NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Храм Менакши

Менакши представља комплекс хиндуистичких храмова у Индијској држави Тамил Наду у граду Мадури. Ово светилиште је седиште богиње Парвати (Менакши) и бога Шиве (Сундаресварена) представљених у неколико хиљада различитих варијанти на торњевима храма, на гопурама дравидске уметности и представља један од главних места Тамил Надуа у коме се одржавају фестивали и религијске прославе као што је Холи. Овај велелепни локалитет завршен је за време владавине краља Тирумала Наика (1623—1659), а претпоставља се да одређени делови храма датирару још из 13. века. Храм покрива површину од 75000 квадратних метара, дугачак је 260 m и широк 230 m. Легенда Према предању старих тамилских текстова, један Индијац је хтео да убије своје дете које је веровало у богове, па се обратио својој сестри обдареној бесмртношћу. Ухвативши дете за руку, прошла је с њим кроз ватру. Међутим, том приликом је она изгорела, док је дете здраво изашло из пламена. На том месту се од дата одржава свечаност Холи којој ће следити почетак градње храма. Историја На основу текстова нађених у околини Мадуре, претпоставља се да је изградња комплекса храмова трајала 120 година. Украси и злато потребно за изградњу је довожено са Деканске висоравни, док су се камен и розетски камен ископавали на простору данашњег Ирана. За време 13. века је више пута била уништавана од стране Делшког калифата. Градови овог простора су се брзо опорављали, што није био случај са Мадуром, чија је стагнација зауставила поновну градњу Менакшија. Комплекс је значајно обновљен за време владавине династије Наика који су, чији су владари изградили и 3 нова крила грађевине. Након доласка британских колонизатора, храм је покраден због поседовања значајних залиха злата и драгуља, мада конструкција није била оштећена у знатној мери. Након одласка Британаца, Дравидски Хиндуси су основали организације чији је циљ била обнова комплекса која је почела 1959. године. Грађевина је у потпуности обновљена 1995. Опис грађевине Подручје храмова са мноштвом грађевина поред оба главна храма обухвата Виман са позлаћеним гопурама које су облика степенасте пирамиде. На њима су поређане фигуре богова, богиња, демона и животиња. Главни улаз је украшен изрезбареним порталима који води у дворану бога Лакшмија. У њој се налазе статуе позлаћене статуе божанстава које носе таваницу дворане на којој су насликана божанства, са розетама и витражима, а поред свештеника и присталица Хиндуизма који се овде моле, овде се могу наћи и трговци и занатлије који ту продају своју робу. По изворима се претпоставља да чак 33 милиона статуа покрива гопуре. У двориштима су изграђени базени где се обабљају различити обреди. Из тих базена, вода се слива у реку Ваигаи. Референце
Храм Мінакші

Храм Мінакші (там. மீனாட்சி அம்மன் கோவில்) — індуїстський храм у місті Мадурай на території індійського штату Тамілнад. Назва Названий на честь тригрудої богині Мінакші, однією з дружин бога Шиви. Історія Знайдено безліч історичних свідчень, що храм датується раніше нової ери. 1310 року храм був майже повністю зруйнований мусульманськими завойовниками, які не відрізнялися терпимістю (толерантністю) до інших релігійних вірувань. Храм був повністю відновлений в первісному вигляді в кінці XIV століття, коли індуські царі знову прийшли до влади в Мадураї. Архітектура Храм Мінакші знаходиться в самому центрі міста, і тут проходять численні свята і ритуали для жителів міста. Споруда має 258 метрів в ширину і 223 метра в довжину. Висота — 51,9 метрів. Він увінчаний чотирнадцятьма гопурами — вежами заввишки до 50 метрів. П'ять веж розташовані всередині храму, інші зовні. Всі вони повністю вкриті безліччю відносно невеликих розмальованих скульптур. Це багаторукі Шиви, багатоликі богині, жерці і музиканти, міфічні тварини, чоловіки і жінки. Багато тисяч фігур, де жодна не схожа на іншу. Це один з найбільших храмових комплексів у Тамілнаду, Південна Індія. Зала тисячі стовпів має нульове ехо, тут можна шепотіти або кричати, не боячись, що вас почують у іншій частині зали. Стовпи храму виготовлені з граніту і мають витончені різьблені зображення богів Шиви, Вішну та богині Калі, а також інших божеств. Зала була побудована під час правління королів Раджендри I і Раджендри II, а сам комплекс почали будувати в 985 році король Раджа Раджа Чолан, але помер перед завершенням будівництва. Храм вважається однією з найдавніших споруд на Землі і був внесений до списку Світової спадщини ЮНЕСКО у 1987 році. Він також є одним з найбільших храмових комплексів, що займає площу 82 акри, тому відвідування цього храму — це незабутнє враження. Перед входом у храм розташований «Ставок золотої лілеї», призначений для обряду обмивання. Храм відкритий цілодобово. Досить часто навколо храму проходять процесії паломників у супроводі музикантів. Архітектурна композиція виконана у стилі, типовому для храмів півдня країни. Храм створено на осі схід — захід. Усередині храму розташовується святилище бога Шиви-Сундарешвар і його скульптурне зображення. В урочисті релігійні свята, статую бога садять в золочений візок, запрягають слона й роблять ходу навколо храму. В наш час[коли?] скульптури підфарбовуються та реставруються кожні 12 років. Остання реконструкція храму була завершена в березні 2009 року. Цікаві факти З захопленням про це архітектурне творіння відгукувався мандрівник з Італії Марко Поло. Галерея Посилання Офіційний сайт храму [Архівовано 16 травня 2008 у Wayback Machine.] (англ.) Відеоролик про храм з серії «Дива Світу»[недоступне посилання з травня 2019] (рос.) Примітки Джерела С. М. Дмитрієв «100 великих чудес світу» // Віче 2010 ISBN 978-5-9533-2421-2
Maruthamalai Marudhachalamurthy Temple

The Marudhamalai Murugan Temple, or the Maruthamalai Marudhachalamurthy Temple, is a 12th-century hill temple situated in Coimbatore, Tamil Nadu, India. Built by Tamil kings during the Sangam period as indicated in the Purananuru, the temple is dedicated to Murugan, a form of Kartikeya. It is traditionally regarded to be the seventh in the list of the Six Abodes of Murugan. Like most Murugan temples, the temple is situated upon a hill, part of the Western Ghats about 12 km west from the centre of the city of Coimbatore. Thaipusam and other festivals dedicated to the deity are celebrated here. On many evenings, devotees gather for a procession of Murugan sitting in a chariot (ratha yatra) and encircle the temple. The temple is maintained and administered by the Hindu Religious and Charitable Endowments Department of the Government of Tamil Nadu. Etymology The name Marudhamalai refers to the 600 ft (180 m) tall granite hill on which the temple stands and is derived from the native tree called marudham or marudha maram (Terminalia arjuna, also known as the Arjuna tree) which grows there, and malai, meaning hill or mountain in Tamil. This Murugan temple is special since it is on the east face on the hill, unlike other Murugan temples on the hills. Marudhamalai Adivaram Marudhamalai, or Marudhamalai Adivaram (meaning "at the foot of Maradhumalai"), is also the name of the locality to the east of the hill and the temple. It forms part of the 17th ward of Coimbatore Corporation. Site The presiding deity is addressed by multiple names, such as Marudhamalai Andavar, Marudachalapathi and Dhandayuthanpani. There are springs or pools of sacred water (theertham) around the temple, namely Maruda Theertham and Skanda Theertham, which are believed to possess medicinal properties. Pambatti Siddhar In the southern end of the temple, the prahara staircase to the Pambatti Siddhar cave is located. Pambatti Siddhar was one of the 18 Siddhars, a group of Tamil sages, and lived during the 12th century. He is regarded to have performed penance on the Maruthamalai hill. According to legend, Murugan appeared as a snake to him, and to have appeared again later along with his consorts Valli and Devasena, and is said to have given Siddhar the Marutha Tirtham and blessed him. A connecting tunnel route from Murugan's sanctum sanctorum and Siddhar's cave was formed, which the Siddhar is believed to have used to worship the deity. Gallery References
Vimala College

Vimala College is a Women's college in Thrissur City of Kerala state, India. It was established in 1967 after bifurcating St. Mary's College, Thrissur. The college is under the management of the Nirmala Province, Thrissur, of The Congregation of Mother of Carmel in the Syro-Malabar Catholic Church. The college is under the religious jurisdiction of the Syro-Malabar Catholic Archdiocese of Thrissur and is one of the leading educational institutions related to or run by church organizations. Vimala College was the only women's college in Kerala which offered exclusively graduate and post-graduate programmes. The college was presented the R Shankar Award in 2002 by the Government of Kerala. It has been re-accredited with an A grade at 3.3 CGPA in a four-point scale in 2008 by the National Assessment and Accreditation Council, Bangalore. The college is ranked 80th among colleges in India by the National Institutional Ranking Framework (NIRF) in 2024. Notable alumni Bobby Aloysius, Olympian Priya Prakash Varrier, Actress Gayatri Asokan, singer Anju Bobby George, national athlete Gayathri Suresh, Actress Oviya, Actress See also St. Joseph's College, Irinjalakuda Christ College, Irinjalakuda St. Thomas College, Thrissur University of Calicut References External links http://vimalacollege.edu.in/home.html Archived 1 January 2009 at the Wayback Machine
Kathedrale von Mysuru

Die Kathedrale von Mysuru (traditionell bekannt als St. Philomena’s Church, offiziell Cathedral of St. Joseph and St. Philomena) ist der Sitz des römisch-katholischen Bistums Mysuru im indischen Bundesstaat Karnataka. Sie wurde in den Jahren 1933–1936 im neogotischen Stil in Anlehnung an den Kölner Dom erbaut. Kirchenpatronin Die heilige Philomena von Rom war angeblich eine griechische Prinzessin, die im Jahr 302 während der Christenverfolgung unter Diokletian enthauptet wurde. Geschichte An der Stelle des heutigen Baus wurde im Jahr 1843 vom damaligen Maharadscha Mummadi Krishnaraja Wodeyar eine Kirche erbaut. Im Jahr 1926 konnte Thamboo Chetty, der Sekretär des Maharadschas von Mysore, eine Reliquie der Heiligen beschaffen, die er von Peter Pisani, dem Apostolischen Delegaten von Ostindien, erhielt. Diese Reliquie wurde dem katholischen Geistlichen Cochet übergeben, der den Maharadscha bat, ihn beim Bau einer Kirche zu Ehren der heiligen Philomena zu unterstützen. Architektur Die Kirche wurde von dem Franzosen Daly im neugotischen Stil entworfen. Der Grundstein wurde im Jahr 1933 gelegt. Der Grundriss hat die Form eines lateinischen Kreuzes. In der Krypta befindet sich eine Statue der heiligen Philomena. Die Türme haben eine Höhe von 53 m und ähneln den Türmen des Kölner Domes bzw. der St.-Patrick-Kathedrale in New York. Im Hauptschiff ist Platz für bis zu 800 Menschen. Die Darstellungen in den Kirchenfenstern zeigen die heilsgeschichtlichen Ereignisse der Geburt, des Letzten Abendmahles, der Kreuzigung, der Auferstehung und der Himmelfahrt Christi. Weblinks Kathedrale von Mysuru – Website (englisch) Kathedrale von Mysuru – Foto + Infos (englisch) Kathedrale von Mysuru – Fotos + Infos (englisch) Einzelnachweise
Catedral de Santa Filomena (Mysore)

La Catedral de Santa Filomena​ o Catedral de Mysore​ es una iglesia católica, catedral de la diócesis de Mysore,​ en el estado de Karnataka, India. Su nombre completo es la Catedral de San José y Santa Filomena, por lo que también es conocida como Catedral de San José. Fue construida en 1936 en un estilo neogótico y su arquitectura fue inspirada en la Catedral de Colonia, en Alemania. Es una de las iglesias más altas de Asia. La iglesia fue diseñada por un francés de apellido Daly. La planta de la catedral se asemeja a una cruz. La parte larga de la cruz es la sala de congregación llamada la nave. Los dos brazos de la cruz son los transeptos. La parte que contiene el altar y el coro es el cruce. La catedral tiene una cripta que alberga una estatua dedicada a Santa Filomena. Las torres gemelas de la iglesia son de 175 pies (53 m) de altura y se asemejan a las agujas de la Catedral de Colonia y también a las agujas de la Iglesia de San Patricio en la ciudad de Nueva York. La sala principal (nave) tiene capacidad para 800 personas y contiene vitrales que representan escenas del nacimiento de Cristo, la Última Cena, la Crucifixión, la Resurrección y la Ascensión de Cristo. Véase también Iglesia católica en la India Arquitectura de las catedrales y las grandes iglesias Referencias
Cathédrale Sainte-Philomène de Mysore

La cathédrale Sainte-Philomène est un édifice religieux catholique, cathédrale du diocèse de Mysore en Inde du Sud, dans l’État du Karnataka. Remplaçant une église du XIXe siècle construite par le maharadjah Wodeyar, un nouvel et vaste édifice de style néo-gothique est édifié en 1933 et placé sous la protection de sainte Philomène lors de son inauguration en 1936. Elle est choisie comme cathédrale du diocèse de Mysore en 1941. Histoire Les souverains de Mysore, qui refusèrent de livrer aux Portugais les jésuites résidant sur leur territoire lorsque la Compagnie fut expulsée de Goa, se montrèrent toujours favorables aux missionnaires chrétiens dont le travail socio-éducatif était apprécié. En 1843 une église est construite sur le terrain offert à Mysore par le maharaja Mummadi Krishnaraja Wodeyar III. La pierre de fondation porte le texte : «In the name of that only God - the universal Lord who creates, protects, and reigns over the universe of Light, the mundane world and the assemblage of all created lives - this church is built 1843 years after the incarnation of Jesus Christ, the Enlightenment of the World, as man».. Cette première église est dédiée à Saint Joseph. En 1926, T. Thumboo Chetty, secrétaire privé du maharaja Nalvadi Krishnaraja Wodeyar IV, obtient de Mgr Pietro Pisani (en), Délégué apostolique aux Indes Orientales (en), des reliques de sainte Philomène et les remet entre les mains du père Jules Cochet MEP (1870-1937). Avec l’approbation de Mgr Maurice Despatures (de), évêque de Mysore, Cochet demande au souverain son aide pour la construction d’une église en l’honneur de sainte Philomène. Le maharaja de Mysore pose la première pierre de la nouvelle église le 28 octobre 1933 et dit à cette occasion : « La nouvelle église sera solidement construite sur la double fondation de la compassion divine et de la fervente reconnaissance des hommes ». La construction s’achève sous la supervision de Mgr René Feuga (1880-1964), évêque de Mysore à partir de 1941. Elle est ouverte au culte en 1936. Avant que ne soit institué le diocèse de Bangalore (en 1940), l’évêque de Mysore avait sa résidence à Bangalore et sa cathédrale était l’église Saint-François-Xavier. En 1940 l’évêque de Mysore s’installe à Mysore et adopte l’église Sainte-Philomène comme cathédrale. Description De style néo-gothique, l’église a été conçue par un architecte français qui s’appellerait ‘Daly’. Il aurait été inspiré par la cathédrale de Cologne. Sous l’autel principal se trouve la crypte où sont conservées des reliques de sainte Philomène. La décoration intérieure fournit un exemple de mélange harmonieux entre culture occidentale et locale : ainsi les statues féminines sont habillées du traditionnel sari indien. Les deux flèches de l’édifice sont hautes de 53 mètres et ressemblent à celles de la cathédrale de Cologne. La nef peut contenir jusqu'à 800 personnes. Les vitraux, importés de France, illustrent des scènes de la vie du Christ. Galerie Notes et références Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Inde Portail du catholicisme
Cattedrale di Santa Filomena

La cattedrale di Santa Filomena (o cattedrale di San Giuseppe) è un luogo di culto cattolico della città di Mysore. Storia Il 28 ottobre 1933 il maragià Krishna Raja Wadiyar IV pose le fondamenta della chiesa per sostituirne una precedente costruita durante il regno del bisnonno, Krishnaraja Wodeyar III. Descrizione È ispirata al duomo di Colonia. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale di Santa Filomena Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di Santa Filomena, in GCatholic.org.
Kościół św. Filomeny w Mysore

Kościół św. Filomeny w Mysore – rzymskokatolicki kościół w Mysore. Jeden z największych kościołów katolickich w Indiach i w całym regionie południowej Azji. Kościół jest wzniesiony z kamienia i reprezentuje styl neogotycki. Został zbudowany w latach 1933-1956 na miejscu dwóch starszych świątyń pod tym samym wezwaniem. Autor projektu, francuski architekt Daly, wzorował się na wyglądzie katedry w Kolonii. Kościół jest budowlą dwuwieżową, każda z wież wznosi się na wysokość 175 stóp. Główna nawa mieści jednorazowo 800 osób. Witraże w oknach kościoła przedstawiają sceny z życia Chrystusa: Narodzenie Pańskie, Ostatnią Wieczerzę, Ukrzyżowanie Chrystusa, Zmartwychwstanie Pańskie i Wniebowstąpienie. Główny ołtarz świątyni wykonany jest z marmuru. W podziemiach obiektu przechowywane są relikwie patronki świątyni oraz jej figura wykonana we Francji. Przypisy
Stolnica sv. Filomene, Misore

Stolnica sv. Filomene je katoliška cerkev, ki je stolnica škofije Mysore v Indiji. Polno ime je stolnica svetega Jožefa in svete Filomene. Znana je tudi kot stolnica sv. Jožefa. Zgrajena je bila leta 1936 v neogotskem slogu, njeno arhitekturo pa je navdihnila Kölnska stolnica v Nemčiji. To je ena najvišjih cerkva v Aziji. Zavetnik Sveta Filomena je latinskokatoliška svetnica in mučenica Rimskokatoliške cerkve. Bila je mlada grška princesa, ki je bila umorjena v 4. stoletju. Posmrtne ostanke najstnice, ki ni bila starejša od 14 let, so odkrili 24. maja 1802 v katakombah svete Priscile na Via Salaria v Rimu. Te ostanke je spremljal niz ploščic z razdrobljenim napisom z besedami LUMENA PAXTE CUM FI, besedami brez znanega pomena v tem vrstnem redu. Črke so bile preurejene tako, da se glasijo PAX TECUM FILUMENA, kar v latinščini pomeni Mir s tabo, Filumena. V grobnici so našli tudi nekaj simbolov njenega mučeništva in posodo s suho krvjo. Iz teh odkritij je bilo ugotovljeno, da je bila v grobnici pokopana kristjanka Filumena (Philomena), posoda s krvjo pa naj bi bila njena relikvija, dokaz mučeniške smrti. Zgodovina Cerkev na istem mestu je leta 1843 zgradil maharadža Mummadi Krišnaradža Vodejar. Napis, ki je bil tam ob postavitvi temelja sedanje cerkve leta 1933 pravi: »V imenu tistega edinega Boga – vesoljnega Gospoda, ki ustvarja, varuje in kraljuje vesolju Luči, posvetnemu svetu in skupek vseh ustvarjenih življenj – ta cerkev je bila zgrajena 1843 let po učlovečenju Jezusa Kristusa, razsvetljenja sveta kot človeka. Leta 1926 je sir T. Thumboo Chetty, ki je bil tajnik Huzurja pri maharadži iz Misora, Nalvadi Krišnaradža Vodejar, dobil relikvijo svetnika od Petra Pisanija, apostolskega delegata Vzhodne Indije. To relikvijo so izročili očetu Cochetu, ki se je obrnil na kralja, da bi mu pomagal pri gradnji cerkve v čast sv. Filomene. Maharadža iz Misora je 28. oktobra 1933 položil temeljni kamen cerkve. V svojem govoru na dan otvoritve je dejal: »Nova cerkev bo trdno in varno zgrajena na dvojnem temelju — božanskem sočutju in željni hvaležnosti. ljudi.« Gradnja cerkve je bila dokončana pod nadzorom škofa Reneja Feuge. Relikvija svete Filomene je shranjena v katakombi pod glavnim oltarjem. Ta cerkev je dober primer mešanja lokalne kulture. Nekateri ženski kipi so oblečeni v lokalno tradicionalno obleko, Sari. Arhitektura Cerkev je zasnoval Francoz po imenu Daly. Zasnovana je bila za gradnjo v neogotskem slogu po navdihu Kölnske stolnice. Stolnica tlorisno spominja na križ. Dolgi del križa je zborna dvorana, imenovana cerkvena ladja. Dva kraka križa sta transepta. Del, ki vsebuje oltar in kor, je križni kvadrat. Stolnica ima kripto, v kateri je kip sv. Filomene. Dvojna zvonika cerkve sta visoka 53 m in sta podobna zvonikom Kölnske stolnice in tudi zvonikom cerkve sv. Patrika v New Yorku. Glavna ladja lahko sprejme do 800 ljudi in vsebuje vitraže, ki prikazujejo prizore Kristusovega rojstva, zadnje večerje, križanja, vstajenja in Kristusovega vnebohoda. Velja za drugo največjo cerkev v Aziji. Galerija Sklici Zunanje povezave
Fort Saint George

Fort St George (conegut també com a White Town en oposició a la Black Town fora del fort) fou una fortalesa britànica a l'Índia, nucli central del que després fou la ciutat de Madras i avui la moderna Chennai capital de Tamil Nadu. El fort es va construir en una primera fase entre 1639 i 1641, i es va acabar el dia 23 d'abril de 1641 i es va dir Fort Saint George en honor de Sant Jordi patró d'Anglaterra. Per la seva història vegeu Chennai. La fortalesa era una posició fortificada amb muralles de sis metres d'altura. Fou conquerida pels francesos el 1746 (la van conservar tres anys) i atacada més tard durant dos mesos també pels francesos (desembre de 1658 a febrer de 1659) sense èxit. Modernament va esdevenir la seu del govern i de l'Assemblea Legislativa de l'estat de Madras, des de 1969 estat de Tamil Nadu. Hi ha un petit quarter militar i un museu decorat amb canons de Tipu Sultan i una gran estàtua de Tipu i un servidor seu a l'entrada. Dins del fort destaquen l'església de Santa Mary (St. Mary) l'església anglicana més antiga de l'Índia (1678-1680). Edifici notable és la Casa Wellesley, amb retrats dels governadors i alts oficials, que rep el nom de Richard Wellesley, governador general de l'Índia, germà del duc de Wellington. Referències Wikipedia en anglès Enllaços externs Pintures del Fort St George
Forte di San Giorgio (Chennai)

Fort St George (o storicamente, "White Town") è il nome della prima fortezza britannica sorta in territorio indiano nel 1644 a Chennai (l'ex Madras capitale del Tamil Nadu); il forte si trova nei pressi della costa in quella che era in origine una terra incolta e disabitata. È lecito dire che l'intera città, sino a giungere alla moderna Cheannai si sia sviluppata attorno al forte; attualmente ospita l'assemblea legislativa dello stato federato dei Tamil (popolo) dell'India meridionale: si tratta di una delle 163 aree notificate come "siti megalitici" presenti all'interno del Tamil Nadu. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Forte di San Giorgio Collegamenti esterni (EN) Fort Saint George, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Fort St George, Madras

Fort St George var det första fort som uppfördes av britterna i Indien. Det byggdes i blivande Madras 1644 av Brittiska ostindiska kompaniet, som först haft sitt indiska högkvarter i Surat. Det fick namnet St George, då det stod färdigt 23 april, George-dagen. Skälet till att britterna av en lokal furste inköpte området, var att man behövde en styrkepunkt närmare Malackasundet för att på så sätt kunna bibehålla kontrollen över kryddhandeln till Europa. Runt fortet växte en by snabbt upp, som inom några få år hade vuxit till en stor stad. Fortet står ännu kvar, och används av Indiens försvarsmakt såväl som av Tamil Nadus regering. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fort St George, Madras.
Tamil Nadu

Tamil Nadu (தமிழ்நாடு) er en delstat i det sydlige Indien. Staten grænser mod nord til staten Andhra Pradesh, mod vest til Kerala og mod nordvest til Karnataka. Hovedstaden er Chennai (bedre kendt som Madras, indtil 1996) og den nuværende statsminister i Tamil Nadu er M.K. Stalin. Delstaten har et areal på ca. 130.058 km² og et indbyggertal på 72.147.030 (2011). Tamil Nadu huser også Indiens næststørste filmindustri Kollywood, som producerer mange film. Statistik Delstatsministre i Tamil Nadu Noter