NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sri Lankamalleswara Wildlife Sanctuary

Sri Lankamalleswara Wildlife Sanctuary is a wildlife sanctuary headquartered in Kadapa, Andhra Pradesh, India. It is the only habitat in the world which provides home for the Jerdon's courser, a highly endangered bird species. In addition to that it is also a home to nearly 176 families of vegetation and living organisms. After the rediscovery of Jerdon's courser, the area of discovery was declared as Lankamaleswara wildlife sanctuary. History The Sanctuary is well known for its habitation of the Jerdon's courser which is a critically endangered species. The bird was first discovered in 1848 by the surgeon-naturalist Thomas C. Jerdon and was thought to be extinct until its rediscovery in 1986. The bird now inhabits the sparse scrub regions and forests of the Sri Lanka Malleshwara Sanctuary where the topography and weather conditions are compatible with its existence. Flora and fauna The Sanctuary provides a home to nearly 1400 plant species and nearly 176 families of vegetation and living organisms. It has dry deciduous mixed thorn forests with deep gorges and steep slopes. Red Sanders, an endemic species, can be found here. Its fauna includes the panther, sloth bear, cheetal, sambar, chowsingha, chinkara, nilgai, wild boar, fox and the Jerdon's courser. References External links
Ukkadam Lake

Ukkadam Lake (Tamil: Ukkadam Periyakulam) is a lake in Ukkadam, Coimbatore, South India. It is spread over an area of 1.295 km2 (0.500 sq mi) and has an average depth of 5.82 m (19.1 ft). In 2010, the lake was taken over by Coimbatore Corporation on a 90-year lease from the Public Works Department of the Government of Tamil Nadu. Hydrography The lake is fed by canals derived from Noyyal River. The lake also receives water from Selvachinthamani lake located upstream in the north and drain water. The lake has an outlet connecting it with Valankulam lake. The water can be released through four sluice gates located on the south side of the lake. Fauna As per a study conducted in 2003–04, the lake had 36 genera of zooplankton including of 8 genera of protozoa and 6 genera of Rotifera with increased eutrophication of the lake. Species Diversity Index of zooplankton population ranged from 1.74 to 3.63 across the year with maximum before the beginning of the summer and end of South-west monsoon. As per a study on bird diversity conducted in 2013, about 48 species of avifauna belonging to 20 families were recorded. Most species were recorded in March before the start of summer and was the least in the winter months of November and December. Highest bird population was observed in the months of January and February. Various birds including little grebes, painted storks and purple moorhen can be spotted in this lake. Fishing Fishing is carried out by local fishermen and enthusiasts. In the 2000s, due to encroachment and the fishes were infected with metals and pathogens from polluted waste water discharged from the sewage. The local fishermen requested the lake to be cleaned up to ensure healthy fish population. Environmental concerns The lake became contaminated with effluents from sewage release from the city and was encroached by water hyacinth. In 2010, Coimbatore Corporation unveiled a plan to De-silt the lake and clear the encroachments. The corporation hired external consultants and suggested public-private-partnership model for the development of the lake. In 2013, the de-silting was carried out by the Coimbatore Corporation in association with NGO Siruthuli, Residents Awareness Association of Coimbatore and Vijayalakshmi Charitable Trust. The restoration of the lake was funded partly by the government and partly by private corporations and the activity was carried out with the help of volunteers from public. Beautification In 2015, the Coimbatore corporation announced a beautification project at the cost ₹49.5 million (US$520,000). The civic body planned to lay a 1.2 km (0.75 mi) stretch of road exclusively for two-wheelers and beautify the tank bund by installing solar powered lamps and steel fences. The road was inaugurated on June 8, 2015 by the Chief Minister of Tamil Nadu and helped ease traffic congestion in Ukkadam area. It is also known as Marine drive of coimbatore References
Yermarus Thermal Power Station

Yermarus Thermal Power Station is a coal-based thermal power plant located in Yermarus village in Raichur district, Karnataka. History The power plant is owned and operated by the Karnataka Power Corporation. This is India's first 800 MW super critical thermal power plant and Bharat Heavy Electricals is the EPC contractor for this power project. Capacity The installed capacity of the power plant in 1600 MW (2×800 MW). References
St. George’s Cathedral (Chennai)

Die St. George’s Cathedral (St.-Georgs-Kathedrale, Tamil: புனித ஜார்ஜ் கோவில்) ist eine Kirche in Chennai (Madras), der Hauptstadt des indischen Bundesstaates Tamil Nadu. Sie ist die Kathedrale des Bistums Madras der anglikanischen Church of South India. Die St. George’s Cathedral ist im klassizistischen Stil gehalten und wurde im Jahr 1815 während der britischen Kolonialzeit fertiggestellt. Am 27. September 1947 wurde in der St. George’s Cathedral die Church of South India gegründet. Geschichte Madras, das heutige Chennai, entwickelte sich nach der Gründung des Fort St. George durch die Britische Ostindien-Kompanie im Jahr 1640 zu einem Zentrum der britischen Kolonialisierung Indiens. Dadurch entstand in der Stadt neben einer bestehenden katholischen auch eine anglikanische Gemeinde. Nachdem die 1680 fertiggestellte St. Mary’s Church im Fort St. George Anfang des 19. Jahrhunderts für die wachsende Zahl anglikanischer Christen in der Stadt zu klein geworden war, entschied man sich, an der Mount Road (heute Anna Salai), der vom Fort St. George zum St. Thomas Mount führenden Ausfallstraße, eine neue Kirche zu errichten. Diese wurde 1815 fertiggestellt und erhielt nach dem Heiligen Georg, dem Nationalheiligen Englands und Namenspaten des Fort St. George, den Namen St. George’s Church. Die Kirche wurde von John Lawrence Caldwell, dem Oberingenieur der Britischen Ostindien-Kompanie, geplant und unter der Ägide von dessen Assistenten Captain Thomas De Havilland erbaut. Obwohl bereits 1815 Messen in der Kirche abgehalten wurden, wurde sie erst am 8. Januar 1816 durch den anglikanischen Bischof von Kalkutta geweiht. 1835 wurde Madras zu einem eigenen Bistum erhoben und die St. George’s Church zu deren Kathedrale, weshalb sie fortan St. George’s Cathedral genannt wurde. Hatten die anglikanischen Gemeinden in Indien ursprünglich noch zur Church of England gehört, wurden sie 1930 zu einem Teil der Church of India, Burma and Ceylon. Am 27. September 1947 vereinigten sich die südlichen Bistümer der Church of India, Burma and Ceylon mit einer Reihe von kongregationalistischen, presbyterianischen, reformierten und methodistischen Kirchen zur Church of South India. Ort der Gründung der Church of South India war die St. George’s Cathedral. Architektur Die St. George’s Cathedral ist neben der nur wenige Jahre später erbauten St. Andrew’s Church eines von zwei Beispielen für den georgianischen Klassizismus in Chennai. Wie die St. Andrew’s Church orientiert sich die St. George’s Cathedral am Vorbild der Londoner Kirche St. Martin-in-the-Fields. Von der St. Andrew’s Church unterscheidet sich die St. George’s Cathedral vor allem durch ihren rechteckigen Grundriss. Weblinks Website der St. George’s Cathedral (englisch)
Lal Bagh Botanical Gardens

Lal Bagh Botanical Gardens ist ein Park und botanischer Garten in der indischen Stadt Bengaluru. Er wurde 1760 von Hyder Ali, dem damaligen Herrscher von Mysore, in Auftrag gegeben und unter seinem Sohn und Nachfolger Tipu Sultan vollendet. Der Grundstein für das Gewächshaus wurde 1898 gelegt. Der Park beherbergt über 1000 verschiedene Pflanzenarten, darunter einige Bäume, die über 100 Jahre alt sind, sowie ein Aquarium und einen See. Lal Bagh Gardens ist eine der größten Touristenattraktionen der Stadt und eine der umfangreichsten Baumsammlungen der Welt, mit Bäumen von pazifischen Inseln, aus Australien, Kalifornien, Südamerika und Afrika. Der Eintritt in den Park ist morgens von 6 bis 9 Uhr und abends von 18 bis 19 Uhr frei. Quellen Weblinks
Lal Bagh

Lal Bagh (« le jardin rouge » en français), ou jardins botaniques de Lal Bagh, est un jardin botanique de Bangalore en Inde. Initié sous le règne de Hyder Ali, dirigeant de l'État de Mysore, il a été terminé sous le règne de son fils Tipû Sâhib. On y retrouve notamment une serre présentant à chaque année une exposition florale. Lal Bagh abrite également la plus grande collection de plantes tropicales, un aquarium public ainsi que deux lacs. Histoire En 1760, Hyder Ali commande la construction de Lal Bagh. Il prend cette décision à la suite du succès des jardins moghols. Ali engage ainsi des personnes de la communauté Thigala (en), réputée pour sa maîtrise du jardinage. En 1874, Lal bagh s'étend sur 45 acressqm. En 1889, 30 acres sont ajoutés sur le côté Est, suivi, en 1891, de 13 acres comprenant la tour Kempegowda, puis de 94 acres en 1894, toujours sur le côté Est, amenant ainsi l'étendue totale du jardin à 188 acressqm. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Liens externes Ressource relative au tourisme : Botanic Gardens Conservation International (en) Site officiel (en) Site gouvernemental (en) Site touristique (en) Catalogue des plantes (1891) Portail de la botanique Portail du tourisme Portail de l’Inde
Lal Bagh

Lal Bagh is de naam van een botanische tuin aan de zuidelijke rand van de Indiase stad Bangalore (in de deelstaat Karnataka). De bouw werd in 1760 opgedragen door sultan Haider Ali van Mysore en werd onder diens zoon Tipu Sultan afgerond. De totale oppervlakte is 971.000 m² en er groeien ruim duizend plantensoorten. Het Glass House is geïnspireerd op het Londense Crystal Palace. Sommige bomen in het park zijn ruim honderd jaar oud. Er worden jaarlijkse bloemenshows gehouden om het publiek kennis van de diverse flora bij te brengen. Het park is tegen betaling geopend voor publiek. Op sommige tijden is de toegang gratis, wat altijd geldt voor schoolkinderen en invaliden.
Адамов мост

9.121, 79.5217 Адамов мост (на санскрит: रामसेतु; на тамилски: இராமர் பாலம்) се нарича верига от плитчини и острови между Индия и Шри Ланка. Дължината му е 48 km. Геоложките данни сочат, че в миналото той е представлявал сухопътна връзка между двете страни. Водите около него рядко надхвърлят 1 m дълбочина, което възпрепятства корабоплаването. Съществуват сведения, че мостът е бил проходим до 1480 г., когато циклон го потапя. Исторически сведения Мостът е споменат за пръв път в древния санскритски епос Рамаяна, написана от Валмики. В нея е описано как бог Рама е накарал хората Ванара да построят моста, за да спасят жена му, Сита, от краля ракшаса Равана. Мостът се среща и в текст на Ибн Хурдазбих от средата на 9 век. Според друга легенда, на която се дължи наименованието им Адам (първият човек, според Библията) е минал по тези острови и плитчини, след като бил изгонен от Рая, по пътя си от Цейлон към Индия. Ал-Бируни е вероятно първият, описал формата на релефа по този начин. Първата карта, използваща името Адамов мост, се появява през 1804 г. и е дело на британски картограф. Местоположение Мостът започва като поредица от плитчини от бившето селище Дханушкоди при остров Памбан и завършва при острова на Шри Ланка Манар. Самият остров Памбан е свързан с континенталната част на Индия чрез двукилометров мост. Границата между двете държави преминава някъде сред плитчините, което я прави една от най-късите сухопътни граници в света. Геоложка еволюция Съществуват значителни разногласия относно произхода на моста. През XIX век преобладават две главни теории относно естеството му. Едната го счита за продукт на натрупване и повдигане на суша, докато другата заключава, че той се е образувал при откъсването на Шри Ланка от Индийския субконтинент. По-късно се появява и теория, считаща го за коралова надстройка над тектонско повишение на морското дъно. Реконструирането на геоложката еволюция на островната верига е особено трудно. Според една от хипотезите Адамовият мост в миналото е бил най-голямото томболо на Земята, но се е превърнал във верига от плитчини с покачването на средното морско равнище на световния океан преди няколко хиляди години. Основавайки се на сателитни данни, макар и без реални полеви данни, Индийската организация за космически изследвания е определила, че Адамовият мост включва 103 малки рифа, разположени на една линия. Формата на релефа включва гребените на рифовете, пясъчни плитчини и по-дълбоки канали между тях. Смята се, че в миналото мостът е бил проходим по суша. Той е започнал да еволюира преди около 125 хил. години. Според едно от проучванията, рифовете са се образували едва преди около 4000 години. Източници
Pont d'Adam

El Pont d'Adam (en anglès Adam's Bridge; en tàmil ஆதாம் பாலம் Athām pālam), també conegut com el Pont de Rama (en tàmil இராமர் பாலம் Rāmar pālam; en malayalam രാമസേതു, Rāmasetu), és una sèrie d'illots arenosos i rocosos de 27 km de llarg situats entre l'illa de Rameswaram, a la costa índia, fins a l'illa de Manaar, a Sri Lanka, ja prop del golf de Manaar. El Ramayana diu que Rama va usar aquest pas per envair Ceilan amb el seu exèrcit. Bibliografia Aquest article incorpora text de l'Imperial Gazetteer of India, Oxford, Clarendon Press, 1908-1931
Adamův most

Adamův most, také nazývaný Rámův most nebo Rama Setu (ze sanskrtského राम सेतु) je řetěz korálových mělčin táhnoucí se mezi ostrovem Manar u severozápadního pobřeží Srí Lanky a ostrovem Raméšvarám u jihovýchodního pobřeží Indie. „Most“ je 48 km dlouhý a odděluje Mannárský záliv na jihozápadě od Palkova zálivu na severovýchodě. Některé písčiny vystupují nad vodní hladinu, protože moře v oblasti je velmi mělké. Do 15. století bylo možné po „mostě“ přejít suchou nohou. Podle chrámových zpráv ho poškodil až silný cyklon v roce 1480. Nyní spojuje ostrov Raméšvarám u indického pobřeží s pevninskou Indií Pambanský most. Mytologie Pojmenování Rámův most odráží jednu z pověstí o jeho vzniku. Podle hinduistické mytologie, konkrétně eposu Rámájana, byl most zbudován na Rámovu žádost jeho spojenci (opičí armádou). Most byl zbudován na plovoucích píscích, ale bohové později ukotvili skály do mořského dna, čímž vytvořili současný řetěz skalnatých mělčin. Tak pomohli Rámovi zachránit jeho manželku Sítu, unesenou králem démonů Rávanou, který se potom stal vládcem Lanky. Spor o vznik V roce 2007 se indická vláda rozhodla prokopat skrz Adamův most kanál, čímž by se cesta lodí podél pobřeží Indie zkrátila o více než třicet hodin. Tento plán však vyvolal silný odpor hinduistických organizací, které argumentovaly, že nelze ničit „most“, který je podle nich dílem bohů. Indický Nejvyšší soud na základě odborných posudků rozhodl, že most byl stvořen přírodními procesy. Jako reakci na toto rozhodnutí odvolala indická ministryně kultury Ambika Soníová dva ředitele archeologického ústavu, kteří vypracovali odborné posudky a pohrozila demisí, pokud by se za ně premiér zasadil. Média jako Hindustan Times, Vaishnava News Network a Indolink již dříve prohlašovala, že most je důkazem pravdivosti událostí vyprávěných v Rámájáně. Podle nich je most starý 1 750 000 let a dokazuje tím tedy zároveň přítomnost lidí v oblasti již v této době. Kromě satelitních snímků NASA uvádějí několik geologických argumentů jako důkaz svých tvrzení. Nicméně NASA se distancuje od tvrzení podporujících tuto teorii. Podle NASA není „most“ nic víc než přírodní řada mělčin a není zde žádný důkaz svědčící o lidské přítomnosti dříve než před 350 000 lety. Existují různé názory ohledně stáří mostu a jeho vzniku: Rámův most je pouze 3500 let starý Rámův most není přírodní útvar The Hindu také publikoval zprávu, že most je přírodní útvar a nevytvořil ho člověk Rámův most je přírodní útvar: NASA sdělila, že most je pouze formace písečných prahů a skal Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Adamův most na Wikimedia Commons Encyklopedické heslo Adamův most v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích Fotografie z NASA odhalily most na Srí Lanku
Ádám hídja

Ádám hídja (tamil ஆதாம் பாலம், Atham Palam; angol: Adam's Bridge) Dél-India egyik csúcsát Srí Lanka északnyugati részével összekötő apró szigetek és zátonyok láncolata. Ez a kb. 30 km-es láncolat a Mannari-öbölt választja el a Palk-öböltől. Helyi nyelven Ráma hídjának vagy Setubandha néven is nevezik (tamil: இராமர் பாலம் Irāmar Palam). Feljegyzések arról tanúskodnak, hogy kb. a 15. századig Ádám hídján száraz lábbal át lehetett kelni, azaz teljes egészében a tengerszint felett volt. A „hidat” 1480-ban egy trópusi ciklon tette tönkre, majd a viharok egyre inkább kiszélesítették a szigetek közti szorosokat. A Rámájana hindu eposz szerint Hanumán építette, aki segíteni akart Rámának abban, hogy átkeljen a tengerszoroson és megmentse Szítát. A muszlim hagyomány szerint Ádám kelt át a „hídon”, miután kiűzetett az édenkertből. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Adam's Bridge című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Ponte di Adamo

Il ponte di Adamo (இராமர் பாலம் in tamil e රාමාගේ පාලම in singalese) o ponte di Rama è una particolare conformazione geografica che si trova nello stretto di Palk, oceano Indiano. Si tratta di una sottile striscia di terra che unisce l'India meridionale con lo Sri Lanka. Essa in alcuni punti emerge dall'acqua, formando piccole isole, o banchi sabbia, in altri invece, si trova appena al di sotto della superficie marina. Il Ponte di Adamo costituisce l'estremità nordorientale del mar delle Laccadive. In virtù di tale conformazione è, ed è stato facile in passato, il transito dal continente indiano verso l'isola di Sri Lanka, anche con mezzi marini di modesta dimensione. Fino al 1480 esso era un vero ponte di terra emerso, che connetteva l'isola di Sri Lanka al subcontinente indiano; fu distrutto in quell'anno da un grande ciclone. Per la mobilità dei banchi sabbiosi, soggetti alla modellazione delle maree, ed i bassi fondali, la striscia non è attraversabile da navi di ampio tonnellaggio e i tentativi di dragare un canale di attraversamento sono falliti. La mitologia attribuisce il ponte ad Adamo o a Rama. Note Bibliografia Garg, Ganga Ram (1992). "Adam's Bridge". Encyclopaedia of the Hindu World A–Aj. New Delhi: South Asia Books. p. 142. ISBN 81-7022-374-1 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ponte di Adamo
Most Adama

Most Adama (sanskryt रामसेतु Rāmasetu, dosłownie „Most Ramy”; tamil. ஆதாம் பாலம Adam palam, ang. Adam's Bridge) – archipelag wysepek, raf i mielizn łączący Półwysep Indyjski z Cejlonem. Charakterystyka Most ma długość 48 km i oddziela zatokę Mannar na południowym zachodzie od cieśniny Palk na północnym wschodzie. W żadnym miejscu głębokość mielizn nie przekracza 1 metra, co znacznie utrudnia żeglugę. Próby pogłębienia szlaku żeglownego podejmowano od 1838, ale nigdy nie zakończyły się sukcesem. Dowody geologiczne wskazują, że Most Adama stanowi pozostałość lądowego połączenia istniejącego dawniej pomiędzy Półwyspem Indyjskim a Cejlonem. Zgodnie z tradycją most jest pozostałością wielkiej grobli usypanej przez Ramę (lub zwierzęta z jego armii), bohatera hinduistycznego eposu Ramajana, by umożliwić przejście jego armii z Indii na Sri Lankę gdzie znajdowała się jego uprowadzona żona Sita. Zgodnie z muzułmańską legendą Adam przeszedł tędy, by dotrzeć do Góry Adama na Cejlonie, na szczycie której stał na jednej nodze przez 1000 lat. Kontrowersje W Indiach toczy się ożywiona debata wokół koncepcji zakładającej, że Most Adama jest dziełem rąk ludzkich. Wybuchła ona w obliczu planowanego przez rząd indyjski projektu przekopania kanału żeglownego (Sethusamudram Shipping Canal Project) i nakłada się na konflikty między rządem centralnym a zamieszkującą południowe Indie ludnością tamilską. W oparciu o wzmiankę o budowie mostu w hinduskiej Ramajanie, kosmologia hinduistyczna datuje to wydarzenie w epoce Treta Juga, czyli drugiej części Maha Jugi, która trwała 1 296 000 lat. Zwolennicy tej koncepcji powołują się na badania archeologiczne, które rzekomo datują pierwsze ślady bytności Homo Sapiens na tym terenie ok. 1,75 mln lat temu, oraz na opinię NASA, zgodnie z którą Most Adama wydaje się być „dziełem człowieka”, ze względu na unikatowe krzywizny oraz jego strukturę. Zgodnie ze współczesną wiedzą naukową, najwcześniejsze fale migracji człowieka dotarły do południowej Azji między 70 a 50 tys. lat temu. NASA dystansuje się od twierdzeń, jakoby zdjęcia satelitarne wykonane przez Agencję potwierdzały, iż Most Adama jest pozostałością budowli stworzonej przez człowieka. W oficjalnym oświadczeniu urzędnicy NASA potwierdzili, że jest to naturalnego pochodzenia łańcuch wysepek i płycizn. Przypisy
Podul lui Adam

Podul lui Adam (în tamilă ஆதாம் பாலம், ātām pālam) este un superficiu insular din Oceanul Indian. Reprezintǎ un șir de insule și corali cu o lungime de 30 km între subcontinentul indian și insula Sri Lanka. Lanțul este situat între insula Pamban din sud-estul statului indian, Tamil Nadu și insula Mannar din largul coastei de nord-vest a statului Sri Lanka. Existǎ dovezi geologice care sugerează că acest pod a fost pietonal pînǎ în secolul al XV-lea. Istorie Brahmanii l-au numit Podul Rama sau Podul lui Nala. Potrivit epopeii hinduse Ramayana, a fost construit de cǎtre împăratul Rama. Construcția sa a fost realizatǎ sub îndrumarea lui Nala - fiul legendarului arhitect divin Vishvakarman - de către subiecții și aliații lui Rama, inclusiv armata de maimuțe. Pe pod au trecut trupele lui Rama în Sri Lanka pentru a lupta cu - demonul Ravana, care a furat pe iubita lui Rama, Sita. Prezent În prezent, Guvernul Indiei a dezvoltat un proiect prin care se propune adîncirea unei porțiuni din lanț pentru a-l face navigabil, astfel navele vor economisi până la 30 de ore care în prezent navighează în jurul insulei (400 km). Oponenții proiectului au format o mișcare pentru a păstra podul ca o moștenire istorică a țării. Galerie Legǎturi externe Imagini foto din Strâmtoarea Palk Arhivat în 5 aprilie 2018, la Wayback Machine. Informație despre Sethusamudram Arhivat în 8 februarie 2012, la Wayback Machine. Organizația hindusǎ Ram Sethu Arhivat în 27 iulie 2010, la Wayback Machine.