NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Спитук-Гомпа

Спитук-Гомпа или Петуб-Гомпа — буддийский монастырь в Лехе, Ладакх, северная Индия, в 8 км от города Лех. Был основан Од-де, старшим братом Лха Ламы Чангчуб Ода в XI веке. Од-де выбрал место недалеко от нынешнего Леха и построил там сначала три святилища, а потом и монастырь. Название «Спитук» — образцовый дал ему Ринчен Санпо (лоцава), который посетил его и был удивлён его благочестивой общиной. Сначала, монастырь вошёл в школу кадампа. Дрармараджа Такспа Бум — Лде Лама Лхаванг приложил много усилий для помощи монастырю, и он ввёл его в школу гелуг, учение великого Цзонкхапы. Сток-Гомпа, Санкал-Гомпа и Сабу — подчиняются Спитуку. В монастыре статуи: Будда, Амитаюс, Махакала. Изображения: Цзонкхапа, Такспа Бум-Лде. В дукханге (зале собраний) установлен трон, предназначенный для Далай-ламы. Ещё в дукханге есть по пять рядов сидений для Лам с каждой стороны и стеллажи с тибетским каноном. За главным залом есть небольшая комната с образами Цонкхапы, двух его учеников, Тары и Будды. Хранятся тханки (некоторые привезены из Лхасы после китайской оккупации), древние маски, старинное оружие. В 1970-х многие храмы отремонтированы. В 1960 был построен храм Чикханг со статуями Шакьямуни и Авалокитешвары. Есть также статуя Падмасамбхавы. Другой храм — Долма Локханг посвящён Таре, там находятся 21 её статуя и статуя ладакхского царя на лошади. Каждый год Густор празднуется в спитуке с 27-го по 29-й день 11 месяца по тибетскому календарю. Примечания Литература Prem Singh Jina. Культурное наследие ладакхских Гималаев = Cultural heritage of Ladakh Himalaya. — Gyan Publishing House, 2009. — P. 75. — 372 p. Prem Singh Jina. Ладакх: земля и люди = Ladakh: the land and the people. — Indus Publishing, 1996. — P. 218. — 288 p. H. N. Kaul. Вновь открывая Ладакх = Rediscovery of Ladakh. — Indus Publishing, 1998. — P. 163. — 264 p. Ссылки Большое описание На buddhist-temples.com Фотографии
Tomb of Sikandar Lodi

The Tomb of Sikandar Lodi is the tomb of the second ruler of the Lodi Dynasty, Sikandar Lodi (reign: 1489–1517 CE) situated in New Delhi, India. The tomb is situated in Lodi Gardens in Delhi and was built in 1517–1518 CE by his son Ibrahim Lodi. The monument is situated 100 meters away from the Bara Gumbad and the area in which it is situated was formerly a village called Khairpur. History Sikandar Khan Lodi (born Nizam Khan), was the Sultan of Delhi between 1489 and 1517 CE and was the son of Bahlul Lodi. After the death of his father in 1489, Sikandar Lodi assumed the reign the same year and ruled until his death in 1517 CE. Upon Sikandar Lodi's death in 1517 CE, his son Ibrahim Lodi built the tomb. The Tomb of Sikandar Lodi was inspired in part by the tomb of Muhammad Shah which is also situated in the Lodi Gardens. Construction and Architecture The Tomb of Sikandar Lodi was inspired in parts by the tomb of Muhammad Shah. It has octagonal design and the architectural style is Indo-Islamic. The tomb is the first garden tomb in Indian subcontinent and is India's earliest surviving enclosed garden tomb. The tomb is enclosed within a fortified complex (entered from a south facing gateway) with the main entrance having two umbrella shaped domes (pavilions) which was designed to preserve the symmetry and relative proportions of the body of the building. Both pavilions on the square platform in the front have remains of blue tiles. The tomb is situated in the middle of a large garden and tall boundary walls. The tomb chamber is surrounded by a wide veranda with carved pillars with each side pierced by three arches and the angles occupied by sloping buttresses. The walls of the tomb have Mughal architectural designs and many foreign languages have been inscribed on the walls. The tomb is decorated with enameled tiles of various colors. Inside the complex, the western wall has also been built to serve as a wall mosque since the Quibla is indicated through arches and paved area in the front. Location The Tomb of Sikandar Lodi is located in and is a part of the Lodi Gardens in Delhi, India. The village, where the monument stands was earlier called Khairpur. The garden is bounded by Amrita Shergill Marg in the West, North-West and North, Max MuellerMarg on the East and Lodi Road on the South Side. Safdarjang Tomb is situated on South-West corner of the Lodi Garden. Gallery See also Tomb of Bahlol Lodi Tomb of Ibrahim Lodi Bara Gumbad List of Monuments of National Importance in Delhi Lodi Gardens Shisha Gumbad References
Tumba de Sikandar Lodi

La tumba de Sikandar Lodi (en hindi: सिकंदर लोधी का मक़बरा) es un mausoleo del siglo XVI de la India, la tumba del segundo gobernante de la dinastía Lodi, Sikandar Lodi (r. 1489-1517).​ La tumba se encuentra en los jardines Lodi en Nueva Delhi y fue construida en 1517-1518 por su hijo Ibrahim Lodi.​ El monumento se encuentra a 100 metros del Bara Gumbad y la zona en la que se encuentra se llamó formalmente village Khairpur.​ Historia Sikandar Lodi (nacido Nizam Khan), hijo de Bahlul Lodi, fue el sultán de Delhi entre 1489 y 1517. Después de la muerte de su padre en 1489, Sikandar Lodhi asumió el reinado el mismo año y gobernó hasta su muerte en 1517.​ Fue su hijo Ibrahim Lodi quien se ocupó de la construcción de la tumba. La tumba de Sikandar Lodi estuvo inspirada en parte por la tumba de Muhammad Shah, que también se encuentra en los jardines Lodi.​ Construcción y arquitectura La tumba de Sikandar Lodi fue inspirada en partes por la tumba de Muhammad Shah. Tiene un diseño octogonal y el estilo arquitectónico es indo-islámico. La tumba fue la primera tumba de jardín en el subcontinente indio y es la tumba de jardín cerrada más antigua de la India que sobrevive.​ La tumba está encerrada dentro de un complejo fortificado (se ingresa desde una entrada orientada al sur) con la entrada principal dispuesta en una edificación con dos cúpulas en forma de paraguas (pabellones) que fueron diseñados para preservar la simetría y las proporciones relativas del cuerpo del edificio.​​ Ambos pabellones sobre la plataforma cuadrada en el frente tienen restos de azulejos azules.​ La tumba está situada en medio de un gran jardín, con altos muros de cierre. La cámara de la tumba está rodeada por una amplia veranda con pilares tallados con cada lado perforado por tres arcos y los ángulos ocupados por contrafuertes inclinados.​​ Los muros de la tumba tienen diseños arquitectónicos mogoles y con inscripciones en muchas lenguas extranjeras sobre ellas.​ La tumba está decorada con azulejos esmaltados de varios colores. Dentro del complejo, el muro occidental se ha construido para servir como una mezquita de pared, ya que la Quibla está indicada mediante arcos y un área pavimentada en la parte delantera.​ Ubicación La tumba de Sikandar Lodi está ubicada en, y forma parte de, los jardines Lodi en Delhi ellos. La localidad, donde se alza el monumento, se llamaba antes Khairpur. El jardín está rodeado por Amrita Shergill Marg, en el oeste, noroeste y norte, por Max Mueller Marg en el este y por la Lodi Road en el lado sur. La tumba de Safdarjang está situada en la esquina sudoeste del jardín Lodi.​ Galería de imágenes . Véase también Tumba de Bahlul Lodi Tumba de Ibrahim Lodhi Bara Gumbad List of Monuments of National Importance in Delhi jardines Lodi Shisha Gumbad Notas Referencias
Джелам

Джелам (на санскрит: वितस्ता, кашмирски – Vyeth, на хинди: झेलम; на пенджабски: ਜੇਹਲਮ (гурмукхи), دریاۓ جہلم (шахмукхи)) е река в Индия и Пакистан, десен приток на Чинаб (дясна съставяща на Панджнад, ляв приток на Инд). Дължина 720 km (по други данни 810 km), площ на водосборния басейн 55 300 km². Река Джелам води началото си от северния склон на хребета Пир Панджал (крайната западна част на Малките Хималаи), на 3017 m н.в. В горното си течение пресича по цялото ѝ протежение от югоизток на северозапад Кашмирската долина и протича през езерото Вулар (най-голямото езеро в Хималаите. Тук тя има спокойно течение и е плавателна за плитко газещи речни съдове. След това чрез дълбок и тесен каньон заобикаля от северозапад хребета Пир Панджал, насочва се на юг и след изтичането си от язовира Мангла излиза от планините и навлиза в Индо-Гангската равнина, където отново става плавателна. Основни притоци: леви – Пунч; десни – Синдх, Кишанганга, Кунар, Бунха. Среден годишен отток 895 m³/s, а по време на летните мусони – над 20 000 m³/s. Има голямо значение за земеделието, тъй като захранва няколко големи напоителни канали (най-голям Долноджеламски). По течението ѝ са разположени градовете Шринагар, Сопур и Барамула в Индия, Джелам, Бхери и Хушаб в Пакистан. Под елинистичното си име Хидасп реката е известна като арена на последната голяма битка на Александър Македонски.. Източници
Riu Jhelum

El Jhelum (en hindi: झेलम, Jhelam; en urdú: جہلم, Jhilum), a l'antiguitat anomenat Hidaspes (grec antic: Ὑδάσπης, llatí: Hydaspes) és el més occidental dels cinc rius que donen nom al Panjab (Índia). Neix al Caixmir, originat en el rierol Vernag, i a Khanabal s'ajunta a l'Adpat, Bring i Sandran; a partir d'aquí és navegable uns 165 km fins a Baramula, passant pel llac Wular. Els seus afluents principals són per la dreta el Liddar o Lambodri, el riu Sind i el Pohru; a l'esquerra el Vishav, el Rembiara, el Ramshi, el Dudganga (a Srinagar), el Suknag i el Ferozepura. Descripció Després de Baramula es forma una fèrtil vall. A la part alta es troben els llacs de Kosa Nag, Manasabal i Nil Nag. A Muzaffarabad s'hi uneix el Kishanganga per la dreta i més avall el Kunhar, també per la dreta. Més avall, ja marca el límit entre Caixmir i el districte d'Hazara. Passa pel Districte de Rawalpindi i a Dangalli, a uns 65 km a l'est, esdevé navegable. Entra al districte de Jhelum, creua la serra de la Sal i rep les aigües del Kahan, i arriba a la plana després de la ciutat de Jhelum, a uns 400 km de les seves fonts; el Bunha se li uneix a Darapur. Segueix el curs cap al sud-oest uns 160 km, separant el districte de Jhelum del districte de Gujrat i el districte de Shapur, al qual entra, i a continuació segueix cap al districte de Jhang i finalment s'uneix al Chenab a Trimmu, a 31° 11′ N, 72° 12′ E, a uns 15 km al sud de Jhang-Maghiana després d'un curs total de més de 725 km. En aquest indret es troba el Canal Inferior del Jhelum, obert el 1901. La regió entre el Jhelum i el Chenab és coneguda com a Chaj Doab i la part occidental cap a l'Indus porta el nom de Sind Sagar Doab. Les ciutats principals que creua són Srinagar, Jhelum|, Pind Dadan Khan, Miani, Bhera i Khushab. Història Antigament era un dels principals rius del Panjab al Pakistan. El seu nom en sànscrit fou Vitasta. Fou a la riba d'aquest riu on Alexandre el Gran va construir una flota amb fusta de les muntanyes d'Emodi (Himàlaia occidental) i on va lliurar una gran batalla, la batalla del riu Hidaspes, contra el rei Poros, després de la qual va fundar, en commemoració, dues ciutats: Nicea (que podria ser l'actual Behut) i Bucèfala. Estrabó diu que Alexandre va veure cocodrils en aquest riu. Claudi Ptolemeu l'anomena Bidaspes, més semblant al seu nom nadiu. En àrab rebé el nom de Behut (o bé Bihat, Wihat o Bihatab). El seu nom caixmiri és Veth. Mitologia El riu era considerat com un déu pels antics grecs, com ho eren la major part de muntanyes, llacs i rius. El poeta Nonnos de Panòpolis diu que Hidaspes era un déu descendent dels titans, fill del déu del mar Taumant i d'Electra, una de les Plèiades. Era germà d'Iris, la deessa de l'arc de Sant Martí, i germà de les Harpies, les 'raptores'. Com que el riu es troba en un país que els antics grecs coneixien amb dificultat, no és clar si van donar el nom del riu al déu o si el déu Hidaspes va rebre el nom del riu. Referències Bibliografia Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
Džihlam

Džihlam (urdsky دریائے جہلم, Daryā-e Jihlam, paňdžábsky دریاۓ جہلم, Daryā-e Jihlam, ਜੇਹਲਮ ਦਰਿਆ, Jehalama dariā, anglicky Jhelum River, hindsky झेलम नदी, Jhelama nadī, ve starověku Hydaspes) je řeka v Indii (stát Džammú a Kašmír) a Pákistánu (Ázád Kašmír a provincie Paňdžáb). Je 810 km dlouhá (podle některých pramenů jen 720 km). Povodí má rozlohu přibližně 55 300 km². Průběh toku Vytéká z ledovce na severních svazích pohoří Pír Pandžál. Je jediným tokem, který odvodňuje vysokohorské Kašmírské údolí, kde protéká městy Anantnág a Šrínagar a jezerem Vular. Tok řeky je na tomto úseku klidný. Za Báramulou vtéká do hluboké soutěsky, kterou proráží Pír Pandžál k západu. Přes Uri a Hatján Bálu se dostává do Pákistánem ovládaného Ázád Kašmíru. V jeho hlavním městě Muzaffarabádu se spojuje s řekou Nílam a pokračuje k jihu podél hranice Ázád Kašmíru s vlastním Pákistánem. U Mírpúru napájí velkou přehradní nádrž Mangla. Zde opouští Himálaj a rozlévá se do paňdžábské části Indoganžské roviny. Protéká stejnojmenným městem Džihlam, teče k jihozápadu a nakonec se u Athara Hazárí spojuje s Čanábem. Vodní stav Průměrný průtok vody činí 895 m³/s. V době monzunu dosahuje až 20 000 m³/s Využití Na řece je možná vodní doprava na dvou oddělených úsecích, na horním toku v Kašmírské dolině a také v Indoganžské rovině. Řeka napájí rozsáhlou síť zavlažovacích kanálů. Leží na ní města Šrínagar, Dželam, Bhera, Chušab. Historie Během tažení Alexandra Velikého do Indie došlo na řece k bitvě mezi ním a vojskem krále Póra. Literatura V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo „Джелам“. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Džihlam na Wikimedia Commons
Jhelum

Jhelum (hindi: झेलम, kashmiri: Vyeth, punjabi: ਜੇਹਲਮ, urdu: دریاۓ جہلم) er en flod i Pakistan og Indien. Floden er den største og vestligste blandt de fem floder der har givet navn til Punjab. Den er ca. 774 km lang og løber gennem Jhelum-distriktet i Pakistan. Jhelum er en biflod til Chenab. I Rigvedaen er floden kendt som Vitastā og grækerne fra antikken kaldte den Hydaspes. Jhelum dannes fra en kilde på Verinag, der ligger helt nederst i Pir Panjal-bjergkæden som strækker sig i den sydøstlige del af Kashmir, og er en del af Himalaya. Floden løber gennem Kashmirdalen, forbi Srinagar og Wular-søen før den går over til Pakistan fra det indisk-kontrollerede Kashmir gennem en dyb og smal bjergkløft. Kishenganga Neelum-floden, som er den største biflod til Jhelum, løber sammen med Jhelum ved Muzaffarabad. Det samme gør den næststørste biflod, Kunhar. Jhelum går ind i Punjab fra Jhelum-distriktet. Videre løber floden gennem det flade, pakistanske Punjab, og deler regionen i to. Floden munder ud i Chenab ved Trimmu, som ligger i Jhang-distriktet. Chenab løber sammen med Sutlej og danner Panjnad-floden, som til slut løber sammen med Indus ved Mithankot. En række konstruktioner er blevet bygget i løbet af de sidste 100 år, blandt andet for at kontrollere vandmængden og strømmen i floden. Dette sker gennem det såkaldte Indus Basin-prosjektet, som er et samarbejdsprojekt mellem Indien og Pakistan. Mangla-dæmningen blev færdiggjort i 1967, og er blandt verdens største dæmninger. Dertil er der blevet bygget en del dæmninger i floden, blandt andet for at gøre den dybere og for at skille ferskvand fra saltvand. Rasul-dæmningen og Trimmu-dæmningen, bygget henholdsvis i 1967 og 1939, er to eksempler på sådanne dæmninger. Gennem Rasul-dæmningen strømmer der 24.000 m³ vand per sekund. Trimmu-dæmningen har en strøm på 18.000 m³ per sekund. Sidstnævnte dæmning får også vand fra Chenab. Ud over Indus Basin-projektet, er der også blevet bygget nogle uafhængige kanaler fra og/eller til Jhelum. Øvre Jhelumkanal går fra Mangla til Chenab-floden. Rasul-Qadirabadkanalen går fra Rasul-dæmningen til Chenab. Chashma-Jhelumkanalen går fra Chashma-dæmningen i Indus til Jhelum-floden nedenfor Rasul-dæmningen. Floden udnyttes først og fremmest til kunstvanding og kraftproduktion.
Jhelam (Fluss)

Der Jhelam (Hindi झेलम Jhelam; Panjabi ਜੇਹਲਮ Jehalam جہلم; englisch Jhelum) ist ca. 720 km lang und der westlichste der „fünf Flüsse des Panjab“. Flusslauf Er entspringt 85 km südöstlich von Srinagar, der Sommerhauptstadt des indischen Unionsterritoriums Jammu und Kashmir, und wird aus Gletschern gespeist. Das Quellgebiet des Gewässers liegt am südlichen Ende des Kaschmirtal, als sein Ursprung gilt jedoch die starke Kultquelle in Verinag (). Er fließt zunächst nach Nordwesten, wo er das gesamte Tal des Hochbeckens von Kaschmir entwässert. Oberhalb der Einmündung des Brengi bei Anantnag heißt der Fluss auch Sandran Nallah. Der Veshav mündet nach weiteren 20 Kilometern linksseitig in den Jhelam. Dieser passiert die Stadt Srinagar und durchfließt den Wularsee (). Anschließend wendet er sich nach Westen und durchschneidet die Gebirgskette des Pir Panjal. In der Stadt Muzaffarabad, die zum pakistanischen Teil Kaschmirs gehört, ändert der Fluss seine Fließrichtung nach Süden, vorbei an der Stadt Munasa. Ab der Stadt Jhelam tritt der Fluss in die weite Ebene des Panjab („Fünfstromland“) ein. Er ist hier Teil des größten zusammenhängenden Bewässerungsgebiets der Erde. Westlich von Faisalabad mündet der Jhelam von rechts bzw. von Norden kommend in den Chanab(), der sich kurz vor seiner Mündung in den Indus mit dem Satluj vereinigt. Das Gebiet des unteren Jhelam ist durch intensive Landwirtschaft gekennzeichnet, der Fluss ist auf weite Strecken eingedeicht. Staudämme und Wasserkraftwerke In Jammu und Kashmir befindet sich die Lower-Jhelum-Staustufe () sowie die beiden Talsperren Uri-I () und Uri-II (). In Pakistan wird der Jhelam seit 1967 in der Mangla-Talsperre () zu einem großen Stausee aufgestaut. 7,5 km weiter flussabwärts befindet sich das New-Bong-Escape-Wasserkraftwerk (). Oberhalb deren Absperrbauwerks zweigt der Upper Jhelum Canal am linken Flussufer ab. 57 km unterhalb New-Bong-Escape befindet sich die Rasul-Staustufe (). Hier wird ein Teil des Flusswassers über den Rasul-Qadirabad-Verbindungskanal zum Chanab geleitet. Geschichte Alexander der Große überquerte 326 v. Chr. den Jhelam und besiegte in der Schlacht am Hydaspes den indischen König Poros. Der antike Name des Flusses, der in diesem Zusammenhang meist verwendet wird, ist Hydaspes (altgriechisch Ὑδάσπης). Während der Schlacht ertrank Bukephalos, das Schlachtross Alexanders, im Fluss. Fischfauna Der Bau von Staudämmen und Wasserkraftwerken entlang dem Flusslauf beeinträchtigt den Lebensraum verschiedener Fischarten im Fluss wie beispielsweise von Tor putitora (Golden Mahseer). Eine Studie an der Lower-Jhelum-Staustufe aus dem Jahr 2006 erfasste folgende Fischarten im Jhelam: Weblinks River Jhelum. Pakistan Water Gateway (Memento vom 4. November 2008 im Internet Archive) Jhelum. Water Resources of India System Einzelnachweise
Río Jhelum

El río Jhelum es el río más grande y más occidental de los ríos del Panyab pakistaní. Atraviesa el distrito homónimo de Jhelum. Es uno de los afluentes del río Indo y tiene una longitud de cerca de 772 km. Vyeth; en cachemir झेलम en idioma hindí ਜੇਹਲਮ en panyabí ਜੇਹਲਮ en gurmukhí دریاۓ جہلم en shahmukhí Historia En el periodo védico su nombre en sánscrito fue Vitastā (en letra devanagari वितस्ता) y corresponde probablemente al actual Behut, pero es más conocido como Jhelum. El Vitastá es mencionado como uno de los ríos más importantes en el Rig-veda (el texto más antiguo de la literatura indoaria, aproximadamente de mediados del II milenio a. C.). El nombre antiguo (Vitastá) sobrevive en el nombre cachemiro del río, como Vyath. Los antiguos griegos lo llamaban Hidaspes (Hydaspes). En la antigüedad desaguaba en el río Akesines (actual Chenab), el cual recibía después al Hidraotes (actual río Ravi). Fue en la ribera del Jhelum donde Alejandro Magno construyó una flota con madera de las montañas Emodi (Himalaya occidental) y allí libró la gran batalla del Hidaspes contra el rey indio Poros; después de la cual fundó en conmemoración dos ciudades: Alejandría Nicea (cuyo significado es ‘victoria’), en el lugar exacto donde se desarrolló el combate (que podría ser la actual Behut); a la segunda la denominó Alejandría Bucéfala en honor de su caballo Bucéfalo, que murió allí.​ Estrabón dice que vio cocodrilos en este río. Claudio Ptolomeo lo menciona con el nombre de Bidaspes, más próximo a su nombre nativo (Vetastá). Galería de imágenes Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre el río Jhelum. PLUTARCO o el PSEUDO PLUTARCO: Sobre los ríos (De fluviis). I: Hidaspes. Texto, en el sitio del Proyecto Perseus, de la traducción inglesa corregida y editada por William W. Goodwin, y publicada en 1874. William W. Goodwin (William Watson Goodwin, 1831 - 1912): clasicista estadounidense, profesor de griego de la Universidad de Harvard.
Jhelum (rivière)

La rivière de Jhelum (hindi : झेलम, Jhelam ; ourdou : جہلم, Jhilum ; sanskrit : वितस्ता (Vitastā) et cachemiri : وؠتھ (Vyath)) est la plus occidentale des cinq rivières de la région historique du Pendjab au nord de l'Inde et au Pakistan (Beâs, Chenab, Jhelum, Ravi et Sutlej). Elle est un affluent de la Chenab, donc un sous-affluent de l'Indus par le Sutlej. La rivière est coupée par le barrage de Mangla situé à la limite du Pakistan et du Jammu-et-Cachemire. Histoire La rivière était appelée Hydaspe (grec ancien : Ὑδάσπης / Hudáspês) dans l'Antiquité grecque. Elle a été le théâtre de la bataille de l'Hydaspe, en juillet 326 av. J.-C., entre Alexandre le Grand et Pôros, râja indien du royaume de Paurava. Sur ces rives, Alexandre le Grand perdit et enterra son cheval Bucéphale et son chien Péritas : en mémoire de chacun, il fit bâtir une ville à leur nom. L'une d'elles est Bucéphalie. Mythologie Nonnos de Panopolis, dans les Dionysiaques au Ve siècle, fait d'Hydaspe (en) un dieu fleuve, fils de Thaumas et d'Électre, frère d'Iris et père de Dériade (en). Dans la culture cachemirie, la rivière Jhelum, appelée Vyeth, est un cours d'eau particulièrement sacré, révéré par les hindous de la vallée. Sa source est traditionnellement située à Verinag (en), autour d'une fontaine ou résurgence aménagée au sein d'un jardin moghol. De nombreux temples, ghats et sites d'ablutions sacrées jalonnent son cours. Galerie de photos Liens externes (en) « Hydaspes », sur The Theoi Project Voir aussi Notes et références Portail des lacs et cours d'eau Portail de l’Inde Portail du Pakistan