NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chandrapur Super Thermal Power Station

Chandrapur Super Thermal Power Station (often abbreviated as CSTPS) is a thermal power plant located in Chandrapur district in the Indian state of Maharashtra. The power plant is one of the coal based power plants of MAHAGENCO. The coal for the power plant is sourced from Durgapur and Padmapur Collieries of Western Coalfields Limited. The plant was officially inaugurated by the Prime Minister Indira Gandhi on 8 October 1984. With the total capacity of 3340 MW, the plant is the largest power plant in the Maharashtra. It accounts for more than 25% of Maharashtra's total needs. The plant gets water supply from Erai Dam when in normal conditions. In the summer of 2010 due to less water in Erai, the plant also got water supply from Chargaon Dam. Capacity Gallery See also Make in Maharashtra References
Dahanu Thermal Power Station

Adani Dahanu Thermal Power Station (ADTPS) is a coal based thermal power plant located at coastal Dahanu town in Palghar district in the Indian state of Maharashtra It was constructed by BSES Limited (now Reliance Infrastructure). The power plant operated by Adani Power is located on Mumbai-Ahmedabad rail line and is 120 km away from Mumbai and 20 km away from Mumbai-Ahmedabad-Delhi National Highway 8 (India). Adani now owns the entire plant, because in August 2018, Reliance Infrastructure sold its Mumbai power business, including the Dahanu Thermal Power Station, to Adani Transmission for ₹18,800 crore to settle debts, Adani Transmission was later renamed to Adani Energy Solutions Limited (AESL), or in short Adani Electricity Capacity It has an installed capacity of 500 MW (2x250 MW). The power plant was commissioned in 1995 and is commercially producing power since 1996. September 2024, Adani Power announced a plan to spend approximately ₹450 crore over the next five years specifically on life extension capital expenditure (capex). on ADTPS (Adani Dahanu Thermal Power Station) References
ГАЕС Ghatghar

ГАЕС Ghatghar — гідроакумулююча електростанція в центральній частині Індії у штаті Махараштра. Схема станції Ghatghar базується на використанні можливостей, які надаються гірською системою Західних Гатів. Витягнута в меридіональному напрямку уздовж узбережжя Махараштри, вона має похилий східний схил, котрий дренується річками з басейну Бенгальської затоки. Водночас одразу за водорозділом на західному схилі починається стрімкий уклін в бік Аравійського моря, що дає змогу легко створити великий напір при розміщенні водосховища та машинного залу на протилежних сторонах хребта. Верхній резервуар ГАЕС створили на річці Праварі, правій притоці Годаварі, яка впадає до Бенгальської затоки на східному узбережжі країни. Для цього спорудили виконану з ущільненого котком бетону греблю Upper Ghatghar висотою 15 метрів та довжиною 503 метри, яка потребувала 35 тис. м3 матеріалу. Крім того, для закриття сідловин довелося звести дві допоміжні дамби. Разом ці споруди утримують сховище з площею поверхні 18,4 км2 та об'ємом 5,8 млн м3 (корисний об'єм 5,1 млн м3), у якому можливе коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 750 та 756 метрів НРМ. Нижній резервуар утворює гравітаційна гребля Lower Ghatghar (так само з ущільненого бетону) на струмку Шахі-Налла, який належить до правобережної частини басейну річки Калу, котра, своєю чергою, є правою притокою Улгас (вливається до Аравійського моря через естуарій Васаї-Крік, який формує північну та північно-східну сторони острова Салсетте, де розташоване найбільше місто країни Мумбаї). Гребля має висоту 86 метрів, довжину 449 метрів та потребувала 537 тис. м3 матеріалу. Вона утримує сховище з площею поверхні 2,5 км2 та об'ємом 3,2 млн м3 (корисний об'єм 2,7 млн м3), в якому можливе коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 331 та 387 метрів НРМ. Відстань між верхнім і нижнім резервуаром складає близько 1 км. Тунелі з'єднують їх з розташованим поміж ними підземним машинним залом, який обладнали двома оборотними турбінами типу Френсіс потужністю по 125 МВт у генераторному та 150 МВт в насосному режимах. Чистий напір при цьому складає 410 та 430 метрів (для кожного з режимів відповідно). Проєктне річне виробництво ГАЕС становить 470 млн кВт·год електроенергії при споживанні в насосному режимі 641 млн кВт·год. Примітки
Lesopark

Lesopark (neboli lesní park či park v lese) je obvykle příměstský les, který v sobě kombinuje prvky původního lesa a běžného městského parku. Na rozdíl od běžného lesa je zde potlačena jeho původní funkce produkce dřevní hmoty ve prospěch nové základní funkce, kterou je zde především oddech, odpočinek, relaxace, rekreace, zábava a sportovní aktivity obyvatelstva, nezanedbatelná je zde i jeho funkce okrasná, estetická a krajinotvorná. Z těchto důvodů lesoparky obvykle bývají zřizovány zejména na okrajích velkých měst respektive v okolí velkých lidských sídlišť, v okolí lázeňských měst nebo v okolí hojně navštěvovaných rekreačních středisek. Lesoparkovou úpravu mohou mít i některé zoologické zahrady (např. Zoo Brno nebo Zoo Ostrava), muzea v přírodě apod. Původní les zde bývá obohacen zejména o hustší síť upravených lesních cest, které mohou být doplněny lavičkami, altány, vodními plochami (jezírky, rybníčky, fontánami), plastikami, studánkami, veřejnými zahrádkami, dětskými hřišti, prostory vhodnými pro výcvik psů, drobnými zařízeními pro rekreační a kondiční sportování v přírodě a dalším vhodným občanským vybavením známým z běžných parků. Svým pojetím má velmi blízko k anglickému parku. V ideálním případě běžný městský park na okraji města postupně přechází v lesopark, dále od města pak lesopark přechází v normální les. Příměstský park Parky, lesy a zeleň na okraji měst se označují jako příměstské (periurbánní) parky,, nebo krajinné parky., Často plní významnou ekologickou a sociální funkci v krajině. Tyto oblasti bývají ohroženy urbanizací a dalšími negativními procesy jako jsou např. znečištění, invaze nepůvodních druhu nebo černé skládky., Odkazy Reference Literatura Poleno, Zdeněk. Příměstské lesy. Praha: SZN, 1985, 166 s. Související články veřejná zeleň anglický park přírodní park les park zahrada lesnický park Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu lesopark na Wikimedia Commons
Городской лес

Городской лес — лес или совокупность деревьев, растущих в пределах города, посёлка или пригорода. В отличие от лесопарков, экосистемы которых также унаследованы от остатков дикой природы, в городских лесах часто отсутствуют такие удобства, как общественные туалеты или дорожки, которые являются отличительными чертами парков. Уход за городскими лесами и управление над ними называется городским лесным хозяйством. Городские леса могут находиться в частной, государственной или муниципальной собственности. Городские леса играют важную роль в экологии города. Помимо благоустройства городской среды, они предлагают множество преимуществ, таких как положительное влияние на остров тепла, качество воздуха, ливневые воды и экономику, а также предоставление убежища диким животным и зоны отдыха для городских жителей. Во многих странах растёт понимание важности естественной экологии городских лесов. В настоящее время реализуется множество проектов, направленных на восстановление и сохранение экосистем. Примеры Бердская лесная дача — берёзово-сосновый лес в черте города Бердска. Щепкинский лес — преимущественно рукотворный лес-ООПТ в Ростове-на-Дону. Городские леса Перми. Леса Москвы. См. также Зелёные насаждения Лесопарк Городской парк Городское лесное хозяйство Примечания
Paguthan Combined Cycle Power Plant

Paguthan Combined Cycle Power Plant is located in Bharuch district of Gujarat. The gas based power project is owned by CLP India Private Limited, a subsidiary of CLP Group of Hong Kong. The plant was originally owned by Gujarat Paguthan Energy Corporation which was acquired by CLP India Private Limited in 2002. Capacity It has an installed capacity of 655 MW. The plant became fully operational in 1998. It comprises following units. Three units of gas turbine, each of 138 MW capacity. One unit of steam turbine of 241 MW capacity. References
ТЕС Пагутан

ТЕС Пагутан— індійська теплова електростанція у штаті Гуджарат. В 1998 році на майданчику станці ввели в дію енергоблок потужністю 655 МВт, створений за технологією комбінованого парогазового циклу. У ньому газові турбіни потужністю по 138 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником 241 МВт. Станція спорудили з розрахунку на спалювання природного газу, який подали по перемичці завдовжки 4,5 кілометра та діаметром 450 мм від трубопроводу Гандхар – Дханор. В 2002/2003 фінансовому році на майданчик станції подали природний газ по перемичці від трубопроводу Бхедбут – Вадодара. На випадок перебов з поставками блакитного палива ТЕС може споживати нафтопродукти. Для охолодження використовують воду із річки Нармада. Видача продукці відбувається по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 400 кВ та 220 кВ. Примітки
Chimnabai Lake

Chimnabai Lake is located near Kadarpur village in Kheralu Taluka, Mehsana district in the Indian state of Gujarat. The lake was created by Baroda State ruler Sayajirao Gaekwad III in memory of his deceased wife Chimnabai I. The construction was started in 1898 and completed in 1905. Local people have long demanded that the lake should be supplied water via Narmada canal or Dharoi dam. The lake is spread over an area of 1,600 acres (6.5 km2). It has a water storage capacity of 632 million cubic feet. The lake provides irrigation to 900 hectares (2,200 acres) land of ten villages. References Sources Gazetteer of the Baroda State: Volume II, Administration. Baroda: G. H. Desai. 1923. Retrieved 22 June 2023.
GIFT One Tower

The GIFT ONE Tower is a 122-meter-tall, 29-story office building located in the heart of GIFT City. It is one of the tallest buildings in Gujarat and features a modern glass facade and facilities for businesses and offices. It was inaugurated by Indian Prime Minister Narendra Modi in July 2013. Gallery References External links "GIFT One Tower" (Map). Google Maps. Geographic data related to GIFT One Tower at OpenStreetMap
ТЕС SUGEN

ТЕС SUGEN – теплова електростанція на заході Індії у штаті Гуджарат, споруджена поблизу міста Сурат компанією Torrent Power. В 2008 – 2009 роках на майданчику станції стали до ладу три однотипні парогазові блоки комбінованого циклу потужністю по 382,5 МВт. У кожному з них встановлена одна газова турбіна, яка через котел-утилізатор живить одну парову турбіну. У 2013-му стала до ладу друга черга, також відома як ТЕС UNOSUGEN. Вона має один блок комбінованого парогазового циклу потужністю 382,5 МВт, в якому одна газова турбіна живить через котел-утилізатор одну парову турбіну. Воду для технологічних потреб ТЕС отримує з річки Тапті та свердловин. Як паливо станція використовує природний газ, що надходить через відгалуження довжиною 22 км від газопроводу Хазіра – Дахедж. Передбачалось, що ТЕС споживатиме ресурс індійського походження, який надходитиме з родовищ Панна, Мукта і Тапті (видача продукції відбувається через газопровід Бассеін – Хазіра до газопереробного заводу Хазіра) та із розташованого у Бенгальській затоці басейну Крішна-Годаварі (трубопровід Схід – Захід, який має сполучення з Хазіра – Дахедж північніше від Сурату). Проте дефіциту місцевого ресурсу змусив вже у середині 2010-х почати закуповувати блакитне паливо, імпортоване через термінал для зрідженого природного газу в тому ж Дахеджі (при цьому Torrent Power змогла на певний час отримати урядову субсидію, яка повинна була допомогти компенсувати різницю у цінах на індійський та імпортований ресурс). У 2017-му власник станції забронював на 20 років право імпорту через термінал 1 млн тон ЗПГ на рік (цей обсяг призначався як для ТЕС SUGEN, так і для іншої електростанції Torrent Power – ТЕС DGEN Mega). Втім, зі стабільною доставкою цього ресурсу по системі Хазіра – Дахедж виникли проблеми, тому Torrent Power у другій половині 2010-х спробувала отримати від регуляторних органів погодження на прокладання додаткових трубопроводів. Спершу мова йшла про будівництво перемички від газопроводу Дахедж – Дабхол, а після невдачі цього проекту – про окремий газопровід від терміналу ЗПГ Дахедж до електростанції довжиною 90 км. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 400 кВ та 220 кВ. Примітки
ТЕС DGEN Mega

ТЕС DGEN Mega – теплова електростанція на заході Індії у штаті Гуджарат, споруджена у промисловій зоні Дахедж. В 2014 році на майданчику станції стали до ладу три однотипні парогазові блоки комбінованого циклу потужністю по 400 МВт. У кожному з них встановлена одна газова турбіна, яка через котел-утилізатор живить одну парову турбіну. Як паливо станція використовує природний газ, споживання якого при роботі на повній потужності становить 5,25 млн м3 на добу. Блакитне паливо індійського походження надходить до Дахеджу по газопроводу Хазіра – Дахедж. Втім, дефіциту цього ресурсу змусив майже одразу після запуску ТЕС почати закуповувати блакитне паливо, імпортоване через термінал для зрідженого природного газу в тому ж Дахеджі, з яким станцію сполучає перемичка довжиною 13 км та діаметром 400 мм. При цьому власник станції зміг на певний час отримати урядову субсидію, яка повинна була допомогти компенсувати різницю у цінах на індійський та імпортований ресурс. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 400 кВ, 220 кВ та 33 кВ. Примітки
Ismail Yusuf College

Ismail Yusuf College is the fourth oldest college of Mumbai, India. "I Y college", as it is popularly known, is managed by the Government of Maharashtra. It is the oldest college in North Mumbai. It was established in 1930 with a large donation from Sir Mohammed Yusuf Ismail, K.T. on Jogeshwari Hill. The foundation stone was laid by Leslie Orme Wilson, Governor of Bombay in 1924. In April 2025, The Times of India reported that Ismail Yusuf College did not yet have a college development committee (CDC) and could get fined. Alumni Kantilal Mardia, Mathematician and statistician A. R. Antulay, former Chief Minister of Maharashtra State Rafiq Zakaria, Islamic scholar and former Minister of Maharashtra State P. L. Deshpande, Marathi playwright Kader Khan, film artist Habib Wali Mohammad, ghazal singer Amroz Siddiqui, Maths scholar, teacher Hamid Dalwai, social reformer Shankar Vaidya, Marathi poet and former Marathi Professor of I Y College Sunil K. Pandya, Neurosurgeon, historian, author References External links Official website
Naval Aviation Museum (Goa)

The Naval Aviation Museum is a military aviation museum located in Bogmalo, 6 kilometres (3.7 mi) from Vasco da Gama, Goa, India focused on the history of the Indian Naval Air Arm. The museum is divided into two main parts, an outdoor exhibit and a two-storey indoor gallery. History The museum was founded on 12 October 1998 with a collection of 6 aircraft. Exhibits The indoor gallery features rooms focused on specific topics. These include naval armament – such as bombs, torpedoes, autocannons, and sensors – and the progression of uniforms of the Indian air and naval forces. Also on display are large models of the INS Vikrant and INS Viraat. A number of aircraft engines are on display outside. Aircraft on display Gallery See also Indian Air Force Museum, Palam National Maritime Heritage Complex (Lothal in Gujarat) Naval Aircraft Museum (Kolkata) Samudrika Naval Marine Museum (Andaman) References External links Official website
Dhrangadhra-Wildreservat

Das Dhrangadhra-Wildreservat oder Wild Ass Sanctuary (englisch für Wildeselreservat) ist ein Schutzgebiet im Nordwesten Indiens im Kleinen Rann von Kachchh. Es erstreckt sich über knapp 5000 Quadratkilometer im Bundesstaat Gujarat und liegt in der Nähe der Stadt Dhrangadhra. 2006 wurde das Gebiet zum UNESCO-Welterbe vorgeschlagen und steht seither auf der Tentative List. Fauna Das Schutzgebiet beherbergt die letzte Population des Indischen Halbesels oder Khur (Equus hemionus khur). Daneben kommen auch Nilgauantilopen, Hirschziegenantilopen, Indische Gazellen, Wölfe, Goldschakale, Karakale und Streifenhyänen vor. Literatur Sunjoy Monga: Wildlife Reserves of India. India Book House, 2003, ISBN 81-7508-325-5 Weblinks Wild Ass Sanctuary auf UNESCO-Seite
Santuario dell'Asino selvatico

Il santuario dell'Asino selvatico (in inglese Wild Ass Sanctuary), noto anche come riserva naturale di Dhrangadhra, è un'area protetta situata nel Piccolo Rann di Kutch, nell'India nord-occidentale. Copre quasi 5000 chilometri quadrati dello stato del Gujarat e si trova vicino alla città di Dhrangadhra. Nel 2006 è stato inserito tra i siti candidati a patrimonio dell'umanità dell'UNESCO. Fauna La riserva ospita l'ultima popolazione dell'asino selvatico indiano o khur (Equus hemionus khur). Inoltre, vivono qui anche antilopi nilgau, antilopi cervicapra, gazzelle indiane, lupi indiani, sciacalli dorati, caracal e iene striate. Bibliografia Sunjoy Monga, Wildlife Reserves of India, India Book House, 2003, ISBN 81-7508-325-5. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Santuario dell'Asino selvatico Collegamenti esterni Wild Ass Sanctuary, Little Rann of Kutch su UNESCO World Heritage Centre.
Indian Wild Ass Sanctuary

Het Indian Wild Ass Sanctuary is een beschermd natuurgebied in de Rann van Kutch, in de Indiase staat Gujarat met een oppervlakte 4954 km². Het park werd in 1972 opgericht als een van de laatste bastions van de bedreigde Indische wilde ezel, een zuidelijke ondersoort van de onager. Geografie De Rann van Kutch is een woestijn. Tijdens de moesson overstroomt de Rann (Gujarati voor woestijn) voor een periode van ongeveer een maand en is bezaaid met ongeveer 74 verhoogde plateaus of eilanden, plaatselijk 'bets' genoemd. Deze bets zijn bedekt met gras en voeden de populatie van ongeveer 2100 dieren. Fauna Het reservaat is ook een habitat voor vele andere inheemse diersoorten en trekvogels. Volgens gegevens die zijn ingediend bij het Werelderfgoedcentrum van UNESCO, omvat de rijke biodiversiteit van het reservaat onder andere: meer dan 30 (onder)soorten zoogdieren uit negen ordes; minstens 70.000 individuele vogelnesten en -paren; minstens 30 soorten reptielen, waaronder twee soorten schildpadden, 14 soorten hagedissen, 12 soorten slangen en de moeraskrokodil; vier soorten amfibieën; en ongeveer 90 soorten ongewervelden: 25 soorten zoöplankton, een soort ringworm, vier soorten kreeftachtigen, 24 soorten insecten, 12 soorten weekdieren, en 27 soorten spinachtigen. Bedreigingen De grootste bedreiging voor het reservaat is de illegale zoutwinning uit zoutpannen in het gebied. 25% van de zoutvoorraad van India is afkomstig van het pannen in het gebied. Biosfeerreservaat - Werelderfgoed Het reservaat werd door het Forest Department genomineerd als biosfeerreservaat. Dit zijn gebieden met terrestrische en kustecosystemen die internationaal erkend zijn in het kader van het Mens- en Biosfeerprogramma van UNESCO. Het doel van het programma is om zich te richten op het behoud van de biodiversiteit en op onderzoek, monitoring en het aanbieden van modellen voor duurzame ontwikkeling. Het voorstel is opgestuurd naar en opgenomen in de lijst van UNESCO. Wildreservaten en reservaten van de Kutch Vanuit de stad Bhuj kunnen verschillende ecologisch rijke en beschermde natuurgebieden van het district Kutch worden bezocht, zoals Indian Wild Ass Sanctuary, Kutch Desert Wildlife Sanctuary, Narayan Sarovar Sanctuary, Kutch Bustard Sanctuary, Banni Grasslands Reserve en Chari-Dhand Wetland Conservation Reserve. Galerij
Parimal Garden

Parimal Garden, officially known as Pari Trikamlal Bhogilal Municipal Recreation Park, is an urban park in the Ambawadi area of Ahmedabad, Gujarat, India. It covers an area of 8.5 acres (34,000 m2). It was built in 1960, and redeveloped in 1998 and 2021. The park has a pond, a walkway, an amphitheatre, a gym, and sports facilities. History In the late 1950s, the first mayor of Ahmedabad Municipal Corporation (AMC), Chinubhai Chimanlal, presented a proposal to establish city parks. He secured funding and collaboration between the industrialist Jayantilal Bhikabhai, and K. M. Katawala, M. D. Rajpal, along with other members of the public. The area around an old Banyan tree and a tank, as shown in the Town Planning Scheme of the 1940s, was selected as the site for the park. Low-lying, the land is frequently waterlogged, forming a pond. The many mango trees around the area gave the neighbourhood its name Ambawadi. The garden was established in 1960. The garden was maintained by AMC until the maintenance and development of the garden was taken over by the Torrent Group in 1995. Architect Kamal Mangaldas prepared a new site plan in 1998. The structures were designed by Devendra Shah while the landscaping was done by Prem Bhojnagarwala and the garden folly was designed by Arjun Mangaldas. The redevelopment was completed in February 2000. The restoration of the garden began in 2021, led by the UN Mehta (UNM) Foundation associated with the Torrent Group and with support from AMC. This project was a part of the UNM Foundation's Pratiti initiative. The plan was executed by architect Aniket Bhagwat at the cost of ₹12 crore (US$1.2 million).The garden was opened to the public on 9 August 2022 and inaugurated by Chief Minister of Gujarat Bhupendrabhai Patel. Architecture and features The garden has a central lotus pond with fish surrounded by a hundred terrazzo benches. It also has a walkway, a herbal garden, a sports zone, eight lawn plots, a pet park, and toilet facilities. In the park's 8.5 acres (34,000 m2) area, there is a yoga and meditation pavilion spread over 13,000 square feet (1,200 m2) and a nature corner spread over 1,450 square feet (135 m2). There is a two-storey gymnasium, with one floor reserved for women and the other reserved for men. The amphitheatre has a capacity of 250. The brick chimneys in the garden represent the city's past era of textile industry. The art installation of monkeys made from scrap metal was implemented by Vadodara-based artist Premkumar Vaishya (David). In the 2021 restoration, the brick chimneys and bougainvillea arbour were retained and restored, while more than 600 trees of 45 species and 7,500 plants of 125 species were planted. Bamboo and palm trees were also planted. There is an old banyan tree in the garden. Gallery See also Lokmanya Tilak Garden Law Garden Ecology Park Notes References
Chharodi Lake

Chharodi Lake is located near Chharodi village on Sarkhej–Gandhinagar Highway in Ahmedabad, Gujarat, India. History The lake plot in Survey No. 251 of Chharodi village was transferred by Government of Gujarat to Ahmedabad Municipal Corporation (AMC) for free in March 2020 to develop it as a public space and as a water storage. The development work was started by holding online ceremony under the presence of Union Home Minister Amit Shah on 11 September 2020. The encroachments on the plot were removed in March 2023. The lake was developed by AMC at the cost of ₹5.26 crore (US$550,000). It was inaugurated by Union Home Minister Amit Shah on 21 May 2023. In May 2023, 26 houses were demolished to create space for an amusement park and a garden in future. Features The lake is spread over an area of 42,593 square metres (458,470 sq ft). It has a capacity to store 167.70 million litre of water and is interlinked with other lakes. There is a 716 metres (2,349 ft)-long walking track surrounding the lake. A gallery box is built to relax and view the lake. Two 'pay and use' toilets are also there. The lake has parking capacity of 40 cars on west side, 31 cars on east side and 156 two-wheelers on south side. Gallery Notes See also Kankaria Lake Chandola Lake Vastrapur Lake References
Pune Railway Station metro station

Pune Railway Station is an important elevated metro station on the east–west corridor of the Aqua Line of Pune Metro in Pune, India, which holds the main Pune Junction railway station. The station was opened on 1 August 2023 as an extension of Pune Metro Phase I. Aqua Line operates between Vanaz and Ramwadi. Station layout See also Pune Maharashtra Rapid Transit in India References External links Official website