NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Gooty-Fort

Das Gooty-Fort ist eine historische Festungsanlage (fort) auf mehreren ca. 500 bis 680 m hohen Hügeln ca. 2 km Fußweg südöstlich der Stadt Gooty (ehemals Gowthampuri) im Anantapur-Distrikt im Südwesten des südindischen Bundesstaats Andhra Pradesh. Geschichte In der Fortanlage befinden sich acht schlecht erhaltene Inschriften, die auf den Chalukya-Herrscher Vikramaditya VI. (reg. 1076–1126) als Erbauer hinweisen. Im 14. Jahrhundert kam es zum Vijayanagar-Reich, dessen Herrscher Venkata II. es im beginnenden 17. Jahrhundert an das muslimische Qutb-Schāhī-Sultanat verlor. Dieses wurde im Jahr 1687 vom Großmogul Aurangzeb erobert und zu einer Provinz (subah) herabgestuft. Nach dem Ende des Mogulreichs übernahmen die Marathen ab 1746 die Region und besserten die Fortanlage aus. Nach zweimonatiger Belagerung durch Haidar Ali musst sich der Marathen-General Murari Rao ergeben. Um das Jahr 1820 fiel das Fort an die East India Company der Briten, deren Gouverneur über die Präsidentschaft Madras, Thomas Munro, anfänglich zu Füßen des Forts begraben lag. Architektur Deutlich erkennbar sind drei dem vorgegebenen Felsen folgende Mauerringe mit halbrunden Türmen um die eigentliche Zitadelle auf der Spitze des höchsten Felsens. Zu dessen Füßen befindet sich ein relativ gut erhaltener Gebäudekomplex mit Pulvermagazin und Getreidespeicher. Die Wasserversorgung erfolgte über insgesamt 108 Brunnen. Die Engländer nutzten das Fort auch als Gefängnis. Weblinks Gooty Fort – Fotos + Infos (englisch) Gooty Fort – Fotos + Infos (englisch) Gooty Fort – Video
Gooty Fort

The Gooty Fort, also known as Ravadurg and Gutti Kota, is a ruined fort located on a hill in the Gooty town of Andhra Pradesh, India. The town of Gooty (originally, "Gutti") is located in the Ananthapur district of Andhra Pradesh. It is one of the centrally protected monuments of national importance. History Eight inscriptions have been found on the rocks near to the Narasimha temple situated within the fort premises. These inscriptions are seriously damaged, but appear to be from the reign of the Western Chalukya king Vikramaditya VI (r. c. 1076-1126 CE). The earliest of the existing fortifications and other structures can be dated to the late Chalukya period. The fort later came under the control of the Vijayanagara Empire. During the reign of Venkata II (r. c. 1584-1614), the Vijayanagara lost the fort to the Qutb Shahi dynasty. The Mughals appear to have controlled the fort after their conquest of the Qutb Shahi capital Golconda. Around 1746 CE, the Maratha general Raja Murarirao Ghorpade captured the fort, and made it his permanent residence eight years later. He repaired the fort, and commissioned the stucco ornamentation of the small gateways. In 1775 CE, the Mysore ruler Hyder Ali attacked and besieged the fort. After two months, Murari Rao was forced to surrender, as he ran out of water supplies. The fort later came under the control of the East India Company. Its administrator Thomas Munro was buried at the cemetery located at the foothill. Architecture The fort is located on a group of hills that rise up to 680 m above the sea level. The hills are connected by lower spurs. The citadel of the fort is located on the westernmost hill. It has only one entrance known as "Mar Gooty." The summit of the citadel has two buildings, apparently a granary and a gunpowder magazine. The ruined Narasimha temple is located near the summit. On a 300 m high cliff, there is a small pavilion called "Murari Rao's seat", which provides a panoramic view of the town below. It is said that the Maratha general Murarirao Ghorpade used to play chess and swing here. The lower fortifications comprise a series of ramparts, which are connected by gateways and flanked by bastions. Numerous reservoirs excavated on the rock clefts were used to trap the seasonal rainwater. 108 wells were also dug within the fort walls. There are several ruined buildings within the fort, including granaries, storerooms, and magazines. Some of these were used as prisons by the East India Company administrator Thomas Munro. Tourism Development (2024–2025) In an effort to promote heritage tourism in Andhra Pradesh, a task force has been formed by the government to develop tourism circuits, including the historic Gooty Fort. References 5. ^"https://30stades.com/travel/gooty-fort-complex-with-15-forts-and-108-ponds-rainwater-harvesting-andhra-pr adesh-8441057". Dec 15 2024.
Kudgi Super Thermal Power Station

Kudgi Super Thermal Power Station is a power station located at Kudgi village of Basavana Bagewadi Taluq in Bijapur district, Karnataka in Indian state of Karnataka. This is one of the coal based thermal power plants of NTPC Limited. The coal for the plant will be derived from NTPC's Pakhri Barwadih coal block in Jharkhand. The Construction Power required for stage-1 erection was drawn from M/s Hescom (Hubli Electricity Supply Company) through 2 no. of dedicated 33kV OH lines from Basavana Bagewadi and Mattihal substations of Hescom. The water source is from reservoir of Almatti Dam which is constructed on Krishna River. Capacity Kudgi Super Thermal Power Project will have an installed capacity of 4000 MW (3x800 MW in first stage and 2x800 MW in second stage). Doosan Power systems India Pvt Ltd will supply Steam Generator for the plant & Toshiba JSW Power Systems Pvt Ltd will supply super-critical steam turbine and generator and L&T Howden will supply Axial fans to NTPC for the plant. A 160 MWh CO2 battery is also projected. References External links Kudgi Super Thermal Power Project at SourceWatch
Nikobary

Nikobary je souostroví na rozhraní Bengálského zálivu a Andamanského moře, součást indického teritoria Andamany a Nikobary. Ostrovy mají dohromady plochu 1841 km², před tsunami roku 2004 je obývalo kolem 24 tisíc lidí, žijících na 12 z 22 ostrovů souostroví. Značná část obyvatelstva nemá téměř žádné kontakty s okolním světem a žije tradičním způsobem života. Podle odhadů se roku 2004 přibližně čtvrtina obyvatelstva stala obětí cunami po zemětřesení v Indickém oceánu. Geografie Souostroví se skládá z 22 ostrovů: Severní skupina zahrnuje ostrovy Car Nicobar (126,9 km²) a Battimaly (2,01 km², neobydlený). Střední skupina zahrnuje ostrovy Chaura (neboli Chowra či Sanenyo, 8,2 km²) Teressa (neboli Luroo, 101,4 km²) Bompuka (neboli Poahat, 13,3 km²) Katchal (174,4 km²) Camorta (188,2 km²) Nancowry (neboli Nancowrie, 66,9 km²) Trinket (do roku 2004 86,3 km², po cunami se výrazně zmenšil) Laouk (0,01 km², neobydlený) Tillangchong (16,84 km², neobydlený) Jižní skupina zahrnuje ostrovy Velký Nikobar (1045,1 km², největší ostrov souostroví) Malý Nikobar (159,1 km²) Kondul (4,6 km²) Pulomilo (Pillomilo) (1,3 km²) a neobydlené Meroe (0,52 km²), Trak (0,26 km²), Treis (0,26 km²), Menchal (1,30 km²), Kabra (0,52 km²), Pigeon a Megapod (0,2 km²) Historie Místní domorodné obyvatelstvo žije dodnes do značné míry izolovaně, jejich jazyky patří vesměs k nikobarské skupině mon-khmerských jazyků austroasijské jazykové rodiny. Malé skupiny domorodců na jihu Velkého Nikobaru – kolem 400 lidí (k začátku 21. století) – mluví šompenskými jazyky, nepodobnými jiným jazykům. Šompové jsou patrně potomky velmi staré vrstvy obyvatel jihovýchodní Asie, neznají ani oheň. Po roce 2004 byl jejich počet odhadován na 150. Jméno Nikobary pochází z Nakkavaram (tamilsky doslova „Země nahých“), indického označení pro ostrovy používaného čólskými mořeplavci už v 11. století. Evropská kolonizace počala roku 1754, kdy si ostrovy přisvojila Dánská Východoindická společnost. Mezi roky 1778 a 1783 se ostrovy pokusilo kolonizovat Rakousko, poté si ostrovy nadále nárokovali Dánové. Pokusy o osídlení ostrovů byly kvůli malárii neúspěšné a nakonec Dánové roku 1868 ostrovy prodali Britům. Poté byly Nikobary součástí britské Indie (pouze v letech 1942–1945 je okupovalo Japonsko) a po vyhlášení indické nezávislosti se staly součástí teritoria Andamany a Nikobary v Indii. Indická vláda v zájmu ochrany místních obyvatel na některé ostrovy zakázala vstup, povolení dostávali výjimečně pouze někteří vědci. Vzhledem k strategickému významu ostrovů zde leží vojenské základny indického námořnictva a letectva. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Nicobar Islands na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nikobary na Wikimedia Commons
Îles Nicobar

Les îles Nicobar sont un archipel de la mer d'Andaman, dans le nord-est de l'océan Indien. Elles forment un des deux districts du territoire indien des îles Andaman-et-Nicobar, lui-même divisé en trois tehsil (sous-districts) : Car Nicobar, Nancowry et Grande Nicobar. On lit parfois que le nom « Nicobar » viendrait du malais et signifierait « pays des gens nus », alors que cette expression se dit « tanah orang telanjang » en malais. Le gouvernement indien interdit formellement à tout non-Indien la visite des îles. Les îles ont été reconnues par l'Unesco depuis 2013 en tant que réserve de biosphère. Géographie L'archipel des Nicobar est situé au nord-ouest de l'île de Sumatra (Indonésie), cette dernière étant distante de l'île de Grande Nicobar de 201 kilomètres. Il comprend vingt-deux îles de tailles diverses, la plus grande étant Grande Nicobar. Les îles ont une superficie totale de 1 841 km2. Le plus haut sommet est le mont Thullier qui culmine à 642 m. Il y a trois groupes : Les îles du Nord Car Nicobar (127 km2) Batti Malv (2 km2) Les îles du Centre Chowra (8 km2) Teressa (101 km2) Poahat (ou Bompuka) (13 km2) Katchal (174 km2) Camorta (188 km2) Nancowry (67 km2) Trinket (86 km2) Man (1,7 km2) Tillangchong (17 km2) Les îles du Sud Grande Nicobar (1 045 km2) Petite Nicobar (157 km2) Kondul (4 km2) Pulo Milo (1,3 km2) Population La population était de 42 068 habitants en 2001 (65 % d'indigènes de Nicobar et 35 % d'immigrés d'Inde continentale ou du Sri Lanka). Seules douze des vingt-deux îles sont habitées. On répartit les Nicobarais autochtones en deux groupes principaux : les Nicobaris, à leur tour divisés en six groupes qui parlent des langues nicobar (qui forment un groupe des langues môn-khmer) les Shompen. Histoire Vers 1754 l'archipel a été fréquenté par la Compagnie danoise des Indes orientales, qui y fondent des comptoirs plus ou moins actifs jusqu'en 1848, administrés depuis Tranquebar. La malaria décimait régulièrement les colons. De 1778 à 1785, les îles, redécouvertes par le navigateur-marchand William Bolts qui les pense abandonnées, sont occupées au nom de l'Autriche. L'une des îles se nomme d'ailleurs Teressa en hommage à l'impératrice Marie Thérèse. Dans son Voyage de circumnavigation, en 1857, le capitaine Wüllerstorf-Urbair décrit les îles Nicobar ainsi que les mœurs, les fêtes et les usages des Nicobariens. L'Italie tente de les acheter aux Danois en 1866. Elles sont ensuite devenues possessions britanniques à partir de 1869, contre le versement de compensations aux Danois le 16 octobre 1868. En 1947, avec l'indépendance indienne, elles ont été intégrées à l'Union indienne. Les îles sont desservies par l'aéroport de Car Nicobar. Au moins 6 000 habitants des îles Nicobar sont morts lors du tremblement de terre du 26 décembre 2004. Notes et références Voir aussi Voir aussi Îles Andaman Cyornis nicobaricus, un gobemouche endémique des îles Nicobar. Liens externes Ressource relative à la géographie : WWF (en) Hans Kumar & Lotika Varadarajan, Ap, The Canoe of Chowra Island, Techniques & Culture n° 35-36, 2001, p. 85-120. Portail de l’Inde Portail des îles Portail de l’océan Indien
Nicobaren

De Nicobaren zijn een groep eilanden in de Golf van Bengalen in het oosten van de Indische Oceaan. Ze behoren tot India en vormen samen met de noordelijker gelegen Andamanen het unieterritorium Andamanen en Nicobaren. Geografie Het noordelijkste punt van de Nicobaren ligt zo'n 140 km van het zuidelijkste eiland (Klein-Andaman) van de Andamanen af. Het zuidelijkste punt, Indira Point, ligt 200 km ten noordwesten van het Indonesische eiland Sumatra (provincie Atjeh). De Nicobaren bestaan uit 22 kleine en grotere eilanden waarvan Groot-Nicobar het grootste is. Het totale landoppervlak van de eilanden is 1841 km². Het hoogste punt is de top van de 642 meter hoge berg Mount Thullier op het eiland Groot Nicobar. Van de 22 eilanden zijn er 12 bewoond. In 2001 woonden er 42.026 mensen op die 12 eilanden waarvan ongeveer 65% behoort tot de autochtone bevolking en de overige 35% vooral bestaat uit migranten uit India en Sri Lanka. Men deelt de eilanden in drie groepen in: De noordelijke groep omvat Car Nicobar (127 km²) en het onbewoonde Batti Malv (2 km²). De centrale groep omvat Chowra (8 km²), Teressa (101 km²), Poahat (13,3 km²), Katchal (174 km²), Camorta (188 km²), Nancowry (67 km²), Trinket, en tevens de onbewoonde eilanden Man en het natuurreservaat-eiland Tillangchong. De zuidelijke groep omvat Groot-Nicobar (1045 km²), Klein-Nicobar (140 km²), Kondul (4 km²), Pulomilo (1 km²), en tevens de onbewoonde eilanden Meroe, Trak, Treis, Menchal, Cubra, Pigeon en het natuurreservaat Megapod. Geschiedenis In 1756 begon de Deense Oost-Indische Compagnie met het koloniseren van de Nicobaren; ze werden de Frederikseilanden genoemd, en enkele kwamen inderdaad in Deens bezit: Groot Nicobar (1756-1760), Camorta (1760-1768) en Nancowry (1768-1868). De kolonisatie mislukte echter al spoedig. Later was het gebied soms een kolonie van Oostenrijk of Pruisen, totdat de Engelsen het in 1869 onderdeel maakten van het Britse Rijk. Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd het bezet door de Japanners en in 1947 werd het bij de onafhankelijkheid van India onderdeel van dat land. Op 26 december 2004 werden de Nicobaren net als andere delen van de Golf van Bengalen getroffen door een tsunami, die in totaal meer dan 227.000 mensen het leven kostte, waarvan zo'n 6.000 op de Andamanen en Nicobaren. Vooral op het eiland Katchal van de Nicobaren was er een zware dodentol. Er waren meer dan 4.500 slachtoffers. (zie Zeebeving Indische Oceaan 2004) Fauna De pteropus faunulus is de enige endemische vleerhond op de Nicobaren. Literatuur E.H. Man, The Nicobar Islands. Guildford, 1932. Marcel Vellinga, 'The Nicobar islands: A Forgotten Archipelago in the Indian Ocean', in: Archiv für Völkerkunde 49, 1995, p. 47-69.
Ilhas Nicobar

As Ilhas Nicobar são um arquipélago situado no Oceano Índico, pertencente à Índia, que compõe o território federal indiano de Andamão e Nicobar juntamente com as Ilhas Andamão. O arquipélago é composto por 22 ilhas de diversas dimensões, das quais a maior é conhecida por Grande Nicobar. Em 2001 estimava-se a população do arquipélago em cerca de 42 000 pessoas. As Ilhas Nicobar são de origem vulcânica e fazem parte de um grande arco insular com as Andamão. Uma das espécies que vivem nesta ilha é o Pombo-de-nicobar, uma ave de plumagem azul que pode chegar a 35 centímetros de comprimento. Em Dezembro de 2004, o arquipélago foi devastado pelo tsunami que se seguiu ao sismo do Índico de 2004. Ver também Grande Nicobar
Никобари

Никобари су острва у источном Индијском океану и припадају Индији. Налазе се 1300 километара југоисточно од индијског подконтинента, од којега их дели Бенгалски залив. Општи опис Никобари су раздвојени од Андамана 150 km широким каналом. Од Суматре су удаљени 189 km. Андамани и Никобари раздвојају Бенгалски залив и Андаманско море. Никобарска острва обухватају 22 острва. Највећи је Велики Никобар. Укупна површина Никобара је 1841 km². Највиши врх Никобара је висок 642 метра. Укупно је било 42.026 становника 2001., а од тога домороци представљају 65% становништва. Острва су подељена у три групе. Администрација Андамани и Никобари представљају Савезну територију од Индије. Савезна територија је подељена на два дистрикта, на Андамански дистрикт и Никобарски дистрикт. Индијска влада ограничава приступ Никобарима. За долазак је потребна специјална пропусница, а онима који нису Индијци забрањује се приступ Никобарима. Геологија Никобари представљају део великог острвског лука, насталог сударом индо-аустралијске плоче са Евроазијом. Тај судар је уздигао Хималаје и индонезијска острва и створио је дугачак лук острва. Клима и екологија Клима је тропска са темпаратурама од 22 до 30 °C. Има много киша због монсуна тако да годишње падне 3000 to 3800 mm кише. Никобари су значајни по својим тропским шумама са многим ендемским врстама. Историја Верује се да су Никобари насељени хиљадама година. На острвима се говори шест различитих домородачких језика. Колонизацију подручја је започела Данска Источноиндијска компанија 1754. и подручјем су управљали из Транкенбара у континенталној данској Индији. Али Данци би напуштали подручје и поново се враћали. Нису управљали подручјем 1784-1807, 1830—1834 и од 1848. су заувек напустили подручје. Од 1778. до 1783. Никобари су били аустријска колонија. Данци су и формално 1868. продали право на Никобаре Британији. Никобари постају део Британске Индије 1869. Цунами у Индијском океану 2004. је 26. децембра 2004. разарао обалу Никобара 10 до 15 метара високим таласима. Најмање 6.000 људи је погинуло на Андаманима и Никобарима. Највише погинулих је било на острву Качал, око 4.600. Поједина острва су тешко оштећена да су се поделила на два до три острва, а кораљни гребенови су избачени изнад воде. Острво тереса се разделило на два дела, а острво Тринкат на три дела. Поједине процене говоре да су острва помакнута за 30 метара. Спољашње везе
Nikobarerna

Nikobarerna är en långsträckt ögrupp i Indiska oceanen. Tillsammans med Andamanerna utgör de toppar av en undervattensrygg mellan Arakanbergen och Sumatra, och utgör gräns mellan Bengaliska viken och Andamansjön. Administration Öarna tillhör det indiska unionsterritoriet Andamanerna och Nikobarerna där de utgör distriktet Nicobars. Tsunamin 2004 De låglänta öarna blev hårt drabbade av tsunamin 2004. Klimat Tropiskt monsunklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är 23 °C. Den varmaste månaden är mars, då medeltemperaturen är 26 °C, och den kallaste är september, med 22 °C. Genomsnittlig årsnederbörd är 3 235 millimeter. Den regnigaste månaden är september, med i genomsnitt 415 mm nederbörd, och den torraste är mars, med 59 mm nederbörd. Källor
Нікобарські острови

Нікоба́рські острови — група островів у східній частині Індійського океану, належить індійській союзній території Андаманські і Нікобарські острови, до складу якої вони ввійшли разом з Андаманськими островами у 1950 році. Води Бенгальської затоки відокремлюють архіпелаг від материкової Індії. На півночі знаходяться Андаманські острови, на півдні — індонезійський острів Суматра, на сході — Андаманське море. Площа становить 1841 км², населення до великого землетрусу в Індійському океані й викликаного ним цунамі в 2004 році налічувало близько 42 тисяч осіб, що населяли 12 з 22 островів архіпелагу. За даними перепису 2011 року населення Нікобарських островів становило 36 819 осіб, серед них 22 886 нікобарців, 229 шомпенів, решта — вихідці з материкової Індії. Частина жителів Нікобарських островів майже не має контакту з цивілізацією[джерело?] і живе за первісними порядками. Найбільшими островами є Кар-Нікобар, Великий Нікобар, Човра, Тересса, Нанкаурі, Катчал і Малий Нікобар. Адміністративним центром є селище Малакка (англ. Malacca), розташоване на острові Кар-Нікобар. 1756 року Нікобарські острови стали колонією Данії. Данці з перервами володіли островами до 1848 року, перш ніж вони перейшли у володіння Великої Британії. В період між 1778 і 1783 роками Нікобарські острови були ще першою австрійською заморською колонією. Після оголошення Індією незалежності в 1947 Нікобари стали її союзною територією. Окремі Нікобарські острови, що розташовані поблизу Андаманського архіпелагу, впродовж десятиліть закриті індійським урядом від відвідувачів, щоб захистити первісне населення островів від непередбачуваного впливу цивілізації[джерело?]. Доступ на острови як виняток отримували лише деякі дослідники. Серед тубільного населення існують ознаки канібалізму[джерело?]. Нікобарські мови належать до австроазійської сім'ї мов, а риси більшості жителів островів — монголоїдні. Напівкочові шомпени не знайомі навіть із вживанням вогню, а їхня мова не схожа на жодну іншу мову Стратегічно важливі острови архіпелагу використовуються індійською армією і військово-повітряними силами як база, що нерідко веде до конфліктів з аборигенами. Джерела WorldStatesmen- India [Архівовано 1 листопада 2008 у Wayback Machine.] Post-tsunami satellite photos from India's National Remote Sensing Agency (Alternate Link) [Архівовано 17 липня 2012 у Wayback Machine.] Примітки
Fertilisers and Chemicals Travancore

The Fertilisers and Chemicals Travancore Limited, abbreviated as FACT, is an Indian central public sector undertaking headquartered in Kochi, Kerala. It was incorporated in 1943, by Maharajah Sree Chithira Thirunal Balarama Varma of the Kingdom of Travancore. It was the first fertilizer manufacturing company in independent India and also the largest Central Public Sector Undertaking (CPSU) in Kerala. The company is under the ownership of Government of India and administrative control of the Ministry of Chemicals and Fertilizers. It has 2 production units - Udyogamandal Complex (UC) at Eloor, Udyogamandal, and Cochin Division (CD) at Ambalamedu. In 1947, FACT started production of ammonium sulfate with an installed capacity of 50,000 MT per annum at Udyogamandal near Kochi. The Caprolactam plant in Udyogamandal was commissioned in 1990. Main products include ammonia, sulfuric acid, ammonium phosphate-sulfate (FACTAMFOS), ammonium sulfate, zincated ammonium phosphate, caprolactam, and also complex fertilizers. gypsum, nitric acid, soda ash and coloured ammonium sulfate are major by-products. History The factory commenced production of ammonium sulfate in 1947, at the dawn of Indian independence using wood as the raw material for production of ammonia. With the effect of time, wood gasification became uneconomic and was replaced with Naphtha reforming process. Through a series of expansion programmes, FACT soon became the producer of a wide range of fertilizers for all crops and all soil types in India. It became a Kerala State public sector enterprise in 1960 and in 1962, it came under the Government of India. The consultancy unit known as FACT Engineering and Design Organisation (FEDO) was set up in 1965 and has since diversified into chemicals, petrochemicals, hydrometallurgy, pharmaceuticals and other areas. The fabrication division, FACT Engineering works (FEW) was established in 1966. FACT has formed a joint venture company with Rashtriya Chemicals & Fertilizers Limited, named FRBL (FACT RCF Building Products Ltd) for manufacturing load-bearing panels and other building products using phosphogypsum. References External links Official website
Nallamalais

Nallamalais (Muntanyes Negres, també Nallamalai, Nallamala o Nallamalas) són unes muntanyes del grup dels Ghats Orientals, principalment a l'estat d'Andhra Pradesh, districtes de Kurnool, Mahabubnagar, Guntur,Prakasam i Kadapa. Corre uns 150 km del riu Kistna al Penner amb elevacions de 500 a 600 metres i amb cims més alts a Bhairani Konda (945 metres) i Gundla Brahmeswara (919 metres). El 2 de setembre de 2009 un avió amb el ministre principal de l'estat d'Andhra Pradesh, Y.S. Rajasekhara Reddy, va desaparèixer en aquestes muntanyes i fou trobat estavellat i tots els ocupants morts. Referències Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.