Індійський інститут астрофізики

Індійський інститут астрофізики (англ. Indian Institute of Astrophysics, IIA) — автономний науково-дослідний інститут зі штаб-квартирою в Бенгалуру, повністю фінансований Департаментом науки і техніки уряду Індії. Інститут проводить дослідження переважно в галузях астрономії, астрофізики та суміжних областях. Інститут має мережу лабораторій і обсерваторій в Індії, включно з Кодайканальською сонячною обсерваторією, Обсерваторією Вайну Баппу, Гаурібіданурською радіообсерваторією, Індійською астрономічною обсерваторією. Інститут брав участь у розробці космічної обсерваторії Astrosat, створивши для неї ультрафіолетовий телескоп UVIT. Напрями досліджень Дослідники Індійського інституту астрофізики працюють над багатьма темами, пов'язаними з астрономією та астрофізикою: Сонце та Сонячна система Зоряна астрономія, галактична та позагалактична астрономія Космологія та теоретична астрофізика Астрономічні прилади Космічна астрономія Інститут присуджує два види ступенів — доктора філософії (PhD) та інтегрований ступінь з астрономічних інструментів (MTech-PhD). Історія Вільям Петрі (помер в 1816), офіцер Ост-Індійської компанії, створив приватну обсерваторію у своїй резиденції в районі Егмор в Ченнаї. Головною метою обсерваторії, за словами Петрі, було «надавати навігаційну допомогу кораблям компанії та допомагати визначати довготи шляхом спостереження за затемненнями Місяця та супутників Юпітера». У 1790 році цю приватну обсерваторію захопила Ост-Індська компанія, а астрономом став Майкл Топпінг (1747—1796). У 1792 році обсерваторію розширили й перенесли до комплексу в районі Нунгамбаккам у Ченнаї. Це була перша сучасна обсерваторія за межами Європи. Ще в 1881 році Бланфорд, тодішній метеоролог уряду Індії, рекомендував «удосконалити роботу сонячних спостережень, щоб отримати точні вимірювання потужності нагріву сонцем поверхні землі та її періодичних коливань». У травні 1882 року урядовий астроном у Мадрасі Норман Роберт Поґсон запропонував фотографувати та спектрографувати сонце та зорі за допомогою двадцятидюймового (51 см) телескопа, який можна було б встановити на спостережній станції в Південній Індії. 20 липня 1893 року, після голоду в Мадраському президентстві, який засвідчив потребу вивчення сонця для кращого розуміння мусонів, на зустрічі Комітету з індійських обсерваторій під головуванням лорда Кельвіна вирішено створити сонячну фізичну обсерваторію в Кодайканалі, у високому й вільному від пилу місці. Наглядачем обрали Мічі Сміта. Починаючи з 1895 року відбулася роботи й обладнання з Мадраської обсерваторії передали до Кодайканалу, а 1 квітня 1899 року заснували обсерваторію. Згодом ця сонячна обсерваторія Кодайканал стала основою сучасного Індійського інституту астрофізики. У 1968 році в Кавалурі відкрили нову польову обсерваторію для зоряної спектроскопії та фотометрії. Розширення сфери досліджень сприяло створенню нового центру оптики, електроніки та аналізу даних у Бенгалуру та створенню в Гаурі Біданурі великого низькочастотного масиву для досліджень у галактичній та позагалактичній астрономії. У 1971 році колишню астрофізичну обсерваторію перетворили на автономний науково-дослідний інститут, повністю фінансований урядом Індії, який став відомим під назвою Індійський інститут астрофізики. Тепер Індійський інститут астрофізики функціонує під контролем Департаменту науки і техніки уряду Індії. Примітка Посилання Офіційний сайт