NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Doordarshan

Doordarshan (Hindi: m., दूरदर्शन, dūrdarśan, Durdarshan; dt.: „Fernsehen“) bezeichnet das indische öffentlich-rechtliche Fernsehen, und besteht aus den Hindi/Sanskrit-Wörtern dur (fern) und darshan (Ansicht, Aussicht). Es entspricht in der Wortbedeutung daher exakt dem deutschen Fernsehen und dem griechisch-lateinischen televisio. Mit Doordarshan (kurz DD) ist auch der staatliche Fernsehsender gemeint, der in den letzten Jahren zunehmend Konkurrenz durch private Sender wie Star TV oder Zee TV bekam. Geschichte DD begann seine Ausstrahlungen am 15. September 1959 als Teil von All India Radio (AIR) in Neu-Delhi mit je einer Stunde Sendezeit Dienstag und Freitag abends; ab 1965 erfolgte die Ausstrahlung täglich. 1972 wurde ein Fernsehzentrum in Bombay eingerichtet, 1973 in Srinagar und Amritsar (hier in Konkurrenz zu Pakistan Television aus Lahore) und 1975 in Calcutta, Madras und Lucknow. 1976 wurde DD organisatorisch von AIR getrennt und erhielt einen eigenen Generaldirektor (1976–79 P. V. Krishnamoorthy). 1982 startete vor Beginn der IX. Asienspiele im Land das Farbfernsehen, 1982/83 die Verbreitung über Insat und 1984 ein zweites Programm (DD 2; 1993 DD Metro; seit 2003 DD News). 1997 wurden AIR und DD zu Prasar Bharati zusammengefasst. Programme Heute gibt es sechs nationale Programme: neben DD National und DD News sind das DD Sports (1998), DD Bharati (2002; Kultur), DD Urdu (2006) und DD Kisan (2015; ländlicher Raum). Dazu kommen das Auslandsprogramm DD India (gestartet 1995 als DD World) sowie zahlreiche Regionalprogramme und Programme für einzelne Bundesstaaten. 34 Programme werden über Satellit verbreitet. Produziert wird landesweit in 67 Zentren („Kendras“). Außerdem ist DD an der Verbreitung von Bildungsprogrammen wie Gyandarshan (IGNOU) und Vyas (University Grants Commission – Consortium for Educational Communication, UGC-CEC) beteiligt. Regionale Satellitenprogramme Weblinks ddindia.gov.in DD National 24X7 DD News LIVE (24x7) DD Kisan DD Punjabi Einzelnachweise
Doordarshan

Doordarshan (en hindi, दूरदर्शन) es la empresa de televisión pública de la India, integrada en la radiodifusora pública Prasar Bharati. Gestiona canales de televisión a nivel nacional, regional y local en señal abierta y plataformas de cable y satélite, lo que la convierte en una de las mayores redes de televisión del mundo. Historia Las emisiones experimentales de Doordarshan comenzaron el 15 de septiembre de 1959 en la metrópolis de Delhi, con un pequeño transmisor de cobertura reducida. No hubo programación diaria hasta 1965, a cargo de All India Radio.​ En 1972 la cobertura se extendió a Bombay, Srinagar y Amritsar, y en 1975 alcanzó siete ciudades al llegar a Calcuta, Madrás y Lucknow. En esa época, la oferta del canal era estrictamente educacional y de servicio público. Con la separación de la radio y de la televisión en 1976, el Ministerio de Información y Radiodifusión creó el grupo Doordarshan y durante seis años se aumentó la cobertura a nivel nacional con la instalación de nuevos transmisores. En 1982 se iniciaron las emisiones en cadena nacional.​ El 15 de agosto del mismo año comenzaron las emisiones en color con un discurso de Indira Gandhi y la inauguración de los Juegos Asiáticos de 1982.​ Desde entonces, Doordashan ha potenciado la producción de series, novelas, cine y espacios regionales.​ Aunque ha perdido buena parte de su audiencia con la llegada de la televisión por cable y satélite, Doordarshan continúa siendo uno de los canales más importantes de la India, y ha reorientado su oferta a estas plataformas. El 17 de noviembre de 2014 el canal principal fue relanzado a nivel nacional con la marca «DD National».​ Servicios Doordarshan opera 21 canales de televisión: Tres canales nacionales en señal abierta: DD National (generalista, 1959), DD Sports (deportes, 1998) y DD News (informativos, 2003). Once canales en lenguas regionales. Dos señales parlamentarias: Rajya Sabha (cámara alta) y Lok Sabha (cámara baja). Cuatro canales estatales temáticos. El canal internacional DD India, disponible en más de 140 países. Además, Doordarshan gestiona una red amplia de emisoras regionales y locales. DD National fue hasta 1991 el único canal de televisión disponible en la India. Referencias Enlaces externos Sitio web oficial de Doordarshan (en inglés)
Doordarshan

Doordarshan (in hindi दूरदर्शन, dūrdarśan, televisione), in breve DD, è la società concessionaria del servizio pubblico televisivo in India. Il nome consiste delle parole hindi/sanscrite dur (lontano) e darshan (vista, prospettiva). Il significato della parola ricalca quindi esattamente l'etimologia greca/latina di televisione. Storia DD iniziò a trasmettere il 15 settembre 1959 come parte di All India Radio (AIR) a Nuova Delhi per un'ora il martedì e il venerdì sera; dal 1965 trasmette quotidianamente. Nel 1972 fu istituito un centro televisivo a Bombay, nel 1973 a Srinagar e Amritsar (qui in concorrenza con la televisione pakistana di Lahore) e nel 1975 a Calcutta, Chennai e Lucknow. Nel 1976, DD fu separata a livello organizzativo dall'AIR e dotata di un proprio direttore generale. Nel 1982 fu introdotta la televisione a colori prima dell'inizio dei IX Giochi asiatici, nel 1982/83 la trasmissione satellitare e nel 1984 fu creato secondo canale (DD 2) seguito nel 1993 da DD Metro e nel 2003 da DD News. Nel 1997, AIR e DD furono fuse per formare Prasar Bharat. Programmi Oggi ci sono sei canali nazionali: oltre a DD National e DD News, esiste DD Sports (1998), DD Bharati (2002; cultura), DD Urdu (2006) e DD Kisan (2015; rurale). Esiste anche il canale estero DD India (lanciato nel 1995 come DD World) oltre a numerosi canali locali per gli Stati e territori. Canali satellitari regionali Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Doordarshan Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su ddindia.gov.in (archiviato il 30 aprile 2013). (EN) Doordarshan India, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Doordarshan

Doordarshan (em hindi: दूरदर्शन) é a empresa pública de televisão da Índia, integrada à emissora pública Prasar Bharati. Gerencia canais de televisão a nível nacional, regional e local em sinal aberto e plataformas de cabo e satélite, o que a torna uma das maiores redes de televisão do mundo. História As emissões experimentais da Doordarshan começaram em 15 de setembro de 1959 na metrópole de Deli, com um pequeno transmissor de cobertura reduzida. Não houve programação diária até 1965, pela All India Radio. Em 1972, a cobertura foi estendida a Bombaim, Srinagar e Amritsar e, em 1975, atingiu sete cidades chegando a Calcutá, Madras e Lucknow. Naquela época, a oferta do canal era estritamente educacional e de atendimento ao público. Com a separação do rádio e da televisão em 1976, o Ministério da Informação e Radiodifusão criou o grupo Doordarshan, e por seis anos a cobertura nacional foi aumentada com a instalação de novos transmissores. Em 1982, começaram as transmissões em rede nacional. Em 15 de agosto do mesmo ano, as transmissões em cores começaram com um discurso de Indira Gandhi e a abertura dos Jogos Asiáticos de 1982. Desde então, a Doordashan tem promovido a produção de séries, novelas, cinema e espaços regionais. Embora tenha perdido boa parte de sua audiência com a chegada da televisão a cabo e via satélite, a Doordarshan continua sendo um dos canais mais importantes da Índia, e redirecionou sua oferta para essas plataformas. Em 17 de novembro de 2014 o canal principal foi relançado nacionalmente com a marca "DD National". Serviços Doordarshan opera 21 canais de televisão: Três canais nacionais em sinal aberto: DD National (generalista, 1959), DD Sports (esportes, 1998) e DD News (informativo, 2003). Onze canais em idiomas regionais. Dois sinais parlamentares: Rajya Sabha (câmara alta) e Lok Sabha (câmara baixa). Quatro canais estatais temáticos. O canal internacional DD India , disponível em mais de 140 países. Além disso, a Doordarshan gerencia uma extensa rede de emissoras regionais e locais. DD National era até 1991 o único canal de televisão disponível na Índia. Referências Ligações externas Sítio oficial (em inglês)
Дурдаршан

Дурдаршан (хинди दूरदर्शन, англ. Doordarshan, сокращение — DD) — статутная корпорация. Наряду с национальной радиокомпанией Всеиндийское радио входит в состав крупнейшей вещательной корпорации Индии «Прасар Бхарти» (хинди प्रसार भारती). Одна из крупнейших в Индии вещательных организаций с точки зрения студийной инфраструктуры и зоны вещания. Канал также транслируется на цифровых наземных передатчиках. DD предоставляет услуги телевидения, радио, интернет и мобильных услуг во всей столичной и региональной Индии, а также за рубежом через Индийскую сеть и радио Индии. История 15 сентября 1959 года Дурдаршан запустил одноимённый телеканал. 2 августа 1984 года Дурдаршан запустил телеканал DD 2 (ныне ― DD News). В 1995 году Дурдаршан запустил телеканал DD 3 (ныне — DD Sports) и международный спутниковый телеканал DD International (ныне — DD India). Телеканалы Основные телеканалы Doordarshan включает 21 телеканал, в том числе два канала, вещающих на всю Индию: DD National DD News Международные телеканалы DD International DD India Специализированные телеканалы 11 спутниковых каналов на региональных языках, спортивный канал DD Sports два канала, транслирующих в прямом эфире заседания верхней и нижней палат Парламента Индии ― Раджья сабха ТВ (хинди राज्य सभा टीवी) и Лок сабха ТВ (хинди लोक सभा टीवी). Примечания Ссылки Дурдаршан (Официальный сайт) (хинди) (англ.)
Pokaran

Pokaran (o Pokharan o Pokhran) fou un estat tributari protegit, jagir feudatari de Jodhpur. La capital era la ciutat del mateix nom a uns 105 km a l'est de Jaisalmer (ciutat) i 135 km al nord-oest de Jodhpur (ciutat), al costat(uns 3 km) de la qual hi ha una antiga població ara deshabitada de nom Satalmer, fundadaa finals del segle XV per Satal, fill gran de Rao Jodha i desmantellada per Rao Maldeo (1532-1569) per utilitzar el material per construir el fort de Pokaran; la ciutat el 1862 tenia uns 5000 o 6000 habitants però després no apareix al cens britànic de 1881; al de 1901 consta amb 7.125 habitants; estava emmurallada. A l'antiga ciutat despoblada hi ha un temple jain i prop els cenotafis dels membres de les famílies principalsde tahkurs. També prop hi ha unes salines de 6 km de llarg i 3 d'ample. La dinastia rathor de Pokaran era la nissaga principal del clan Champawat, descendents de Champa, el germà de Rao Jodha. El jagir fou concedit a Rajshri Thakur Maha Singh, thakur de Bhimal, el 1729 pel maharaja Abhay Singhji de Jodhpur, al que va cedir el seu jagir de Bhimal a canvi. El nou territori tenia 100 pobles. El seu fill i successor Devi Singh fou assassinat pel maharajà Bijai Singh de Jodhpur el 1760. El seu fill Sabal Singh només va viure un any, però un altre fill, Shyam Singh, va establir la seva autoritat a Feejgarh el 1774. Sawai Singh, fill de Sabal, va morir el 1808 a la batalla de Mundwa i el va succeir el seu fill Salim Singh, que va morir sense descendència el 1821 després d'adoptar a un nebot (fill d'un germà de nom Jawan Singh); aquest tampo va tenir fill i va adoptar a Kunwar Guman Singh, fill petit de Thakur Samel Singhji de Daspan el 1876, el qual va morir també sense descendència el 1877 amb 30 anys, i va adoptar a Kunwar Mangal Singhji, fill de Thakur Sagat Singhji de Daspan. El sobirà gaudia d'alguns privilegis com el de poder estar just darrere el maharajà de Jodhpur quan anaven sentats a l'elefant, el de testimoni a totes les concessions de terres o el de portar ploma de paó al cap. Llista de thakurs Rajshri Thakur Maha Singh 1729-1744 Rajshri Thakur Devi Singh 1744-1760 (fill) Rajshri Thakur Sabal Singh 1760-1761 (fill) Rajshri Thakur Sawai Singh 1761/1808 (fill) Rajshri Thakur Salim Singh 1808-1821 (fill) Rao Bahadur Thakur Bhaboot Singh 1821-1876 (adoptat) Rao Bahadur Thakur Guman Singh 1876-1877 (adoptat) Rao Bahadur Thakur Mamgal Singh 1877-1928 (adoptat) Rao Bahadur Thakur Chain Singh 1928-1952 Bibliografia Genealogia
Pokharan

Pokharan ou Pokhran (hindi : पोकरण) est le site d'essais nucléaires de l'Inde. Il se trouve près de la localité du même nom, au désert du Thar (27,1° N 71,8° E) dans l'État indien du Rajasthan. La Commission de l'énergie atomique indienne (Atomic Energy Commission) a fait exploser sa première arme nucléaire souterraine, à 100 mètres de profondeur, nom de code Smiling Buddha, sur ce site le 18 mai 1974. Le gouvernement indien déclara alors qu'il n'allait pas construire d'armes nucléaires, bien qu'il en ait acquis la capacité technologique et que l'explosion de Pokharan était destinée à développer une énergie atomique dans un but pacifique et à rendre l'Inde indépendante en technologie nucléaire. Grâce à sa non-adhésion au Traité de Non-Prolifération (1968) l'Inde n'est pas contrainte de s'abstenir de toute recherche dans le domaine militaire. Cependant, en décembre 1995, un satellite espion américain observe, dans la zone, une activité laissant à penser qu'un nouvel essai se prépare. L'Inde abandonne alors sa tentative. En 1998, lorsque Atal Behari Vajpayee revient au pouvoir avec le parti nationaliste BJP, il décide de reprendre les essais qui avaient été abandonnés sous la pression américaine et choisit la date du 11 mai. Un mouvement de missiles est organisé pour détourner l'attention des satellites espions et l'Inde procède à 5 nouveaux essais thermonucléaires - une bombe de 43 kilotonnes, une bombe de 12 kilotonnes et trois bombes miniatures de moins d'une kilotonne - à Pokharan, entre les 11 et 13 mai, puis se déclare officiellement à leur suite comme une puissance nucléaire. Voir aussi Centrale nucléaire du Rajasthan Programme nucléaire de l'Inde Liens externes Portail du monde indien
Pokaran

Pokaran è una suddivisione dell'India, classificata come municipality, di 19.186 abitanti, situata nel distretto di Jaisalmer, nello stato federato del Rajasthan. In base al numero di abitanti la città rientra nella classe IV (da 10.000 a 19.999 persone). A Pokaran si svolgono dal 1970 gli esperimenti nucleari indiani, che sono stati incominciati su iniziativa di Indira Gandhi. Geografia fisica La città è situata a 26° 55' 0 N e 71° 55' 0 E e ha un'altitudine di 232 m s.l.m.. Società Evoluzione demografica Al censimento del 2001 la popolazione di Pokaran assommava a 19.186 persone, delle quali 10.510 maschi e 8.676 femmine. I bambini di età inferiore o uguale ai sei anni assommavano a 3.588, dei quali 1.927 maschi e 1.661 femmine. Infine, coloro che erano in grado di saper almeno leggere e scrivere erano 10.700, dei quali 7.142 maschi e 3.558 femmine. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pokaran Collegamenti esterni (EN) Pokhran, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Pokaran

Pokaran är en ort i Indien. Den ligger i distriktet Jaisalmer och delstaten Rajasthan, i den nordvästra delen av landet, 600 km väster om huvudstaden New Delhi. Pokaran ligger 233 meter över havet och antalet invånare är 21 014. Terrängen runt Pokaran är platt, och sluttar österut. Runt Pokaran är det ganska glesbefolkat, med 26 invånare per kvadratkilometer. Pokaran är det största samhället i trakten. Omgivningarna runt Pokaran är i huvudsak ett öppet busklandskap. Kommentarer Källor
Похран

Похран — селище та муніципалітет, розташоване за межами міста Джайсалмер в окрузі Джайсалмер індійського штату Раджастхан. Віддалене місце в регіоні пустелі Тар, де було проведено перше підземне випробування ядерної зброї. Географія Селище оточене скелями, піском і п’ятьма соляними хребтами, його назва на гінді «Покран» (पोखरण) означає «п’ять соляних хребтів». Історія Форт Похран Форт Похран, цитадель XIV століття, також відома як «Балагарх», стоїть посеред пустелі Тар. Ця пам’ятка є головним фортом вождя Чампаватів, одного з клану Ратхорів штату Марвар-Джодхпур. Меморіал Саті Мата На околиці міста є вільний доступ до Меморіалу Сатіо Девал Саті Мата, королівського кенотафу. Колишні правителі Бхавані Сінгх з Похрану(нар. 1911) був останнім джаґіром Похрану до здобуття Індією незалежності. Демографія Згідно з переписом населення Індії 2011 року, населення Похрану становило 28 457 осіб. Чоловіки становлять 55% населення, а жінки 45%. Похран має середній рівень грамотності 56%, що нижчий, ніж середній по країні 74,0%: грамотність чоловіків становить 68%, а грамотність жінок – 41%. У Похрані 19% населення молодше 6 років. Похранський ядерний полігон У муніципалітеті розташований полігон Похран, ключовий компонент ядерної програми Індії. Індійський ядерний полігон розташований за 45 км на північний захід від міста Похран і за 4 км на північ від села Хетолай. Випробувальний полігон був побудований Інженерним корпусом армії Індії та знаходиться під контролем армії Індії. Був побудований приблизно до травня 1974 року, коли, згідно з дозволом, наданим Центру атомних досліджень Бхабха тодішнім прем’єр-міністром Індірою Ганді, тут був підірваний перший в Індії ядерний пристрій. Похран-І Це було перше успішне випробування ядерної бомби в Індії 18 травня 1974 року. Бомбу було підірвано на армійській базі Похрану індійською армією під наглядом кількох ключових індійських генералів. Похран-ІІ 11 і 13 травня 1998 року, через двадцять чотири роки після проводення випробування Похран-І, Індійська організація оборонних досліджень і розробок (DRDO) разом з Комісією з атомної енергії (AEC) провели ще п'ять ядерних випробувань, які отримали назву «Похран-ІІ». Було випробувано чотири термоядерних бомби під кодовою назвою «Шакті». Примітки
Златен храм

Златният храм (на пенджабски: ਹਰਿਮੰਦਰ ਸਾਹਿਬ, Хармандир сахиб или ਦਰਬਾਰ ਸਾਹਿਬ, Дарбар сахиб) е най-важното свещено място за сикхите. Намира се в град Амритсар, който е основан от гуру Рам Дас, четвъртият гуру на сикхите. Град Амритсар е също наричан „Гуру ги нагри“, което означава „градът на сикхския гуру“. Храмът е построен около изкуствен басейн, построен от гуру Рам Дас през 1577 г. Той е многократно препострояван от сикхите, след като се превръща в мишена на преследвания и е унищожаван от афганистанската и моголската армии. Така например, армията на Ахмад Шах Дурани го разрушава през 1757 г. и отново през 1762 г. и напълва басейна му с боклуци и кръв от крави. Махараджа Ранджит Сингх, основател на Сикхската империя, го възстановява от мрамор и мед през 1809 г. и позлатява светилището през 1830 г. Именно на това се дължи наименованието „Златен храм“. От 1883 г. до 1920-те години храмът е център на движението Сингх Сабха, а в периода 1947 – 1966 г. е център на движението Пунджаби Суба. В началото на 1980-те години е обект на конфликт между индийското правителство на Индира Ганди, някои сикхски групировки и сепаратисткото движение на Джарнел Синг Пиндранвале, който цели създаването на нова нация, наречена Халистан. През 1984 г. Индира Ганди изпраща индийската армия срещу храма като част от операция „Синя звезда“, което довежда до смъртта на над хиляда сикхски войници и цивилни и причинява множество имуществени щети. Храмовият комплекс е възстановен отново след това. Златният храм е отворен за преклонение за мъже и жени от всички вероизповедания. Има площад с четири входа и обиколна пътека около басейна, часовникова кула, офиси, музей и лангар – безплатна кухня в сикхската общност, която сервира обикновена вегетарианска храна за всички посетители без дискриминация. Над 100 000 души посещават храма за преклонение ежедневно. Комплексът е предложен за включване в списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО. Източници
Hari Mandir Sáhib

Hari Mandir Sáhib (paňdžábsky: ਹਰਿਮੰਦਰ ਸਾਹਿਬ), nebo Harimandra Sáhiba (paňdžábsky: ਹਰਿਮੰਦਿਰ ਸਾਹਿਬ) je nejposvátnější svatyně sikhismu, která se nachází v Amritsaru, v indickém státu Paňdžáb, obecně známá jako Zlatý chrám. Harimandir doslova znamená „Boží chrám“, Hari je výraz pro Boha a Mandir znamená chrám. Stoupenci sikhismu, pro něž je chrám symbolem svobody a duchovní nezávislosti, přicházejí do chrámu z celého světa, aby si užili jeho okolí a nabídli modlitby. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hari Mandir Sáhib na Wikimedia Commons Galerie Hari Mandir Sáhib na Wikimedia Commons Lokální šablona odkazuje na jinou galerii Commons než přiřazená položka Wikidat: Lokální odkaz: Harmandir Sahib Wikidata: c:ਹਰਿਮੰਦਰ ਸਾਹਿਬ
Det Gyldne Tempel

Det Gyldne Tempel eller Harmandir Sahib eller Hari Mandir (punjabi: ਹਰਿਮੰਦਰ ਸਾਹਿਬ) er sikhernes helligdom i Amritsar, Indien. Det blev bygget i 1600-tallet af Guru Arjan Dev. I 1802 blev det restaureret af Maharaja Ranjit Singh, som lod taget beklæde med forgyldte kobberplader, deraf navnet. Templet er sikhernes vigtigste helligdom. Her opbevares deres hellige bog Guru Granth Sahib eller Adi Granth. Det Gyldne Tempel var i 1984 centrum for en konflikt mellem sikh-nationalister og regeringstropper. Det blev brugt som fæstning af militante sikher og blev stormet af den indiske hær i juni samme år med tabet af ca. 1000 menneskeliv. Eksterne henvisninger
Złota Świątynia

Złota Świątynia (język pendżabski ਹਰਿਮੰਦਰ ਸਾਹਿਬ Harimandir Sahib) – główne miejsce kultu i sanktuarium (gurudwara, gurdwārā) wyznawców sikhizmu w Indiach. Położona w Amritsarze (stan Pendżab). Zbudowana w latach 1589–1601 przez Guru Arjuna. Ma cztery wejścia po każdej ze stron, co ma być symbolem tego, iż jest otwarta dla ludzi ze wszystkich klas społecznych, bez względu na pochodzenie kastowe. Świątynia była wielokrotnie (1757, 1761, 1762) niszczona przez afgańskich najeźdźców. Ostatecznie odbudowana w czasie panowania (1801–1839) maharadży Ranjit Singha, który użył do jej odtworzenia marmuru i miedzi oraz ozdobił złotem kopułę świątyni. Złota Świątynia mieści się na małej wysepce, pośrodku zbiornika – zwanego amrit-sar (Nektarowe jezioro), połączona jest z lądem za pomocą marmurowej grobli. 6 czerwca 1984 świątynia ucierpiała w wyniku operacji Niebieska Gwiazda, w której armia indyjska starła się z sikhijskimi ekstremistami, gdyż ci użyli jej jako twierdzy. W odwecie za to śmierć z rąk sikhów poniosła premier Indira Gandhi. Bibliografia Najsłynniejsze miejsca i budowle świata, Wydawnictwo Wiedza i Życie, Warszawa 2006, ss. 322-323, ISBN 83-7184-480-8. Linki zewnętrzne http://sgpc.net/
Templul de aur

Templul de Aur din Amritsar (India) este cel mai important loc de pelerinaj pentru credincioșii de religie sikh. Templul este acoperit cu sute de kilograme de aur. Istoric Construit în 1601, în templu vin să se roage milioane de oameni în fiecare an. El a fost distrus de invadatori de mai multe ori, însă de fiecare dată a "renăscut" mai frumos. Aurul a fost adăugat de un maharajah indian în anul 1760 după ce templul a fost incendiat de soldații afgani. Elemente de ritual Și specificități de cult La sfârșitul fiecărei zile podelele acestuia sunt spălate cu lapte și sterse cu o perie specială din pene de păun. Templul de Aur adăpostește cartea sfânta a credinței sikh numită Guru Granth Sahib, care conține 7000 de imnuri. În zorii zilei cartea este adusa in templu, iar muzicienii și preoții cânta din ea pană seara târziu. Construcția este înconjurată de un lac numit Amrit Sarovar sau „Lacul de nectar”. Un dig de marmură de 60 m leagă templul de drumul din jurul lacului. Religia Sikh India e o țară imensă cu multe religii și culturi fascinante. Credincioșii sikh care au construit templul, cred că toți oamenii sunt egali, indiferent cine sunt și de unde vin. Cei cinci "K" sunt cele mai importante 5 lucruri pentru religia sikh: -primul este Kesh, care înseamnă păr netuns (credincioșii sikh nu-și tund niciodată părul) - al doilea este Khanga (pieptenele mic folosit pentru întreținerea frezei), Karra e o brațară de fier ce arată legătura cu Dumnezeu, Kachera este o pereche de pantaloni scurți, iar al cincilea și ultimul este Kirpan (o sabie scurtă). Religia sikh a fost fondată de guru Narak (1469-1539), un maestru spiritual care trăia în Punjab. Vezi și Sikhism Templu India Bibliografie Note Legături externe