NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Котла

ГЕС Котла — гідроелектростанція на північному заході Індії у штаті Пенджаб. Знаходячись після ГЕС Гангувал, становить нижній ступінь каскаду на річці Сатледж, найбільшому лівому допливі Інду. Станція Котла є однією з двох, котрі споруджені на каналі Нангал, який бере початок від однойменної греблі та тягнеться по лівобережжю Сатледжу. За понад дев'ять кілометрів від машинного залу станції Гангувал канал перекриває ще одна водозабірна споруда, від якої ресурс подається до машинного залу. Ліворуч від нього створена обвідна ділянка каналу довжиною біля 0,4 км, облаштований у якій шлюз дозволяє за необхідності скидати воду в обхід станції Котла. Основне обладнання становлять три турбіни типу Каплан — одна потужністю 29,3 МВт та дві по 24,2 МВт, які працюють при напорі у 27 (за іншими даними — 28) метрів. Відпрацьована вода прямує далі по іригаційному каналу. Можливо відзначити, що через два десятки років після спорудження гідроелектростанцій на каналі Нангал ця схема була продубльована паралельним каналом Анадпур-Сахіб. Відповідно, поряд зі станцією Котла працює машинний зал Анадпур-Сахіб II. Примітки
ГЕС Ловер-Джелам

ГЕС Ловер-Джелам – гідроелектростанція на північному заході Індії у штаті Джамму та Кашмір. Знаходячись між ГЕС Кішенганга та ГЕС Урі I, входить до складу гідровузла у сточищі річки Джелам, правої притоки Чинабу (впадає праворуч до Сатледжу, найбільшого лівого допливу Інду). В межах проекту річку перекрили водозаберною греблею, яка відводить ресурс до прокладеної по правобережжю дериваційної траси довжиною біля 8,5 км. Вона складається переважно з каналу (хоча наявні також ділянки тунелів) та через 5,5 км після початку проходить через верхній балансувальний резервуар. На завершальному етапі прокладено три напірні водоводи довжиною по 0,3 км. Основне обладнання станції складається з трьох турбін типу Френсіс потужністю по 35 МВт, які використовують напір у 61 метр та забезпечують виробництво 552 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається до Джеламу по відвідному каналу довжиною 0,3 км. Можливо також відзначити, що завершення проекту деривації води до Джелуму через зазначену вище ГЕС Кішенганга створило можливість для збільшення потужності станції Ловер-Джелам. Примітки
ГЕС Ранджіт-Сагар

ГЕС Ранджіт-Сагар – гідроелектростанція на північному заході Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись між ГЕС Чамера I (вище по течії) та ГЕС Аппер-Барі-Доаб-Канал 1 (30 МВт), входить до складу каскаду на річці Раві, лівій притоці Чинабу, який в свою чергу є правою притокою річки Сатледж (найбільший лівий доплив Інду). В майбутньому після Ранджіт-Сагар буде розташовуватись ГЕС Шахпурканді I. В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною/земляною греблею Thein висотою 160 метрів, довжиною 617 метрів та товщиною від 14 (по гребеню) до 669 (по основі) метрів, яка потребувала 21,9 млн м3 матеріалу. Вона утворила велике водосховище з площею поверхні 87,6 км2 та об'ємом 3,3 млрд м3 (корисний об’єм 2,3 млрд м3). Зі сховища ресурс потрапляє до пригреблевого машинного залу через два водоводи діаметром по 8,5 метра, які розгалужуються на чотири з діаметром по 5,2 метра. Основне обладнання станції становлять чотири турбіни типу Френсіс потужністю по 150 МВт, які працюють при напорі від 76 до 122 метрів (номінальний напір 100 метрів) та забезпечують виробництво 1540 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Чамера I

ГЕС Чамера I – гідроелектростанція на північному заході Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись між ГЕС Чамера II (вище по течії) та ГЕС Ранджіт-Сагар, входить до складу каскаду на річці Раві, лівій притоці Чинабу, який в свою чергу є правою притокою річки Сатледж (найбільший лівий доплив Інду). В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 140 метрів та довжиною 295 метрів, яка потребувала 1342 тис м3 матеріалу. Вона утворила витягнуте по долині Раві на 18 км водосховище з площею поверхні 9,5 км2 та об'ємом 390 млн м3 (корисний об’єм 110 млн м3). Зі сховища ресурс спрямовується до прокладеного під правобережним гірським масивом дериваційного тунелю довжиною 6,4 км з перетином 9,5 метра. Його продовжують напірна шахта висотою 157 метрів та три напірні водоводи. В системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 84 метра. У підземному машинному залі встановлено три турбіни типу Френсіс потужністю по 180 МВт, які працюють при напорі у 165 метрів та забезпечують виробництво 1665 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода відводиться назад до річки по тунелю довжиною 2,4 км з діаметром 9,5 метра. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. Примітки
ГЕС Чамера III

ГЕС Чамера III – гідроелектростанція на північному заході Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись між ГЕС Баджолі-Холі (вище по течії) та ГЕС Чамера II, входить до складу каскаду на річці Раві, лівій притоці Чинабу, який в свою чергу є правою притокою річки Сатледж (найбільший лівий доплив Інду). В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 68 метрів та довжиною 98 метрів, яка потребувала 151 тис м3 матеріалу. Вона утворила водосховище з площею поверхні 0,3 км2 та об'ємом 5,5 млн м3 (корисний об’єм 1,8 млн м3). Зі сховища ресурс спрямовується до прокладеного під правобережним гірським масивом дериваційного тунелю довжиною 16 км з перетином 6,5 метра. В системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 110 метрів з діаметром 18 метрів. Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 60 МВт, які працюють при напорі у 200 метрів та забезпечують виробництво 1108 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода відводиться назад до річки по тунелю довжиною 0,13 км з діаметром 6,5 метра. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ. Примітки
ГЕС Nathpa jhakri

ГЕС Nathpa jhakri — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись між ГЕС Карчам-Вангту (вище по течії) та ГЕС Рампур, входить до складу каскаду на Сатледжі, найбільшій лівій притоці Інду. У межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 63 метри та довжиною 185 метрів, яка утримує витягнуте на 2,5 км водосховище з площею поверхні 0,24 км2 та корисним об'ємом 3 млн м3. Зі сховища ресурс надходить до чотирьох підземних камер для видалення осаду розмірами по 526х16х28 метрів. Далі підготована вода спрямовується до прокладеного під лівобережним гірським масивом дериваційного тунелю довжиною 27,4 км з діаметром 10,2 метра, який переходить у три напірні водоводи з діаметром по 4,9 метра. В системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 301 метр, який включає сполучувальну шахту та верхню камеру висотою 210 метрів з діаметром 22 метри. Облаштований у підземному виконанні машинний зал має розміри 220х20 метрів при висоті 49 метрів, крім того, спорудили окреме підземне приміщення для трансформаторного обладнання розмірами 196х18 метрів при висоті 27 метрів. Основне обладнання станції становлять шість турбін типу Френсіс потужністю по 250 МВт, які використовують напір у 435 метрів та забезпечують виробництво 6612 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода транспортується по відвідному тунелю завдовжки 1 км з діаметром 10,2 метра. Первісно вона поверталась до річки, проте із запуском наступної станції каскаду спрямовується прямо в її підвідний тунель. Примітки
ГЕС Sainj

ГЕС Sainj — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись перед ГЕС Парбаті III, становитиме одну з двох (поряд із ГЕС Парбаті II) станцій верхнього ступеню гідровузла, створеного для використання ресурсу річок Парбаті та Sainj, лівих приток річки Біас (впадає праворуч до Сатледжу, найбільшого лівого допливу Інду). В межах проекту Sainj перекрили бетонною греблею висотою 25 метра та довжиною 150 метрів, яка утримує водосховище з об'ємом 423 тис. м3 (корисний об'єм 384 тис. м3) та припустимим коливанням рівня між позначками 1738,5 та 1752 метра НРМ (під час повені до 1753 метра НРМ). Зі сховища ресурс потрапляє у дві підземні камери для видалення осаду розмірами 139х15х9 метрів. Підготована вода прямує далі через прокладений під правобережним гірським масивом дериваційний тунель довжиною 6,3 км з діаметром 3,9 метра, який переходить у напірний водовід довжиною 0,55 км з діаметром 2,8 метра. В системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 75 метрів з діаметром 9 метрів. Споруджений у підземному виконанні машинний зал має розміри 81х18 метрів при висоті 64 метра, а доступ до нього здійснюється через тунель довжиною 0,3 км з діаметром 7 метрів. Він обладнаний двома турбінами типу Пелтон потужністю по 51,1 МВт, які використовують напір у 397 метрів та забезпечують виробництво 400 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається до річки по відвідному тунелю довжиною 0,4 км з діаметром 4,5 метра. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. Примітки
ГЕС Колдам

ГЕС Колдам — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись між ГЕС Рампур (вище по течії) та ГЕС Бхакра, входить до складу каскаду на Сатледжі, найбільшій лівій притоці Інду. У межах проекту річку перекрили кам'яно-накидною греблею з глиняним ядром висотою 167 метрів та довжиною 474 метри. Вона утворила водосховище з об'ємом 576 млн м3 та корисним об'ємом 206 млн м3, що забезпечується коливанням рівня поверхні у операційному режимі між позначками 624 та 642 метри НРМ. Через чотири водоводи діаметром 6,5 метра та загальною довжиною 1,7 км ресурс подається до пригреблевого машинного залу. Останній обладнали чотирма турбінами типу Френсіс потужністю по 200 МВт, які використовують напір від 115 до 140 метрів (номінальний напір 131 метр) та забезпечують виробництво 3 млрд кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. Примітки
ГЕС Малана

ГЕС Малана – гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись після ГЕС Малана II, становить нижній ступінь каскаду на річці Malana Nallah, правій притоці Парбаті, котра в свою чергу є лівою притокою Біасу (впадає праворуч до Сатледжу, найбільшого лівого допливу Інду). В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 18 метрів та довжиною 305 метрів, яка утримує невелике водосховище з корисним об’ємом 249 тис м3, що забезпечується коливанням рівня між позначками 1879 та 1893 метра НРМ. Зі сховища під лівобережним гірським масивом прокладено дериваційний тунель довжиною 3,3 км та діаметром 3,7 метра, який переходить у напірний водовід довжиною 0,9 км з діаметром 2,2 метра. В системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 270 метрів. Наземний машинний зал, розташований на правому березі Парбаті дещо вище від впадіння Malana Nallah, обладнали двома турбінами типу Пелтон потужністю по 43 МВт (на сайті одного із співвласників – норвезької компанії Statkraft – загальна потужність станції вказана на рівні 108 МВт). Вони використовують напір у 600 метрів та забезпечують виробництво 350 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Примітки
ГЕС Мукеріан III

ГЕС Мукеріан III — гідроелектростанція на північному заході Індії у штаті Пенджаб. Знаходячись між ГЕС Мукеріан II (45 МВт) та ГЕС Мукеріан IV, входить до складу каскаду на річці Біас, яка впадає праворуч до Сатледжу (найбільший лівий доплив Інду). Станція Мукеріан III є однією з п'яти, котрі споруджені на каналі Мукеріан, який бере початок від греблі Шах-Нехар. Ця бетонна споруда довжиною 562 метри перекрила річку по її виходу на рівнину, за п'ять кілометрів нижче від греблі Понг, та утворила невелике сховище з об'ємом 4,2 млн м3. Звідси вода спрямовується у прокладену по лівобережжю дериваційну трасу довжиною майже чотири десятки кілометрів. За три кілометри після станції Мукеріан II канал перекриває чергова водозабірна споруда, від якої ресурс подається до машинного залу. Праворуч від нього створена обвідна ділянка каналу довжиною близько 0,5 км, облаштований у якій шлюз дає змогу за необхідності скидати воду в обхід станції Мукеріан III. Основне обладнання становлять три турбіни типу Каплан потужністю по 19,5 МВт, які працюють при напорі у 22 метри та забезпечують виробництво 332 млн кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода прямує далі по каналу до станції Мукеріан IV. Примітки
ГЕС Мукеріан IV

ГЕС Мукеріан IV – гідроелектростанція на північному заході Індії у штаті Пенджаб. Знаходячись між ГЕС Мукеріан III та ГЕС Мукеріан Stage II (18 МВт), входить до складу каскаду на річці Біас, яка впадає праворуч до Сатледжу (найбільший лівий доплив Інду). Станція Мукеріан IV є однією з п’яти, котрі споруджені на каналі Мукеріан, який бере початок від греблі Шах-Нехар. Ця бетонна споруда довжиною 562 метра перекрила річку по її виходу на рівнину, за п’ять кілометрів нижче від греблі Понг, та утворила невелике сховище з об’ємом 4,2 млн м3. Звідси вода спрямовується у прокладену по лівобережжю дериваційну трасу довжиною майже чотири десятки кілометрів. За вісім кілометрів після станції Мукеріан III канал перекриває чергова водозабірна споруда, від якої ресурс подається до машинного залу. Праворуч від нього створена обвідна ділнка каналу довжиною біля 0,5 км, облаштований у якій шлюз дозволяє за необхідності скидати воду в обхід станції Мукеріан IV. Основне обладнання становлять три турбіни типу Каплан потужністю по 19,5 МВт, які працюють при напорі у 22 метра та забезпечують виробництво 326 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода прямує далі по каналу, котрий через 10 км приєднується до Біасу. У другій половині 2010-х за пару кілометрів до завершення каналу від нього зробили бічне відгалуження довжиною біля 4 км, на якому запустили ГЕС Мукеріан Stage II. Примітки
ГЕС Парбаті II

ГЕС Парбаті II – гідроелектростанція, що споруджується на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись перед ГЕС Парбаті III, становитиме одну з двох (поряд із ГЕС Sainj) станцій верхнього ступеню гідровузла, створеного для використання ресурсу річок Парбаті та Sainj, лівих приток річки Біас (впадає праворуч до Сатледжу, найбільшого лівого допливу Інду). В межах проекту Парбаті перекриють бетонною гравітаційною греблею висотою 84 метра та довжиною 109 метрів, з утвореного якою сховища ресурс спрямовуватиметься до прокладеного у лівобережному гірському масиві дериваційного тунелю довжиною 31,5 км з діаметром 6 метрів. Він спершу перетинатиме водорозділ зі сточищем річки Хурла-Наллах (ще одна ліва притока Біасу), а потім проходитиме до сточища Sainj, при цьому буде захоплюватись додатковий ресурс із водозаборів на Хурла-Наллах та правій притоці Sainj річці Джіва-Наллах. На завершальному етапі тунель переходитиме у два напірні водоводи довжиною по 2,1 км з діаметром 3,5 метра, котрі подаватимуть воду до наземного машинного залу, спорудженого на правому березі Sainj. В системі також працюватиме вирівнювальний резервуар висотою 130 метрів з діаметром 17 метрів. Основне обладнання станції складатимуть чотири турбіни типу Пелтон потужністю по 200 МВт, які використовуватимуть напір у 863 метра та забезпечуватимуть виробництво 3125 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбуватиметься по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. Примітки
ГЕС Понг

ГЕС Понг – гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись між ГЕС Ларджі (вище по течії) та ГЕС Мукеріан I (45 МВт), входить до складу каскаду на річці Біас, яка впадає праворуч до Сатледжу (найбільший лівий доплив Інду). При цьому між станціями Ларджі та Понг також здійснюється відбір ресурсу для дериваційної схеми ГЕС Дехар. В межах проекту річку перекрили кам’яно-накидною/земляною греблею бетону висотою від тальвегу 101 метрі (від підошви фундаменту – 133 метра) та довжиною 1951 метр, яка потребувала 35 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 260 км2 та об’ємом 8570 млн м3 (корисний об’єм 7290 млн м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні між позначками 384 та 427 метрів НРМ. Через шість водоводів діаметром 5 метрів ресурс подається до пригреблевого машинного залу. Останній обладнаний шістьома турбінами типу Френсіс потужністю по 66 МВт, які працюють при напорі від 48 до 95 метрів (номінальний напір 66 метрів) та забезпечують виробництво 1123 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Ухл III

ГЕС Ухл III — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Гімачал-Прадеш. Знаходячись після ГЕС Бассі, становить нижній ступінь дериваційного каскаду, який живиться ресурсом із річки Ухл, правої притоки річки Біас (впадає праворуч до Сатледжу, найбільшого лівого допливу Інду). Відпрацьована на станції Бассі вода, а також додатковий ресурс, захоплений із ще однієї правої притоки Біасу річки Neri Khad, транспортується прокладеним по правобережжю останньої водоводом довжиною біля 1 км. Він завершується у балансувальному резервуарі Багла, створеному на мису при впадінні в Neri Khad її правої притоки Rana Khad. Сюди ж подається додатковий ресурс із водозабору на Rana Khad, від якого прокладено водовід довжиною біля 2 км. З резервуару Багла виходить акведук довжиною 0,4 км, що перетинає Rana Khad та переходить у головний дериваційний тунель довжиною 8,5 км з діаметром 4,2 метра. Далі ресурс потрапляє до напірного водоводу довжиною 1,9 км з діаметром 3,4 метра, який спускається до розташованого на правому березі Біасу машинного залу (при цьому відстань між резервуаром Багла та залом по руслам Neri Khad та Біас становить біля 35 км). В системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 57 метрів з діаметром 13 метрів. Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 33,3 МВт, які використовують напір у 264 метра. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Примітки
Kosli

Kosli is a town and "tehsil" in the Rewari district of Haryana in India. It comes in Ahirwal region. Kosli Tehsil is known as the "Cultural Capital of Haryana" due to its rich cultural heritage and traditional arts. Kosli is bordered by Jhajjar district to the north. It is located approximately 80 kilometers southwest of Delhi and is part of the National Capital Region. History According to Haryana State Gazetteer, Kosli was founded in 1193 A.D. by Manvendra Singh Yadav, the grandson of King of Delhi. Kosal Dev Singh said to have met the sage Baba Mukteshwar Puri, Kosli engaged in meditation at Koshalgarh Kosli, which was then a dense shrub jungle. Its also called "Abode of Soldiers". A famous book Battle of Rezang La written by Famous screen writer Kulpreet Yadav. During British Raj there were as many as 70 senior Commissioned Officers and 150 Junior Commissioned Officers in Kosli. 247 soldiers from Kosli participated in the First World War between 1914-1918. References
Badalwas

Badalwas is a village in Sikar tehsil of Sikar district in Rajasthan, India. It is situated 18 kilometres from Sikar. This is an old historical village founded 600 years ago. Old mansions Thakur Ranjeet Singh mansion - Jeevraj singh shekhawat thakur Deep Singh Mansion rao ji ka kotadi Popular places Raghunathji ka Mandir, Badalwas Shahid Amarchand Jhunjhar ji temple, Badalwas Karni Mata Mandir jalya Shivsnakar Mahadev ka mandir Shree Shati Mata Mawdi Mata Ji, Badalwas Baba Ramdevji Temple, Bus stand Badalwas Shree krani mata Temple, Badalwas Gorana, Badalwas Population data The total number of families is 700. In Badalwas village population of children with age 0-18 is 446 which makes up 13.73% of total population of village. Average Sex Ratio of Badalwas village is 947 which is higher than Rajasthan state average of 928. Child Sex Ratio for the Badalwas as per census is 828, lower than Rajasthan average of 888.population data 2011 References External links "Badalwas, Sikar | Village | GeoIQ". geoiq.io. Retrieved 1 March 2022. Article title https://www.getatoz.com/postoffice/badalwas/332023 https://www.newsnationtv.com/pincodes/rajasthan/sikar/badalwas-bo
Pali (Rajasthan)

Pali (Hindi: पाली, Pālī) ist eine Stadt (Municipal Council) im Bundesstaat Rajasthan in Westindien und Verwaltungssitz des Distriktes Pali. Sie hat 230.000 Einwohner (Volkszählung 2011) und befindet sich in der Region Marwar. Die Pratihara, eine Dynastie der Rajputen, auch bekannt als Gurjara-Pratiharas, gründete das Königreich in Marwar im 6. Jahrhundert, wo sich auch Pali befand. Im frühen 13. Jahrhundert floh der Rathor-Klan in den Westen des Königreiches Kannauj in das nördliche Indien. Weblinks Website des Municipal Council Pali Einzelnachweise
Pali (Rajasthan)

Pali è una città dell'India di 187.571 abitanti, capoluogo del distretto di Pali, nello stato federato del Rajasthan. In base al numero di abitanti la città rientra nella classe I (da 100.000 persone in su). Geografia fisica La città è situata a 25° 46' 0 N e 73° 19' 60 E e ha un'altitudine di 213 m s.l.m.. Società Evoluzione demografica Al censimento del 2001 la popolazione di Pali assommava a 187.571 persone, delle quali 99.258 maschi e 88.313 femmine. I bambini di età inferiore o uguale ai sei anni assommavano a 29.716, dei quali 15.494 maschi e 14.222 femmine. Infine, coloro che erano in grado di saper almeno leggere e scrivere erano 115.907, dei quali 72.663 maschi e 43.244 femmine. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pali
Пали (Раджастхан)

Пали или Пали-Марвар (англ. Pali, хинди पाली) — город в северо-западной части Индии, в штате Раджастхан, административный центр округа Пали. География Город находится в центральной части Раджастхана, на берегу реки Банди, в регионе Марвар. Абсолютная высота — 213 метров над уровнем моря. Пали расположен на расстоянии приблизительно 270 километров к юго-западу от Джайпура, административного центра штата и на расстоянии 480 километров к юго-западу от Дели, столицы страны. Ближайший аэропорт находится в городе Джодхпур. Демография По данным официальной всеиндийской переписи 2001 года, население составляло 187 641 человека, из которых мужчины составляли 52,2 %, женщины — соответственно 47,8 %. Уровень грамотности населения составлял 68,2 % (при среднем по Индии показателе 59,5 %). Динамика численности населения города по годам: Экономика Пали является важным промышленным центром Раджастхана. Основа экономики города — предприятия текстильной промышленности. Кроме того, на территории города расположены специализированные предприятия по обработке мрамора, а также по производству текстильных композитных материалов. В Пали находится крупный целлюлозно-бумажный комбинат. Достопримечательности В 12 километрах от города на автомобильной трассе NH 62 располагается уникальный индуистский храм Буллит-Баба, предметом поклонения в котором является священный мотоцикл марки Royal Enfield Bullet. Примечания
Machail

Machail oder Machail Mata ist ein Dorf und eine Pilgerstätte im Distrikt Kishtwar des indischen Unionsterritoriums Jammu und Kashmir. Hauptattraktion von Machail ist ein Hindu-Tempel, welcher der hinduistischen Göttin Durga gewidmet ist. Lage Machail liegt im Kishtwar-Himalaya im Flusstal des Bhut Nal (mit Oberlauf bzw. Hauptquellfluss Dharlang) auf einer Höhe von etwa 2760 m. Ein Pilgerweg führt entlang dem Bhut Nal von der Kleinstadt Gulabgarh über Chositi (oder Chasoti) nach Machail. Geschichte Im August 2025 kam es bei dem nahe gelegenen Dorf Chositi (oder Chasoti) aufgrund starker Niederschläge zu Sturzfluten mit mindestens 60 Toten, hauptsächlich Pilger auf dem Weg vom oder zum Hindu-Tempel in Machail. Einzelnachweise Weblinks