NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Complex Bara Gumbad

El complex Bara Gumbad es troba al Jardí dels Lodi, situat al sud del centre antic de Delhi (Nova Delhi, Índia). Es tracta d'un conjunt de diverses construccions: un mausoleu, una mesquita i una hostatgeria per a pelegrins. El nom de Bara Gumbad fa referència a la gran cúpula que remata el mausoleu, i es fa servir aquest nom a causa del fet que hom desconeix el personatge que fou enterrat en aquest lloc, una personalitat de l'època del sobirà Sikandar Lodi (1489-1517). El mausoleu Bara Gumbad és de planta quadrada, exteriorment té l'aparença d'un edifici de dues plantes. La seva estructura és molt similar a la del mausoleu Shish Gumbad, que es troba al seu costat. La tomba ocupa el fons d'un espai obert, a la dreta la mesquita i a l'esquerra l'hostatgeria. La mesquita Bara Gumbad es va bastir el 1494. És de planta rectangular i la seva façana és oberta, amb cinc arcs, el central de grans dimensions. Interiorment cal fer esment de la decoració que cobreix les estructures.
Jaisamand Wildlife Sanctuary

Jaisamand Wildlife Sanctuary és una reserva d'animals i entorn situada al Rajasthan al districte d'Udaipur, a 48 km al sud-est de la ciutat d'Udaipur. Té una superfície de 62 km² i està al costat del llac Dhebar o Jaisamand, que li dona nom i que en forma part. Fou creat el 1957. Destaquen les aus migratòries, cocodrils tortugues, diversos peixos, lleopards, guineus, xacals, gats salvatges, cérvols, gaseles, antílops de quatre corns, mangostes, mones, porc espins i senglars entre d'altres a més de serps i ratapinyades. Un restaurant i algun bungalow serveixen per als turistes. Les carreters a l'interior mesuren 70 km.
Jaisamand Wildlife Sanctuary

Jaisamand Wildlife Sanctuary is a protected area in the Salumbar district of Rajasthan, India, located on the northern and eastern shores of Jaisamand Lake, in aravalli hills about 50 km south of Udaipur. It covers an area of approximately 52.34 km² and is administered by the Rajasthan Forest Department under the Department of Environment, Forests & Climate Change, Government of Rajasthan. History The area was once a royal hunting ground of the Maharanas of Mewar. It was officially declared a wildlife sanctuary in 1955 by the Government of Rajasthan under forest notification F39(2) Forest/55. Geography and ecology Jaisamand Wildlife Sanctuary is situated within the Aravalli hill range and lies in the Khathiar–Gir dry deciduous forests ecoregion. The sanctuary includes undulating terrain with forested hills, valleys, and water bodies fed by the Jaisamand Lake, which is one of the largest artificial lakes in Asia. Flora The vegetation is predominantly dry deciduous forest. Major species include teak (Tectona grandis), palash (Butea monosperma), salar (Boswellia serrata), and dhak trees, alongside scrub and grasslands. Fauna Mammals found in the sanctuary include Indian leopard (Panthera pardus), chital (Axis axis), nilgai (Boselaphus tragocamelus), chinkara (Gazella bennettii), wild boar (Sus scrofa), striped hyena (Hyaena hyaena), Indian grey mongoose (Herpestes edwardsii), jungle cat (Felis chaus) Sloth bear (Melursus ursinus) and golden jackal (Canis aureus). Over 200 bird species have been documented, including migratory waterfowl and resident forest birds. Management The sanctuary is managed by the Rajasthan Forest Department. Protection efforts focus on habitat conservation, anti-poaching operations, and awareness programmes aimed at preserving biodiversity and maintaining ecological corridors within the Aravalli landscape. References
Institut indien de technologie de Delhi

L'institut indien de technologie de Delhi (Indian Institute of Technology, Delhi ou IIT Delhi) est l'un des principaux collèges d'ingénierie de l'Inde. Il fait partie d'un réseau de collèges d'excellence en ingénierie, les Instituts indiens de technologie. Dans le classement de l'année 2006 du Times Higher Education Supplement (THES), les instituts indiens de technologie arrivent en troisième position dans l'ensemble des universités scientifiques mondiales[1]. En 2005, la résolution numéro 227 a été adoptée par congrès des États-Unis, pour honorer les diplômés de l'Institut indien de technologie pour leur contribution à l'économie américaine[2]. Diplômés notoires Vinod Khosla, cofondateurs de Sun Microsystems Ashok Belani, directeur de la technologie de Schlumberger Lien externe (en) Site officiel Portail de l’éducation Portail des universités Portail de Delhi
Індійський технологічний інститут в Делі

Індійський технологічний інститут в Делі (англ. Indian Institute of Technology, Delhi; IIT Delhi; IITD,гінді भारतीय प्रौद्योगिकी संस्थान दिल्ली) — найвідоміший технічний університет в Делі, Індія, частина Індійського технологічного інституту. Примітки
Sayyid Muhàmmad-Xah

Sayyid Muhàmmad-Xah fou el tercer sultà de Delhi de la dinastia dels Sayyids (1435-1445) El 19 de febrer de 1434 el sultà Sayyid Mubarak-Xah va ser assassinat per orde de Sarwar al-Mulk, un ministre al qual Mubarak havia destituït l'any anterior. Com que no tenia fills el va succeir el seu nebot Sayyid Muhàmmad-Xah (fill de Farid Khan, germà de Mubarak) amb l'acord de tots els amirs, maliks, imams, sayyids i notables. A les 24 hores va fer matar diversos esclaus i amirs del seu oncle i va castigar els que havien assassinat a Mubarak. La reputació de Mahmud Shah I Khalji, sultà de Malwa, havia crescut i els ulemes de Delhi el van cridar per enderrocar al sultà Sayyid Muhàmmad-Xah (1440). A finals de 1441 es va posar de camí però en un combat prop de Delhi fou derrotat per Ala al-Din, fill de Sayyid Muhammad Shah, i va tornar a Mandu el 12 de maig de 1442. Muhàmmad havia cridat en ajut a Bahlul Lodi que va arribar des de Samana i les forces del qual van contribuir a la victòria; Bahlul va atacar a Mahmud durant el seu retorn i va saquejar les comitives d'alguns membres de l'escorta del sultà; això va agradar a Muhàmmad Xah que va adoptar a Bahlul Lodi com a fill, li va donar el títol de Khan-i-Khanan, i li va entregar el govern de Lahore i Dipalpur (que de fet ja governava) amb l'encàrrec de castigar Jasrath Khokar. Bahlul no va tardar a revoltar-se contra Sayyid Muhàmmad-Xah i es va annexionar Sunam, Hisar Firuza i altres regions del Panjab. Va provar d'ocupar Delhi sense èxit el 1443 però la noblesa es va posar en contra del sultà. Va morir vers 1444 (les fonts donen entre 1443 i 1445) i fou succeït pel seu fill Sayyid Alà-ad-Din Àlam-Xah. Referències Enciclopèdia de l'Islam, IX, article Sayyids, pàgs. 122, 123 i 124.
Mohammed Schah IV.

Sultan Mohammed Schah IV. (geb. 1397, gest. 1445; eigentlich Muhammad Khan bin Farid Khan, persisch محمد شاه) war der dritte Herrscher aus der Sayyid-Dynastie über das Sultanat von Delhi. Er regierte von 1434 bis 1445. Biographie Aus dem Leben Mohammed Schahs ist nicht viel bekannt. Er war der Neffe von Mubarak Schah (reg. 1421–1434), der ohne Nachfolger verstorben war, und gilt allgemein als schwacher Herrscher, da er sich nicht gegen die regionalen Gebietsansprüche kleinerer Fürsten durchsetzen konnte. Der Fürst von Malwa unternahm sogar einen Angriff auf Delhi, der jedoch von Mohammed Schahs Heerführer Bahlul Khan Lodi abgewehrt werden konnte. Nachwirkung Nach seinem Tod trat sein Sohn Alam Schah die Nachfolge an, doch bereits nach wenigen Jahren (1451) dankte er zugunsten von Bahlul Khan Lodi, dem Begründer der Lodi-Dynastie, ab, dem es innerhalb kurzer Zeit gelang die Macht der Fürsten weitgehend zu brechen und – zumindest zeitweise – für stabile Machtverhältnisse im Norden Indiens zu sorgen. Mausoleum Das Mausoleum für Mohammed Schah steht in den Lodi-Gärten im Süden von Neu-Delhi; ob es noch von Mohammed Schah selbst oder erst von seinem Sohn in Auftrag gegeben wurde, ist unbekannt – jedenfalls dürfte es in den Jahren 1444/5 erbaut worden sein. Durch seine oktogonale Bauweise unterscheidet es sich von allen vorhergehenden Grabbauten Delhis (Iltutmish-Mausoleum, Ala ud-Din Khalji-Mausoleum, Ghiyas-ud-din Tughluq-Mausoleum etc.). Darüber hinaus ist das Bauwerk durch Triple-Arkaden nach allen Seiten weit geöffnet – eine Mihrab-Nische, die bei den früheren Grabbauten unerlässlich war, fehlt. Die zentrale Kuppel ist zweischalig und wird an der Außenseite von einem architektonisch verkleideten Tambour erhöht und von acht kleinen Pavillons (chhatris) umstellt. Die Kuppel schließt ab mit einer umgedrehten Lotosblüte, einem uralten Element der Hindu-Architektur (vgl. Gupta-Tempel von Gop); andere Hindu-Elemente finden sich an den Konsolen der Sturzsteine der Portale. Literatur Ramesh Chandra Majumdar: The History and Culture of the Indian People. The Delhi Sultanate. Bharatiya Vidya Bhavan 1951, S. 134–135 Peter Jackson: The Delhi Sultanate. A political and military history. Cambridge University Press 2003, ISBN 978-0521543293. Einzelnachweise
Muhammad Shah IV

Muhammad Shah IV est le troisième monarque de la dynastie des Sayyîd, qui régna sur le sultanat de Delhi. Biographie Il succède à son oncle, Moubarak Shah, sur le trône. Muhammad Shah et son fils, Alam Shah, qui lui succède, sont supplantés par la Dynastie des Lodi. Muhammad Shah passe la majeure partie de son règne à chasser et mourut en 1445 d'une surconsommation d'alcool. Le tombeau de Muhammad Shah est un monument remarquable situé dans les jardins Lodi de New Delhi. Notes et références Bibliographie Peter Jackson, The Delhi Sultanate : a political and military history, Cambridge, Cambridge University Press, 2003, 1st éd. (ISBN 9780521543293, lire en ligne) (en) « Sayyid dynasty », sur Encyclopedia Britannica Portail du monde indien
Сайїд Мухаммед-шах

Мухаммед-шах (*д/н — 1445) — делійський султан в 1434—1445 роках. Життєпис Походив з династії Сайїд. Онук султана Хізр Хана, син Фаріда Хана. Про молоді роки обмаль відомостей. 1434 року в змові з Сарваром аль-Мульком повалив свого стрийка Мубарак-шаха, зайнявши трон. Протягом 24 годин він убив кількох рабів і емірів свого попередника, а потім покарав тих, хто безпосередньо вбив Мубарак-шаха. Втім нічого не зміг протидіяти занепаду султанату, оскільки не зміг відновити владу над Пенджабом і Кашміром. Також невдало діяв проти Джаунпурського султанату. 1440 року улеми Делі запроторили малавського султана Махмуд-шаха I Хілджі посісти трон делійського султана. Наприкінці 1441 року в битві біля Делі Алауддін, син Мухаммад-шаха, завдав поразки цьому супротивнику. Мухаммед покликав на допомогу Бахлул Хана Лоді, який прибув з Самана і допоміг в подальшій атаці на Малавський султанат. За це султан надав Лоді посади валі Лахором і Діпалпуром, якими той фактично вже правив, із завданням покарати шейха Джасрата Хокара. 1442 року Бахлул Хан після перемоги над Хокарами підняв повстання проти Мухаммад-шаха, захопивши Сунам, Гісар-Фірузу та інші землі Пенджабу. У 1443 році вдалося відбити напад війська Лоді на Делі. 1444 року Мухаммад-шах помер. Трон перейшов дог його сина Алауддіна, що прийняв ім'я Алам-шах. Джерела Jackson, Peter (2003). The Delhi Sultanate: a political and military history (1st ed.). Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 9780521543293.
ГЕС Баджолі-Холі

ГЕС Баджолі-Холі — гідроелектростанція, що споруджується на північному заході Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись перед ГЕС Чамера III, становитиме верхній ступінь каскаду на річці Раві, лівій притоці Чинабу, який в свою чергу є правою притокою річки Сатледж (найбільший лівий доплив Інду). У межах проекту річку перекриють бетонною греблею висотою 66 метрів та довжиною 178 метрів, яка потребуватиме 210 тис. м3 матеріалу. Вона утримуватиме витягнуте на 2,4 км водосховище з площею поверхні 0,17 км2 та припустимим коливанням рівня поверхні між позначками 2012 та 2018 метрів НРМ. Зі сховища через два тунелі довжиною по 0,2 км з перетином 3,5х4,3 метра ресурс потраплятиме до двох підземних камер для видалення осаду розмірами 240х15х11 метрів. Підготована вода спрямовуватиметься до головного дериваційного тунелю довжиною 14,6 км з діаметром 5,6 метра, який переходитиме у похилу напірну шахту довжиною 0,85 км з діаметром 3,8 метра. На завершальному етапі ресурс прямуватиме через три короткі (від 33 до 54 метрів) напірні водоводи з діаметром 2,2 метра. В системі також працюватиме вирівнювальний резервуар висотою 96 метрів з діаметром 12 метрів. Основне обладнання становитимуть три турбіни типу Френсіс потужністю по 60 МВт, які працюватимуть при напорі у 291 метр. Примітки
ГЕС Баспа II

ГЕС Баспа II — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Використовує ресурс із річки Баспа, лівої притоки Сатледжу, яка в свою чергу є лівою притокою Інду. В межах проекту річку перекрили бетонною греблею висотою 21 метр та довжиною 61 метр, яка потребувала 70 тис. м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 0,24 км2 та об'ємом 1,4 млн м3 (корисний об'єм 0,75 млн м3), в якому припустиме коливання рівня у операційному режимі між позначками 2527,5 та 2531,5 метра НРМ. Зі сховища під правобережним гірським масивом прокладено дериваційний тунель довжиною 8 км, який транспортує ресурс до підземного машинного залу. Останній розташований вже на лівому березі Сатледжу трохи вище за впадіння Баспи та має розміри 92х19 метрів при висоті 41 метр. Його обладнали трьома турбінами типу Пелтон потужністю по 100 МВт, які використовують напір від 677 до 716 метрів (номінальний напір 702 метра) та забезпечують виробництво 1213 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. Примітки
Porte du Cachemire

La Porte du Cachemire (anglais : Kashmere Gate; hindi : कश्मीरी गेट; ourdou : کشمیدی گیٹ), située à Delhi, est la porte du nord pour entrer dans Old Delhi. Elle fut construite en 1835. Photos Notes et références Portail de Delhi Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Кашмирские ворота

Кашмирские ворота (англ. Kashmiri Gate, або Kashmere Gate, хинди कश्मीरी गेट, урду کشمیدی گیٹ‎) — ворота в Дели, служившие северными воротами укрепленного Старого Дели. Они были построены по проекту британского военного инженера Роберта Смита в 1835 году и названы так потому, что через них проходила дорога на Кашмир. Сейчас по названию ворот называют и окружающую местность Северного Дели у стен Старого Дели, у них находятся Красный форт, Междугородный автовокзал, железнодорожный вокзал Олд-Дели и станция метро «Кашмирские ворота». Когда британцы начали селиться в Дели в 1803 году, состояние стен старого города было довольно плохим, что оказалось важным во время осады Дели силами маратхов в 1804 году. В результате британцы усилили стены и построили новые ворота, у которых, в бывшем районе могольской знати, и начали преимущественно селиться. Ворота имели большое военное значение в сентябре 1857 года, во время осады Дели британскими войсками в течение Восстания сипаев. Ворота были практически уничтожены британской артиллерией, что привело к захвату Дели, а быстро после этого и к подавлению восстания. После 1857 район стал центром моды и торговли города, которым оставался до основания Нью-Дели в 1931 году. В 1965 году часть ворот были разрушены для прокладки автодороги, с этого же времени ворота попали под охрану археологического общества Индии. Примечания Ссылки Achievements of Delhi’s Traffic Planners
Кашмірська брама

Кашмірська брама (англ. Kashmiri Gate, або Kashmere Gate, гінді कश्मीरी गेट, урду کشمیدی گیٹ) — брама у Делі, що слугувала північною брамою укріпленого Старого Делі. Вона була збудована за проектом британського військового інженера Роберта Сміта в 1835 році та названа так через те, що через неї проходила дорога на Кашмір. Зараз за назвою брами називають і навколишню місцевість Північного Делі біля стін Старого Делі, біля неї знаходяться Червоний форт, Міжміський автовокзал, залізничний Вокзал Олд-Делі, і станція метро «Кашмірська брама». Коли британці почали селитися в Делі в 1803 році, стан стін старого міста був досить поганий, що опинилося важливим під час облоги Делі силами маратхів в 1804 році. В результаті британці підсилили стіни та збудували нову браму, біля якої, в колишньому районі могольської знаті, й почали переважно селитися. Брама зіграла найбільше військове значення у вересні 1857 року, під час облоги Делі британськими військами протягом Повстання сипаїв. Брама була практично знищена британською артилерією, що привело до захоплення Делі, а швидко після цього й пригнічення повстання. Після 1857 район став центром моди й торгівлі міста, яким залишався до заснування Нью-Делі в 1931 році. В 1965 році частина брами була зруйнована для прокладення автодороги, з цього ж часу брама потрапила під охорону Археологічного товариства Індії. Посилання Ресурси Інтернету Achievements of Delhi's Traffic Planners
ГЕС Дехар

ГЕС Дехар – гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Використовує деривацію ресурсу із річки Біас, яка впадає праворуч до Сатледжу (найбільший лівий доплив Інду). При цьому відбір води здійснюється між станціями створеного на Біасі каскаду – ГЕС Ларджі та ГЕС Понг. В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною греблею Пандох висотою 76 метрів та довжиною 255 метрів, яка потребувала 1,6 млн м3 матеріалу. На час будівництва воду відвели за допомогою тунелю довжиною 0,64 км. Гребля утримує водосховище з площею поверхні 1,8 км2 та об’ємом 41 млн м3 (корисний об’єм 18,6 млн м3). Зі сховища ресурс спрямовується до дериваційної траси, яка перетинає водорозділ між Біас та Сатледж. Її перша ділянка виконана у вигляді тунелю довжиною 13,1 км з діаметром 7,6 метра, котрий переходить у канал довжиною 11,8 км. Останній закінчується у проміжному балансувальному резервуарі Судернагар, створеному на висотах правобережжя річки Suketi Khad, лівої притоки Біасу. З цієї водойми корисним об’ємом 3,7 млн м3 починається другий тунель довжиною 12,4 км з діаметром 8,5 метра, котрий виходить у долину Сатледж. Після вирівнювального резервуару висотою 125 метрів з діаметром 23 метра ресурс через три напірні водоводи, котрі у підсумку розгалужуються на шість, подається до машинного залу. Основне обладнання станції становлять шість турбіни типу Френсіс потужністю по 165 МВт, які використовують напір у 320 метрів. Відпрацьована вода потрапляє до Сатледжу та в подальшому використовується для виробництва електроенергії на ГЕС Бхакра. Примітки
Kraftwerk Nathpa Jhakri

Das Kraftwerk Nathpa Jhakri (Hindi नाथपा झाकड़ी जलविद्युत परियोजना, englisch Nathpa Jhakri Hydroelectric Station) ist ein Laufwasserkraftwerk am Satluj in Indien im Distrikt Kinnaur, Bundesstaat Himachal Pradesh. Die Stadt Shimla befindet sich ca. 80 km südwestlich des Kraftwerks. 1987 war der Norden Indiens von akutem Strommangel betroffen und das Kraftwerksprojekt Nathpa Jhakri wurde als bevorzugte Möglichkeit gesehen, die Erzeugungskapazität auszubauen. Eine Absichtserklärung für das Projekt wurde im Juli 1991 unterschrieben. Die eigentlichen Bauarbeiten starteten im Juli 1995. Sie wurden im Juli 2002 abgeschlossen. Das Kraftwerk ging im Mai 2004 in Betrieb. Es wurde am 28. Mai 2005 durch den damaligen Premierminister Manmohan Singh offiziell eröffnet. Das Kraftwerk ist im Besitz der Satluj Jal Vidyut Nigam Limited (SJVN) und wird auch von SJVN betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk besteht aus einer Gewichtsstaumauer aus Beton mit einer Höhe von 62,5 (bzw. 60, 60,5 oder 67,5) m und einer Kronenlänge von 155 bzw. 185 m. Die Staumauer verfügt über fünf Schütze. Über vier von ihnen können maximal 5.660 m³/s abgeführt werden, was dem Bemessungshochwasser entspricht; die Wahrscheinlichkeit für das Auftreten dieses Ereignisses wurde mit einmal in 10.000 Jahren bestimmt. Auf der linken Seite der Staumauer befindet sich der Einlass, von dem aus das Wasser zunächst in vier unterirdische Absetzbecken (Länge 525 m, Breite 16,31 m, Höhe 27,5 m) geleitet wird, bevor es über einen Tunnel (Länge 27,395 km, Durchmesser 10,15 m) zum Kraftwerk geführt wird. Am Ende des Tunnels befindet sich ein Wasserschloss (Höhe 296 bzw. 301 m, Durchmesser 24,50 bzw. 21,6 m). Danach führen Druckrohrleitungen zur Maschinenhalle. Der Dichtungsschleier reicht bis in eine Tiefe von 45 m. Stausee Bei Vollstau erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 0,22 km² und fasst 3,4 Mio. m³. Kraftwerk Das Kraftwerk Nathpa Jhakri verfügt über eine installierte Leistung von 1.500 bzw. 1.530 MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung schwankt mit der Wasserführung des Satluj: Sie lag im Jahre 2005 bei 4,053 Mrd. kWh und im Jahre 2009 bei 7,017 Mrd. kWh. Die 6 Francis-Turbinen leisten jede maximal 250 (bzw. 255) MW. Sie befinden sich in einer Kaverne (Länge 222 m, Breite 49 m, Höhe 20 m). Die Maschinen gingen zwischen Oktober 2003 und März 2004 ans Netz. Die Turbinen wurden von Kværner und die Generatoren von ABB und Siemens geliefert. Die Fallhöhe beträgt 428 m. Der maximale Durchfluss liegt bei 405 (bzw. 400) m³/s. Nachdem das Wasser das Kraftwerk Nathpa Jhakri passiert hat, wird es durch einen weiteren Tunnel zum Kraftwerk Rampur geleitet. Sonstiges Die Gesamtkosten des Kraftwerks betrugen 8.187 Crore INR bzw. 1,9 2 oder 2,0482 Mrd. USD. Die Weltbank gewährte Indien im Jahre 1988 einen Kredit über 485 Mio. USD für die Errichtung des Kraftwerks. Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in Indien Liste von Talsperren der Welt (Indien) Anmerkungen Einzelnachweise
Nathpa Jhakri Dam

The Nathpa Jhakri Dam is a concrete gravity dam on the Sutlej river in Rampur Bushahr, Shimla district, Himachal Pradesh, India. The primary purpose of the dam is hydroelectric power production and it supplies a 1,500 megawatts (2,000,000 hp) underground power station with water. Before reaching the power station, water is diverted through a 27.4 km (17 mi) headrace tunnel. Construction on the project began in 1993 and it was complete in 2004. The last two of the 250 megawatts (340,000 hp) Francis turbine-generators went online in March 2004. It is owned by SJVN. Scheduling and generation despatch The scheduling and despatch of the Nathpa Jhakri Hydro Power plant is done by Northern Regional Load Despatch Centre which is the apex body to ensure the integrated operation of the power system grid in the Northern region and comes under Power System Operation Corporation Limited (POSOCO). Nathpa Jhakri Hydroelectric Plant supplies power to several northern Indian states and union territories apart from Himachal Pradesh in Haryana, Delhi, Chandigarh, Punjab, Jammu & Kashmir, Ladakh, Rajasthan, Uttar Pradesh and Uttarakhand. On 6 September 2025, after extreme levels of rainfall a massive landslide near the dam blocked the National Highway-5 nearby and caused concern for the dam. Sponsors and investors Sponsor Nathpa Jhakri Power Corporation Kvaerner / ABB / Siemens / Sulzer Escher Wyss Foundation Continental Construction Corporation BHEL Jaiprakash Associates Limited See also Karcham Wangtoo Hydroelectric Plant – situated upstream List of dams and reservoirs in India References
Barrage de Nathpa Jhakri

Le barrage de Nathpa Jhakri (en Hindi:नाथपा झाकड़ी जलविद्युत परियोजना) est un barrage dans le Himachal Pradesh en Inde sur le Sutlej. Il est associé à une centrale hydroélectrique de 1 500 MW. Sa construction a démarré en 1993 et s'est terminée en 2004. Voir aussi le Sutlej l'Indus Notes et références Portail des énergies renouvelables Portail du bâtiment et des travaux publics Portail de l’Inde Portail des lacs et cours d'eau Portail des barrages