barba bianca del bacino del Sabangau sia dell'ordine delle decine di migliaia, ma sta diminuendo rapidamente. Tra le specie di uccelli vulnerabili presenti ricordiamo la colomba verde maggiore (Treron capellei) e forse la cicogna di Storm (Ciconia stormi) e il marabù minore (Leptoptilos javanicus). Sono attualmente in corso tentativi per stabilire un monitoraggio ecologico a lungo termine nella foresta. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Sabangau Collegamenti esterni Orangutan Foundation.
Сабангау (национальный парк)

Сабангау (англ. Sabangau National Park) — национальный парк в Центральном Калимантане является одним из последних сохранившихся торфяных болотных лесов на Борнео. В огромном национальном парке площадью около 568 700 гектаров обитает более 6000 орангутангов, что составляет одну из крупнейших в мире популяций в дикой природе. Национальный парк Сабангау также является домом для находящихся под угрозой исчезновения видов, таких как малайский солнечный медведь, гиббоны, птицы-носороги, дымчатый леопард, змеи и многие другие. К уязвимым видам птиц относятся большой зелёный голубь (Treron capellei) и, возможно, малайский шерстистошейный аист (Ciconia stormi) и Яванский марабу (Leptoptilus javanicus). Среди торфяно-болотных лесов национальный парк также представляет собой красивые пейзажи нетронутых холмов. С вершины Букит Бату или Рок-Хилл открывается вид на национальный парк Себангау и все его чарующие пейзажи. Описание Национальный парк Сабангау основанный в 2004 году. В период с 1980 по 1995 год на этом месте располагалась крупная лесозаготовительная зона. После 1995 года парк стал местом незаконных рубок, в результате чего было уничтожено до 85 % от общей площади парка в 568 700 га. К 2012 году было возобновлено менее 1 % от общей площади парка. Для полного восстановления потребуется несколько столетий. Национальный парк расположен на реке Сабангау, реке с чёрной водой, которая протекает через джунгли Кахайан. Сабангау включает торфяное болото Себангау, а также лес между реками Катинган и Кахаян. Торфяно-болотный лес представляет собой двойную экосистему с разнообразными тропическими деревьями, произрастающими на 10-12-метровом слое торфа, частично разложившегося и заболоченного растительного материала, который, в свою очередь, покрывает относительно неплодородную почву. Национальный парк Себангау также включает кристально чистые, освежающие озёра с пресной водой. Эти озёра также являются местом обитания различных видов рыб и другой флоры и фауны. Эти озёра известны как озеро Булат (Круглое озеро), озеро Пунггуалас, озеро Джалан Панген и озеро Панджанг (Длинное озеро). Примечания
Tanjung Puting

El Parc Nacional Tanjung Puting és un parc nacional d'Indonèsia a l'illa de Borneo, a l'estat indonesi de Kalimantan Central. El parc es compon de 415.040 hectàrees de boscos de dipterocarpàcies de terres seques, els boscos palustres de torba, bosc d'erm, boscos de manglars i platges costaneres, i boscos secundaris. El parc va ser anul·lat el 1930 pel govern colonial neerlandès per a la protecció dels orangutans i els nassuts, i va ser designat com a Reserva de la Biosfera de la UNESCO el 1977 i un parc nacional el 1982. El riu Kumai forma la frontera nord del parc. Més enllà d'això s'ha eliminat el bosc de torba per deixar pas a les plantacions de palma d'oli. A més dels orangutans i els nassuts, el parc és també llar dels gibons, macacos, panteres nebuloses, ossos malais, el senglar, porc espí, i els sambars. El parc també compta amb molts rèptils, incloent-hi cocodrils, llangardaixos i serps pitó, aus, incloent-hi cala i blauets, i els insectes, com ara la papallona gegant de Borneo. La Pondok Ambung Tropical de Recerca Forestal de l'estació va ser establerta el 2005 per a l'estudi de les espècies salvatges al Parc. Quatre centres de recerca s'han establert dins del parc per a l'estudi i la rehabilitació d'orangutans i altres primats. Camp Leakey, fundada el 1971 amb l'assistència de la Fundació Leakey, va ser el primer d'aquests centres. Va ser aquí on la Dra. Birute Galdikas començar la seva carrera estudiant el comportament dels rescatats i els orangutans orfes que van ser reintroduïts en el medi silvestre. La seva investigació va ser destacat com l'article de portada de National Geographic a l'octubre de 1975. La Dra. Galdikas és ara considerada com una dels principals experts i expertes del món en el comportament dels orangutans i és fundadora i presidenta de la Fundació Internacional Orangutan. Avui en dia el Parc Nacional Tanjung Puting és un popular destí d'ecoturisme, amb moltes empreses de turisme locals que ofereixen tours per diversos dies per veure la fauna i visitar els centres de recerca. Al Parc es pot accedir des de Kumai per bot-ràpid al llarg del Riu Kumai i després pel riu Sekonyer al Camp Leakey, viatge que triga hora i mitja en el millor els casos. El parc va ser la llar de 105.000 persones a partir de 1997. Va ser greument danyat pels incendis el 1997 i 1998, i avui continua sent amenaçat per la tala il·legal, la mineria il·legal i la tala de boscos per a usos agrícoles. Referències
Nationalpark Tanjung Puting

i2i3i6 Der Nationalpark Tanjung Puting befindet sich in der indonesischen Provinz Zentralkalimantan, im Süden der Insel Borneo. Der Nationalpark geht zurück auf zwei Wildreservate, die in den 1930er Jahren durch die niederländische Kolonialregierung gegründet und 1978 zusammengelegt wurden zum 305.000 ha großen Tanjung Puting Wildlife Reserve. Dieses Reservat wurde 1982 mit Hilfe der Umweltschützerin Birutė Galdikas in einen Nationalpark umgewandelt. 1977 wurde es von der UNESCO zum Biosphärenreservat erklärt. 1996 wurde der Park auf seine aktuelle Größe von 4150 km² ausgeweitet. Flora und Fauna Der Nationalpark schützt ungefähr 6000 Orang-Utans und gilt damit als eines der vorzüglichsten Refugien dieser Tierart auf der Welt. Sie sind durch Palmölplantagen bedroht. Der bedrohte Nasenaffe ist dort auch vorhanden. Weblinks Einzelnachweise
Parc national de Tanjung Puting

Le parc national de Tanjung Puting est un parc national indonésien situé dans la province de Kalimantan du Sud. Il couvre une superficie de 355 000 hectares. Le parc est également une réserve de biosphère reconnue par l'Unesco depuis 1977. Le parc est également un site Ramsar depuis 2013 Ce parc est en grande partie le résultat des efforts de la primatologue canadienne Biruté Galdikas. En 1971, elle arrive à Tanjung Puting en canoë et fonde Camp Leakey où elle vit encore à certaines périodes de l'année. Elle fit des découvertes capitales comme le cycle de huit ans entre chaque naissance qui rend l'espèce particulièrement vulnérable. L'approche très personnelle de « ses » orangs-outans lui a fait perdre quelques appuis académiques, mais les 6000 orangs-outans qui vivent aujourd'hui à l'état sauvage à Tanjung Puting constituent la plus grande population au monde. Le parc sert aussi de centre de réhabilitation, où des orphelins et des singes ayant vécu en captivité réapprennent à vivre dans la nature. Le processus comprend notamment des nourrissages quotidiens sur des plates-formes dans la jungle, accessibles aux visiteurs, les femelles arrivent, avec leur petit accroché à elles, pour manger des bananes qu'elles épluchent avec leurs lèvres. L'actuel mâle dominant s'appelle Jacob et il se trouve au Camp Leakey. Transport L'aéroport important le plus proche est celui de la ville de Pangkalan Bun. Pour visiter le parc, vous devez louer un klotok, un bateau privé avec à son bord, un guide, des cuisiniers, un mécanicien et un conducteur. Le parcours touristique est bien rodé, vous ne serez pas seul mais la rencontre avec les orangs-outans est exceptionnelle. Notes et références Source : Lonely Planet Indonésie (5e édition) Liens externes Ressources relatives à la géographie : Réserves de biosphère Service d'information sur les Sites Ramsar World Database on Protected Areas Portail de la conservation de la nature Portail de l’Indonésie
Танджунгпутинг

Танжунгпутинг (индон. Taman Nasional Tanjung Puting) — национальный парк в Индонезии. Расположен на острове Калимантан, в провинции Центральный Калимантан. Парк известен сохранением популяции орангутанов. Занимает 415 040 га тропических лесов, мангров, прибрежных и вторичных лесов. Парк был создан Голландским колониальным правительством в 1930-е годы для сохранения орангутанов и носачей; провозглашен биосферным заповедником ЮНЕСКО в 1977 году и национальным парком в 1982 году. Вдобавок к орангутанам и носачам, парк служит домом для гиббонов, макак, дымчатых леопардов, малайских медведей, кабанов, дикобразов и замбаров. Здесь также обитает множество видов рептилий, включая крокодилов, варанов, питоновых; птиц: птицы-носороги, зимородковые и насекомых. Танжунг Путинг является популярным местом экотуризма. Несмотря на охраняемое положение, природа парка сильно страдает от нелегальных вырубок и расчистки леса под сельскохозяйственные угодья, в 1997 и 1998 годах Танжунгпутинг сильно пострадал от пожаров. Примечания
Tanjung Puting nationalpark

Tanjung Puting nationalpark är en nationalpark i Indonesien. Den ligger i provinsen Kalimantan Tengah, i den västra delen av landet, 700 km nordost om huvudstaden Jakarta. Tanjung Puting nationalpark ligger 29 meter över havet. Terrängen i Tanjung Puting nationalpark är mycket platt. Nationalparken är främst känd för sitt bestånd av Borneoorangutanger som uppskattningsvis utgörs av 4000 exemplar. Den kännetecknas av fuktiga skogar med dipterokarpväxter som ofta översvämmas och av träskmarker. Träden i dessa områden har vanligen rötter som är utbildade som styltor. I andra delar förekommer näringsfattig jord och många växter av kannrankesläktet (Nepenthes). I nationalparken hittas även gräsmarker och jordbruksmark (cirka 10 procent av hela ytan). Regntiden i Tanjung Puting sträcker sig från november till maj. Förutom orangutanger lever flera andra primater i nationalparken som langurer, gibboner och makaker. Skogarna erbjuder frukter under alla årstider och under vissa tider förekommer särskild många frukter. I nationalparken registrerades 218 olika fågelarter med bland annat näshornsfåglar och kungsfiskare. Här hittas även saltvattenskrokodiler (Crocodylus porosus) och falsk gavial (Tomistoma schlegelii). Området blev 1935 ett djurreservat och 1982 fick regionen status som nationalpark. Den internationella Orangutan Foundation är delaktig i nationalparkens förvaltning, bland annat med jägmästare som patrullerar parken och med en forskningsstation. Kommentarer Källor