Institut Indi de les Ciències

L'Institut Indi de les Ciències (en anglès: Indian Institute of Science (IISc)) és una universitat pública d'educació superior i de recerca en ciència, enginyeria, disseny i gestió. Es troba a Bangalore, a l'estat indi de Karnataka. L'institut es va fundar el 1909 amb el suport actiu de Jamsetji Tata i, per tant, també es coneix localment com l'«Institut Tata». Història Fonaments i història primerenca Després d'una trobada accidental entre Jamsetji Tata i Swami Vivekananda, en un vaixell el 1893, on van discutir el pla de Tata de portar la indústria siderúrgica a l'Índia, Tata va escriure a Vivekananda cinc anys més tard: «Espero que em recordis com a company de viatge en el teu viatge del Japó a Chicago. Recordo molt bé en aquest moment les teves opinions sobre el creixement de l'esperit ascètic a l'Índia... Recordo aquestes idees en relació amb el meu projecte de l'Institut de Recerca Científica per a l'Índia, del qual sens dubte has sentit o llegit». Impressionat per les opinions de Vivekananda sobre la ciència i les seves habilitats de lideratge, Tata volia que guiés la seva campanya. Vivekananda va recolzar el projecte amb entusiasme, i Tata, amb l'objectiu de promoure les capacitats científiques del país, va constituir un comitè provisional per preparar un pla per a la creació d'un institut de recerca i educació superior. El comitè va presentar un esborrany de proposta al virrei George Curzon el 31 de desembre de 1898. Posteriorment, es va demanar a Sir William Ramsay, premi Nobel, que proposés un lloc adequat per a una institució d'aquest tipus, que va suggerir Bangalore com la millor ubicació. El terreny i instal·lacions per a la institució van ser donades en nom del Regne de Mysore per Krishnaraja IV Wodeyar i Jamsetji Tata. L'estat de Mysore va donar unes 150 ha de terreny i Tata va donar uns quants edificis per a la creació de l'IISc. L'estat de Mysore també va aportar 500.000 rupies per a despeses de capital i 50.000 rupies per a despeses anuals. Asaf Jah VII, Nizam de l'Estat de Hyderabad també va contribuir en termes de diners que van ascendir a 3 lakh rupies durant un període de 31 anys. Una inscripció en kannada datada el 1669 dC registra la donació de Medaraninganahalli al temple de Mallapura Mallikarjuna per part del rei maratha Ekoji I. Podeu trobar més informació sobre aquesta inscripció aquí. Nizam Osman Ali Khan també va contribuir, cosa que va ascendir a uns 300.000 rupies durant un període de 31 anys. Tata va morir el 1904 i la proposta va ser finalment aprovada per Gilbert Elliot-Murray-Kynynmound, Lord Minto el 1909, que va succeir a George Curzon, Lord Curzon com a virrei i que havia negat el projecte. Tot i que l'elecció de Tata per a la seu de l'institut va ser la seva pròpia ciutat de Bombai, l'aportació dels terrenys feta pel Maharaja de Mysore va fer establir-la a Bangalore. Els primers estudiants van començar a arribar el 1911. El 1958 se li va concedir l'estatus d'universitat, i fins a la dècada de 1960 estava dominada pels estudis de física, química i enginyeria, impulsats pel seu director de 1933 a 1937 Chandrasekhara Raman, que havia estat Premi Nobel de Física en 1930, i pels esforços derivats de la investigació a la Segona Guerra Mundial. Durant el directori de Satish Dhawan, entre 1962 i 1981, les ciències biològiques van agafar força i es van consolidar entre 1984 i 1994 durant el directori de Chintamani Nagesa Ramachandra Rao quan el nombre i qualitat dels laboratoris va créixer, alguns d'aquests focalitzats en biologia molecular i enginyeria genètica. El 1998 Monsanto Company va obrir-hi un centre de recerca i investigació enmig de grans crítiques, i el va acabar tancant en 2000. El 2018, l'IISc va ser un dels sis primers instituts a obtenir l'estatus d'Institut d'Eminència. El 2019, l'IISc va llançar la seva declaració de marca: Descobrir i innovar; transformar i transcendir; servir i liderar. El 2022, l'IISc va rebre una donació privada de 425 milions de rupies índies, la més gran de la seva història, per establir un institut de medicina de postgrau. Tiroteig de 2015 El dimecres 28 de desembre de 2005 l'Institut Indi de Ciència el professor Munish Chandra Puri de l'IIT i quatre persones més van resultar ferides després que dos o més homes de l'organització armada islamista del Caixmir Laixkar-e-Toiba a Bangalore ataquessin les insal·lacions. El campus El campus de l'IISc es troba al nord de Bangalore, a uns 6 quilòmetres de l'estació de tren de la ciutat de Bangalore i l'estació d'autobusos de Kempegowda, de camí a Yeshwantpur. L'institut es troba a uns 35 quilòmetres de l'aeroport internacional de Kempegowda. Altres instituts de recerca, l'Institut de Recerca Raman, l'Organització Índia d'Investigació Espacial (ISRO), l'Institut de Recerca de la Fusta i l'Institut Central d'Investigació d'Energia (CPRI), estan a prop de l'IISc. La majoria d'aquests instituts estan connectats a IISc mitjançant un servei regular d'autobús llançadora. El campus acull més de 40 departaments marcats per rutes com el Gulmohar Marg, el Mahogany Marg, el Badami Marg, el Tala Marg, el Ashoka Marg, el Nilgiri Marg, el Silver Oak Marg, el Amra Marg i el Arjuna Marg. L'institut és totalment residencial i s'estén per 400 acres de terreny al cor de la ciutat de Bangalore. El campus disposa de sis menjadors (cafeteries), una gimcana (gimnàs i complex esportiu), un camp de futbol i un camp de cricket, quatre menjadors (salons), un restaurant multicuina, nou albergs (dormitoris) per a homes i cinc per a dones, un aire franja, una biblioteca, dos centres comercials i residències del professorat i la resta del personal, a més d'altres equipaments. El campus de l'IISc alberga espècies vegetals tant exòtiques com autòctones, amb unes 110 espècies de plantes llenyoses. Els carrers del campus porten el nom de les espècies d'arbres d'avinguda dominants. L'arquitectura de l'edifici principal, que avui dia acull l'administració i la sala de professors, és d'estil clàssic, amb una torre grisa i elegant al davant. Davant seu s'alça l'obra de Gilbert Bayes, un monument erigit en memòria de JN Tata. Als seus peus hi ha una inscripció que serveix per recordar a les futures generacions la generositat de Jamsetji Tata i la persistència amb què va treballar pel benestar de l'Índia. L'edifici, com un dels monuments destacats de Bangalore, va ser dissenyat per CF Stevens and Company de Bombai el 1912-13. Biblioteca Memorial JRD Tata La Biblioteca Memorial JRD Tata és la biblioteca principal de l'IISc. A part de la biblioteca principal, l'institut també té biblioteques departamentals independents. La biblioteca es va traslladar a les instal·lacions actuals el gener de 1965, construïda amb subvencions proporcionades per la Comissió de Subvencions Universitàries (UGC), en commemoració de les celebracions del jubileu d'or de l'institut el 1959. El 1995, la biblioteca va ser rebatejada com a Biblioteca Memorial JRD Tata. El Consell Nacional de Matemàtiques Superiors (NBHM) ha reconegut aquesta biblioteca com a Centre Regional de Matemàtiques per a la regió sud i ha continuat atorgant una subvenció especial per a la subscripció de revistes matemàtiques. El pressupost anual de la biblioteca supera els 100 milions de rupies. (gairebé 2.500.000 dòlars EUA), dels quals la subscripció a publicacions periòdiques és d'uns 90 rupies milions. Actualment, la biblioteca rep més de 1.734 títols de publicacions periòdiques, dels quals 1.381 estan subscrits, mentre que els títols restants es reben gratuïtament o a canvi. Uns 600 títols són accessibles a través de la subscripció de la biblioteca. A més, més de 10.000 revistes són accessibles en línia, gràcies a la subscripció a INDEST. El fons total de la biblioteca supera els 411.000 documents. Els edificis dels departaments de metal·lúrgia i aeroespacial van ser dissenyats per l'arquitecte alemany Otto Königsberger el 1940. Artefactes històrics al campus Un hulibete veeragallu del segle X, o pedra d'heroi que commemora una lluita amb un tigre, va ser descobert al campus de l'IISc a finals de la dècada del 1970 per dos fills d'un professor que hi vivia. Els veeragallus s'erigien normalment per honorar les persones que morien en actes de valor, generalment civils. Es troben principalment a la regió de Karnataka, i daten dels segles VIII al XVII. Els que tenen inscripcions són especialment útils per als historiadors, ja que proporcionen més context sobre l'esdeveniment i el màrtir. Tot i que el veeragallu de l'IISc no té inscripció, els experts creuen que data del segle X, quan els Ganges occidentals governaven Bangalore. L'escultura està parcialment danyada, però encara es pot veure la mà esquerra del màrtir agafant un arc i la mà dreta a punt de disparar una fletxa a un tigre atacant. Aquest és un dels tres únics hulibete veeragallus coneguts a Bangalore. Els altres es troben a la Universitat de Bangalore (segle VII o VIII) i a Madivala (segle XIV). Campus de Challakere Un segon campus es troba a Challakere, en un terreny de 6,1 km². Els centres de recerca i laboratoris que hi ha aquí inclouen el Centre de Desenvolupament Talent, el Centre de Desenvolupament d'Habilitats finançat per HAL en virtut de la Llei de RSE, el Centre de Recerca d'Energia Solar i un Observatori del Clima. El Centre de Tecnologies Sostenibles ha iniciat les seves activitats aquí en el marc del projecte C-BELT, és a dir, el Centre de Bioenergia i Tecnologies Baixes en Carboni. Janardhana Swamy, aleshores membre del Parlament de Chitradurga Lok Sabha, així com una destacada exalumna de l'IISc i Amalan Biswas, aleshores DC del districte de Chitradurga, va tenir un paper important en la configuració del nou campus de l'IISc a Challakere. Van ser fonamentals per identificar els 6,1 km² de terreny necessàries per al nou campus, aconseguir que l'edifici existent fos arrendat a la granja d'ovelles, obtenir les diverses aprovacions necessàries del govern i aconseguir que l'Estat alliberés els fons inicials. Programes Programes de doctorat Els estudiants investigadors constitueixen més del 70% dels estudiants del campus. S'ofereixen títols de doctorat en 40 disciplines diferents. Els programes de recerca que porten als títols de doctorat són l'eix principal de molts departaments. El programa limitada el treball del curs, essencialment per preparar l'estudiant per dur a terme la investigació, però l'èmfasi principal està en el treball de tesi. Es reben 250 estudiants de recerca cada any amb diversos candidats patrocinats d'institucions i indústries educatives. El programa de doctorat integrat està dissenyat per oferir oportunitats als graduats de 3 anys de grau per dur a terme investigacions avançades en àrees de ciències biològiques, químiques, matemàtiques i físiques, que condueixin al títol de doctor. Programes de màster El programa MTech de dos anys està disponible a gairebé tots els departaments d'enginyeria. La majoria dels programes MTech tenen un conjunt de cursos bàsics especificats com a requisit essencial, mentre que els estudiants poden prendre la resta de crèdits de molts cursos disponibles als seus pares o altres departaments i també fer un treball de dissertació sobre el tema que escolliu. Els màsters que ofereix l'institut es classifiquen en dues categories: titulacions per treballs (MTech, M.Mgt. i M.Des.) i graus per recerca [MTech (recerca)]. El Departament d'Estudis de Gestió ofereix un programa de màster en gestió exclusivament per a graduats en enginyeria. El Centre de Disseny i Fabricació de Productes ofereix el curs Màster en Disseny (M.Des.). Iniciat l'any 1996, el M.Des. El programa és un programa de postgrau a temps complet de dos anys. Programa de grau Durant les celebracions del Centenari de 2009 es va concebre un programa de grau en ciències per a estudiants després de la classe XII. El primer grup d'estudiants va ser admès l'any 2011. El programa ofereix una llicenciatura en ciències (recerca) de quatre anys i un màster integrat de cinc anys de Curs de ciències en sis disciplines: Biologia, Química, Ciències ambientals, Ciència dels materials, Matemàtiques i Física. El curs pretén exposar els estudiants a la naturalesa interdisciplinària en la qual es fa la recerca científica en molts camps propers. Classificació En el Rànquing de Xangai de 2021 estava classificada entre la 401 i la 500 del mon, i en el QS World University Rankings 2022 estava considerada classificada en lloc 186 del mon. Referències Bibliografia Scoones, Ian. Science, Agriculture and the Politics of Policy: The Case of Biotechnology in India (en anglès). Orient Blackswan, 2006. ISBN 8125029443.