NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Медичний коледж Гоа

Гоаський медичний коледж (ГМК) - державний медичний коледж та лікарня в Гоа, Індія, один з найстаріших медичних коледжів в Азії, підрозділ Університету Гоа. Історія З останніх десятиліть шістнадцятого століття Гоа був відомий як "кладовище португальців", за виразом віце-короля Франциско де Тавора, 1-го графа Алвора. Нездоровість Старого міста супроводжувалось відсутністю гігієни та медичної допомоги. До цього часу лікарі в Гоа були рідкістю. Курс медичної освіти в Гоа розпочався в 1691 р. коли "головний фізик" Маноель Руаз де Соуза започаткував "Клас медицини Нова Гоа ", виходячи з прохання віце-короля Індії Родріго да Коста діє з перервами у вісімнадцятому столітті; у 1801 р. Португальська корона вирішила створити "Клас медицини та хірургії" під опікою головного фізика Антоніо Хосе де Міранди і Альмейди . Цей курс працював до 1815 року, коли лікар покинув Гоа. 5 листопада 1842 р. "Медико-хірургічна школа Гоа" отримала остаточний старт. Заклад продовжував функціонувати навіть після 11 грудня 1851 р. коли завдяки міністерському звіту та додатковому указу колоніальний уряд ліквідував деякі медичні школи. Було створено близько 1327 лікарів та 469 фармацевтів. Коли військова анексія Гоа, здійснена Індією в 1961 році, Школа перебувала під управлінням Університету Мумбаї . У 1986 році він став підпорядкуванням Університету Гоа. Спочатку він знаходився в Панджімі і був перенесений в Альто-Бамболім в 1993 році. Організація Інститут психіатрії та поведінки людей (Бамболім), лікарня для лікування туберкульозу Кунья та грудей (Сент-Інес), Сільський центр охорони здоров'я та підготовки (Мандур) та Міський центр охорони здоров'я (Сен-Крус) є частиною Організації. Медичний коледж Гоа (GMC) та Стоматологічний коледж Гоа розташовані один навпроти одного на шосе, що з'єднує столицю Гоа Панджиму з комерційною столицею Маргао . Для сполучення обох інститутів побудовано пішохідне метро. У відділі профілактичної та соціальної медицини стажери MBBS також розміщуються в Центрі охорони здоров'я громади Санхле на 15 днів разом із молодшими жителями цього ж відділу. Нині виконуючим обов'язки декана Медичного коледжу Гоа є доктор С.М. Бандеркар, хірург-ортопед. Прийом 180 MBBS та 60 парамедичних місць, заповнених NEET UG Аспірантура Він має 86 місць для курсів ПГ, в яких 50% - це загальноіндійська квота. Запропоновані курси Список літератури Посилання Інформація про коледж у базі даних FAIMER [Архівовано 4 липня 2013 у Archive.is] Інформація про коледж у довідниках AVICENNA Інформація про коледжі у Світовому довіднику медичних шкіл
Goa Science Centre

The Goa Science Centre is a science museum, located on New Marine Highway, Miramar, Panjim. It is a joint project of a division of India's National Council of Science Museums (NCSM) and Goa's Department of Science Technology & Environment. Objective The centre aims to "...inculcate a scientific temper particularly among the young generation and to popularize science by bringing the excitement of Science & Technology for the common people." Science Centre The Science Centre covers 5 acres (2.0 ha) of land, provided by the Government of Goa. It includes a park with exotic flowers, where visitors can learn and interact with large exhibits of principles of physics. Most exhibits give visitors the opportunity to participate actively, e.g. requiring people to lift themselves using pulleys and ropes. Activities are tailored to children, so they enjoy exploring, experiencing and learning about science. The centre also houses interactive exhibits inside the building and presents Science Shows for young children daily. The Digital Planetarium, 3-D Film Shows, Science Demonstration Lectures, Science Film Shows, Taramandal Shows and the Cyberlab Shows are suitable for all ages. The Science Centre has an air-conditioned auditorium seating 140, where the Science Film Shows and other multimedia presentations are shown. The Cyberlab is a Multimedia Computer Lab designed to demonstrate and spread IT awareness to the public. There are two thematic galleries: Fun Science and Science of Oceans. See also Swami Vivekananda Planetarium, Mangalore References External links Media related to Goa Science Centre at Wikimedia Commons
Goa Shipyard Limited

Goa Shipyard Limited (GSL) je indická státní loděnice sídlící ve Vasco da Gama ve státě Goa. Založena byla roku 1957. Zajišťuje stavbu a opravy vojenských i civilních plavidel. Je významným dodavatelem indického námořnictva a pobřežní stráže. Postavila více než dvě stovky plavidel. Historie Roku 1957 byla ve Vasco da Gama v portugalské kolonii Goa založena malá loděnice Estaleiros Navais de Goa. Roku 1962 byla kolonie obsazena Indií. Loděnice byla přejmenována na Goa Shipyard Limited. Postupně se stala významným dodavatelem hlídkových lodí, zejména pro námořnictvo a pobřežní stráž. Vybrané projekty Třída Talwar (2 ks) – fregata Třída Veer (4 ks) – korveta Třída NGOPV (Next-Generation Offshore Patrol Vessel) – oceánská hlídková loď Třída Samarth (11 ks) – oceánská hlídková loď Třída Vishwast (3 ks) – oceánská hlídková loď Třída Sankalp (2 ks) – oceánská hlídková loď Třída Samar (6 ks) – oceánská hlídková loď Třída Saryu (6 ks) – oceánská hlídková loď Třída Vikram (2 ks) – oceánská hlídková loď Třída Adamya (8 ks) – hlídková loď Třída Sarojini Naidu (9 ks) – hlídková loď Třída Priyadarshini (3 ks) – hlídková loď Třída Sandhayak (5 ks) – hydrografická výzkumná loď Třída LCU Mk III (4 ks) – vyloďovací člun INS Tarangini (A75) – cvičný bark INS Sudarshini (A77) – cvičný bark Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Goa Shipyard Limited na Wikimedia Commons
Goa Shipyard

Goa Shipyard Limited (GSL) est une entreprise de construction navale appartenant au gouvernement indien située sur la côte ouest de l'Inde à Vasco da Gama, à Goa. Il a été créé en 1957, à l'origine par le gouvernement colonial portugais en Inde sous le nom de « Estaleiros Navais de Goa », pour la construction de barges destinées à l'industrie minière en pleine croissance de Goa, qui a décollé après l'établissement du blocus indien de Goa en 1955. À la suite de la défaite du Portugal et de sa capitulation inconditionnelle face à l'Inde après l'annexion indienne de Goa en 1961, il fut réquisitionné pour la fabrique de navires de guerre pour la marine indienne et les garde-côtes indiens. GSL poursuit une modernisation de son chantier pour s'adapter aux dernières technologies en matière de construction navale. À cette fin, elle négocie un accord de collaboration avec des constructeurs navals de renom. À ce jour, l'entreprise a construit 167 navires, dont des barges, des remorqueurs, des péniches de débarquement, des patrouilleurs offshore et d'autres navires pour la marine et les garde-côtes indiens et pour l'exportation vers des pays comme le Yémen. Une nouvelle cale de halage a été mise en service pour effectuer d'importants travaux de réparation des navires dans la zone de la cale sèche. Un simulateur de contrôle des avaries et deux grues relevables à double flèche pour le levage de charges lourdes ont été construits. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Goa Shipyard » (voir la liste des auteurs). Liens externes Site web Portail du monde maritime Portail des entreprises Portail de l’Inde
Université de Goa

L'université de Goa est un établissement public d'enseignement supérieur de l'État indien de Goa. Les traditions de l'université de Goa remontent au XVIIe siècle, avec la création des premiers cours universitaires par l'Empire portugais. Cependant, ce n'est qu'après l'annexion de Goa que la consolidation du processus avec l'université de Bombay a établi un Centre d'enseignement et de recherche post-universitaires (Centre of Post-Graduate Instruction and Research, CPIR) à Panaji. Le CPIR a offert l'affiliation aux premiers universités institués à Goa en juin 1962. Depuis 1985, l'université de Goa a repris le rôle du CPIR. Elle propose des études supérieures et post-universitaires et des programmes de recherche. Actuellement (2014-2019), l'université est accréditée par le Conseil national d'évaluation et d'accréditation en Inde avec une notation A. Elle est située sur le plateau de Taleigão et est l'une des rares universités de l'Inde proposant des langues occidentales telles que le portugais et le français. Le Département d'études portugaises et lusophones de l'université est le seul dans tout le sous-continent indien. Histoire La tradition universitaire de l'université de Goa a également commencé pendant la domination portugaise, avec l'installation de plusieurs établissements d'enseignement supérieur : le plus ancien est le Collège médical de Goa, datant de 1691, suivi de l'école mathématique et militaire, fondée en 1817 et le Collège de Pharmacie de Goa, fondé en 1842. Ces écoles (à l'exception de l'école mathématique et militaire, qui a été abolie en 1871) ont progressivement formé l'université de Goa lorsque sa fondation. Moins de six mois après l'annexion de Goa et grâce à des initiatives privées et au soutien du gouvernement, il existe deux collèges : Dhempe College of Arts and Science, Panjim (1962); Parvatibai Chowgule College of Arts and Science, Margao (1962). Au cours de la toute première année, le nombre d'étudiants inscrits dans ces deux collèges s'élevait à 879. D'autres collèges étaient bientôt créés : Collège Saint-Xavier, Mapusa, Goa, Mapusa (1963) Carmel College for Women, Nuvem (1964) Collège S.S. Dempo de commerce et d'économie (1966) Collège d'ingénierie de Goa (1967) Au fur et à mesure que ces institutions et d'autres ont vu le jour, la question de l'affiliation a fait surface et a conduit à un débat puisque Goa était un territoire de l'Union. Il y avait des suggestions qu'elles soient affiliées à l'université de Delhi. Cependant, les collèges ont choisi d'être affiliés à l'université de Bombay. À la demande du gouvernement de Goa, il y avait la création du Centre d'enseignement et de recherche post-universitaires par l'université de Bombay avec le soutien de l'administration de Goa. Notes et références Liens externes Site officiel Inde Accès à la connaissance / Événements / Numérisation de Konkani Vishwakosh Portail des universités Portail de l’Inde
Gowalia Tank

Gowalia Tank Maidan, officially renamed August Kranti Maidan, is a park in Grant Road West, in South Mumbai, in which Mahatma Gandhi issued the Quit India speech on 8 August 1942. It decreed that unless the British left India immediately, mass agitations would take place. History On August 7, 1942, the All India Congress Committee organized its session under the Presidentship of Maulana Abul Kalam Azad, which continued past-midnight into the next day. The venue was the Gowalia Tank Maidan, which was located 250 metres away from Goculdas Tejpal House, the place where the Indian National Congress was established in December 1885. The next day (August 8. 1942), the call for "Quit India Movement" was given, with the mantra of "do or die." In the words of Gandhi "Here is a mantra, a short one, that I give you. You may imprint it on your hearts and let every breath of yours give expression to it. The mantra is: "Do or Die". We shall either free India or die in the attempt; we shall not live to see the perpetuation of our slavery". The call mobilised the citizens to a huge Civil Disobedience movement as the British refused to grant independence till the Second World War (1939 to 1945) was over. Origin of the name The Gowalia Tank was initially used to bathe cows. Go - Walia comes from the marathi/Gujarati word Gaie (cow) Wala (owner of the cattle). The cattle owners would bring the cows to be bathed in the waters of the tank. The Maidan that exists over there presently was built over the tank, which still exists underground. Gowalia Tank was also a very prominent tram terminus. Trams would start and finish there and one could travel to the Prince of Wales Museum in one anna (six paise). Current usage The Maidan is now a popular playground. Cricket is the popular game although the monsoon season is primarily for football and volleyball. The ground has been split into 5 smaller grounds. The largest one is the playground, with one playground for children, one garden for promenades which is frequented by senior citizens and one ground is used by the Fellowship School. The last park area houses the Smarak or martyr monument which is a white marble tower that cradles a pink lotus atop it. A central road cuts through the maidan grounds and connects the August Kranti Road with Hughes Road. The ground connects Tejpal Road and Laburnum Road, Alexandra Road and August Kranti Road. The closest suburban railway station on the Western Railway line is Grant Road. The August Kranti Rajdhani Express, connecting Mumbai to New Delhi, was named after this maidan In January 2026, August Kranti Maidan served as the venue for the Vasudhaiva Kutumbakam Ki Oar 4.0 conclave (16–22 January), organised by the Jyot India Foundation in association with the Ministry of External Affairs, which brought together jurists, diplomats, and policymakers to deliberate on India's constitutional transition under the theme Sankraman Kaal. References
GSEG Combined Cycle Power plant, Hazira

GSEG Combined Cycle Power plant, Hazira is a gas based combined cycle power plant located at Hazira, Gujarat, in India. History The project is a joint venture between Gujarat State Petroleum Corporation (GSPC) Ltd., GAIL, Krishak Bharati Cooperative (KRIBHCO) and other Government of Gujarat Companies. Gujarat State Energy Generation Ltd. GSEG is a power company in Gujarat. It is a subsidiary of GSPC. The company is engaged in gas based generation of electricity. The average natural gas requirement for the project is 0.78 million cubic metres (MCM)/day which is sourced from gas exploration company GSPC and is transported by gas transportation company Gujarat State Petronet Limited. Capacity References
ГЕС Bhira Tail Race

ГЕС Bhira Tail Race — гідроелектростанція в центральній частині Індії у штаті Махараштра. Знаходячись після ГЕС-ГАЕС Бхіра, становить нижній ступінь у гідровузлі, що використовує ресурс річки Мула, правої притоки Бхіми, яка в свою чергу є лівою притокою Крішни (впадає до Бенгальської затоки на східному узбережжі країни). З верхнього ступеня гідровузла надходить ресурс, перекинутий під водороздільним хребтом Західних Гатів — Мула дренує його похилий східний схил, при цьому подача води всього за кілька кілометрів дозволяє отримати великий напір завдяки стрімкому пониженню західного схилу в бік Аравійського моря. Відпрацьований на ГЕС-ГАЕС Бхіра ресурс перш за все потрапляє у водосховище греблі Bhira Pickup, зведене у верхів'ї річки Кундаліка, яка впадає в щойно згадане море за 50 км на південь від Мумбаї біля форта Korlai (одне з укріплень періоду португальської експансії в Індію у 16 сторіччі). Ця гребля виконана як земляна споруда з висотою 28 метрів та довжиною 603 метри, котра потребувала 1 млн м3 матеріалу. Від Bhira Pickup вода транспортується через прокладений у правобережному гірському масиві Кундаліки дериваційний тунель до розташованого за 3 км сховища греблі Bhira Forebay. Це так само земляна споруда з висотою 40 метрів та довжиною 443 метри, яка потребувала 1,2 млн м3 матеріалу. Далі через два водоводи діаметром по 5,2 метра ресурс подається в розташований за дві сотні метрів від греблі машинний зал. Його обладнали двома турбінами типу Френсіс потужністю по 40 МВт, які при напорі у 48 метрів забезпечують виробництво 96 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода через канал довжиною 1,2 км відводиться до Кундаліки. Примітки
Kolkewadi Dam

Kolkewadi Dam or Kolkiwadi Dam is a dam located in the Konkani region, Ratnagiri district of Maharashtra, India. It is located in Kolkiwadi, about 3.0 km (1.9 miles) near the village of Alore, near Chiplun. Description The dam is part of the Koyna Hydroelectric Project. It contributes in the 3rd stage of power generation of the Koyna Hydroelectric Project. The electricity is generated in the underground power station located at the base of the dam. The total installed generating capacity of the 3rd stage of the project is 320 MW. The project is run by the Maharashtra State Electricity Board, also known as the MSEB. The area behind the dam is one of the most sparsely populated areas in the state. The spillway of the dam is located at the center. It has 3 radial gates. See also Konkan division Vashishti River Western Ghats References External links "Koyna hydro‑electric project". Archived from the original on 8 August 2009. Retrieved 13 March 2013.
ГЕС Койна ІІІ

ГЕС Койна ІІІ – гідроелектростанція в центральній частині Індії у штаті Махараштра. Знаходячись після ГЕС Койна І, ІІ та ГЕС Койна IV, становить нижній ступінь у гідровузлі, що використовує деривацію ресурсу з річки Койна, правої притоки Крішни (впадає до Бенгальської затоки на східному узбережжі країни). Споруджені у 1960-х роках машинні зали Койна І та Койна ІІ спершу скидали відпрацьовану воду до річки Вайтарані, лівої притоки Вашішті, яка впадає в Аравійське море біля Дабхол за 160 км на південь від Мумбаї (таким чином, ресурс з басейну Бенгальської затоки потрапляв на протилежне, західне узбережжя Індії). Проте невдовзі вирішили доповнити гідровузол нижнім ступенем, для чого відвідний тунель перших станцій в районі його виходу до Вайтарані сполучили з новим дериваційним тунелем довжиною 4,5 км та діаметром 7,5 метра, який прямує під правобережним гірським масивом Вайтарані до водосховища греблі Колкеваді. Ця мурована споруда висотою 65 метрів та довжиною 497 метрів потребувала для свого спорудження 576 тис м3 матеріалу та перекрила долину струмка Балаваді-Налла, правої притоки Вайтарані. Вона утримує водосховище з площею поверхні 17 км2 та об’ємом 36 млн м3. Зі сховища ресурс через чотири водоводи довжиною по 0,2 км та діаметром по 4,1 метра подається до розташованого неподалік греблі підземного машинного залу. Основне обладнання станції становлять чотири гідроагрегати з турбінами типу Френсіс потужністю по 80 МВт, які працюють при напорі у 109,7 метра. Відпрацьована вода потрапляє у відвідний тунель довжиною 4,5 км та діаметром 10,4 метра, який на своєму шляху проходить під Вайтарані та вже на її лівобережжі переходить у канал довжиною 4,7 км, котрий впадає у Вашішті трохи нижче за устя Вайтарані. Примітки
ГЕС-ГАЕС Койна

ГЕС-ГАЕС Койна — гідроелектростанція в центральній частині Індії у штаті Махараштра. Становить бічну гілку у гідровузлі, який використовує ресурс із річки Койна, правої притоки Крішни (впадає до Бенгальської затоки на східному узбережжі країни). На заході Махараштри діє гідровузол (ГЕС Койна І-ІІ, ГЕС Койна IV), схема якого побудована на перекиданні води з басейну Крішни під водороздільним хребтом Західних Гатів на їх протилежний бік, обернений до Аравійського моря. При цьому накопичення ресурсу здійснюється на східному боці гірської системи, для чого на Койні звели бетонну контрфорсну греблю висотою 103 та довжиною 808 метрів, яка потребувала 1,56 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище, витягнуте більш ніж на п'ятдесят кілометрів по долині Койни, яка у верхів'ї тече з півночі на південь паралельно Західним Гатам. Сховище має площу поверхні 115 км2 (при максимальному операційному рівні, у випадку повені його площа може збільшуватись до 120 км2), об'єм 2,8 млрд м3, глибину до 82 метрів та припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 610 та 658 НРМ. На початку 1980-х на правобережжі Койни неподалік від греблі ввели в експлуатацію машинний зал, куди ресурс подається через два водоводи довжиною по 0,6 км та діаметром 2,4 метра. Розміщене тут основне обладнання складається з двох турбін типу Френсіс потужністю по 20 МВт, які при напорі від 32 до 73 метрів забезпечують виробництво 109 млн кВт-год електроенергії на рік. Нова станція отримала назву ГЕС Койна (без додавання будь-яких цифр), при цьому вона стала єдиною у згаданому вище гідровузлі, яка не задіяна у дериваційній схемі, а використовує ресурс, що спрямовується у «рідний» басейн Крішни. На початку 21 століття при цій же греблі вирішили створити другий машинний зал, який матиме змогу працювати в режимі гідроакумуляції. Його спорудять у підземному виконанні на лівобережжі Койни та з'єднають зі сховищем підвідним тунелем довжиною 0,45 км та діаметром 7,6 метра, тоді як до нижнього б'єфу прямуватиме тунель довжиною 0,29 км та діаметром 6,5 метра. Зал обладнають двома гідроагрегатами з оборотними турбінами типу Деріяз, які замовили у словенської компанії Litostroj, та мотор-генераторами, котрі має виготовити хорватська Koncar. Вони працюватимуть при напорі від 28 до 77 метрів у генераторному та від 34 до 83 метрів у насосному режимах, при цьому потужність коливатиметься від 10 до 52 МВт та від 40 до 52 МВт відповідно. Будівельні роботи почались ще у 2008 році та станом на 2015-й вдалось здійснити вибірку породи для підземного машинного залу в обсязі 23 із 55 тис. м³, розпочати спорудження підвідного тунелю (біля 10 % від потрібного обсягу) та спорудження водозабірної споруди у водосховищі Койна. Втім, у липні 2015-го первісно запланований бюджет повністю вичерпався, що призвело до заморожування робіт. Введення ГАЕС в експлуатацію очікується через чотири роки після відновлення фінансування. Примітки
ГЕС-ГАЕС Кадана

ГЕС-ГАЕС Кадана – гідроелектростанція на заході Індії у штаті Гуджарат. Знаходячись після ГЕС Махі І та ГЕС Махі ІІ, становить нижній ступінь каскаду на річці Махі, яка дренує північно-західний схил гір Віндх’я та впадає у північну частину Камбейської затоки Аравійського моря. В межах проекту долину річки перекрили комбінованою мурованою / земляною греблею висотою 66 метрів та довжиною 406 метрів, яка потребувала 2,04 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 166 км2 та об’ємом 1,54 млрд м3 (корисний об’єм 1,2 млрд м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 114 та 128 метрів НРМ. При цьому за півтора кілометри праворуч від греблі облаштували додатковий водоскид. Для цього використали русло струмка, котрий раніше впадав у Махі, а після підйому рівня води утворив сідловину на межі сховища. Останню перекрили не звичайною в таких випадках дамбою, а греблею із шістьма водопропускними шлюзами. Споруджений біля підніжжя основної греблі машинний зал обладнаний чотирма оборотними турбінами потужністю по 60 МВт, які при напорі у 43,5 метра забезпечують виробництво 0,5 млрд кВт-год електроенергії на рік. Примітки