Andra Pradeš

Andra Pradēš je zvezna država na vzhodni obali južne Indije. Je sedma največja in deseta najbolj naseljena zvezna država v Indiji. Telugu, eden od klasičnih jezikov Indije, je najbolj razširjen jezik v državi in ​​tudi njen uradni jezik. Amaravati je glavno mesto zvezne države, največje mesto pa je Visakhapatnam. Amaravati je novozgrajeno glavno mesto, ki se je razvilo v bližini Vidžajavade. Geografsko gledano sta Amaravati in Vidžajavada dvojčka. Andra Pradeš meji na Odišo na severovzhodu, Čhatisgarh na severu, Karnatako na zahodu, Tamil Nadu na jugu, Telangano na severozahodu in Bengalski zaliv na vzhodu. Ima najdaljšo obalo v Indiji (zračna razdalja med skrajnima koncema), ki znaša približno 1000 kilometrov. Arheološki dokazi kažejo, da je bila Andra Pradeš neprekinjeno naseljena že več kot 247.000 let, od zgodnjih arhaičnih homininov do neolitskih naselij. Najzgodnejša omemba Andrajev se pojavi v besedilu Aitareja Brahmana (ok. 800 pr. n. št.) v Rigvedi. Okoli leta 300 pr. n. št. so bili Andraji, ki so živeli v deltah rek Godavari in Krišna, znani po svoji izjemni vojaški moči – na podcelini so bili drugi po moči za Maurijskim cesarstvom. Prva večja andraška politična oblast je bila rodbina Satavahana (2. stoletje pr. n. št. – 2. stoletje n. št.), ki je vladala celotni Dakanski planoti in celo oddaljenim območjem zahodne in osrednje Indije. Vzpostavili so trgovinske odnose z Rimskim cesarstvom, njihova prestolnica Dhanjakataka pa je bila v 2. stoletju n. št. najbolj uspešno mesto v Indiji. Med kasnejšimi večjimi rodbinami so bile Višnukundine, vzhodne Čalukje, Kakatije, cesarstvo Vidžajanagara in Kutb Šahi, sledila pa jim je britanska oblast. Po osamosvojitvi je bila leta 1953 država Andra izdvojena iz države Madras. Leta 1956 se je združila s Telangano, ki je obsegala telugujsko govoreča območja nekdanje države Hiderabad in tako oblikovala Andra Pradeš. Leta 2014 se je vrnila v svojo prejšnjo obliko, ko se je iz nje razcepila nova država Telangana. Vzhodni Gati ločujejo obalne ravnice od peneplenov. Med glavne reke spadajo Krišna, Godavari, Tungabadra in Pena. Andra Pradeš ima približno tretjino indijskih zalog [[apnenec|apnenca]g ter znatna nahajališča barita in granita. Kmetijstvo in z njim povezane dejavnosti zaposlujejo 62,17 % prebivalstva, riž pa je temeljno živilo. Država prispeva 30 % k indijski proizvodnji rib in predstavlja 35 % izvoza morskih sadežev države. Gorovje Sriharikota, ki je na otoku Sriharikota v okrožju Tirupati, služi kot glavno indijsko središče za izstrelitev satelitov. Andra je rojstni kraj umetniške šole Amaravati, starodavnega indijskega umetniškega sloga, ki je vplival na umetnost Južne Indije, Šrilanke in jugovzhodne Azije. Tukaj je doma Kučipudi, ena od indijskih klasičnih plesnih oblik in je dala več priznanih karnatskih skladateljev glasbe. V državi so pomembna romarska središča in naravne znamenitosti, vključno s templjem Venkatesvara v Tirumali in dolino Araku. Med pomembne izdelke z registrirano geografsko označbo (GI) spadajo sladica Tirupati Laddu, mango Banganapalle, igrače Kondapali, svileni sariji Dharmavaram in zvitki Pootharekulu. Etimologija Andri so bili omenjeni v besedilu Aitareya Brahmana v Rigvedi (ok. 800–500 pr. n. št.) kot potomci modreca Višvamitre. Andri so bili označeni kot ne-Arijci, ki so živeli na obrobju arijskih naselij. Satavahane, najzgodnejši kralji, ki so vladali tej regiji, so bili v puranski literaturi omenjeni z imeni Andra, Andrara-džateja in Andrabhrtja. Andhra je tako plemensko kot teritorialno ime. Regija, v kateri so živeli Andri, se je imenovala Andradesa. Po Iravathamu Mahadevan-u izraz āndhra izhaja iz staroteluguškega moškega nominativnega označevalca aṉṟu, ki so ga morda uporabljali indoarijski ljudje ali budisti za označevanje govorcev teluguščine. Zgodovina Prazgodovina Izkopana kamnita orodja iz Hanumanthunipaduja v okrožju Markapuram so bila datirana na 247.000 let (srednji paleolitik). Ta najdba pomeni, da so ta orodja razvili arhaični hominini (človečnjaki), saj naj bi jih uporabljal sodobni človek, ki se je pred približno 210.000 leti izselil iz Afrike. Ker ni bilo fosilnih dokazov, je postalo uganka razumeti, kaj se je z njimi zgodilo. Odkritje petroglifov, piktografov in dolmenov v Čakrala Boduju blizu vasi Bojalapali na območju Jeragondapalem v okrožju Markapuram kaže na prisotnost človeških naselij iz neolitika v regiji. Zgodnja in srednjeveška zgodovina Megasten je v svoji Indici (ok. 310 pr. n. št.) poročal, da so Andri živeli v deltah rek Godavari in Krišna ter so bili znani po svoji vojaški moči, ki je bila v vsej Indiji druga po vojaški moči za Mauriji. Arheološki dokazi iz krajev, kot so Bhattiprolu, Amaravathi in Dharanikota, kažejo, da je bila regija Andra del Maurijskega cesarstva. Po smrti cesarja Ašoke je Maurijska oblast okoli leta 200 pr. n. št. oslabela in jo je nadomestilo več manjših kraljestev v regiji Andra. Eden najzgodnejših primerov brahmijskega pisanja iz Bhattiproluja je bil uporabljen na žari z Budovimi relikvijami. Ta velja za kamen iz Rosette za dešifriranje tamilskega brahmija. Kadamba pisava, ki izhaja iz Bhattiprolu brahmija, je kasneje privedla do razvoja teluške in kanadske pisave. Rodbina Satavahana je od 1. stoletja pr. n. št. do 3. stoletja n. št. prevladovala na Dekanski planoti. Imela je trgovinske odnose z Rimskim cesarstvom. Satavahani so Dhanjakataka-Amaravati postavili za svojo prestolnico. Po mnenju zgodovinarja Stanleyja Wolperta je bilo to morda najbolj uspešno mesto v Indiji v 2. stoletju n. št.. Nagarjuna, filozof mahajane, je živel v tej regiji. Mahajana se je razširila na Kitajsko, Japonsko in Korejo. Postala je največja budistična denominacija na svetu. Umetniška šola Amaravati velja za enega od treh glavnih slogov staroindijske umetnosti in je imela velik vpliv na umetnost v južni Indiji, Šrilanki in jugovzhodni Aziji. Andra Ikšvakuji s prestolnico Vidžajapuri so v drugi polovici 2. stoletja n. št. nasledili Satavahane v dolini reke Krišna. Salankajani so bili starodavna rodbina, ki je vladala regiji Andra med rekama Godavari in Krišna s prestolnico Vengi (sodobni Pedavegi) okoli leta 300 n. št. Telugu Čolasi so od 6. do 13. stoletja občasno vladali današnji regiji Kadapa. Kallamalla sasanam (zakon), vgraviran leta 575 n. št. med vladavino Dhanamdžaje, je najstarejši popolnoma telugujski napis. Višnukundini so bile prva rodbina v 5. in 6. stoletju, ki je imela oblast nad južno Indijo. Jame Undavali so primer indijske arhitekture vklesane v skalo tistega časa. Vzhodni Čalukje iz Vengija, katerih rodbina je trajala približno petsto let, od 7. stoletja do leta 1130 n. št., so se sčasoma združili z rodbino Čola. Pod zaščito rodbine Čola so vladali do leta 1189 n. št. Na zahtevo kralja Radžaradže Narendre se je Nanaja, ki velja za prvega teluškega pesnika, leta 1025 n. št. lotil prevajanja Mahabharate v teluguščino. Kakatije so tej regiji in Telangani vladali skoraj dvesto let med 12. in 14. stoletjem. Porazil jih je Delhijski sultanat. Bahamanski sultanat je prevzel oblast, ko je Delhijski sultanat oslabel. Približno v istem času sta Musunuriji in kraljestvo Reddi vladala delom te regije v začetku 14. stoletja. Kralji Reddi so zgradili trdnjavi Kondaveeda in Kondapalli. Gajpathiji so vladali delom te regije, preden je celotna regija postala del cesarstva Vidžajanagara med vladavino Krišnadevaraje. Pemmasani Najaki so nadzorovali dele Andra Pradeša in imeli velike najemniške vojske, ki so bile predhodnica cesarstva v 16. stoletju. Zgrajenih je bilo več zadrževalnikov in jezov. Nekateri med njimi so Cumbum, Mopad in Koregal, Vallabhapur na drugi strani reke Tungabhadra.ref name="wrd-aboutus">»Water resources department – History«. Water resources department. Arhivirano iz spletišča dne 30. maja 2023. Pridobljeno 30. maja 2023.</ref> Pokroviteljstvo cesarstva je omogočilo, da sta likovna umetnost in literatura dosegli nove višine v kannadščini, teluguščini, tamilščini in sanskrtu, medtem ko se je karnatska glasba razvila v svojo sedanjo obliko. Skupina spomenikov Lepakši, zgrajenih v tem obdobju, ima stenske poslikave kraljev Vidžajanagara, dravidsko umetnost in napise. Ti so uvrščeni na začasni seznam odbora za svetovno dediščino UNESCO. Sodobna zgodovina Po porazu cesarstva Vidžajanagara je rodbina Qutb šahi prevladovala nad večino današnjega generalnega Andra Pradeša in Telangane. Kasneje je ta regija prišla pod oblast Mogulskega cesarstva. Čin Kilich Kan, ki ga je Mogul leta 1713 sprva imenoval za podkralja Dekana, se je uveljavil kot polneodvisen vladar kot Nizam Hiderabad. Leta 1765 je britanski lord Robert Clive od mogulskega cesarja Šah Alama II. pridobil štiri cirkarje za Britansko vzhodnoindijsko družbo, kar je bilo formalizirano leta 1778 s pogodbo z Nizamom Alijem, 5. Nizamom države Hiderabad, z dodatkom še enega cirkarja. Kasneje je Nizam Ali leta 1800 Britancem odstopil štiri ozemlja, ki so sčasoma postala regija Rajalasema. Medtem je v današnji Severni Andri Radža Viziaram Raz (Vidžajaram Radž) ustanovil suvereno kraljestvo in s podporo Britancev pridobil sosednja posestva. Kasneje se je sprlo z Britanci in je bilo zaradi tega leta 1794 napadeno in poraženo v bitki pri Padmanabhamu. Priključeno je bilo kot vazalno posestvo, tako kot druge kneževine, in to je ostalo do pristopa k Indijski uniji leta 1949. Po priključitvi Karnatskega sultanata leta 1801 je zadnji večji del današnjega Andra Pradeša prišel pod oblast Britanske Vzhodnoindijske družbe kot del predsedstva Madrasa. Po indijskem uporu leta 1857 je regija postala del britanske krone, dokler Indija ni postala neodvisna leta 1947. Jez pri Dowleswaramu, ki ga je leta 1850 zgradil Arthur Cotton in več drugih v Vijayawadi, Nelloreju, Sangamu, Sunkesuli in Polampalliju so primeri namakalnih objektov, zgrajenih med britansko vladavino, ki so namakali več hektarjev obalnih okrožij. Buckinghamski kanal, zgrajen med letoma 1806 in 1878, ki je tekel vzporedno z obalo Coramandala od Kakinade do Marakkanama v Tamil Naduju, je služil kot glavna vodna pot za prevoz blaga do 1960-ih. Telegrafska storitev, ki se je začela leta 1850, je delovala več kot 160 let, dokler ni bila 15. julija 2013 ukinjena zaradi slabega pokroviteljstva zaradi napredka v mobilnih komunikacijah in storitvah kratkih sporočil. Charles Philip Brown je opravil pionirsko delo pri preoblikovanju teluguščine v dobo tiskanja in angleškim bralcem predstavil pesmi Vemana. Kandukuri Veeresalingam velja za očeta teluškega renesančnega gibanja, saj je spodbujal izobraževanje žensk in pripadnikov nižjih kast. Boril se je proti brahmanskim poročnim običajem, kot so otroške poroke, sistem odkupnine za nevesto in prepoved ponovne poroke vdov. Da bi si pridobil neodvisno državo, ki bi temeljila na jezikovni identiteti in zaščitil interese telugu govorečega ljudstva države Madras, se je Potti Sreeramulu leta 1952 postil do smrti. Telugu govoreče območje države Andra je bilo 1. oktobra 1953 izločeno iz države Madras, s Kurnoolom kot glavnim mestom. Na podlagi gentlemenskega sporazuma iz leta 1956 je zakon o reorganizaciji države ustvaril Andra Pradeš z združitvijo sosednjih telugu govorečih območij države Hiderabad s Hiderabadom kot glavnim mestom 1. novembra 1956. V združeni državi je Indijski nacionalni kongres (INC) do leta 1983 užival monopol pri vladanju. Po tem je na oblast prišla stranka Telugu Desam (TDP) pod vodstvom N. T. Rama Raoja (NTR) in postala še ena pomembna stranka, ki je vladala državi. Jez Nagarjuna Sagar, ki je bil odprt leta 1967, in projekt hidroelektrarne Srisailam, ki je bil odprt leta 1982, sta le dva primera projektov namakanja in električne energije. Povečana prisotnost žensk, dalitov in pripadnikov plemen v družbeni in politični sferi države, ki so jo spodbujala družbena gibanja, je privedla do porasta nasilja nad temi skupinami. Zagotavljanje dostopa do virov, kot so zemljišča, ostaja nedosežen cilj v prizadevanjih za razširitev njihovih gospodarskih priložnosti v državi. Ko se je zvezni kabinet leta 2009 odločil, da bo razmislil o ustanovitvi države Telangana, da bi upošteval zahtevo ponovno vzpostavljenega gibanja Telangana, se je oblikovalo gibanje Samaikjandhra, ki mu je nasprotovalo, in država je doživela pretrese. Končno je indijski parlament sprejel zakon o reorganizaciji Andra Pradeša za ustanovitev zvezne države Telangana kljub nasprotovanju državne zakonodaje. Nova zvezna država Telangana je nastala 2. junija 2014 po odobritvi indijskega predsednika, preostala zvezna država pa je ostala pod imenom Andra Pradeš. TDP je oblikovala prvo vlado preostale zvezne države s Čandrababujem Naidujem kot glavnim ministrom. Leta 2017 je vlada Andra Pradeša začela delovati iz svoje nove prestolnice Amaravati, za katero je bilo 33.000 hektarjev zemlje pridobljenih od kmetov z inovativno shemo združevanja zemljišč. Na volitvah leta 2019 je Y. S. Jagan Mohan Reddy, vodja Kongresne stranke YSR, postal glavni minister, saj je osvojil 151 od 175 sedežev. Uvedel je sistem »vaških in okrajnih prostovoljcev« in reorganiziral državo s 26 okrožji. Angleščina kot učni jezik je bila uvedena v skoraj vseh državnih šolah. Prehod na tri prestolnice, pri čemer je Amaravati postal zakonodajna prestolnica, Vizag izvršna prestolnica in Kurnool sodna prestolnica, je zavrnilo višje sodišče. Njegova vlada se je pritožila na vrhovno sodišče. Geografija Andra Pradeš je sedma največja zvezna država s površino 162.970 km2. Politično si država deli mejo z Odišo na severovzhodu, Čatisgarhom na severu, Karnatako na jugozahodu, Tamil Nadujem na jugu, Telangano na severozahodu in Bengalskim zalivom na vzhodu. Okrožje Janam, enklava Pudučerija, je v zvezni državi, ki meji na okrožje Kakinada. Ima obalo dolgo približno 974 kilometrov, zaradi česar je druga najdaljša obala v državi. Vzhodni Gati so glavna ločnica, ki ločuje obalne ravnice in peneplen v geografiji zvezne države. Te so prekinjene, posamezni odseki pa imajo lokalna imena. Gati postanejo bolj izraziti proti jugu in skrajnemu severu obale. Nekatere od teh obsegajo griče Horsley, griče Sešačala, griče Nallamala in griče Papi. Arma Konda, ki je v okrožju Visakhapatnam, je najvišji vrh v državi. Peneplen, del Rajalaseme, se nagibajo proti vzhodu. Vzhodne obalne ravnice obsegajo območje obalnih okrožij do vzhodnih gatov kot njihove meje vzdolž Bengalskega zaliva, s spremenljivo širino. To so večinoma delta območja, ki jih tvorijo reke Krišna, Godavari in Pena. Država ima pet različnih tipov tal, pri čemer so večina tal rdeča lateritna in črna tla. Večina obalnih ravnic se intenzivno uporablja za kmetijstvo. Porečje Kadapa, ki ga tvorita dve lokasti veji vzhodnih gatov, je območje, bogato z minerali. Doline vključujejo dolino Araku, ki je bogata z biotsko raznovrstnostjo in sotesko Gandikota. Soteska Gandikota je kanjon, ki je nastal med gorovjem Eramala, skozi katerega teče reka Pena (Pennar). V državi so jame Bora, ki so nastale pred milijoni let zaradi delovanja vode in drugi najdaljši jamski sistem v državi, jame Belum. Država ima v svojih obalnih okrožjih več plaž, kot so Rušikonda, Mipadu in Surjalanka. Rastlinstvo in živalstvo Skupna gozdna pokritost države je 29.784,3 kvadratnih kilometrov, kar predstavlja 18,28 % celotne površine. Območje Vzhodnih Gatov je dom gostih tropskih gozdov, medtem ko vegetacija postaja redka, ko Gati prehajajo v peneplen, kjer je grmičasta vegetacija pogostejša. Vegetacija v državi je večinoma suhih listopadnih vrst, z mešanico tikovine in rodov Terminalia, Dalbergia, Pterocarpus itd. Država ima nekaj redkih in endemičnih rastlin, kot so Cycas beddomei, Pterocarpus santalinus, Terminalia pallida, Syzygium alternifolium, Shorea tumburgia itd. Država ima od leta 2019 3 narodne parke in 13 zatočišč za prostoživeče živali. Raznolikost favne vključuje tigre, leoparde, geparde, sambarje, morske želve ter več ptic in plazilcev. Ustja rek Godavari in Krišna podpirajo bogate mangrovske gozdove z ribiško tigrasto mačko in vidrami kot ključnimi vrstami. Rezervat za divje živali Coringa je primer mangrovskih gozdov in gozdnih ekosistemov, ki prenašajo sol, v bližini morja. Površina teh gozdov je 582 km2, kar predstavlja približno 9 % lokalne gozdne površine države. Drugi so rezervat tigrov Nagarjunsagar-Srisailam, ptičji rezervat Kolleru in ptičji rezervat Nelapattu. Neem (Azadirachta indica) je državno drevo, jasmin je državna roža, Ovratniški papagajček (Psittacula krameri) je državna ptica, indijska antilopa (Antilope cervicapra) pa je državni sesalec. Mineralni viri Država s svojimi raznolikimi geološkimi formacijami vsebuje različne industrijske minerale in gradbene kamne. Med glavnimi minerali, ki jih v državi najdemo v znatnih količinah, so pesek s plaže, boksit, apnenec, granit in diamanti. Med manjšimi minerali so bariti, kalcit in sljuda. Največje zaloge urana so v vasi Tummalapalli v okrožju YSR. Država ima tudi zaloge nafte in zemeljskega plina. Podnebje Podnebje se precej razlikuje glede na geografsko regijo. Poletja trajajo od marca do junija. V obalni ravnini so poletne temperature na splošno višje kot v preostalem delu države, s temperaturami nad 35 °C. Najnižja temperatura poleti je približno 20 °C na skrajnem jugozahodu. Od julija do septembra je sezona tropskega deževja zaradi jugozahodnega monsuna. Zimska sezona traja od oktobra do februarja. V Bengalskem zalivu se med oktobrom in decembrom skupaj s severovzhodnim monsunom oblikujejo sistemi nizkega zračnega tlaka in tropski cikloni, ki prinašajo dež v južne in obalne regije države. Zimske temperature se običajno gibljejo od 30 do 35 °C, razen na severovzhodu, kjer lahko padejo pod 15 °C. Lambasingi v okrožju Alluri Sitharama Raju ima vzdevek Kašmir v Andra Pradešu, saj se temperature gibljejo od 0 do 10 °C. Običajna količina padavin za državo je 966 mm. Upravna delitev Država je razdeljena na 28 okrožij. Ta so nadalje razdeljena na 81 davčnih oddelkov, 680 mandalov in 13.324 vaških pančajatov kot del upravne organizacije. Vsako okrožje upravlja okrožni pobiralci, ki nadzira upravljanje zemljiških prihodkov, javni red in mir, volitve in razvojne dejavnosti. Davčne oddelke vodijo uradniki davčnih oddelkov (RDO), ki so lahko podpobiralci (uradniki IAS) ali namestniki pobiralcev. Mandali, ključne enote podokrožja, so sestavljeni iz več vasi in jih upravljajo uradniki za mandale (MRO), ki služijo kot glavna vez med okrožno upravo in upravo na ravni vasi. V državi je 123 mestnih lokalnih teles, ki jih sestavlja 17 občinskih korporacij, 79 občin in 27 nagar pančajatov. Mestnih prebivalcev je bilo po popisu prebivalstva iz leta 2011 14,9 milijonov. Dve mesti imata več kot milijon prebivalcev in sicer Visakhapatnam in Vidžajavada. Demografija Glede na popis prebivalstva Indije iz leta 2011 ima Andra Pradeš 49.577.103 prebivalcev z gostoto 304/km2. Podeželsko prebivalstvo predstavlja 70,53 %, mestno prebivalstvo pa 29,47 %. V državi je 17,08 % prebivalstva, ki pripada določeni kasti (SC), in 5,53 % prebivalstva, ki pripada določeni plemeni (ST). Število otrok v starostni skupini od 0 do 6 let je 5.222.384, kar predstavlja 10,6 % celotnega prebivalstva. Razmerje med spoloma v državi je 997 žensk na 1000 moških, kar je več od nacionalnega povprečja 926 na 1000. Stopnja pismenosti v državi znaša 67,35 %. Nekdanje okrožje West Godavari ima najvišjo stopnjo pismenosti, in sicer 74,32 %, nekdanje okrožje Vizianagaram pa najnižjo, in sicer 58,89 %. Indeks človekovega razvoja (HDI) države za leto 2022 je 0,673. Od 1. januarja 2023 je bilo 39.984.868 volivcev, vključno s 3924 volivci tretjega spola. Okrožje Kurnool ima največje število volivcev, in sicer 1.942.233, medtem ko ima okrožje Alluri Sitharama Raju najmanjše, in sicer 729.085. Teluguščina je prvi uradni jezik, urdujščina pa drugi uradni jezik države. Teluguščina je materni jezik skoraj 90 % prebivalstva. Na obmejnih območjih se govorijo tamilščina, kannadščina in odijaščina. Lambadi in več drugih jezikov govorijo registrirana plemena v državi. 19 % prebivalstva, starega 12 let in več, zna brati in razumeti angleščino, glede na indijsko anketo bralcev za četrto četrtletje 2019. Religija Po popisu prebivalstva iz leta 2011 so glavne verske skupine v državi hindujci (90,89 %), muslimani (7,30 %) in kristjani (1,38 %). Med priljubljene hindujske verske romarske destinacije spadajo tempelj Tirumala Venkatesvara v Tirupatiju, tempelj Mallikarjuna v Srisailamu, tempelj Kanaka Durga v Vidžajavadi in tempelj Varaha Lakšmi Narasimha v Simhačalamu. Priljubljena so tudi budistična najdišča v Amaravatiju in Nagarjuna Kondi. Arhitektura Tradicionalno tempeljsko arhitekturo vplivata dravidski in vidžajanagarski slog. V dravidski arhitekturi, katere primer je tempelj Tirumala, so templji sestavljali verande ali mandapa pred vrati, ki so vodila v svetišče, piramide vrat ali gopurami v štirikotnih ograjenih prostorih, ki obdajajo tempelj, in stebrne dvorane, ki so se uporabljale za različne namene. Poleg tega ima tempelj običajno rezervoar, imenovan Kaljani ali puškarni. Gopura je monumentalni stolp, običajno bogato okrašen na vhodu v tempelj, ki tvori izrazito značilnost. Na vrhu ga je kalasam, čebulasta kamnita fiala. Vimanam je podobna struktura, zgrajena nad garbhagriho ali notranjim svetiščem templja, vendar so običajno manjši od gopura. V slogu Vidžajanagar, katerega primer je tempelj Lepakši Verabhadra, je glavni tempelj razdeljen na tri dele: dvorano za sestanke, znano kot mukha mantapa; arda mantapa ali antarala (predsoba); in garbhagriha ali svetišče. Inštitut za tradicionalno kiparstvo in arhitekturo Sri Venkatesvara, ki ga vodi Tirumala Tirupati Devasthanams, ponuja diplomske tečaje. Meščanska arhitektura, ki je vključevala predvsem dvoriščno strukturo za podporo skupnega družinskega sistema in preproste okrogle hiše, se umika sodobnim stanovanjem. Opombe Sklici Zunanje povezave Andra Pradeš na OpenStreetMap