NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Institut Teknologi Bandung

Das Institut Teknologi Bandung (kurz ITB) ist eine technische Hochschule in Bandung, Indonesien. Geschichte Sie wurde 1920 gegründet und ist die älteste technologie-orientierte Universität des Landes. Sie wurde von der niederländischen Kolonialverwaltung als Technische Hoogeschool te Bandung (THB) eingerichtet, um die Bedürfnisse über technische Ressourcen der Kolonie zu erfüllen. Am 3. Juli 1920 nahm die „Faculteit van Technischen tuur en Wetenschap“ (Fakultät für technische Wissenschaften) mit der afdeeling der Weg en Waterbouw (Abteilung Straße und Wasserwirtschaft) den Lehrbetrieb auf. Nach der Unabhängigkeit Indonesiens im Jahr 1945 wurde sie Teil der Fakultät für Ingenieurwissenschaften der Universität Indonesia in Jakarta. Am 2. März 1959 wurde das ITB dann offiziell als eigenständige akademische Einrichtung von der Regierung Indonesiens anerkannt. Persönlichkeiten Leendert van der Pijl (Botaniker und Dozent am ITB) Sukarno (erster Präsident der Republik Indonesien und Alumni ITB) Bacharuddin Jusuf Habibie (Wissenschaftler und Politiker und Alumni ITB) Asep Wildan (Student und Geologe) Adriaan Cornelis Zaanen (1913–2003), niederländischer Mathematiker, war von 1947 bis 1950 Professor am Institut Teknologi Bandung Weblinks Official website - English section Einzelnachweise
Institut technologique de Bandung

L'Institut technologique de Bandung (en indonésien Institut Teknologi Bandung ou ITB) est un établissement d'enseignement supérieur indonésien situé dans la ville de Bandung, dans la province de Java occidental. Histoire L'ITB est la plus ancienne école d'ingénieurs d'Indonésie. Sa création a pour contexte la difficulté, dans les Indes néerlandaises, de former des ingénieurs et des techniciens à une époque où les liaisons entre les Pays-Bas et leur colonie étaient devenues difficiles à la suite de la Première Guerre mondiale. La Technische Hoogeschool te Bandung ("école supérieure technique de Bandung") est donc créée le 3 juillet 1920. L'école ne possède qu'une seule faculté, la Faculteit van Technische Wetenschap ("faculté des sciences techniques"), avec une seule section, Afdeeling der Weg en Waterbouw ("section des routes et de l'irrigation"). Le 2 mars 1959, le gouvernement de l'Indonésie indépendante crée à partir de cette école, qui possède alors cinq facultés, l'Institut Teknologi Bandung. Anciens étudiants Devina Hermawan, écrivaine, professeure de cuisine et chef indonésienne. Liens externes (id) Site officiel Ressources relatives à la recherche : CrossRef ResearchGate U-Multirank Portail de l’éducation Portail de l’Indonésie
Instytut Technologii w Bandungu

Instytut Technologii w Bandungu (indonez. Institut Teknologi Bandung, ITB) – indonezyjski uniwersytet techniczny w Bandungu. Został założony w 1920 roku jako Technische Hogeschool (TH), od 1959 r. funkcjonuje pod nazwą Institut Teknologi Bandung (ITB). Jest jednym z najbardziej prestiżowych uniwersytetów w Indonezji, obok Universitas Gadjah Mada i Uniwersytetu Indonezyjskiego. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona uczelni (ang. • indonez.)
Ambasada RP w Dżakarcie

Ambasada Rzeczypospolitej Polskiej w Dżakarcie (indonez. Kedutaan Besar Republik Polandia di Jakarta) – polska misja dyplomatyczna w stolicy Indonezji. Ambasador Rzeczypospolitej w Indonezji akredytowany jest również w Timorze Wschodnim i przy ASEAN. Skład placówki W skład placówki wchodzą: Wydział Polityczno-Ekonomiczny Wydział Konsularny i Polonii Referat Administracyjno-Finansowy Ataszat Obrony Konsulaty honorowe Miasta, w których znajdują się polskie konsulaty honorowe: Indonezja: Konsulat Honorowy RP w Surabai, konsul honorowy: Soedomo Mergonoto Konsulat Honorowy RP w Bandungu, konsul honorowy: Maria Jolanta Pawłowska-Budiman Konsulat Honorowy RP w Abiansemal, konsul honorowy: Nari Asmiati Konsulat Honorowy RP w Medanie, konsul honorowy: Jonner Napitupulu Timor Wschodni: Konsulat Honorowy RP w Dili, konsul honorowy: Sakib Awan Zobacz też Ambasada Indonezji w Polsce przedstawiciele dyplomatyczni Polski w Indonezji Przypisy Linki zewnętrzne Strona Ambasady Archiwalna strona Ambasady Archiwalna strona Wydziału Promocji Handlu i Inwestycji Ambasady RP w Dżakarcie
Museum of National Awakening

Museum of National Awakening (Indonesian: Museum Kebangkitan Nasional) is a history museum in Jakarta, Indonesia. The museum is dedicated for the history of Indonesian National Awakening. History The building The building of the museum was constructed from 1899 to 1901. In March 1902, the building was officially opened under the name of STOVIA, the colonial medicine school for the Javanese and other native people. Students were obliged to live in the dorm until the completion of the 10 years study. In 1920, because of the increasing number of students, studies were conducted in a new building (now the Medicine facility of the University of Indonesia). The building was then used as a MULO school (equivalent to junior high school), AMS (equivalent to senior high school) and school for pharmacist assistants. During the Japanese occupation, the building was used by the Japanese to contain the Dutch war prisoners. After the independence of Indonesia, the building was used as temporary residences for the KNIL and their families. The museum Due to the building relation with the birth of Budi Utomo on May 20, 1908, whose day are officially Day of National Awakening since 1948, the building was restored by the government of Jakarta in April 1973. The building was officially made a heritage building by then President Suharto on May 20, 1974, under the name of Gedung Kebangkitan Nasional ("The Building of National Awakening"). The previous occupants were moved to Cengkareng area. The building was initially made into four museums: Budi Utomo Museum, Museum of Women, Museum of Pers, and Museum of Health and Medicine. On February 7, 1984, the four museums were converged into the Museum of National Awakening. Collection The building collects 2,042 items related to the Indonesian National Awakening including original furniture of the school building, medical equipment, medical costumes, weapons, photographs, paintings, sculptures, dioramas, miniatures, sketches and maps. The museum is divided into four-themed exhibition rooms: "Room of Early Revolution", "Room of National Awareness", "Room of Revolution" and "Memorial Room to Boedi Oetomo". See also List of colonial buildings and structures in Jakarta List of museums and cultural institutions in Indonesia References
Музей национального пробуждения (Джакарта)

Музей национального пробуждения (индон. Museum Kebangkitan Nasional) — музей истории, который находится в Джакарте, Индонезия. Музей посвящён истории национального возрождения Индонезии. История Здание Здание музея строилось с 1899 по 1901. В марте 1902 года было официальное открытие этого здания под названием STOVIA (нид. School Tot Opleiding Van Inlandsche Artsen), где разместилась колониальная медицинская школа для яванского и других коренных народов. Студенты были обязаны жить в общежитии до окончания 10-летнего обучения. В 1920 году из-за увеличения количества студентов, обучение стали проводить в новом здании, ныне медицинский факультет Университета Индонезии. Затем сооружение было использовано в качестве школы MULO (эквивалент средней школы), AMS (эквивалент старшей школы), и как школа помощников фармацевта. Во время японской оккупации здание использовали для удержания голландских военнопленных. После провозглашения независимости Индонезии, дом использовался в качестве временного проживания для KNIL и их семей. Музей В связи с тем, что здание было приурочено к созданию Буди Утомо 20 мая 1908 года, дата образования которой официально признана Днём Национального пробуждения с 1948 года, сооружение было восстановлено правительством Джакарты в апреле 1973 г. Здание получило статус объекта национального наследия 20 мая 1974 год под названием «Здание Национального пробуждения»(индон. Gedung Kebangkitan Nasional). Проживавшие в здании жители были переселены в область Сенкеренг. Изначально здание было разделено на 4 музея: Музей Буди Утомо; Музей Женщин; Музей Прессы и Музей Здоровья и Медицины. 7 февраля 1984 года музеи были объединены в Музей Национального Пробуждения. Коллекция В музее собрано 2042 элемента, связанных с историей Индонезии включая оригинальную школьную мебель, медицинские инструменты, медицинские костюмы, оружие, фотографии, картины, скульптуры, диорамы, миниатюры, наброски и карты. Музей разделен на 4 тематических выставочных зала: «Зал ранней революции», «Зал национального самосознания», «Зал революции» и «Зал памяти Буди Утомо» Примечания
Музей національного пробудження (Джакарта)

Музей національного пробудження (англ. Museum of National Awakening) — музей історії, який знаходиться в Джакарті, Індонезія. Музей присвячений історії національного відродження Індонезії. Історія Будівля Будівля музею будувалася з 1899 по 1901. У березні 1902 було офіційне відкриття цієї будівлі під назвою STOVIA, колоніальна медична школа для яванського та інших корінних народів. Студенти були зобов'язані жити в гуртожитку до закінчення 10-ти річного навчання. У 1920 році через збільшення кількості студентів, навчання стали проводити в новій будівлі, нині медичний факультет Університету Індонезії. Потім будинок було використано як школу MULO (еквівалент середньої школи), AMS (еквівалент старшої школи), і як школу помічників фармацевта. Під час японської окупації будівля використовувалася для утримання голландських військовополонених. Після проголошення незалежності Індонезії, будівля використовувалася як пункт тимчасового проживання для KNIL (Королівська Голландська Ост-Індійська армія) та їх сімей. Музей У зв'язку з тим, що будівлю було приурочено до народження Буді Утомо 20 травня 1908, чий день народження офіційно визнаний Днем Національного Пробудження з 1948 року, споруда була відновлена урядом Джакарти у квітні 1973 р. Будівля була офіційно названою будинком спадщини, президентом Сухарто 20 травня 1974 році під назвою Gedung Kebangkitan Nasional або «Будівля Національного Пробудження». Попередні мешканці були переміщені в область Сенкеренг. Спочатку споруда була поділена на 4 музеї: Музей Буді Утомо; Музей Жінок; Музей Преси та Музей Здоров'я і Медицини. 7 лютого 1984 музеї були об'єднані в Музей Національного Пробудження. Колекція У музеї зібрано 2 042 елементи, пов'язаних з Індонезійським національним пробудженням включаючи в себе оригінальні шкільні меблі, медичні інструменти, медичні костюми, зброю, фотографії, картини, скульптури, діорами, мініатюри, ескізи та карти. Музей поділений на 4 тематичні виставкові зали: «Зал ранньої революції», «Зал національної самосвідомості», «Зал революції» і «Зал пам'яті Буді Утомо» Примітки
Bogor Zoology Museum

Bogor Zoology Museum (Indonesian, Museum Zoologi Bogor or Museum Zoologicum Bogoriense, often abbreviated to MZB) is a museum located next to the main entrance of the Bogor Botanical Gardens in the city of Bogor, Indonesia. The museum and its laboratory were founded in 1894 by government of Dutch East Indies during the colonial era. It contain one of the largest collections of preserved fauna specimens in southeast Asia. History Bogor Zoology Museum was founded by Dr. J.C. Koningsberger in August 1894, and was originally just a small laboratory at the corner of the Bogor Botanical Garden (formerly known as 's Lands Plantentuin). The first laboratory was known as Landbouw-zoölogisch Laboratorium (Agriculture and Zoological Laboratory), which focussed on insect pests in plants. Inspired by his visit to Sri Lanka in 1898, J. Koningsberger went to collect animal specimens for research with assistance of Dr Melchior Treub. At the end of August 1901, a building was completed to house the zoological museum, to be known as Zoölogisch Museum en Werkplaats. In 1906 the museum and the laboratory were combined, and renamed Zoölogisch Museum en Laboratorium. In 1912 at the museum, Peter Ouwens wrote the first scientific description of Komodo dragon. The museum has been known by its current name since Indonesia gained its independence in 1950. Since changing its name to the Balai Penelitian dan Pengembangan Zoologi (Zoological Research and Development Centre) in 1987, this institution, under the auspices of the Pusat Penelitian dan Pengembangan Biologi, Lembaga Ilmu Pengetahuan Indonesia (Center for Biological Research and Development, Indonesian Institute of Sciences), has developed its activities not only as a museum involved in the field of taxonomy, but also carries out research and development in the field of ecology. and fauna physiology. The collection currently held by the museum was enhanced in 1997 using grants from the World Bank and the Japanese government. Collection The Bogor Zoological Museum has an area of 1,500 m2 (16,000 ft2), and contains one of the most extensive fauna collections in Southeast Asia. There are 24 rooms in the museum, which are maintained at a constant temperature of 22 °C (72 °F) to help protect the exhibits in its collection. The museum collection includes fossilised and preserved animals: Mammals – 650 species and 30,000 specimens, including a rare mounted specimen of a Javan rhinoceros (Rhinoceros sondaicus) Birds – 1000 species and 30,762 specimens Reptiles and amphibians – 763 species and 19,937 specimens Insects – 12000 species and 2,580,000 specimens Molluscs – 959 species and 13,146 specimens Other invertebrates – 700 species and 15,558 specimens There is also a skeleton of a blue whale (Balaenoptera musculus), the biggest of its kind in Indonesia. References
Muséum de zoologie de Bogor

Le Muséum de zoologie de Bogor est un musée de zoologie indonésien situé sur l'île de Java, dans la ville de Bogor. Il jouxte le jardin botanique de Bogor. Le musée et son laboratoire ont été fondés en 1894 par le gouvernement des Indes orientales néerlandaises, à l'époque coloniale. Il contient l'une des plus grandes collections de spécimens de faune en Asie du Sud-Est. Historique Le musée de zoologie de Bogor est fondé par le Dr JC Koningsberger en août 1894 et n'était à l'origine qu'un petit laboratoire de recherche au coin du jardin botanique de Bogor (à l'époque connu sous le nom de Lands Plantentuin). Ce laboratoire s'appelait Landbouw-zoölogisch Laboratorium (laboratoire d'agriculture et de zoologie) et travaillait sur les insectes ravageurs des plantes. Inspiré par un voyage au Sri Lanka quelques années plus tard, en 1898, JC Koningsberger entreprend de collecter des spécimens d'animaux sauvages pour des recherches avec l'aide du botaniste Melchior Treub. Ainsi, fin août 1901, un bâtiment abritant le musée zoologique, connu sous le nom de Zoölogisch Museum en Werkplaats, est construit. En 1906, le musée et le laboratoire sont associés et l'ensemble est renommé Zoölogisch Museum en Laboratorium. C'est dans cette institution qu'en 1912 Pieter Ouwens rédige la première description scientifique du dragon de Komodo. Le musée est connu sous son nom actuel depuis que l'Indonésie a obtenu son indépendance en 1950. En 1987, l'institution connue sous le nom de Zoologicum Bogoriense est renommée Balai Penelitian dan Pengembangan Zoologi (Association de recherche et développement en zoologie) et fonctionne sous la tutelle du Pusat Penelitian dan pengembangan biologi (Institut de recherche et développement en biologie). La collection du musée est enrichie en 1997 grâce à des subventions de la Banque mondiale et du gouvernement japonais. Collection Le musée zoologique de Bogor s'étend sur 1 500 m² et contient l'une des plus vastes collections de faune asiatique. Il se compose de vingt-quatre salles d'exposition. Cette collection comprend des animaux fossilisés et taxidermisés, dont : Mammifères : environ 650 espèces et 30 000 spécimens, y compris un rare Rhinocéros de Java. Oiseaux : environ 1000 espèces et 30 000 spécimens. Reptiles et amphibiens : environ 763 espèces et 19 000 spécimens. Insectes : environ 12 000 espèces et 2 500 000 spécimens. Mollusques : environ 900 espèces et 13 000 spécimens. Autres invertébrés : environ 700 espèces et 15 000 spécimens. Cette collection comprend aussi un squelette de baleine bleue (Balaenoptera musculus), le plus grand en Indonésie. C'est également dans ce musée qu'est conservé l'holotype de l'orang-outan de Tapanuli. Références Voir aussi Site officiel Portail des musées Portail de l’histoire de la zoologie et de la botanique Portail de l’Indonésie
Богорский зоологический музей

Богорский зоологический музей (англ. Bogor Zoology Museum) — музей, который находится рядом с главным входом Богорского ботанического сада в городе Богор, Индонезия. Музей и его лаборатория были основаны правительством Голландской Ост-Индии в 1894 году, во времена колониального правления. Он содержит одну из крупнейших коллекций сохранившихся образцов фауны в Юго-Восточной Азии. История Богорский зоологический музей был основан доктором Джейкобом Кристианом Кёнигсбергом в августе 1894 года, который первоначально был лишь лабораторией в углу богорского ботанического сада,(ранее известный как Lands Plantentuin — нид. Земельный ботанический сад). Первая лаборатория была известна как Landbouw Zoologisch Laboratorium (нид. Лаборатория сельскохозяйственной зоологии), которая специализировалась на насекомых — вредителях растений.Вдохновленный своим визитом на Шри-Ланку в 1898 году доктор Кёнигсберг начал собирать образцы видов животных при помощи доктора Мелхиора Трейба. К концу августа 1901 года здание, которое предназначалось для зоологического музея, было закончено и в дальнейшем оно будет известно, как Zoologisch Museum and Wekplaats (нид. Зоологический музей и мастерская). В 1906 году музей и лаборатория были объединены и переименованы в Zoologisch Museum en Laboratorium (нид. Зоологический музей и лаборатория). Своим нынешним названием музей стал известен после того как Индонезия получила независимость в 1950 году. В 1987 году учреждение, которое было известно, как Zoologicum Bogoriense было переименовано в Ассоциацию научного исследования и развития зоологии (индон. Balai Penelitian dan Pengembangan Zoologi), которая находится под контролем Pusat Penelitian dan pengembangan biologi (Puslitbang Biologi) (индон. Института исследований и развития биологии). Коллекция, которой музей обладает на сегодняшний день, была помещена в нём только в 1997 году при поддержке Всемирного банка и правительства Японии. Характеристика Богорский зоологический музей имеет площадь 1500 кв. м и содержит одну из самых обширных коллекций фауны в Азии. В помещении музея есть 24 отдела и из-за хрупкости некоторых образцов температура в музее поддерживается на уровне 22 °C. Коллекция музея включает также в себя образцы окаменевших, хорошо сохранившихся животных: Насекомые — 12 000 видов и 2 580 000 образцов. Млекопитающие — 650 видов и 30 000 образцов. Птица — 1000 видов и 30 762 образцов. Рептилии и амфибии — 763 видов и 19 937 образцов. Моллюски — 959 видов и 13 146 образцов. Беспозвоночные — 700 видов и 15 558 образцов. В музее также находится скелет синего кита Balaenoptera musculus, который является крупнейшим в своем роде в Индонезии. Примечания
Богорський зоологічний музей

Богорський зоологічний музей (англ. Bogor Zoology Museum) — музей, який знаходитися поряд з Богорським ботанічним садом в місті Богор, Індонезія. Музей і його лабораторія були засновані урядом Голландської Ост-Індії в 1894 році, за часів колоніального правління. Він містить одну з найбільших колекцій збережених зразків фауни Південно-Східної Азії. Історія Богорський зоологічний музей був заснований доктором Джейкобом Крістіаном Кенігсбергом в серпні 1894 року, який спочатку був лише лабораторією в кутку Богорського ботанічного саду, (раніше відомий як Lands Plantentuin з нідерландської мови — Земельний ботанічний сад). Перша лабораторія була відома як Landbouw Zoologisch Laboratorium (з нідерландської мови, як Лабораторія Сільськогосподарської Зоології), яка спеціалізувалася на комах шкідниках рослин. Натхненний своїм візитом на Шрі-Ланку в 1898 році доктор Кенігсберг почав збирати зразки видів тварин при асистуванні доктора Мелхіора Трейба. До кінця серпня 1901 року будівля, яка призначалась для зоологічного музею, була закінчена і надалі вона була відомою, як Zoologisch Museum and Wekplaats (що з нідерландської мови значить — Зоологічний музей і майстерня). У 1906 році музей і лабораторія були об'єднані і перейменовані в Zoologisch Museum en Laboratorium (що в перекладі з нідерландської — Зоологічний музей і лабораторія). Своєю нинішньою назвою музей став відомий після того, як Індонезія отримала незалежність у 1950 році. У 1987 році установа, яка була відомою, як Zoologicum Bogoriense було перейменовано в Асоціацію наукового дослідження і розвитку зоології (Balai Penelitian dan Pengembangan Zoologi), яка знаходитися під контролем Pusat Penelitian dan pengembangan biologi (Puslitbang Biologi) (Інституту досліджень та розвитку біології). Колекція, якою музей володіє на сьогодні, була поміщена в ньому тільки в 1997 році за підтримки Світового банку та уряду Японії. Характеристика Богорський зоологічний музей має площу 1500 квадратних метрів і містить одну з найбільших колекцій фауни в Азії. У приміщенні музею є 24 відділи та через крихкість деяких зразків температура в музеї підтримується на рівні 22 градусів Цельсія. Колекція музею включає також в себе зразки закам'янілих і збережених тварин: Комахи — 12,000 видів і 2,580,000 зразків. Ссавці — 650 видів і 30,000 зразків. Птахи — 1000 видів і 30,762 зразка. Рептилії та амфібії — 763 видів і 19,937 зразка. Молюски — 959 видів і 13,146 зразка. Безхребетні — 700 видів і 15,558 зразка. У музеї також знаходиться скелет Balaenoptera Musculus (синього кита), який є найбільшим в своєму роді в Індонезії. Примітки
Simpang Lima Gumul Monument

The Simpang Lima Gumul Monument (Indonesian: Monumen Simpang Lima Gumul) or commonly abbreviated as SLG is a monument at Kediri, East Java in Indonesia. The monument resembles the Arc de Triomphe of Paris, France. Construction of SLG began in 2003 and was inaugurated in 2008. The building is located at Tugurejo, District of Ngasem, Kediri Regency, precisely at the center of the meeting of five roads ("Lima" means five) that lead to Central City of Kediri, District of Pagu, District of Pare, District of Plosoklaten, and District of Pesantren. Aside from being an icon, SLG is currently also a center of the new economy and trade (Central Business District or CBD) of Kediri Regency. Building characteristics The monument has a land area of 37 hectares. The building of the monument has floor area 804 square meters and a height of 25 meters consisting of 6 floors, and is lined with 3 stairs 3 meters high from the ground floor. The number and height of the monument reflect the date, month and year of the anniversary of Kediri Regency, namely March 25, 804 AD. On the side of the monument carved reliefs that depict the history of Kediri to the arts and culture that exist today. In one corner of the monument there is a statue (statue) of Ganesha, one of the gods that is widely worshiped by Hindus with the title of the God of Knowledge and Intelligence, the Protector God, the Rejection God, the God of Wisdom. The Simpang Lima Gumul Monument is located in a strategic area and is equipped with a variety of public facilities, such as convention hall, multipurpose building, regional bank, intercity bus terminal and MPU (General Passenger Car), temporary markets (open at certain times) Saturday and Sunday and recreational facilities such as Gumul Paradise Island Water Park. Inside the monument building there are spaces for meetings in the main building and auditorium in the upper floor which are roof-like (dome) roofed, multipurpose room in the basement (basement), and minimarkets that sell various souvenirs in downstairs. The building also has three underground access roads to go to the monument. See also List of post-Roman triumphal arches References