NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Агра-форт

Агра-форт, Красный форт (хинди आगरा का किला, урду آگرہ قلعہ‎‎ — «Лал-Кила») — крепостное сооружение в индийском городе Агра, служившее в эпоху империи Великих Моголов резиденцией правителей. Расположен над рекой Ямуна всего в 2,5 км от Тадж-Махала. Вместе с ним Красный форт в 1983 году был внесён в список всемирного наследия ЮНЕСКО. Часть территории Красного форта сегодня используется в военных целях и недоступна для посетителей. История Тимурид Бабур реконструировал располагавшийся здесь дворец делийских султанов Сикандара Лоди и Ибрагима Лоди и провёл сюда т. н. Баоли (акведук). Позднее здесь нередко останавливался Хумаюн. Строительство собственно форта началось в 1565 году по инициативе Акбара I Великого, который в 1558 году перенёс столицу из Дели в Агру. Здесь он реконструировал старый и полуразрушенный форт Бадалгар (по сведениям придворного историка Абдул-Фазала, автора «Акбар-намэ»). Уже в 1571 году форт был полностью обнесён стеной из раджастанского красного песчаника. Преемники Акбара Великого, прежде всего Шах-Джахан, расширили форт в начале XVII века. В то время как при Акбаре отдавалось предпочтение красному песчанику с элементами мрамора, при Шах-Джахане в качестве строительного материала употреблялся белый мрамор с узорами из золота и драгоценных камней. В 1648 году столица была перенесена обратно в Дели, в связи с чем Красный форт на время утратил своё значение. После захвата власти в 1658 году, Аурангзеб содержал своего отца Шах-Джахана в Красном форте под домашним арестом, где тот и умер в 1666 году. В 1761 году джаты княжества Бхаратпур отвоевали у Моголов Агру и на 13 лет утвердились в Красном форте. Джахавир Сингх управлял Бхаратпуром из Агры, сидя прямо на чёрном мраморном троне Джахангира. Там он и был убит в 1768 году. В 1774 году Агру захватил Наджаф-хан (который к 1775 году лишил джатов почти всех их владений, оставив им лишь окрестности Бхаратпура). В 1785 году Агру и Красный форт захватил маратхский махараджа Махаджи Шинде. В 1803 году форт был захвачен британскими войсками. Во время восстания сипаев 1857 года форт был местом вооружённых столкновений. Архитектура Весь комплекс имеет форму полумесяца и обнесён стеной, высота которой составляет 21 метр, а периметр насчитывает 2,4 км. Стена, как и большинство находящихся в Красном форте сооружений, построена из красного песчаника, который и дал форту его название. Двое главных ворот, Делийские и Лахорские ворота, образуют вход в Красный форт. Внутри находятся представительные дворцы, несколько мечетей и сады. Архитектурный стиль гармоничным образом сочетает элементы исламского и индуистского зодчества. В культуре Красный форт упоминается в детективной повести Артура Конана Дойля «Знак четырёх», однако его описание довольно поверхностно и слабо соответствует действительности. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Агра-форт Примечания
Тврђава у Агри

Тврђава у Агри позната је и као Црвена тврђава Агре. Налази се 2,5 km од чувеног Таџ Махала. Тврђава је на УНЕСКОвој листи светске баштине од 1983. Од 1527. до 1658. Агра је била престоница Великих Могула. Историја Тврђаву су од Лодија преотели Могули током 16. века. Ахбар Велики је преместио главни град свога царства из Делхија у Агру. На месту где су Лодијеви имали тврђаву Ахбар Велики је започео да гради од црвеног пешчара, а унутрашњост је облагао мермером и декорацијама. За време власти Ахбаровог унука шаха Џахана тврђава је добила данашњи облик. Легенда каже да је шах Џахан саградио Таџ Махал за своју супругу. За разлику од свога деде шах Џахан је настојао да гради белим мермером, у који је често постављао злато или полудраго камење. Уништио је неке од ранијих грађевина унутар тврђаве да би саградио новије. При крају живота Аурангзеб је затворио свога оца шаха Џахана у тврђаву, што и није била нарочито оштра казна, узевши у обзир луксуз, којим је тврђава обиловала. Тврђава је била и поприште борби током индијске побуне 1857, која је довела до краја владавине британске источноиндијске компаније и почетка директне управе Британије над Индијом. Распоред Цела тврђава је обликована у облику полумесеца са 21 метар високим зидинама према Јамуна реци. Имала је 2,4 километра зидина од црвеног пешчара. Зидине су имале двоја врата: Делхијска врата и врата Лахореа. Делхијска врата су била највећа врата и водила су у унутрашња врата. Пошто још увек индијска војска користи тврђаву у Агри Делхијска врата нису доступна туристима. Место је веома значајно због историје архитектуре. Могу се видети најинтересантније мешавине исламске и хиндуске архитектуре. Грађевине унутар тврђаве Ангури Баг -85 квадрата, који представљају геометријски уређене баште Диван-и-Ам -кориштен је да би се салушавале жалбе обичног народа Диван-и-Кас ќориштен за пријем краљева и дипломата Златни павиљони -прекрасни павиљони са крововима попут бенгалских кровова Мусаман Бурџ -велика октогонална кула са балконом насупрот Таџ Махала, где је шах Џахан био затворен Џехангири Махал - саградио га Ахбар Велики за сина Џехангира Кас Махал -бела мермерна палата, један од најбољих примера уметности у мрамору Бисерна џамија -приватна џамија од шаха Џахана Ранг Махал - ту су живеле жене од краља Референце Литература Спољашње везе
Röda fortet i Agra

Agra Fort eller Röda Fortet (även Lal Qila) är ett fort och borg i Agra. Den är byggd i röd sandsten, i Agras gamla stad vid floden Yamuna i norra Indien. Fortet ligger bara 2,5 km nordväst om Taj Mahal. Platsen upptogs på Unescos världsarvslista 1983. Historia Fortet uppfördes ursprungligen ca år 1156. 1558 till 1573 återuppbyggdes fortet under Akbar den store när denne utsåg Agra till sin huvudstad. Bygget slutfördes 1605 under Shah Jahan. 1648 flyttades huvudstaden åter till Delhi och fortet förlorade i betydelse. 1658 blev Shah Jahan inspärrad här av sonen Aurangzeb när denne övertog makten i Mogulriket. Storbritannien erövrade fortet 1803 och under Sepoyupproret 1857 utkämpades ett betydande slag här. Indiens premiärminister håller den 15 augusti varje år ett tal till nationen från Röda Fortet i samband med landets nationaldag. I dag används delar av fortet av Indiens försvarsmakt. Byggnaden Fortet är uppförd i en halvmåne som omsluts av en ca 2,5 km lång och ca 21 m hög mur med en vallgrav nedanför. Från början var det främst en militäranläggning men med tiden tillkom bostadskomplex och bazaarer, audienssalar till exempel Diwan-i-Khas (för enskilda audienser) och Diwan-i-Am (för offentliga audienser), palatsbyggnader till exempel Jahangir Mahal, Khas Mahal och Sheesh Mahal, moskéer till exempel Mina Masjid (Himmelska moskén), Moti Masjid (Pärlmoskén) och Nagina Masjid (Ädelstensmoskén) och den stora trädgården Anguri Bagh. Muren hade flera portar med huvudportarna Delhi Gate och Lahore Gate (även Amar Singh Gate) där det sistnämnda är den enda ingången för besökare idag. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Röda fortet i Agra. UNESCO världsarv Agra Fort Indiska turistbyrån om Agra Fort
Червоний форт (Агра)

Червоний форт (англ. Red Fort of Agra або Agra Fort, гінді आगरा का किला — «Лал-Кіла») — історична цитадель індійського міста Аґра, що слугувала в епоху Імперії Великих Моголів резиденцією її правителів. Форт розташований над річкою Ямуна, за 2,5 км від Тадж-Махалу. Одночасно з ним Червоний форт у 1983 році був занесений до списку Світової спадщини ЮНЕСКО. Частина території Червоного форту сьогодні використовується у військових цілях і недоступна для відвідувачів. Історія Будівництво форту почалося в 1565 році за ініціативою падишаха (імператора) Акбара Великого, який переніс столицю з Делі в Аґру. Вже в 1571 році форт був повністю обнесений стіною. Наступники Акбара Великого, перш за все Шах Джахан, розширили форт на початку 17 століття. Тоді як за Акбара віддавалася перевага червоному пісковику з елементами мармуру, за часів Шахі Джахані як будівельний матеріал уживався білий мармур з узорами з золота і коштовних каменів. У 1648 столиця була перенесена назад у Делі, у зв'язку з чим Червоний форт втратив своє значення. Після захоплення влади в 1658 році, імператор Аурангзеб помістив свого батька Шах Джахана в Червоному форті під домашнім арештом, де той і помер в 1666 році. У 1803 році форт був захоплений військами Ост-Індійської компанії. Під час Повстання сипаїв 1857 року форт був місцем збройних зіткнень. Архітектура Весь комплекс має форму півмісяця і обнесений стіною, висота якої становить в середньому 21 метр, а периметр нараховує 2,4 км. Стіна, як і більшість споруд, що є в Червоному форті, побудована з червоного пісковику, який і дав форту його назву. Дві головні брами, Делійська і Лахорська, утворюють вхід до форту. Всередині є представницькі палаци, декілька мечетей і сади. Архітектурний стиль гармонійним чином поєднує елементи ісламського і індуїстського стилів архітектури. Примітки
Kanger-Ghati-Nationalpark

i3i6 Der Kanger-Ghati-Nationalpark (Hindi कांगेर घाटी राष्ट्रीय उद्यान IAST Kāṃgera ghāṭī rāṣṭrīya udyāna) ist ein Nationalpark im indischen Bundesstaat Chhattisgarh. Er liegt 27 Kilometer südöstlich von Jagdalpur am Kholaba-Fluss im Distrikt Bastar und hat eine Fläche von 200 km². Der Kanger-Ghati-Nationalpark wurde am 22. Juli 1982 gegründet. Der Name leitet sich vom Kanger-Fluss ab, der den Park vom Nordwesten in Richtung Südosten durchfließt. Kanger Ghati heißt dementsprechend Kanger-Tal. Der Park erstreckt sich vom Tirathgarh-Wasserfall bis zum Fluss Kolab an der Grenze zum benachbarten Bundesstaat Odisha über eine Länge von 36 Kilometern mit einer durchschnittlichen Breite von 6 Kilometern. Tiere, die man in diesem Gebiet antreffen kann, sind das seltene Großkantschil (Hirschferkel), das Bankivahuhn sowie Bengalische Tiger und Indische Leoparden. Bhaimsa Dharha heißt der Krokodilpark im Kanger Ghati. Neben einer breitgefächerten Flora und Fauna hat der Nationalpark viele weitere Sehenswürdigkeiten. Dazu zählen die Höhlen Kutamsar, Kailash sowie Dandak und der Tiratgarh-Wasserfall. Weblinks Offizielle Website des Kanger-Ghati-Nationalparks (englisch) Einzelnachweise
Parco nazionale di Kanger Ghati

Il parco nazionale di Kanger Ghati (in hindī कांगेर घाटी राष्ट्रीय उद्यान) è un parco nazionale nello stato indiano del Chhattisgarh. Si trova 27 chilometri a sud-est di Jagdalpur sul fiume Kholaba, nel distretto di Bastar, e ha un'area di 200 km². Il parco nazionale di Kanger Ghati venne istituito il 22 luglio 1982. Deve il nome al fiume Kanger, che scorre attraverso il parco da nord-ovest a sud-est. Di conseguenza, Kanger Ghati significa «valle del Kanger». Il parco si estende dalla cascata di Tirathgarh al fiume Kolab, al confine con il vicino stato dell'Orissa, per una lunghezza di 26 chilometri e una larghezza media di 6 chilometri. Tra gli animali che si possono osservare in questa zona vi sono il raro tragulo macchiato indiano e il gallo bankiva, oltre alla tigre del Bengala e al leopardo indiano. All'interno dell'area protetta si trova anche il parco dei coccodrilli di Bhaimsa Dharha. Oltre alla flora e fauna variegate, il parco nazionale offre molti altri luoghi d'interesse, come le grotte di Kutamsar, Kailash e Dandak e la cascata di Tiratgarh. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Kanger Ghati Collegamenti esterni Sito ufficiale del parco, su kvnp.in.
Rihand-Talsperre

Die Rihand-Talsperre (Hindi रिहन्द परियोजना), steht in Pipri bei Mirzapur im Distrikt Sonbhadra im indischen Bundesstaat Uttar Pradesh. Sie liegt im Länderdreieck der Bundesstaaten Chhattisgarh, Madhya Pradesh und Uttar Pradesh und staut den Fluss Rihand, einen Zufluss des Son, auf. Der zugehörige Stausee trägt den Namen Govind-Ballabh-Pant-See (Govind Ballabh Pant Sagar, गोविन्द बल्लभ पंत सागर), nach Govind Ballabh Pant, dem ersten Chief Minister Uttar Pradeshs. Es gibt weitere Flüsse, die zeitweise oder ganzjährig in den Stausee fließen: Kanchan, Mayar und Azir. Die Region um den Stausee herum heißt Singrauli und ist bekannt für ihre Kohlevorkommen. Deswegen gibt es eine Reihe von Kraftwerken um den See herum. Bauwerksdaten Das Absperrbauwerk der Rihand-Talsperre ist eine gerade Gewichtsstaumauer aus Beton mit einer Länge von 934 m und einer maximalen Höhe von 91 m. Sie wurde von 1954 bis 1962 von der Hindustan Construction Company gebaut und besteht aus 61 unabhängigen Blöcken mit Fugen. Am Fuß der Staumauer steht ein Krafthaus, in dem sechs Turbinen vom Francis-Typ mit je 50 MW Leistung installiert sind. Der Wasserspiegel bei vollem Stauseebecken (das Stauziel) liegt bei 268,22 m über dem Meer und der Stausee enthält dann 10.600 Mio. Kubikmeter Wasser. Das Einlaufbauwerk befindet sich zwischen den Blöcken 28 und 33. Die Talsperre befindet sich in einem schlechten Bauzustand; deshalb ist eine baldige Instandsetzung geplant. Der Bau des Staudamms führte zu Zwangsumsiedlungen von fast 100.000 Menschen. Siehe auch Liste der größten Talsperren der Erde Liste der größten Stauseen der Erde Liste der größten Wasserkraftwerke der Erde Liste von Talsperren der Welt Weblinks Rihand Power Station, Pipri, District : Sonebhadra (UP) Rihand Dam REHABILITATION OF RIHAND DAM http://en.structurae.net/structures/data/index.cfm?id=s0004969 FAO Einzelnachweise
Barrage de Rihand

Le barrage de Rihand est un barrage poids en béton situé dans l'Uttar Pradesh en Inde, près du bassin houiller de Singrauli. La création du barrage a entraîné le déplacement de près de 102 000 personnes. Voir aussi le Rihand le Gange Notes et références Portail de l’Inde Portail des lacs et cours d'eau Portail des énergies renouvelables Portail des barrages
Zapora Rihand

Zapora Rihand – zapora i elektrownia wodna na rzece Rihand, położona w północno-wschodniej części Indii, w okolicy osady Pipri. Jest największym obiektem tego rodzaju w indyjskim stanie Uttar Pradesh. Zapora została wybudowana w latach 1953–1964 kosztem 375 milionów rupii. Długość zapory wynosi 934 metry, zaś jej maksymalna wysokość 91,5 metra. Powierzchnia powstałego w wyniku spiętrzenia rezerwuaru wynosi 460 km², a jego pojemność 10,3 km³. Zapora Rihand jest jednym z kilku obiektów tego rodzaju zlokalizowanych w północno-wschodniej części Indii. W stosunkowo bliskiej odległości znajdują się także inne zapory o znaczącej wielkości (Singrauli, Vindyachal, Anpara & Sasan). Podstawowym celem powstania zapory była ochrona przeciwpowodziowa, oraz irygacja okolicznych obszarów. Powstanie zapory zapewniło irygację rozległych obszarów pogranicza stanów Uttar Pradesh, Madhya Pradesh i Chhattisgarh. Maksymalna moc funkcjonującej w ramach kompleksu elektrowni wodnej wynosi 300 MW. Konsekwencją powstania obiektu stało się przesiedlenie około 102 tysięcy okolicznych mieszkańców. W ostatnich latach coraz większą uwagę zwraca się na długotrwałe konsekwencje powstania obiektu dla gospodarki wodnej tej części stanu Uttar Pradesh. Przypisy
NSPCL Bhilai Power Plant

The NSPCL Bhilai Power Plant is a coal-fired captive power station at Bhilai in Durg district, Chhattisgarh, India. The power station owned and operated by NSPCL is a 50:50 joint venture company of NTPC Limited and SAIL to generate power for captive purposes of various steel plants owned by SAIL. Capacity The project comprises two power plants named Bhilai Captive Power Plant a 74 MW (2x30 MW and 1x14 MW) and a new Bhilai Expansion Power Project a 500 MW (2x250 MW) The power left available after captive purposes is provided to other users in the Western region. References
Lakshmana Temple, Khajuraho

The Lakshmana Temple is a 10th-century Hindu temple built by Yashovarman during the Chandela dynasty located in Khajuraho, India. It is dedicated to Vaikuntha Vishnu - an aspect of Vishnu. As part of the Khajuraho Group of Monuments, and owing to its architecture and religious importance, the temple was inscribed on the UNESCO World Heritage List in 1986. Location This temple is located in the Western Temple complex in Khajuraho. Khajuraho is a small village in the Chhatarpur District of Madhya Pradesh, India. Architecture It is a Sandhara Temple of the Panchayatana Variety. The entire temple complex stands on a high platform (Jagati), as seen in image. The structure consists of all the elements of Hindu temple architecture. It has entrance porch (ardh-mandapa), Mandapa, Maha-Mandapa, Antarala and Garbhagriha. Unlike other temples in Khajuraho, its sanctum is Pancharatha on plan (top-view). Its shikhara is clustered with minor urushringas (refer images of temple top i.e. shikhara). The wall portion is studded with balconied windows with ornate balustrades. It has two rows of sculptures (refer images of temple's outer wall) including divine figures, couples and erotic scenes. The sanctum doorway is of seven sakhas (vertical panels). The central one being decorated with the ten incarnation of Vishnu. The Lintel depicts goddess Lakshmi in the centre flanked by Brahma and Vishnu. The sanctum contains four-armed sculpture of Vishnu. One of the niches has the image of the sculptor and his disciples at work. Sculptures Main idol Main image is of three-headed & four-armed sculpture of Vaikuntha Vishnu. The central head is of human, and two sides of boar (depicting Varaha) and lion (depicting Narashima). Outer wall sculpture Sculptures inside temple References External links M.P. Tourism Website, Official Website of Madhya Pradesh State Tourism Corporation, Khajuraho Archaeological Survey of India, Bhopal Division, Index Page for Khajuraho - Chhatarpur Archaeological Survey of India, Bhopal Division, Lakshmana Temple, Khajuraho
Stupa

En stupa (fra Pali) er en type af Buddhistisk spir-lignende struktur fundet over mange steder i Det indiske subkontinent og i andre dele af Asien samt få steder i Vesten. Fundamentalt består en stupa af fem dele: en kvadratisk base en hemisfærisk kuppel et kegleformet spir en halvmåneformet "bule" en rund skive Galleri
Stupa

Stupa je spomenik, simbol Bude i budizma. Predbudističko porijeklo U pradavna vremena riječju stupa označavao se humak podignut nad pokopanom mrtvom osobom (iz sanskrta stup: nagomilati, skupiti na hrpu). Ovakav humak imao je oblik polukugle i rađen je uglavnom od zemlje ili od kamenja. Indijci su u središte polukugle postavljali štap i posmrtne ostatke pokapali pod njim. Štap se smatrao vezom sa središtem svemira koji skuplja svu energiju i utječe na rađanje čitavog života. (Polu-)kugla, kao simbol potpunosti izražavala je ravnotežu energije u svemiru, i postala njegov simbol. Budistički počeci Budizam je preuzeo ovu osnovnu ideju. U sutri Mahaparinibbana spominje se da su četiri kruga osoba dostojna da održe ovakav nadgrobni humak: jedan potpuni svetac "savršeno probuđen" (povijesni Buda - Samma-Sambudha), jedan "probuđeni pojedinac" (dakle jedan Buda - Pacceka-Budha), jedan učenik sveca i jedan car-kralj (Chakravartin - univerzalni monarh). Izgradnja vlastitog oblikovnog jezika U samo nekoliko stoljeća jednostavni nadgrobni humak razvio se do osnovnog oblika današnjih stupa, stupe u Sanchiju (središnja Indija). Već tu raspoznaju se četiri osnovna elementa: četvrtasta platforma kao osnova, kupolasti nadsvod u obliku polukugle, prostorija za relikviju i šiljak često zamijenjen stiliziranim kišobranom koji na vrhu završava "krunom", "draguljem" (što treba često shvatiti doslovno). Ova četiri elementa simboliziraju elemente budizma: Sangha (temelj, baza), Dhamma (kugla), Buda (prostorija za relikviju, šiljak) i Nibbana (dragulj). Različit nacionalni razvoj stupa Od ovog osnovnog oblika stupe, tijekom stoljeća u Šri Lanki razvile su se dagobe, a u Tajlandu chedi (čedi). Od chedija se u Laosu dalje razvio that. Sjeverna razvojna linija oblikovala je u Butanu i na Tibetu chorten, a u Kini ta. I sve druge zemlje u kojima se pojavljuje budizam, razvile su vlastite varijacije stupe, pod drugačijim imenom. Galerija Vanjske poveznice Stupa-informacije (engl.) Simboli stupa od antike do novog doba Arhivirana inačica izvorne stranice od 1. ožujka 2007. (Wayback Machine) (engl.) Stupa or Chörten (s mnogo daljnjih poveznica, engl.)
Estupa

Uma estupa, também chamada chörten, chaitya, chedi, pagode e dágaba, é um monumento construído sobre os restos mortais (geralmente cremados) de uma pessoa importante para a religião budista. Tem o formato de torre, geralmente cónica, circundada por uma abóbada e, por vezes, com um ou vários chanttras (toldos de lona). Com o tempo, evoluiu para uma representação arquitetônica do cosmo. Referências
Stupă

O stupă (în limba sanscrită:स्तूप,pali:थुप,stūpa=morman) este o clădire religioasă budistă, în formă de movilă, ce conține relicve, cunoscute sub numele de śarīra (cenușa, fire de păr, dinți ai lui Buddha sau ai unui călugăr etc.) și poate fi folosită ca loc de rugăciune sau de meditație. Istorie După parinirvāṇa (परिनिर्वाण, moartea finală, definitivă care rupe cercul dintre moarte și renaștere) lui Buddha din anul 483 î.Hr, rămășițele sale au fost incinerate, iar cenușa sa a fost împărțită și îngropată sub opt movile (stupa), iar sub alte două movile au fost îngropate urna și tăciunii. Cele zece stupe au fost realizate în diferite părți din nordul și nord-estul Indiei. Se presupune că au fost construite din lemn și pământ, din acest motiv ele nemaiexistând până în prezent. Cu timpul , alte stupe au fost construite de către credincioșii budiști pentru a adăposti relicvele sfinte ale discipolilor lui Buddha sau ale altor călugări importanți. În secolul al III-lea î.Hr, în timpul Imperiului Maurya, vechile stupe, mai ales cele ce găzduiau relicvele lui Buddha au fost reconstruite din piatră și cărămidă sub patronajul împăratului Așoka. Cele mai importante exemple de stupe sunt cele de la Sanchi, Sarnath, Amaravati și Bharhut. Odată cu răspândirea budismului dincolo de granițele Indiei, stupele au fost preluate de alte popoare și au început să varieze în formă și stiluri. Un exemplu ar fi pagodele din Asia de Est ce au forma unor turnuri cu streașini ce se micșorează succesiv de jos în sus. Alte stupe în schimb au formă piramidală sau de clopot, cum sunt cele din Tibet. O Stupa este și reprezentare simbolică a minții unui Buddha. Stupele sunt adesea construite în locuri în care trec mulți oameni, de exemplu la interesecții de drumuri. Se spune că o stupă construită cu atenție are o influență efect pozitivă asupra împrejurimilor sale. Diminuează forțele negative și încurajează armonia și libertatea în rândul ființelor. Din acest motiv expresia de Shanti Stupa este de asemenea folosită, însemnând “Monument al păcii”. Legături externe Articol în New York Times Buddha en Nirvana
Ступа

Ступа је споменик, симбол Буде и будизма. Предбудистичко порекло У стара времена речју сутпа означавала се хумка подигнута над гробом (из санскритa ступ: нагомилати, скупити на гомилу). Оваква хумка имала је облик полулопте и прављена је углавном од земље или од камења. Индијци су у средину полулопте стављали штап и посмртне остатке закопавали под њим. Штап се сматрао везом са средиштем космосa који скупља сву енергију и утиче на рађање свог живота.(Полу-)лопта, као симбол потпуности представљала је равнотежу енергије у космосу, и постала његов симбол. Будистички почеци Будизам је преузео ову основну идеју. У сутри Махапаринибана спомиње се да су четири круга особа достојна да одрже овакву надгробну хумку: један попуни светац „савршено пробуђен“ (историјски Буда — Сама-Самбуда), један „пробуђени појединац“ (дакле један Буда — Пачека-Буда), један ученик свеца и један цар-краљ (Чакравартин — универзални монарх). Изградња сопственог језика форме У само неколико векова једноставна надгробна хумка развила се до основног облика данашњих ступа у средњој Индији. Већ ту се препознају четири основна елемента: платформа квадратног облика као основа, куполасти свод у облику полулопте, просторија за реликвију и шпицасти врх замењен стилизованим кишобраном који се завршава круном, драгуљем. Ова четири елемента симболизују елементе будизма: Санга (темељ, основа), Дама (кугла), Буда (просторија за реликвију, врх) и Нибана (драгуљ). Различит национални развој ступа Од овог основног облика ступе, током векова у Шри Ланци су се развиле дагобе, у Тајланду чеди. Од чедија се затим у Лаосу развио тат. Северна развојна линија обликовала је у Бутану и на Тибету чортен, а у Кини та. И све друге земље у којима се појављује будизам, развиле су сопствене варијације ступе под различитим именима. Спољашње везе