NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
St. Angelo Fort

St. Angelo Fort (also known as Kannur Fort or Kannur Kotta) is a fort facing the Arabian Sea, situated 3 km from Kannur, Kerala. History In 1498, during Vasco da Gama's visit to India, the local Kolathiri king granted the land to Portuguese to build a settlement in present-day Kerala. On 23 October 1505, he gave the Portuguese leader Francisco de Almeida the permission to build a fort at the site. The construction activity began the very next day, on 24 October 1505, when Goncalo Gil Barbosa - the Portuguese factor of Cannanore (Kannur) - laid the foundation stone. The construction of the wooden fort was completed on 30 October 1505: its first Captain was Lourenco Britto, who led a garrison of 150 Portuguese men, and controlled two ships in the sea. After the fort was completed, Almeida began using the title "Viceroy", and in 1507 he started the construction of a stone fort at the site. The fort was later attacked in vain by the local Indian ruler Zamorin and Kolathiri in the Siege of Cannanore (1507). In August 1509 Almeida, refusing to recognize Afonso de Albuquerque's as the new Portuguese governor to supersede himself, arrested him in this fortress after having fought the naval Battle of Diu. Afonso de Albuquerque was released after six months' confinement and become governor on the arrival of the grand-marshal of Portugal with a large fleet, in October 1509. The fort provided naval supplies for the Portuguese conquest of Goa and the Portuguese battles against the Mamluk. As the local Portuguese settlement at Kannur had no sources of revenue, the fort's expenses were met with funding from Goa, the seat of Portuguese rule in India. On 15 February 1663, the Dutch captured the fort from the Portuguese. They modernised the fort and built the bastions Hollandia, Zeelandia and Frieslandia that are the major features of the present structure. The original Portuguese fort was pulled down later. A painting of this fort and the fishing ferry behind it can be seen in the Rijksmuseum Amsterdam. The Dutch sold the fort to king Ali Raja of Arakkal in 1772. In 1790 the British seized it and used it as their chief military station in Malabar until 1947. The fort is in the Cannanore Cantonment area. It is fairly well preserved as a protected monument under the Archaeological Survey of India. St Angelo's fort is a most important historical monument and a popular tourist attraction. Six Tourism Policeman are posted here for protection duty. In 2015, thousands of cannonballs weighing several kilos were discovered from the Fort premises. The Archaeological Survey of India, which led the excavation, believes these were buried as part of military preparedness. Present status The Moppila Bay Harbor and Arakkal Mosque are near the fort. The fort is now well-maintained under the supervision of the Archaeological Survey of India. The fort is open to tourists. References
Санто-Анжело (форт)

Форт Санто-Анжело (англ. St. Angelo Fort, также встречаются названия англ. Kannur Fort, англ. Kannur Kotta) — форт на побережье Аравийского моря в районе города Каннура в Южной Индии. Форт Санто-Анжело был возведён португальцами в 1505 году по приказу Франсишку ди Алмейда, первого португальского вице-короля Индии, в 3-х километрах от города Каннура (названного португальцами Каннануром). Вскоре после завершения строительства форта, в 1507 году, он был атакован индийцами — это событие известно в истории под названием «Осада Каннанура». В августе 1509 года, вскоре после Битвы при Диу, Франсишку ди Алмейда отказался признать полномочия новоприбывшего вице-короля Афонсу де Албукерки, и посадил его под арест в форте Санто-Анжело. Афонсу де Албукерки освободили только 3 месяца спустя с прибытием из Португалии большого флота. В 1663 году голландцы отбили форт у португальцев. Они перестроили и модернизировали форт, добавили новые бастионы. С этого момента и до настоящего времени форт уже сильно не перестраивался. В 1772 году голландцы продали форт местному индийскому правителю. В 1790 году форт захватили англичане, которые сделали его центром своего присутствия на Малабарском Берегу. В настоящее время форт относится к Археологическому управлению Индии. Он неплохо сохранился, имеет статус исторического памятника. Является популярным туристическим объектом. Галерея Примечания
Ranganathaswamy-Tempel (Srirangam)

Der dem Hindu-Gott Vishnu (ranganatha) und seiner Gemahlin Lakshmi (ranganayaki) geweihte Ranganathaswamy-Tempel in der Stadt Srirangam im südindischen Bundesstaat Tamil Nadu ist der flächenmäßig größte Hindutempel des Landes. Die hier praktizierte Sri-Vaishnava-Tradition, manchmal auch als „tamilischer Vishnuismus“ bezeichnet, ist eine der vier großen Unterströmungen des Vishnuismus. Darüber hinaus zählt der Tempel zu den 108 Divya Desams (divya = „heilig“; deśa = „Ort“), die von den Alvars in ihren Gedichten und Hymnen gepriesen wurden. Der Tempelkomplex war eine Wiege der später weltbekannt gewordenen Bhakti-Bewegung des Hinduismus. Seit dem Jahr 2014 steht er auf der Tentativliste des UNESCO-Welterbes. Lage Der ca. 80 m hoch gelegene Tempelkomplex liegt auf einer Flussinsel des von den Hindus als Dakshina Ganga („Ganges des Südens“) bezeichneten Kaveri ca. 150 km vor deren Mündung in den Golf von Bengalen. Er ist nur ca. 12 km in nördlicher Richtung von der Großstadt Tiruchirappalli entfernt. Geschichte Ein Tempel in Srirangam wird bereits in der Sangam-Periode, d. h. in der Zeit um Christi Geburt, erwähnt. Zur Zeit der Entstehung des Tempels befand sich hier das Grenzgebiet zwischen den Pallavas im Norden und den Pandyas im Süden. Nachfolgende Herrscher erneuerten die alten Bauten; man vermutet, dass die heutige Anlage im Wesentlichen auf die Chola (9.–13. Jh.) zurückgeht. Im frühen 14. Jahrhundert wurde er von den Truppen des Sultanats von Delhi zerstört, doch danach wieder aufgebaut. Die Anlage litt jedoch auch durch stetig wiederkehrende Überschwemmungen. Die den Bautenkomplex dominierenden und zum Teil riesigen (Höhe maximal 73 m) Tempeltore (gopurams) entstanden allesamt in der Spätzeit (16.–20. Jahrhundert). Zahlreiche Inschriften aus der Zeit der jeweils regierenden Chola, Pandya, Hoysala und Vijayanagar machen deutlich, dass der Tempel nicht nur ein religiöses, sondern auch ein soziales und wirtschaftliches Zentrum der Region war. In seiner Nähe befanden sich mehrere Küchen zur Speisung der oft armen Pilger sowie Hospize zu deren Pflege; außerdem gab es Schulen. All dies wurde durch Stiftungen reicher Bürger und durch die Spenden wohlhabender Pilger finanziert. Architektur Der annähernd 63 ha (= 630.000 m²) große und im für Südindien typischen dravidischen Stil erbaute Tempelkomplex besteht aus dem dreiteiligen Außenbezirk mit Wohn- und Geschäftshäusern, sowie aus vier kleiner werdenden ummauerten Bereichen mit insgesamt ca. 20 Torbauten (gopurams), 39 Pavillons, ca. 80 Schreinen, mehreren Hallen und 9 Tempelteichen; darüber hinaus gibt es mehrere gemauerte Getreidespeicher. Der im Zentrum des Komplexes stehende Haupttempel ist im unteren Bereich steinsichtig (14. Jh.); der mit bemalten Figuren etc. bestückte obere Teil entstand hingegen erst im 17./18. Jahrhundert. Siehe auch Venkateswara-Tempel Ramanuja Literatur V. N. Hari Rao: The Srīrangam temple. Art and Architecture. Sri Venkateswara University 1967 Neeharika Gembali: Sri Ranganatha Swamy Temple. Writers Pouch 2022, Kindle Store Weblinks Ranganathaswamy-Tempel, The Cultural Heritage of India, Englisch Einzelnachweise
Temple de Sri Ranganathaswamy (Srirangam)

Le temple de Sri Ranganathaswamy, situé à Srirangam, dans le Tamil Nadu (Inde du sud), est un temple hindou consacré à Ranganatha, la forme de repos de Vishnou. Dans le culte sri vishnouïte, c’est le premier et principal des 108 Divya Desams, demeures sacrées de Vishnou. Le festival de chars qui a lieu lors des 21 jours suivant le Vaikunta Ekadasi y est réputé ; à cette occasion, un texte vishnouite, le Tiruvaimozhi, est récité face à Vishnou. Le temple Le temple occupe une surface de 100 acres (631 000 m2) pour un périmètre de 1 116 m, ce qui en fait le plus grand temple d’Inde et l’un des plus grands complexes religieux au monde. Le temple de Srirangam peut même être considéré comme le plus grand temple hindou du monde encore en activité, Angkor Vat étant plus vaste mais inutilisé. Cependant, de nombreuses échoppes destinées à la restauration ou à la vente de fleurs occupent les deux premiers des sept pragarams (les pragarams sont les colonnes intérieures entourées par les murs d’enceinte) : d’autres temples tamouls prétendent donc être supérieurs en taille, dont ceux de Chidambaram et Thiruvanamalaï, ainsi que le temple de Mînâkshî. Le temple est cerné de sept murs concentriques — les mathil suvar — d’une longueur totale de 9 934 m. Les murs sont eux-mêmes cernés par 21 gopurams. Une des attractions majeures du temple est la salle des mille piliers (qui sont en réalité 953). Les non-hindous ne peuvent aller au-delà du sixième mur et ne sont donc pas admis au cœur de l’édifice, où se trouve une salle au plafond doré. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Sri Ranganathaswamy Temple (Srirangam) » (voir la liste des auteurs). Liens externes (en) Sri Ranganathaswamy Temple (en) Thiruvarangam Portail de l’Inde Portail de l’hindouisme Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Sri Ranganathaswamy

Sri Ranganathaswamy hram, poznat i kao Thiruvarangam (tamilski: தமிழ்) je hinduistički indijski hram u mjestu Srirangamu, kod grada Tiruchirappallija u indijskoj državi Tamil Nadu. Sri Ranganathaswamy hram je jedna od najsvetijih sakralnih građevina u Indiji, posvećen Ranganathi, ležećem obliku boga Višnu; izgrađen je u dravidijskom stilu, a proslavili su ga alvari (sveti pjesnici) u svojim pjesmama iz 9. i 10. st. (Naalayira Divya Prabhandham), te se drži za najsvetiji od 108 svetih hramova (Divja Desam) višnuizma. Zbog toga je nominiran za upis na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji 2014. godine. Kompleks se nalazi na zasebnom otoku unutar grada, Srirangamu, kojeg tvore rijeke Kaveri i Kolidam (pritoka Kauveri) i zauzima prostor od nevjerojatnih 631.000 m², što ga čini najvećim aktivnim sakralnim kompleksom na svijetu. Ovaj „grad-hram” je jedinstven u svojoj formaciji Sapta-Prakarama, naselja s hramom u središtu koje se sastoji od Sapta (sedam) koncentričnih pravokutnih ograđenih prostora ili prakarama formiranih od debelih i ogromnih bedema koji kruže oko „najsvetijeg svetišta” u kojem vlada božanstvo. Dok unutarnja pet ograđivanja kompleksa čine hram, vanjska dva ograđena prostora funkcioniraju kao naselje. Tako se razlika između hrama i naselja zamagljuje, pa se hram često jednostavno naziva i Srirangam. Kompleks u kojem se nalazi sastoji se od 81 svetišta, 21 gopurama tornjeva, 39 paviljona i 9 svetih bazena ukrašenih u dravidijskom stilu koji je karakterističan za prostor Dekana. Neke od tih građevina su obnovljene, proširene i izgrađene tijekom stoljeća kao živi hram. Najnoviji dodatak je vanjski toranj visok 73 metara, dovršen 1987. godine. Stupovi hrama su ukrašeni dijamantima, zidovi su pozlaćeni, a unutra se nalazi stotine ornamenata koji su ukrašeni najraskošnijim biserima. Hram su u više navrata opljačkali delhijski i mogulski kraljevi koji su zaplijenili ogromne količine nakita neopisive vrijednosti. Obnavljan je u 14., te osobito u 16. i 17. st. Jedna strana hrama obojana je u bijelo kao simbol čistoće i požrtvovnosti djevojke koja je spasila svoj narod i ubila mogulskog kralja na vrhu hrama pa potom počinila samoubojstvo. Izvori Povezani članci Indijska umjetnost Vanjske poveznice
Храм Ранганатхасвамі в Шрірангамі

Храм Ранганатхі в Шрірангамі — індуїстський вайшнавский храмовий комплекс, присвячений Ранганатху — Вішну, який лежить як на ложі на змії Шеша . Розташований на острові Шрірангам посеред річки Кавері в індійському штаті Таміл-Наду. Є першим і найважливішим з 108 Дів'я-Дешам — святих місць паломництва для послідовників традиції шрі-вайшнавізму. Храм займає площу в 63 гектари, і є найбільшим культовою спорудою в Індії і найбільшим діючим індуїстським храмом у світі. Храм оточений сімома рядами стін, загальна довжина яких становить майже 10 кілометрів. У стінах храму розташовано 21 гопурам різної висоти. Однією з основних визначних пам'яток храму є «зала з 1000 колон» (загальна кількість колон становить 953). Тільки людям, які сповідують індуїзм, дозволяється вхід у центральне святилище, у якому знаходиться головне божество храму. Крім святилища з основним божеством, частиною храмового комплексу є багатьо інших святилищ з різними формами Вішну: Сударшан-чакра, Нарасімха, Рама, Хаягріва, Гопала-Крішна, а також з мурті вайшнавских святих. Примітки Посилання Sri Ranganathaswamy Temple [Архівовано 24 грудня 2011 у Wayback Machine.] Thiruvarangam Ramanuja.org Divyadesams [Архівовано 15 травня 2011 у Wayback Machine.] Srirangam Temple in Architectural Perspective [Архівовано 25 листопада 2010 у Wayback Machine.]
Хампи

Хампи (на каннада: ಹಂಪೆ) е село в щата Карнатака, Югозападна Индия. Разположено е сред развалините на древния град Виджаянагара, столица на империята Виджаянагара от XIV-XVII век. Запазени са множество архитектурни паметници, главно свързани с индуизма, част от които са обявени за обект на световното наследство на ЮНЕСКО. Източници
Hampi

Hampi (kannada, ಹಂಪೆ hampe) és un petit poble agrícola de l'estat de Karnataka a l'Índia, situat dins les ruïnes de Vijayanagar, l'antiga capital de l'imperi del mateix nom. La població és anterior a Vijayanagar. No ha de ser confós amb les ruïnes de Vijayanagar, al mig de les quals està situat, i que són Patrimoni de la Humanitat amb el nom de "grup de monuments a Hampi. Cobreix una superfície de 23 km² incloent-hi Kamalapur (al sud) i Anagundi, part que fou capital després del 1565. El seu nom deriva de Pampa, antic nom del riu Tungabhadra, del qual es troba a la riba sud. Hampi és la versió anglesa del nom kannada Hampe (derivat, al seu torn, de Pampa). Se l'anomena també com a Vijayanagar-Virupakshapura (de Virupaksha, el patró dels sobirans de Vijayanagar. La població tenia uns 700 habitants al final del segle xix i, actualment, és una mica més gran a causa del turisme. Història En el Ramayana, s'esmenta Kishkindha, que ha estat identificada amb Hampi, però els primers establiments històrics corresponen al segle i. Fou fundada a la caiguda de la dinastia ballala, vers 1336, pels germans Bukka i Harihara, els descendents dels quals van ser influents en la població almenys fins a la Batalla de Talikot, el 1565, i després encara a Anagundi, Vellore i Chandragiri per un altre segle fins a ser sotmesos per Golconda. Fou part del conjunt de Vijayanagar, quan aquesta fou la capital de l'imperi del mateix nom del 1336 al 1565; després fou destruïda pels soldans musulmans del Dècan (Golconda i Bijapur). Té gran importància arquitectònica i històrica, amb nombrosos monuments i temples, i darrerament s'han fet excavacions a la zona per trobar encara més restes. Llocs interessants a la rodalia Temple Virupaksha o Pampapathi Temple Achyutaraya Temple Tiruvengalanatha Akka Tangi Gudda Anegondi Turó d'Anjeyanadri Aqüeductes i canals Museu arqueològic a Kamalapura Badava Linga Temple Chandramauleshwar Balança reial Temple soterrani Ri Tungabhadra Temple Uddana Veerabhadra Ugra Narasimha Temple Virupaksha Temple Vittala Yeduru Basavanna Temple Yentrodharaka Anjaneya Recinte Zenana Virupapura Palau Madhavan amb més d'un milió de pilars Sasivekalu Ganesha Estable d'Elefants Temple del Lotus Vegeu també Vijayanagar. Notes Referències T.S. Satyan, Hampi: The fabled capital of the Vijayanagara Empire, (Directorate of Archaeology and Museums), Govt. of Karnataka, 1995. J.M. Fritz et al., New Light on Hampi: Recent Research at Vijayanagara, (Performing Arts Mumbai, 2001) ISBN 81-85026-53-X. A.N. Longhurst, Hampi Ruins Described and Illustrated, (Laurier Books Ltd., 1998) ISBN 81-206-0159-9. The Ruins of Hampi:Travel Guide ISBN 81-7525-766-0. Articles Magnificent Hampi Arxivat 2009-05-31 a Wayback Machine.. Hampi : Every stone has a story to tell. Arxivat 2012-12-02 at Archive.is Hampi, and the Saga of the Stones. Enllaços externs Hampi - Lloc web oficial (anglès)
Hampi

Hampi (kannadsky ಹಂಪೆ Hampe) je indická vesnice ve státě Karnátaka. Leží na ruinách města Vidžajanagar na jižním břehu řeky Tungabhadry a v minulosti bylo hlavním městem Vidžajanagárské říše. Okolo roku 1500 měl Vidžajanagar přibližně půl miliónu obyvatel a byl jedním z nejlidnatějších měst světa, s populací rovnou více než dvojnásobku města Paříže, nejlidnatějšího města tehdejší Evropy . Vesnice je známá především díky zdejším památkám, z nichž patří k nejznámějším chrám Virupákša. Pro svou historickou hodnotu byla zdejší oblast s památkami v roce 1986 přijata na Seznam světového dědictví UNESCO. Etymologie Jméno Vidžajanagar („Vítězné město“) je složeno ze dvou slov: vidžaja (vítězství) a nagara (město). Jméno Hampi – poangličtěná verze kannadského názvu Hampe – je pak odvozeno od jména Pampa, což je starý název pro řeku Tungabhadra. Jedna z legend popisuje místní bohyni Pampu, která si vzala Virupákšu (jednu z forem boha Šivy) na pahorku Hemakuta a později byla považována za jednu z inkarnací bohyně Párvatí. Historie Současné vykopávky datují nejstarší osídlení do doby 3. století př. n. l. až po 2 tisíciletí př. n. l. z více než 700 míst. To se považuje za důkaz, že oblast byla hustě zalidněna již před vytvořením Vidžajanagárské říše Nejstarší části svatyně Virupaksha-Pampa jsou z doby před založením hlavního města. Do 9. a 10 st. n. l. jsou datovány nápisy vztahující se k Šivovi. Důkazy naznačují že k určitým stavební úpravy byly provedeny během období Chalukya a Hoysala. S založením Vidžajanagárské říše došlo k rychlému rozvoji města vzniklého okolo chrámu Virupákša. Vidžajanagar se stal hlavním městem říše za krále Bukka Raya I. z dynastie Sangama okolo roku 1370, kdy přesunul původní hlavní město z blízkého Anegondi. Základní důvod založení Vidžajanagaru byl obranný k zastavení muslimské invaze ze strany Dekánských sultanátů. Město samotné bylo pevnost a jako takové bylo plánováno. Bylo postavené z masivního kamene a hliněných valů s pevnostmi a se strážními věžemi na okolních kopcích. Hlavní přístupové cesty k městskému centru byly 30 až 60 metrů široké a byly sledovány z pozorovány z věží a opevněných bašt. Město se rychle rozrůstá a z poznámek perského cestovatele Abdur Razzaka , který navštívil Vidžajanagar v 1440 n. l. se odhaduje, území metropole se rozkládalo na ploše 540 km² a vlastní centrum, které zahrnovalo hlavní administrativní, náboženské a královské budovy na 40 km². Abdur Razzak zmiňuje 6 linií opevnění před branami královského paláce. Benátský cestovatel a obchodník Niccolò de' Conti napsal, že obvod hradeb města byl 60 mil. Z průzkumu a vykopávek se odhaduje že opevněná plocha města pokrývala 650 km² V roce 1565 po porážce vidžajanagarských vojsk v bitvě u Talikoty proti alianci vojsk Dekánských sultanátů je město dobyto a během několika měsíců zničeno. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hampi na Wikimedia Commons Oficiální stránky Hampi Incredible India Hampi Guide
Hampi

Hampi er en by og et UNESCO Verdensarvssted under navnet Group of Monuments at Hampi i den østlige-centrale del af den indiske delstat Karnataka. Den var hovedstad i hindukongeriget Vijayanagara i det 14. århundrede. Beretninger fra persiske og europæiske, særligt portugisiske, rejsende fortæller, at Hampi var en velstående, velhavende og stor by ved floden Tungabhadra med mange templer, gårde og markeder. Nutidens by har omkring 2.777 indbyggere (2011). Etymologi Navnet kommer fra Pampa, som er det gamle navn på Tungabhadrafloden, ved hvis bredder byen er opført. Navnet "Hampi" er en anglicisme af det lokale sprog kannadas Hampe (afledst af Pampa). Gennem årene er stedet også kaldt Vijayanagara og Virupakshapura (fra Virupaksha, skytshelgen for Vijayanagara herskere). Templer Hampi er kendt for sine hindutempler. Nogle af de mest kendte der stadig anvendes til religiøse formål er: Virupakshatemplet, også kendt som Pampapathitemplet. Det er et tempel for gudinden Shiva. Templet ligger i Hampibasaren. Vittala tempelkompleks er formodentlig det mest kendte af Hampis tempelruiner med sin stridsvogn i sten. Krishna tempelkompleks er blevet renoveret i de senere år, efter at det i 1999 blev indskrevet på på UNESCO's liste over Verdensarv i fare. Hazara Rama tempelkompleks har omkring tusind udskæringer og inskriptioner, som beretter historien om Ramayana. Kilder og henvisninger Archaeological Survey of India - Hampi
Hampi

Hampi, también conocida como Ciudad de la Victoria, fue la capital del Imperio Vijayanagara de 1336 a 1565, ocupa un área de cerca de 26 kilómetros cuadrados en el valle del río Tungabhadra, en Karnataka, India. Fue declarada Patrimonio de la Humanidad por la Unesco en el año 1986.​ Visitada en el siglo XV por italianos y persas, y en el siglo XVI por los portugueses Duarte Barbosa, Fernão Nunes y Domingo Paes, este viajero portugués, que vivió en Hampi durante dos años, describió al monarca Krishna Deva Raya como perfecto en todas las cosas. Todos ellos dejaron relatos de la grandiosidad y belleza de Hampi. A comienzos del siglo XVI, el viajero persa Abdur Razzak, escribió: En 1565 los sultanes de Decán, alarmados por el crecimiento y el poder del imperio Vijayanagara, se aliaron y derrotaron a Rama Raya en la batalla de Talikota. La capital fue ocupada y el imperio nunca más se recuperó.​ Monumentos En el centro de Hampi hay cerca de 350 templos. Existen también fortificaciones, esculturas, pinturas, establos, palacios, jardines, mercados, etc.​ Hinduismo Templo Virupaksha. Templo de Krisna y estatua de Narasimha. Templo de Achyuta Raya. Templo de Vithoba: en el patio está el altar de Garuda en forma de carro de piedra, usado a menudo como símbolo de Hampi. Monumentos de colina Hemakuta. Templo de Hazara Rama: Centro Real, donde se encuentran los cuarteles, el estanque escalonado, el palacio de la reina, etc. y los centros suburbanos.​ Templo de Kodandarama. Templo de Pattabhirama. Plataforma Mahanavami. Sistema de irrigación: vasto y muy elaborado. Fuentes y cocina. Establo de los elefantes y Lotus Mahal. Otros templos y monumentos hindúes. Jainismo Templo de Ganagitti. Otros templos y monumentos jainas. Islam Mezquita y tumba de Ahmad Khan. Galería Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Hampi. Fotos de Hampi (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última)., en portugués.
Hampi

Hampi (kannada: ಹಂಪೆ ) történelmi település India területén, Karnátaka szövetségi államban. Hoszpettől 12-13 km-re ÉK-re fekszik. Fénykorában, a 16. században 200-500 ezer fő lakosú város volt, napjainkban alig több mint kétezer fő állandó lakosú település. 1986 óta az UNESCO világörökség része. A terület műemlékhely, amely a vallási és az uralkodói központokat foglalta magába sziklahátak és sziklagörgetegek természetes védelmében. Hampi több mint 200 éven át a hindu uralkodók három generációjának volt a fővárosa. Fénykorát 1510-1542 között élte, Krisnadéva Rádzsa és Acsjuta Rádzsa uralkodása alatt. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Hampi című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Ez a szócikk részben vagy egészben a Hampi című német Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források Readers Digest: Guide to Places of the World, 1995