NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ґуру Ґгасідас — Тамор Пінґла

Тигрячий заповідник Ґуру Ґгасідас-Тамор Пінґла — це тигрячий заповідник у Чхаттісгарху, розташований на межі районів Манендрагарх-Чірмірі-Бхаратпур (MCB), Корея, Сураджпур і Балрампур. Цей тигрячий заповідник займає загальну площу 2 829,38 квадратного кілометра (1 092,43 миля2), включаючи основне або критичне середовище проживання тигрів площею 2 049,2 квадратного кілометра (791,2 миля2), який складається з Національного парку Гуру Ґгасідас та заповідника дикої природи Тамор Пінгла, а також буферної зони площею 780,15 квадратного кілометра (301,22 миля2). Це 56-й тигрячий заповідник Індії, оголошений у 2024 році. Тигрячий заповідник Ґуру Ґгасідас-Тамор Пінґла отримав остаточне схвалення на своє оголошення від Національного управління з охорони тигрів у жовтні 2021 року. Це позначення позиціонує його як третій за величиною тигрячий заповідник у країні після тигрячого заповідника Наґарджунсаґар-Срісайлам в Андгра-Прадеш та тигрячого заповідника Манас в Ассамі. Біорізноманіття Ліс Ґуру Ґгасідас-Тамор Пінґла складається з дерев сал, саджа, дгавда та кусум. Зоологічна служба Індії зареєструвала загалом 753 види в тигрячому заповіднику Ґуру Ґгасідас-Тамор Пінґла, включаючи 365 безхребетних та 388 хребетних. Популяція безхребетних переважно складається з комах, тоді як популяція хребетних включає 230 видів птахів та 55 видів ссавців, включаючи кілька, що класифікуються як такі, що перебувають під загрозою зникнення. У заповіднику мешкає велика різноманітність видів диких тварин, зокрема читал, слон, нільгау, чинкара, бик гаур, леопард, тигр, ведмідь-губач, вовк, видра, шакал, гієна, лангур, гриф та павич. Станом на 2024 рік у заповіднику налічувалося від п'яти до шести тигрів. Географія Основна площа тигрового заповідника становить 2,049.23 km2 (791.21 sq mi), включаючи 1,440.70 km2 (556.26 sq mi) Національного парку Ґуру Ґгасідас та 608,52 км2 (234,95 миля2) заповідника дикої природи Тамор Пінґла. Буферна зона становить 780,15 км2 (301,22 миля2). Загальна площа заповідника становить 2,829.38 km2 (1,092.43 sq mi). Відповідно до ландшафтного підходу до охорони природи, запропонованого в Національному плані охорони дикої природи Індії, цей тигрячий заповідник примикає до тигрячого заповідника Санджай-Дубрі в Мадг'я-Прадеш, утворюючи ландшафтний комплекс, який охоплює майже 4 500 квадратних кілометрів (1 700 миля2). Крім того, цей тигрячий заповідник з'єднаний із тигрячим заповідником Бандгавґарг на заході та тигрячим заповідником Паламау на сході у Джхаркханді. Розташований на плато Чгота Наґпур і простягається до плато Баґгелкханд, тигрячий заповідник характеризується різноманітними ландшафтами, густими лісами та численними струмками та річками, які створюють сприятливе середовище для багатої різноманітності фауни та слугують життєво важливими місцями існування тигра. Посилання
Mausoleo de Itimad-Ud-Daulah

El mausoleo de Itimad-ud-Daulah es un pequeño mausoleo de la India de la época del Imperio mogol que se encuentra situado en la ciudad de Agra en el estado de Uttar Pradesh. Se le conoce también como «el pequeño Taj», ya que algunos lo consideran como un boceto del Taj Mahal. Descripción Construido entre 1622 y 1628 en la orilla derecha del río Yamuna, el mausoleo representa la transición entre la arquitectura mogol primitiva que utilizaba sobre todo arenisca roja —como en la tumba de Humayun o en la de Akbar— y este nuevo periodo en el que el material principal pasará a ser el mármol blanco y de la que será el máximo exponente el propio Taj Mahal. El mausoleo se construyó por encargo de Nur Jahan, esposa del emperador Jahangir, para honrar la memoria de su padre, Mirza Ghiyas Beg, a quien se le había concedido el título de Itimâd-ud-Daulâ que significa «pilar del estado». Mirza Ghiyas Beg fue también el abuelo de Mumtaz Mahal, esposa del emperador Shah Jahan, ambos enterrados en el Taj Mahal. La tumba está situada dentro de unos jardines atravesados por pequeños cursos de aguas y diversos caminos. El mausoleo se construyó sobre una plataforma de 50 metros de lado y 1 metro de altura. El edificio en sí ocupa una superficie en planta de 23 m de lado y está limitado en sus lados por cuatro torres hexagonales de 13 m de alto. Los muros están construidos en mármol procedente de Rajastán con incrustaciones de piedras preciosas y semi-preciosas, sobre todo topacios, ónices y lapislázulis. Los dibujos siguen el estilo decorativo persa y representan dibujos geométricos y otras más elaborados como jarrones de flores o plantas ornamentales. La luz se filtra en el interior del mausoleo a través de pequeñas aberturas en el mármol. Galería de imágenes Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Mausoleo de Itimad-Ud-Daulah.
Mausoleo di I'timād-ud-Daulah

Il mausoleo di I'timād-ud-Daulah è un mausoleo Moghul che si trova nelle città di Agra, nello stato dell'Uttar Pradesh in India. Spesso per la sua somiglianza con il Taj Mahal viene chiamato il "Piccolo Taj". Ospita i cenotafi di Mirza Ghiyas Beg e Asmat Begum, genitori dell'imperatrice Nur Jahan e del gran visir Asaf Khan, nonché, tramite quest'ultimo, nonni paterni dell'imperatrice Mumtaz Mahal. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Mausoleo di I'timād-ud-Daulah
Tombe van Itimad ud-Daulah

De Tombe van Itimad ud-Daulah of Itimad ad-Dawla is een mausoleum in Agra (India), dat tussen 1622 en 1628 gebouwd werd in opdracht van Nur Jahan, de favoriete vrouw en medeheerseres van Mogolheerser Jahangir. Nur Jahan liet de tombe bouwen als laatste rustplaats voor haar in 1621 overleden ouders, Mirza Ghiyath Beg en haar moeder Asmat Begum. De naam van het monument is ontleend aan de titel die Mirza Ghiyath Beg kreeg als vizier van het Mogolrijk: Itimad ud-Daulah ('Pilaar van de Staat'). Het mausoleum wordt beschouwd als een schets voor de enkele jaren later gebouwde Taj Mahal, vandaar de bijnaam 'baby Taj'. Het grafmonument ligt in een ommuurde tuin aan de oever van de Yamuna in Agra. De tuin is volgens het klassieke Perzische chahar bagh-patroon aangelegd, waarbij kanalen en looppaden het perceel symmetrisch verdelen in bloemperken. De stichter van de Mogoldynastie, Babur, had dit tuinontwerp in India geïntroduceerd en zijn opvolgers gebruikten het steevast als omlijsting van hun graftombes (zie bijvoorbeeld Humayuns tombe, het mausoleum van Akbar en de Taj Mahal). In het midden van de tuin ligt op een rood zandstenen platform de vierkante tombe met achthoekige torentjes op de hoeken. De torentjes zijn getooid met chhatri's, kleine sierpaviljoens die veelvuldig voorkomen in de Indiase bouwkunst. Het gebouw is binnen en buiten met wit marmer bekleed, waarin halfedelstenen zijn ingelegd. Met behulp van deze gecompliceerde techniek, pietra dura genaamd, werden indrukwekkende motieven van bloemen, vazen, ceders en andere vormen aangebracht. Binnen de tombe is de centrale kamer door acht ruimtes omgeven met daarin graven van andere familieleden liggen. In de middelste ruimte ligt de cenotaaf van Mirza Ghiyath Beg en Asmat Begum, met daarboven een paviljoen. De vloer is ingelegd met steenintarsia in gebogen plantenarabesken. Het licht valt binnen door fijn marmeren rasterwerk (jali's) voor de hoge, uivormige vensters.
Grobowiec Etemada ad-Douli

Grobowiec Etemada ad-Douli – grobowiec zbudowany w Agrze dla Mirza Ghijas-bega, wezyra władcy Wielkich Mogołów Dżahangira (1605 - 1627), który był znany także pod swoim perskim tytułem „Etemad ad-Doule” („Filar Państwa”). Ghijas-beg był ojcem Nur Dżahan, ukochanej żony Dżahangira. To właśnie Nur Dżahan po śmierci Ghijas-bega w 1622 przez sześć lat miała kierować budową grobowca. Grobowiec znajduje się w czworokątnym ogrodzie. Całe założenie jest otoczone murem, obok grobowca znajduje się też dom dla pielgrzymów. Grobowiec to pierwsza budowla w Indiach, w której biały marmur został wykorzystany jako podłoże dla inkrustacji pietra dura. Z tego powodu jest on uważany za przykład pionierskiego w architekturze mogolskiej zastosowania techniki, którą potem w pełniejszy sposób wykorzystano przy budowie Tadź Mahal. W budynku o boku 21 m znajduje się centralna komnata grobowa, otoczona kwadratowymi i prostokątnymi salami. W narożnikach zbudowano ośmioboczne wieże przypominające minarety. Mauzoleum wieńczy mały czworoboczny pawilon. Budynek jest znaczący ze względu na bogatą i misterną ornamentykę oraz tonację barw. Do inkrustacji techniką pietra dura użyto kamieni szlachetnych takich jak lazuryt, onyks, jaspis, topaz, karneol i agat. Bibliografia Sheila S. Blair, Jonathan M. Bloom: Sztuka i Architektura Islamu 1250 - 1800. Warszawa: Wydawnictwo Akademickie Dialog, 2012. ISBN 978-83-63778-13-2.
Итимад-Уд-Даула

Итимад-уд-Даула (хинди एतमाद-उद-दौला का मक़बरा, урду اعتماد الدولہ کا مقبرہ‎) — памятник могольской архитектуры в городе Агра, штат Уттар-Прадеш, Индия. Местные жители называют этот исторический комплекс «Маленький Тадж». Мавзолей был спроектирован и построен по заказу Нур-Джахан, главной жены могольского падишаха Джахангира, для упокоения праха её отца Мирзы Гийас-бека, имевшего мансаб Итимад уд-Даула («Опора государства»). Мирза Гийас-бек был отцом Нур-Джахан и Асаф-хана и дедом Мумтаз-Махал, для которой её муж падишах Шах-Джахан I построил всемирно известный мавзолей Тадж-Махал. Строительство надгробного комплекса было осуществлено в 1622-28 годах. В оформлении здания как внутри, так и снаружи были использованы драгоценные камни и золото. Отличительной особенностью этого архитектурного комплекса было использование в строительстве основного сооружения мавзолея белого мрамора вместе с традиционным использованием красного песчаника для сопутствующих зданий. Архитектурный комплекс состоит из четырёх сооружений, выполненных из красного песчаника, размещенных по сторонам света, которые соединены крепостными стенами, центрального сооружения мавзолея с четырьмя минаретами, выполненными из белого мрамора, и парковой зоны. Комплекс находится на берегу реки Ямуна. Примечания Библиография Стирлен, А. , Искусство ислама, М.2003, стр. 164-165 Кох, Э., Тадж Махал, М. 2008, стр. 48-53 Amina Okada (text), Jean-Louis Nou (photographs), Un Joyau del’Inde moghole:Le mausolee d’Itimad ud-Daulah, Milan, 2003 Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Итимад-Уд-Даула Большая Советская Энциклопедия (недоступная ссылка). Академия художеств СССР, том 2, книга 2, Искусство Индии (13—18 веков) (недоступная ссылка).
Itmad-Ud-Daulah

Itmad-Ud-Daulahs grav, även kallad Baby Taj, är ett mogulskt mausoleum i staden Agra i den indiska delstaten Uttar Pradesh. Gravmonumentet beskrivs ofta som ett smyckeskrin och ses som en förebild till Taj Mahal. Utöver huvudbyggnaden består anläggningen av flera yttre byggnader och parker. Graven, som byggdes mellan 1622 och 1628, representerar övergången mellan den första fasen i monumental mogulsk arkitektur – kännetecknad av röda sandstensbyggnader med marmordekorationer, som i Humajuns grav i Delhi och Akbar den stores grav i Sikandra – och den andra fasen, baserad på vit marmor med pietra dure-dekorationer, mycket kännetecknande till exempel för Taj Mahal. Mausoleet beställdes av Nur Jahan, fru till Djahangir, för hennes far Mirza Ghiyas Beg som hade fått titeln Itimâd-ud-Daulâh (statens pelare). Mirza Ghiyas Beg var farfar till Mumtaz Mahal (egentligt namn: Arjumand Bano, dotter till Asaf Khan), den favorithustru till stormogulen Shah Jahan till vilken Taj Mahal byggdes som gravmonument. Graven Mausoleet ligger på vänstra stranden av floden Yamuna. Det ligger i en korsformad park avdelad av vattenflöden och gångvägar. Mausoleet står på en meterhög kvadratisk grund med cirka 50 meters sida. Själva byggnaden är cirka 23 × 23 meter. I varje hörn står ett åttakantigt torn, runt 13 meter högt. Mausoleet är uppfört i vit marmor från Rajasthan smyckad med halvädelstenar: karneol, jaspis, lapis lazuli, onyx och topaz. Smyckningen bildar enklare mönster av cypresser och vinflaskor och mer avancerade bilder av till exempel delad frukt och vaser med blombuketter. Ljusinsläppet i huvudbyggnaden sker genom utskurna mönster i den vita marmorn. Flera av Nur Jahans släktingar är begravda i mausoleet. De enda asymmetriska elementen i hela komplexet är att kenotaferna efter hennes föräldrar står sida vid sida, en formation som kopierats i Taj Mahal. Utsmyckningar Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Itmad-Ud-Daulah, 17 oktober 2008. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Itmad-Ud-Daulah.
Ітімад-Уд-Даула

Ітімад-Уд-Даула (гінді: एतमाद-उद-दौला का मक़बरा, урду: اعتماد الدولہ کا مقبرہ, I'timād-ud-Daulah kā Maqbara, англійська: Mausoleum of Itimad-ud-Daula) — мавзолей, що знаходиться у місті Агра, штат Уттар Прадеш, Індія. Ще одна назва, яка використовується для цієї історичної пам'ятки місцевими — Міні Тадж (Baby Taj). Історія Мавзолей був спроектований та збудований Нур Джахан (Nūr Jahān) одною із дружин імператора Джаханґіра на честь її батька Ітімад-Уд-Даула. Перше ім'я Ітімад-Уд-Даула було Мірза Гюяз Бег (Mirzā Ghiyās Beg), він був дідом Мумтаз-Махал на честь якої, її чоловіком імператором Шах Джаном, було збудовано всесвітньо відомий Тадж Махал. Будівництво та архітектура Будівництво мавзолейного комплексу було виконано в період із 1622 року по 1628 рік. В оздобленні будівлі, як зовні так і всередині, використані коштовні камені та золото. Відмінністю цього архітектурного комплексу було застосування для будівництва основної споруди мавзолею (вперше в Індії) білого мармуру разом із традиційним застосування червоно пісковика для супутніх споруд. Архітектурний комплекс складається із чотирьох споруд, виконаних із червоного пісковика, розміщених по сторонам світу, які з'єднанні фортечним муром, центральної будівлі мавзолею із 4 -ма мінаретами виконаних із білого мармуру та паркової зони. Комплекс розташований на берегу річки Ямуна. Галерея Див. також Тадж Махал Гробниця Хумаюна Червоний форт (Агра) Фатехпур-Сікрі Примітки Посилання • Большая Советская Энциклопедия [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]. • Академия художеств СССР, том 2, книга 2, Искусство Индии (13—18 веков) [Архівовано 6 січня 2012 у Wayback Machine.].
Bagdara Wildlife Sanctuary

Bagdara Wildlife Sanctuary is a wildlife sanctuary located in Singrauli District and Sidhi district of the Indian state of Madhya Pradesh. Overview Bagdara Wildlife Sanctuary is a wildlife sanctuary spread across the Vindhya mountain ranges and plains in Singrauli district of the Indian state of Madhya Pradesh. The total area of sanctuary is 478 square kilometers, of which 231.05 square kilometers is protected forest. The Belan River flows through the boundaries of Bagdara and Kaimur wildlife sanctuaries on the northern side of the sanctuary, while the Sone River forms the southern boundary. The wildlife sanctuary is bordered by the districts of Mirzapur (north, west) and Sonbhadra (north, east) of Uttar Pradesh, and Rewa district of Madhya Pradesh (west). The wildlife sanctuary area, except for the protected forest area, is inhabited. Villages like Bagdara revenue village, Bichhi, etc. are located inside the sanctuary. Total human population inside the sanctuary is 20,107. Tribal communities such as Gonds, Kols, and Baigas live here. Origin of name The word "Bagdara", which literally means "home of tigers", is a combination of the words "bag" meaning tiger and "dara" meaning house. Flora and fauna 83 species belonging to 72 genera and 34 angiosperm families were recorded from the mixed deciduous forest of the Bagdara Wildlife Sanctuary. Species like Boswellia serrata, Adina cordifolia, Madhuca longifolia, Butea monosperma, Senegalia catechu and Woodfordia fruticosa are found here. Other than Bengal tigers, sanctuary is also home to animals like Indian leopard, Asian elephant, Himalayan black bear, Indian wolf, blackbuck, nilgai, chinkara, sambar deer, chital, hyena, jackal, Bengal fox, colobinae and sloth bear. History Bagdara Wildlife Sanctuary was established in 1978. Recognizing the need to protect tigers and their natural habitat, the Indian government selected this area, one of the major tiger habitats in Madhya Pradesh, to be a wildlife sanctuary. To reach here Although located in Madhya Pradesh state, the sanctuary is in the border with Uttar Pradesh and the nearest town and railway station is Mirzapur in Uttar Pradesh and nearest airport is Varanasi in Uttar Pradesh. References
Orchha Wildlife Sanctuary

Orchha Wildlife Sanctuary also known Orchha Nature Reserve is a wildlife sanctuary located in Niwari district of the Indian state of Madhya Pradesh. It was established in 1994. Overview Orchha Wildlife Sanctuary also known Orchha Nature Reserve is a wildlife sanctuary located near Orchha town in Niwari district of the Indian state of Madhya Pradesh. The sanctuary is spread over an area of 46 km2 (18 sq mi) on the banks of the Betwa and Jamni rivers. History Orchha Wildlife Sanctuary was established in 1994. Flora and fauna The tropical and subtropical dry broadleaf forests and Kardhai forests of Orchha Wildlife Sanctuary are home to 42 angiosperms in 23 families including teak, anogeissus pendula, adina cordifolia, terminalia arjuna etc. Around 200 species of birds, including the Indian vulture, woodpecker, kingfisher, black swan, goose, minivet, peafowl, owls including Collared scops owl, and jungle bush quail can be seen here. Many animals including deer, nilgai, monkeys, wild boar, jackal and sloth bear can also be seen in this wildlife sanctuary. This area was once home to carnivores like tigers and panthers also, but these are no longer here now. 33 genera of fungi have also been isolated from the wildlife sanctuary. Threats In 2024 March, the National Green Tribunal received complaints that stone crushers and mining quarries were operating illegally in the Orchha Wildlife Sanctuary, an ecologically sensitive area, posing a threat to the survival of the flora and fauna there. The central bench of the NGT appointed a two-member joint committee to examine this complaint and directed the committee to submit a factual and actionable report within six weeks. To reach here The nearest town for Orchha Wildlife Sanctuary is Orchha and nearest railway station is Orchha and Jhansi in Uttar Pradesh. The nearest airport is at Gwalior. References
Dinosaur Fossils National Park

Dinosaur Fossils National Park is a protected fossil site located near the town of Bagh in Dhar district, Madhya Pradesh, India. The park conserves Late Cretaceous-era fossil deposits, including dinosaur eggs bones, and associated flora and fauna. It is one of the few designated fossil parks in India and a proposed site for UNESCO Global Geopark recognition. Location and extent The park is situated in the Narmada Valley and covers approximately 89.4 hectares. The site lies within sedimentary rock formations known for yielding fossil material from the Late Cretaceous period, dating between 100 and 66 million years ago. Discovery and establishment Tribals of the surrounding region used to worship the petrified stone eggs as their guardian deity for centuries. Fossils in the Bagh region were first documented in the early 2000s. In 2006, the discovery of a well-preserved dinosaur egg led to increased interest from researchers and the state government. Further investigations revealed additional eggs, bone fragments, and fossils of ancient marine species. In response to the scientific significance of the site, the Government of Madhya Pradesh declared the area a protected fossil park in 2011. Fossil record The fossil beds at the site have yielded: Dinosaur eggs attributed to herbivorous species Skeletal remains of sauropods and abelisaurids Fossilised teeth of prehistoric sharks Petrified wood and plant remains Marine invertebrates such as molluscs UNESCO global geopark proposal In 2022, the Madhya Pradesh Ecotourism Development Board initiated preparations to nominate the site for UNESCO Global Geopark status. The proposal highlights the Bagh fossil beds as among the oldest known dinosaur nesting sites in Asia. The initiative is supported by geologists and conservation experts, with the aim of promoting scientific research, heritage conservation, and sustainable tourism. Conservation and public outreach The park is managed by the Department of Tourism, Government of Madhya Pradesh. Conservation efforts include preservation of in-situ fossil material and development of visitor infrastructure. Interpretive trails and exhibits are under development to enhance public awareness of India's palaeontological heritage. See also Ghughua Fossil Park Shivalik Fossil Park Raiyoli Dinosaur Fossil Park List of fossil sites Paleontology in India Geopark References
Narsinghgarh Wildlife Sanctuary

Narsinghgarh Wildlife Sanctuary also known as Chidi Kho Wildlife Sanctuary is a protected area in the Rajgarh district of Madhya Pradesh, India. Established in 1978, it covers 57.197 km2 (22.084 sq mi) of dry deciduous forest on the northern edge of the Malwa Plateau. Flora The sanctuary is characterized by dry deciduous trees such as teak (Tectona grandis), dhawda (Anogeissus latifolia), saja (Terminalia tomentosa), khair (Acacia catechu) and understorey species including bamboo and tendu. Fauna Large herbivores include chital (Axis axis), sambar (Rusa unicolor) and nilgai (Boselaphus tragocamelus), which roam freely around Chidikho Lake in the sanctuary’s centre. Leopards (Panthera pardus) have also been recorded in the area, often venturing close to Narsinghgarh town. Avifauna The sanctuary supports over 175 species of resident and migratory birds, including the state bird of Madhya Pradesh,the Indian paradise flycatcher (Terpsiphone paradisi), and large numbers of peafowl (Pavo cristatus). Tourism and access Chidikho Lake is the main bird-watching spot. Visitors can explore natural caves bearing ancient red and white wall paintings. The best season to visit is November–June. The nearest airport is Raja Bhoj Airport, Bhopal (≈85 km), and the nearest railhead is Biaora (≈35 km), with road access via NH-46. Conservation and research A 2019 government study assessed the impact of tourism and unregulated development on Madhya Pradesh’s protected areas, recommending carrying-capacity limits and habitat-friendly infrastructure in sanctuaries like Narsinghgarh. References External links Chidikho–Narsinghgarh Wildlife Sanctuary – District Rajgarh, Government of Madhya Pradesh Narsinghgarh Wildlife Sanctuary – Tourism & Birding – Madhya Pradesh Forest Department
Indian Institute of Remote Sensing

The Indian Institute of Remote Sensing (IIRS) was established in the year 1966 under the Indian Department of Space at Dehradun, Uttarakhand. The institute was set up for research, higher education and training in the fields of remote sensing, eco-informatics and GPS technology for natural resources, environmental and disaster management. Formerly known as the Indian Photo-interpretation Institute (IPI), the institute was founded on 21 April 1966, under Survey of India (SOI). It was established with the collaboration of the Government of the Netherlands on the pattern of the Faculty of Geo-Information Science and Earth Observation (ITC) of the University of Twente, formerly known as the International Institute for Aerospace Survey and Earth Sciences. The institute was conceptualized by India's first prime minister, Shri Jawaharlal Nehru, during his visit to the Netherlands in 1957. Courses The IIRS focuses on education and training in the field of geoinformatics, to include technology and applications of remote sensing, GIS, and GPS. Some are affiliated with Andhra University, located in Visakhapatnam. Collaborations The IIRS has collaborated with ITC, IHE (International Institute for Infrastructural, Hydraulic and Environmental Engineering), Wageningen University in the Netherlands, ITTO (International Timber Research Organization), UNESCO, WMO (World Meteorological Organization), ADPC (Asian Disaster Preparedness Centre), and NGI (Norwegian Geological Institute). References External links Official website. Archived 22 July 2012 at the Wayback Machine. "About Indian Space Research Organisation | Official website of Indian Institute of Remote Sensing, Indian Space Research Organisation, Government of India". www.iirs.gov.in. Retrieved 4 May 2025.