Narodni park Ujung Kulon

Narodni park Ujung Kulon (indonezijsko Taman Nasional Ujung Kulon) je narodni park na skrajnem zahodnem koncu otoka Java, v okrožju Sumur v regentstvu Pandeglang, delu province Banten v Indoneziji. Nekoč je vključeval vulkansko otoško skupino Krakatav v provinci Lampung, čeprav trenutni zemljevidi kažejo, da je otoška skupina Krakatav lastno zavarovano območje, morski naravni rezervat Pulau Anak Krakatau. Območje je bilo vpisano na Unescov seznam svetovne dediščine s površino 78.525 ha, ker »vsebuje največje preostalo območje nižinskih deževnih gozdov na Javi« in tudi ker tam živi najbolj ogrožena vrsta nosoroga, javanski nosorog. Pred ustanovitvijo je bil razglašen za narodni park. Park v celoti obsega polotok Ujung Kulon, okoliške otoke in gorovje Gunung Honje. Ujung Kulon v bantenskem sundanskem jeziku pomeni 'zahodni konec' ali 'zahodna točka'. Geografija Narodni park Ujung Kulon pokriva površino 61.357,46 ha kopna in 44.337 ha morja ali skupaj 105.694,46 ha. Večina kopnega parka leži na celini, natančneje na polotoku Ujung Kulon, z najvišjo nadmorsko višino 480 m na gori Payung na jugozahodu polotoka. Vzhodno območje parka zaznamuje gorovje Honje z več nizko ležečimi hribi in najvišjim vrhom na gori Honje, ki znaša 620 m. Zgodovina Območje Ujung Kulon je zahodnemu svetu prvič predstavil nizozemsko-nemški botanik Franz W. Junghuhn leta 1846 med eno od svojih odprav. Od takrat so se znanstveniki začeli zanimati za biološko bogastvo polotoka. Nekaj ​​let pozneje je bil ta domnevni prvi izlet na Ujung Kulon objavljen v znanstveni reviji. Vendar pa ni veliko pisnih zapisov o Ujung Kulonu pred izbruhom vulkana Krakatav leta 1883. Po izbruhu Krakatava in posledičnem cunamiju, ki naj bi bil visok 15 metrov, je bilo veliko naselij na polotoku uničenih in nikoli v celoti obnovljenih. Izbruh je uničil tudi velik del lokalne flore in favne, pri čemer je na območju ostala povprečno 30 cm debela plast vulkanskega pepela. Kljub temu si je območje opomoglo, kar mu je omogočilo, da je služilo kot skladišče za velik del flore in favne Jave ter večino nižinskega gozda na otoku. Prizadevanja za ohranitev območja so se začela v začetku 20. stoletja med kolonialno Nizozemsko Vzhodno Indijo. Otok Panaitan je bil leta 1921 prvič razglašen za naravni rezervat (Suaka Alam), nato pa je bil leta 1937 združen s otokom Peucang in postal rezervat za divje živali (Suaka Margasatwa). Po osamosvojitvi je območje skupaj s polotokom dobilo obnovljen status naravnega rezervata. Južni del zaščitnega gozda Gunung Honje je bil v rezervat vključen leta 1967, severni del pa leta 1979. Nazadnje je bil leta 1992 razglašen za narodni park. Rekonstrukcija meja ob gori Honje je bila dokončana leta 2004. To je prvi predlagani indonezijski narodni park, ki je bil leta 1991 med svojo ustanovitvijo naključno vpisan za Unescov seznam svetovne dediščine zaradi največjega preostalega nižinskega deževnega gozda na Javi. Do leta 2005 je bil park razglašen za dediščinski park ASEAN. Vasi, ki so se na tem območju ohranile, imajo zdaj priznan kulturni status kot Kampung Wisata (dobesedno 'rekreacijska vas'). V prihodnjih načrtih je bilo celo predvideno, da se Cimenteng, ena od lokalnih vasi, razvije v ekovas. Poleg tega se Ujungjaya, ki je najzahodnejša vas, uporablja kot spremljevalna turistična destinacija za ta narodni park. Rastlinstvo in živalstvo Ujung Kulon je eden od treh narodnih parkov na Javi, ki imajo nižinski deževni gozdni ekosistem, skupaj z narodnima parkoma Baluranom in Alas Purwo. Zato ima nekoliko podoben ekosistem, čeprav je zaradi Köppen-Geigerjeve podnebne klasifikacije veliko bolj vlažen kot slednji, saj slednjega najdemo na vzhodni Javi. Rastlistvo Do sedaj je bilo v parku opaženih 175 vrst, od katerih jih je 57 zaščitenih. Sem spadajo mangrove (npr. Sonneratia alba, Excoecaria agallocha, Rhizophora apiculata, Aegiceras corniculatum), obalne rastline (npr. Nypa fruticans, Calophyllum inophyllum, mirobalanovec Terminalia catappa, Hibiscus tiliaceus itd.), figovci (npr. Ficus benjamina, Ficus deltoidea, Ficus racemosa, Ficus septica) in drugo nižinsko rastlinje, kot so Oroxylum indicum, Melastoma malabathricum, Sterculia foetida in Durio zibethinus. Park ima tri zaščitene redke rastline, in sicer Heritiera percoriacea, Vatica bantamensis in Intsia bijuga. Pomembna vrsta je tudi Rafflesia patma. Trenutno ena posebna vrsta rastline velja za problematično, zlasti za program ohranjanja nosorogov, in sicer palma arenga (Arenga obtusifolia). Ugotovljeno je bilo, da ta vrsta palme hitro raste, hkrati pa zavzame veliko površino, pri čemer podrasti odvzema sončno svetlobo, kar zmanjšuje potrebno zalogo hrane za nosoroga. Lokalne oblasti trdijo, da so prizadevanja za izkoreninjenje potekala in se bodo nadaljevala. Živalstvo Narodnem parku Ujung Kulon je zadnje znano zatočišče za kritično ogroženega [[Javanski nosorog|javanskega nosoroga]g po smrti zadnjega preostalega posameznika v narodnem parku Cat Tiên v Vietnamu. V letih 2001–2010 je bilo s pomočjo kamer in video pasti identificiranih 14 nosorogov. Na podlagi posnetkov, posnetih med februarjem in oktobrom 2011, je bilo identificiranih 35 nosorogov, od tega 22 samcev in 13 samic. Od teh je bilo 7 starih, 18 odraslih, 5 mladih in 5 mladičev nosorogov. V primerjavi s prejšnjimi leti je bilo leta 2013 identificiranih 8 mladičev, od tega 3 samice in 50 najstnikov in odraslih, od tega 20 samic, s pomočjo 120 video kamer, ki delujejo ponoči in imajo senzorje gibanja. Lahko rečemo, da so točni podatki, saj ima vsak nosorog svojo edinstveno morfologijo, predvsem zaradi kožnih gub okoli oči. Trenutne ocene so postavljene na približno 82 nosorogov. Do leta 2013 so se prehranjevalna območja z vegetacijo Eupatorium odoratum zmanjšala z 10 lokacij, ki obsegajo 158 ha, na pet lokacij, ki obsegajo 20 ha. To je povečalo konkurenco za prehranjevalna območja med lokalnimi populacijami nosorogov in bantengov. V parku se pojavlja približno 35 vrst sesalcev, endemičnih za Javo, med njimi so banteng, srebrni gibon (Hylobates moloch), javanski langur (Trachypithecus auratus), javanski makak (Macaca fascicularis), javanski leopard, rdeči volk, mali malajski kančil, javanska rusa (Rusa timorensis), sundska leopardja mačka (Prionailurus javanensis) in gladkodlaka vidra (Lutrogale perspicillata). Obstaja 197 vrst ptic. Javanski tigri so v narodnem parku preživeli do sredine 1960-ih. Sklici Zunanje povezave Uradno spletno mesto Ujung Kulon National Park at UNESCO World Heritage website. Ujung Kulon National Park, Britanica