Nacionalni spomenik (Indonezija)

Nacionalni spomenik (indonezijsko Monumen Nasional, skrajšano Monas) je 132 m visok obelisk v središču trga Merdeka v osrednji Džakarti. Je narodni spomenik Republike Indonezije, zgrajen v spomin na boj za indonezijsko neodvisnost. Ta spomenik je okronan s plamenom, prekritim z zlatimi lističi, ki simbolizira goreči duh boja indonezijskega ljudstva. Gradnja se je začela leta 1961 pod vodstvom predsednika Sukarna, spomenik pa je bil za javnost odprt leta 1975. Spomenik in muzej sta odprta vsak dan od 8.00 do 16.00 po zahodnoindonezijskem času (UTC+7) ves teden, razen ob ponedeljkih, ko je spomenik zaprt. Od aprila 2016 je spomenik odprt tudi ponoči, od 19.00 do 22.00 od torka do petka ter od 19.00 do 00.00 ob sobotah in nedeljah. Ozadje Po vrnitvi indonezijske vlade v Džakarto iz Yogyakarte leta 1950 po nizozemskem priznanju indonezijske neodvisnosti je predsednik Sukarno začel razmišljati o gradnji nacionalnega spomenika, primerljivega z Eifflovim stolpom, na trgu pred predsedniško palačo. 17. avgusta 1954 je bil ustanovljen Odbor za nacionalne spomenike in leta 1955 je bil izveden natečaj za oblikovanje. Nanj je prispelo 51 prijav, vendar je le ena zasnova, ki jo je ustvaril Friedrich Silaban, izpolnjevala merila, ki jih je določil odbor, vključno z odražanjem značaja Indonezije v stavbi, ki bi lahko trajala stoletja. Ponovni natečaj je bil izveden leta 1960, vendar spet nobena od 136 prijav ni izpolnjevala meril. Predsednik žirije je nato Silabana prosil, naj Sukarnu pokaže svojo zasnovo. Vendar Sukarnu zasnova ni bila všeč, saj je želel, da bi bil spomenik v obliki lingama in jonija. Silabana so prosili, naj zasnuje takšen spomenik, vendar je bil njegov načrt tako velik, da si ga glede na takratne gospodarske razmere ne bi mogel privoščiti. Silaban je zavrnil načrtovanje manjšega spomenika in predlagal, da se gradnja odloži, dokler se indonezijsko gospodarstvo ne izboljša. Sukarno je nato prosil arhitekta R. M. Soedarsona, naj nadaljuje z načrtovanjem. Soedarsono je v dimenzije spomenika vključil številke 17, 8 in 45, ki predstavljajo razglasitev indonezijske neodvisnosti z dne 17. avgusta 1945. Gradnja Gradnja Monasa je potekala v treh fazah. Prvo obdobje, od 1961/1962 do 1964/1965, se je začelo z uradnim začetkom gradnje 17. avgusta 1961, ko je Sukarno slovesno zabil prvi betonski pilot. Za temeljni blok je bilo uporabljenih skupno 284 pilotov. Za temelje muzeja je bilo zabitih nadaljnjih 360 pilotov, dela pa so bila končana marca 1962. Zidovi muzeja v podstavku so bili končani do oktobra. Nato se je začela gradnja obeliska, ki je bila končana avgusta 1963. Dela v drugi fazi, ki je trajala od leta 1966 do 1968, so se zavlekla zaradi pomanjkanja sredstev in posledic poskusa državnega udara gibanja 30. septembra. V zadnji fazi, ki je trajala od leta 1969 do 1976, so bile dodane diorame za zgodovinski muzej. Težave so ostale tudi po končani gradnji, potrebna pa so bila tudi dela za rešitev težav z vdorom vode v muzej. Monas je bil uradno odprt za javnost 12. julija 1975. Lokacija Monasa je znana kot trg Merdeka. Opis Oblikovanje Veliki spomenik povzema filozofijo lingama in jonija. Lingam spominja na aluminijasti pestič za riž, joni pa na lesungski možnar za riž, dve pomembni tradicionalni indonezijski orodji. Lingam in joni simbolizirata tudi harmonijo, ravnovesje, plodnost in večno življenje s faličnim simbolom lingam, ki predstavlja moškost, pozitivne elemente in dan, ter jonijem, simbolom ženskih organov, ki predstavlja ženskost, negativne elemente in noč. Spominja tudi na cvet znamenitega Amorphophallus titanum, ki izvira iz Indonezije. Okoli spomenika so bile nekoč nameščene skulpture Amorfofalus in Raflezija iz steklenih vlaken. Spomenik je sestavljen iz 117,7 m velikega obeliska na 45 m kvadratni ploščadi na višini 17 m, imenovani dvorišče za kelihe. Obelisk je obložen z italijanskim marmorjem. Severni ribnik, velik 25 × 25 m, je bil zasnovan za hlajenje vode za klimatsko napravo v Monasu in za poudarjanje lepote okolice. Na severu stoji kip indonezijskega narodnega junaka, princa Diponegora, ki ga je izdelal italijanski kipar Cobertaldo. Reliefi indonezijske zgodovine Na zunanjem dvorišču, ki obdaja Monas, so reliefi indonezijske zgodovine. Zgodba se začne v severovzhodnem kotu in opisuje dogodke v obdobjih, kot sta imperija Singhasari in Majapahit. Reliefi se raztezajo vzdolž štirih sten in prikazujejo evropsko kolonizacijo indonezijskega arhipelaga, različne ljudske lokalne vstaje, sodobne indonezijske organizacije v začetku 20. stoletja, japonsko okupacijo v drugi svetovni vojni, razglasitev neodvisnosti in razvoj po osamosvojitvi. Reliefi so bili izdelani iz litega cementa, čeprav je več kipov poškodovanih in razpadajočih zaradi vremenskih vplivov. Narodni zgodovinski muzej Indonezijski narodni zgodovinski muzej ima razstavo dioram v veliki dvorani, obloženi z marmorjem, pod Monasom. Ob stenah in v središču dvorane je skupno 51 dioram. Podobe se začnejo v severovzhodnem kotu in prikazujejo prizore iz indonezijske zgodovine od začetka v najzgodnejših dneh prazgodovinske Indonezije, gradnje Borobudurja, obdobij Srivijaja in Majapahit, sledijo pa jim dogodki iz obdobja evropske kolonizacije in upori proti Nizozemski vzhodnoindijski družbi in vladavini Nizozemske vzhodnoindijske družbe. Podobe se nadaljujejo še v 20. stoletje in prikazujejo japonsko okupacijo, razglasitev indonezijske neodvisnosti leta 1945, boj za neodvisnost indonezijske revolucije ter dogodke v obdobju novega reda pod Suhartovim režimom. Dvorana neodvisnosti Dvorana neodvisnosti (indonezijsko Ruang Kemerdekaan) je znotraj keliha ali 'skodelice' v Monasu (indonezijsko Cawan). Do dvorane, ki vsebuje različne simbole neodvisnosti, je mogoče priti po spiralnih stopnicah pri severnih in južnih vratih. Izvirno besedilo Razglasitve neodvisnosti je shranjeno v stekleni vitrini znotraj bronastih vrat. Na zahodni strani notranje stene so mehanizirana bronasta vrata, težka 4 tone, prevlečena z zlatimi lističi, okrašenimi s podobo cveta Vidžaja Kusuma, ki simbolizira večnost, in lotosovega cveta, ki simbolizira čistost. Vrata, znana kot Gerbang Kemerdekaan ali Vrata neodvisnosti, se počasi odpirajo, medtem ko se predvaja nacionalistična pesem Padamu Negeri, ki ji sledi posnetek Sukarna, ki bere besedilo Razglasitve. Na južni steni je velik bronast, pozlačen kip grba Indonezije, ki tehta 3,5 tone. Na vzhodni strani je besedilo razglasa v bronasti pisavi. Prvotno je bila na vzhodni strani razstavljena najsvetejša indonezijska zastava, Sang Saka Merah Putih, ki je bila prvotno dvignjena 17. avgusta 1945. Ker pa je krhka in v slabem stanju, ni več razstavljena. Na steni na severni strani je zemljevid Indonezijskega otočja, prevlečen z zlatom. Na vrhu cawana (keliha) je srednja ploščad, ki obiskovalcem omogoča razgled z višine 17 metrov. Do te srednje ploščadi se lahko pride z dvigalom na poti navzdol z glavne razgledne ploščadi (dvigalo se na poti navzdol ustavi pri cawanu, da lahko obiskovalci izstopijo) ali po stopnicah od spodaj. Razgledna ploščad in Plamen neodvisnosti Dvigalo na južni strani pelje obiskovalce na razgledno ploščad na višini 115 metrov nad tlemi. Kapaciteta dvigala je približno 11 oseb. Zgornja ploščad lahko sprejme približno 50 oseb. Na voljo je tudi stopnišče za uporabo v nujnih primerih. Skupna višina spomenika je 132 metrov. Razdalja od razgledne ploščadi do vrha plamena je 17 metrov. Vstopnica za razgledno ploščad stane 10.000 rupij (odrasli, 2016). Na vrhu Monasa je 14,5-tonski bronast Plamen neodvisnosti, ki vsebuje motor dvigala. Podstavek plamena v obliki keliha je visok 3 metre. Bronasta struktura plamena meri 14 metrov v višino in 6 metrov v premeru. Sestavljena je iz 77 delov. Bronasta struktura plamena je bila prvotno prekrita s 35 kg zlatih lističev. Za 50. obletnico indonezijske neodvisnosti leta 1995 so zlate lističe ponovno nanesli in povečali na 50 kg zlata. Obisk Razgledna ploščad in drugi objekti so odprti vsak dan od 8.00 do 15.00 (razen ob ponedeljkih; od avgusta 2022). Vhod v Monas je približno 100 metrov od severne strani spomenika. Obiskovalci morajo vstopiti po stopnicah, ki vodijo do predora, ki vodi nazaj proti vznožju Monasa. Na koncu predora je blagajna, kjer lahko kupite vstopnice za vstop v Narodni zgodovinski muzej, razstave podob in številne druge dele območja. Za dostop do razgledne ploščadi je treba kupiti drugo vstopnico, ki jo je mogoče kupiti na drugi blagajni po prehodu skozi dvorano s podobami. Galerija Opombe Sklici Zunanje povezave