Тірумалай Наяккар Махал

Палац Тірумалай Наяка — це палац XVII століття, збудований у 1636 році нашої ери королем Тірумалою Наякою, королем династії Наяка Мадураю, який правив Мадураєм з 1623 по 1659 рік, Індія. Будівля, яку можна побачити сьогодні, була головним палацом, в якому жив король. Первісний палацовий комплекс був у чотири рази більший за нинішню споруду. У період свого розквіту палац вважався одним із чудес Півдня. Палац розташований 2 кілометри (1,2 миля) на південний схід від храму Мінакші Амман. Історія Наяки Мадураю правили цим Королівством із 1545 року до 1740-х років, а Тірумалай Наяк (1623—1659) був одним із їхніх найвидатніших королів, який примітний різноманітними будівлями в Мадураї та навколо нього. У XVII столітті королівство Мадурай зустрічало у своїх межах португальців, голландців та інших європейців, які виступали у ролі торговців, місіонерів і мандрівників. За 400 років війни знищили значну частину будівель, але деякі з них були достатньо відновлені, щоб служити гарнізоном та використовуватися як зерносховища, комори, порохові склади під час Ост-Індської компанії. Згідно з британськими записами, онук короля Тірумалая Наяка зруйнував більшу частину чудової споруди та видалив більшість прикрас і різьблення по дереву, щоб побудувати власний палац у Тіруччірапаллі. Але деякі дослідники вважають цю подію малоймовірною, і кажуть, що, швидше за все, палац був розграбований місцевими громадами на будівельні матеріали. Однак лорд Нейпір, губернатор Мадрасу, частково відреставрував палац з 1866 по 1872 рік, і після реставраційних робіт, сьогодні ми бачимо Вхідні ворота, Головний зал і Танцювальний зал. Проектування та будівництво Побудований у 1636 році як центральний центр його столиці в Мадураї, Тірумалай Наяк мав намір зробити палац одним із найвеличніших у Південній Індії. Інтер'єр палацу перевершує за своїми масштабами багатьох своїх індійських сучасників. Інтер'єр багато прикрашений, тоді як екстер'єр оформлений у більш строгому стилі. Місцева легенда свідчить, що король найняв італійського архітектора для проектування комплексу, і тому деякі кваліфікують його як дравідійсько-італійську архітектуру. У цей період Мадурай був процвітаючим королівством з португальцями, голландцями та іншими європейцями як торговцями, місіонерами та мандрівниками. Це могло вплинути на дизайн палацу. Багато державних установ Тамілнаду також кваліфікують архітектуру палацу Тірумалай Наяка як індо-сарацинську архітектуру або дравідійську архітектуру. Проте історики мистецтва вважають цей палац видатним зразком архітектури Віджаянагара в її пізньому стилі Наяка. Деякі з них пояснюють про походження теорій про можливе втручання європейських архітекторів і ремісників або західного мистецького впливу колоніальними упередженнями. У XVIII столітті багато будівель, які були частиною цього палацу, було знесено або включено в будівлі на прилеглих вулицях. Залишився закритий двір, відомий як Svarga Vilasam, і кілька прилеглих будівель. Зал для глядачів Сварга Віласам являє собою величезний зал з аркадами висотою близько 12 метрів. Двір Сварга Віласам має розміри 75 м (246 фт) на 50 м (160 фт). Архітектура є сумішшю місцевих та ісламських форм. Махал Тірумалай Наякар славиться своїми гігантськими стовпами. Висота колони становить 82 фути (25 м) і шириною 19 футів (5,8 м). Історично палац налічував 554,000 фт2 (51,4683 м2) і становив 900 фт (270 м) завдовжки на 660 фт (200 м) завширшки. Подвір'я Увійшовши до воріт палацу, відвідувач потрапляє у сучасний величезний центральний двір розміром 3,700 м2 (39,83 фт2). Двір оточений масивними круглими колонами. Зараз тут є круглий сад. Інтер'єр Палац був розділений на дві великі частини, а саме Сварга Віласам (Небесний павільйон) і Ранга Віласам. У цих двох частинах були розташовані королівська резиденція, театр, храм, збройова палата, паланкін, королівська естрада, квартали, ставок і сад. Внутрішній дворик і танцювальний зал є головним центром пам'яток палацу. Небесний павільйон (Swarga Vilasam) використовувався як тронний зал і має аркадний восьмикутник, покритий куполом 60 до 70 футів (18 до 21 м) високий. Купольна споруда в центрі підтримується кам'яними ребрами і утримується масивними круглими колонами, увінчаними та з'єднаними стрілчастими фестончастими арками з аркадною галереєю, що відкривається в наву над бічними проходами. Використані матеріали Конструкція була побудована з використанням листкової цегляної кладки, а деталі поверхні та оздоблення вишуканою штукатуркою із використанням чуннам (вапно з мушлі) і змішаного з яєчним білком для отримання гладкої та глянцевої текстури. Сходи, що ведуть до залу, раніше оточували дві кінні статуї чудової роботи. Стовпи, що підтримують арки, мають 13 метрів (43 фт) у висоту і з'єднані листковою цегляною кладкою, яка несе балкан і антаблемент, що піднімається на висоту 20 метрів (66 фт). Виконано декорування. По обидва боки внутрішнього двору розташовані павільйони, увінчані фіналами, вкритими золотом. Популярна культура Після здобуття незалежності палац Тірумалай був оголошений національним пам'ятником і зараз знаходиться під охороною Департаменту археології Тамілнаду. Цей палац відкритий для відвідувачів щодня. У Палаці знімають багато фільмів, перш за все завдяки присутнім великим колонам. Відомими фільмами є «Бомбей» Маніратнама (пісня «Kannalane»), «Гуру» (пісня «Tera Bina») тощо. Вікрам у головній ролі «Bheemaa» (пісня «Ragasiya Kanavugal»). Палац добре обладнаний для проведення світлових і звукових шоу, що відображають історію Сілаппатікарам тамільською та англійською мовами. У палаці, що є пам'ятником, квитки можна придбати з 10:00 до 13:00 та з 14:00 до 17:30. Галерея Примітки