Limba bengaleză

Limba bengaleză (বাংলা cunoscută și prin endonimul bangla [ˈbaŋlaˑ] ) este o limbă oficială în Bangladesh și în statul indian Bengalul de Vest. Este o limbă indo-ariană care face parte din limbile indo-iraniene, ramură a familiei limbilor indo-europene. Cu aproximativ 242 milioane de vorbitori nativi și 46 de vorbitori L2 în 2025, este a 6-a cea mai vorbită limbă nativă din lume. Limba bengaleză s-a dezvoltat pe parcursul a peste 1.400 de ani. Literatura bengaleză, cu istoria sa literară, a crescut în special în timpul Renașterii Bengaleze și are una dintre cele mai prolifice și diverse tradiții literare din Asia. Mișcarea limbii bengaleze din (1948-1956), care cerea ca bengaleza să fie limbă oficială a Pakistanului, a încurajat naționalismul bengalez în Bengalul de Est rezultând în independența Bangladeshului în 1971. Bangladesh a declarat 21 februarie ca fiind „Ziua Martirilor Limbii”, iar în 1999, UNESCO a recunoscut-o ca Ziua Internațională a Limbii Materne. Gramatică Substantivele bengaleze nu au gen gramatical, ceea ce duce la o modificare minimă a adjectivelor (flexiune). Totuși, substantivele și pronumele sunt declinate moderat (modificate în funcție de rolul lor în propoziție) în patru cazuri, în timp ce verbele sunt puternic conjugate, dar formele verbale nu se schimbă în funcție de numărul substantivului. Gramatica limbii romani este mai apropiată de gramatica bengaleză decât de cea a limbilor indo-ariene de vest. Topica Fiind o limbă de tip nucleu-final, bengaleza urmează topica subiect–obiect–verb, deși variațiile sunt frecvente. Bengaleza folosește postpoziții, spre deosebire de prepozițiile utilizate în engleză și în alte limbi europene. Determinanții urmează substantivul, în timp ce numeralele, adjectivele preced substantivul. Întrebările închise (de tipul „da-nu”) nu necesită nicio modificare a topicii de bază; în schimb, tonul jos al ultimei silabe din enunț este înlocuit cu un ton descendent. În plus, particule opționale (de exemplu: কি „-ki”, না „-na” etc.) sunt adesea atașate ca enclitice primului sau ultimului cuvânt dintr-o întrebare „da-nu”. Întrebările cu pronume interogative sunt formate prin mutarea cuvântului interogativ în prima sau a doua poziție din enunț, pentru a pune accentul pe cuvânt. Pronume Substantive Substantive sunt declinate în 4 cazuri - nominativ, acuzativ, genitiv și locativ. Numele ce se referă la oameni nu au forme în cazul locativ. Numărul nu este descris fără articolul hotărât (familiar singular -টা „-ʈa”) sau formal singular -টি „-ʈi”). Terminațiile de bază sunt: Acuzativ: -কে (-ke) Genitiv: -এর (-er), -র (-r) Locativ: -এ (-e), -য় (-y); -তে (-te) Cu articolul hotărât, singular: Nominativ: -টা (-ʈa), -টি (-ʈi) Acuzativ: -টাকে (-ʈake), -টিকে (-ʈike) Genitiv: -টার (-ʈar), -টির (-ʈir) Locativ: -টায় (-ʈay), -টাতে (-ʈate); -টিতে (-ʈite) Cu articolul hotărât, plural, și referent uman: Nominativ: -এরা (-era), -রা (-ra) Acuzativ: -দেরকে (-derke) Genitiv: -দেরকে (-der) Cu articolul hotărât, plural, și referent ce nu este uman: Nominativ: -গুলো (-gulo), -গুলা (-gula) Acuzativ: -গুলো (-gulo), -গুলা (-gula) Genitiv: -গুলোর (-gulor), -গুলার (-gular) Locativ: -গুলোয় (-guloy), -গুলোতে (-gulote); -গুলায় (-gulay), -গুলাতে (-gulate) Formele cu -গুলো (-gulo) sunt utilizate în practicarea formală, în timp ce ele cu -গুলা (-gula) sunt utilizate în practicarea familiară. Verbe Verbe nu sunt conjugate pentru număr - numai timp verbal, persoană și nivel de formalitate. persoana I (ami, amra) persoana a II-a (foarte familiar - tui, tora) persoana a II-a (familiar - tumi, tomra) persoana a III-a (familiar - e, o, she, era, ora, tara) persoana a II-a și III-a (formal - apna, apnara; ini, uni, tini, ẽra, õra, tãra) Observă că formele formale pentru persoane a II-a și II-a au o singură formă. Terminația în toate timpuri verbale este -এন (-en). Sunt 8 timpuri verbale: prezent simplu prezent continuu prezent perfect (perfect simplu) trecut simplu trecut continuu trecut perfect (mai mult ca perfect) trecut obișnuit viitor Sunt și câteva forme impersonale. Aceste sunt infinitiv și participii adverbiale. Au aceste participii: continuu condițional perfect obișnuit Conjugarea bengaleză are câteva peculiarități, dar în principiu, este foarte regulată. Terminațiile de bază sunt: Un exemplu de conjugare simplă este verbul করা (kôra, „a face”): Un alt exemplu sunt verbele cu terminația -আওয়া (-aowa), precum খাওয়া (khaowa, „a mânca”): Note Vezi și