NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Khurja Super Thermal Power Plant

Khurja super thermal power project or Khurja STPP is an under construction 1320 megawatt, coal-fired supercritical power plant at Khurja in Bulandshahr, Uttar Pradesh, India. The project is the first thermal power project by THDC Ltd, projected to cost ₹12676 crores (US$1.8 billion). Both units of Khurja STPP have been synchronized with National Grid, Unit-1 in Oct’2024 & Unit-2 in Aug’2025 and are in commercial operation after COD declaration w.e.f. 26.01.2025 and 26.09.2025 respectively. Project THDC Ltd floated tenders for award of main package in June 2018. Land has been acquired by THDC and project completion is planned by 2023. The coal requirement would be 7.2 million tonnes per annum which will be sourced from the Amelia Coal mines in Madhya Pradesh. Clearances The project has been accorded environmental clearance by the Ministry of Environment, Forest and Climate Change (MoEF&CC). The environmental impact assessment report was submitted to MoEF&CC in November 2016. Capacity The planned capacity of the thermal power plant is 1320 MW (2 x 660 MW) References
ГЕС Хасдео-Банго

ГЕС Хасдео-Банго – гідроелектростанція в центральній частині Індії у штаті Чхаттісгарх. Використовує ресурс із річки Хасдео, ліва притоки Маханаді (впадає в Бенгальську затоку кількома рукавами за три сотні кілометрів на південний захід від Колкати). Станом на другу половину 2010-х років єдина гідроелектростанція у Чхаттісгарху з потужністю понад 50 МВт. В межах проекту річку перекрили земляною греблею висотою 87 метрів та довжиною 2509 метрів, яка утримує водосховище з площею поверхні 188,5 км2, об’ємом 3,42 млрд м3 (корисний об’єм 3,05 млрд м3) та припустимим коливанням рівня поверхні між позначками 330 та 362 метри НРМ. Пригреблевий машинний зал обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 40 МВт, вода до яких подається через відповідну кількість водоводів діаметром по 5 метрів. При напорі від 34 до 64 метрів вони повинні забезпечувати виробітку 174 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Індірасагар

ГЕС Індірасагар — гідроелектростанція на заході Індії у штаті Мадх'я-Прадеш. Знаходячись між ГЕС Rani Avanti Bai Sagar (вище по течії) та ГЕС Омкарешвар, входить до складу каскаду на річці Нармада, яка тече у широтному напрямку між горами Віндх'я на півночі і Сатпура на півдні та впадає у Камбейську затоку Аравійського моря (можливо відзначити, що в сукупності регіон Віндх'я/Нармада/Сатпура відділяє Індо-Гангську рівнину від плоскогір'я Декану). В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 92 метри та довжиною 654 метри, яка потребувала 1,4 млн м3 матеріалу. Разом з земляною греблею дамбою висотою 9 метрів та довжиною 688 метрів вона утримує водосховище з площею поверхні 913 км2 та об'ємом 12,2 млрд м3 (корисний об'єм 10 млрд м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 243 та 262 метра НРМ. Праворуч від греблі облаштували машинний зал, з'єднаний зі сховищем підвідним каналом довжиною 0,5 км та шириною 75 метрів. Його обладнали вісьмома турбінами типу Френсіс потужністю по 125 МВт, які при напорі від 50 до 69 метрів забезпечують виробництво 2628 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається у річку по відвідному каналу довжиною 0,9 км. Окрім виконання енергетичної функції, гідрокомплекс повинен здійснювати зрошення до 169 тисяч гектарів земель. Для цього прокладено лівобережний іригаційний канал довжиною 249 км, вода до якого подається від однієї з заток сховища через малу гідроелектростанцію з трьома турбінами потужністю по 5 МВт, за якою слідує тунель довжиною 3,3 км з діаметром 7,8 метра. На 93-му кілометрі траси основного каналу розташована насосна станція Пунаса, котра забезпечує підйом води на 39 метрів в іригаційний канал-відгалуження довжиною 83 км. Примітки
ГЕС Rani Avanti Bai Sagar

ГЕС Rani Avanti Bai Sagar — гідроелектростанція на заході Індії у штаті Мадх'я-Прадеш. Знаходячись перед ГЕС Індірасагар, становить верхній ступінь у каскаді на річці Нармада, яка тече у широтному напрямку між горами Віндх'я на півночі і Сатпура на півдні та впадає у Камбейську затоку Аравійського моря (можливо відзначити, що в сукупності регіон Віндх'я/Нармада/Сатпура відділяє Індо-Гангську рівнину від плоскогір'я Декану). В межах проекту річку перекрили комбінованою греблею з центральною мурованою ділянкою (висота 70 метрів, довжина 827 метрів) та ліво- і правобережними дамбами довжиною 2770 та 1780 метрів відповідно. Зведення цієї споруди, яка потребувала 8,8 млн м3 матеріалу, почалось в 1975-му та завершилось за тринадцять років. Вона утримує витягнуте по долині річки на 75 км водосховище з площею поверхні 268 км2 та об'ємом 3,92 млрд м3 (корисний об'єм 3,18 млрд м3). Пригреблевий машинний зал обладнали двома турбінами типу Френсіс потужністю по 45 МВт. При напорі від 32 до 57 метрів вони забезпечують виробництво 396 млн кВт-год електроенергії на рік. Окрім виконання енергетичної функції, гідрокомплекс за допомогою лівобережного іригаційного каналу забезпечує зрошення 157 тисяч гектарів земель. На виході до каналу з 1996 року працює мала ГЕС у складі двох турбін потужністю по 5 МВт. Примітки
ГЕС Ганді-Сагар

ГЕС Ганді-Сагар – гідроелектростанція на заході Індії у штаті Мадх’я-Прадеш. Знаходячись перед ГЕС Рана-Пратап-Сагар, становить верхній ступінь в каскаді на річці Чамбал, яка дренує північний схил гір Віндх’я і плато Малава та на Індо-Ганзькій рівнині впадає праворуч у Джамну, котра в свою чергу є правим (та найбільшим) притоком Гангу. В межах проекту річку перекрили мурованою греблею висотою 64 метра та довжиною 514 метрів. Вона утримує водосховище з об’ємом 7,32 млрд м3 (корисний об’єм 6,8 млрд м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 381 та 400 метр НРМ. Пригреблевий машинний зал обладнали п’ятьма турбінами типу Френсіс потужністю по 23 МВт, які працюють при напорі від 36 до 55 метрів та забезпечують виробництво 249 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Бансагар І

ГЕС Бансагар І (англ. Bansagar Dam) – гідроелектростанція в центральній Індії на північному сході штату Мадх’я-Прадеш. Знаходячись після ГЕС Бансагар ІІ, становить нижній ступінь в дериваційному гідровузлі, початковий ресурс для якого надходить із великої правої притоки Гангу річки Сон. Остання бере початок з плато Амаркантак (вузлова точка на межі плоскогір'я Декан та Індо-Гангської рівнини, де сходяться відокремлюючі їх гори Сатпура, Віндх'я та плато Чхота-Нагпур) і тече на північний схід маючи по ліву сторону хребет Kaimur (східне продовження гір Віндх’я). В межах гідроенергетично-іригаційного проекту Сон перекрили греблею Бансагар, яка накопичує ресурс у сховищі з корисним об’ємом 5,41 млрд м3. Певну частину води випускають у Сон через споруджену біля підніжжя греблі ГЕС Бансагар ІІІ (60 МВт), тоді як інша спрямовується до системи іригаційних каналів, котрі забезпечують зрошення 493 тисяч гектарів земель у штатах Мадх’я-Прадеш, Уттар-Прадеш та Біхар. Одна з гілок цієї системи обслуговує також гідроенергетичні потреби, постачаючи ресурс для роботи потужної ГЕС Бансагар І. Для цього вода прямує по трасі довжиною понад 40 км, на якій існують два тунелі протяжністю 0,3 км та 3,5 км. Останній проходить під згаданим вище водороздільним хребтом Kaimur та виводить на плато Рева у сточище іншої правої притоки Гангу річки Тонс (Тамас). На виході траси зі сховища Бансагар працює ГЕС Бансагар IV (20 МВт), а на завершальному етапі знаходиться ГЕС Бансагар ІІ. Після неї вода потрапляє у річку Бехар, праву притоку Тонс. На плато Рева облаштували ще дві греблі. Тонс перекрили гравітаційною спорудою висотою 20,5 метра та довжиною 347 метрів, яка утримує невелике (в порівнянні з Бансагар) сховище з площею поверхні 22 км2 та об’ємом 35 млн м3 (корисний об’єм 32 млн м3). Звідси вода спрямовується у прокладений по правобережжю канал довжиною біля 25 км, який виводить до Бехар дещо вище від спорудженої на ній водозабірної греблі. Остання спрямовує ресурс – отриманий як з Сон, так і з Тонс – до підвідного каналу довжиною біля 10 км, котрий прямує далі правобережжям Тонс. По завершенні каналу вода через тунель та напірні водоводи подається до розташованого за 0,9 км машинного залу. При цьому використовується падіння з уступу плато Рева, яке стрімко обривається на північ (Тонс утворює у цьому місті водоспад Пурва). Машинний зал обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 105 МВт, які працюють при напорі від 169 до 184 метрів та забезпечують виробництво 0,9 млрд кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода потрапляє в Тонс через короткий відвідний канал довжиною 0,2 км. Примітки
ГЕС Бансагар ІІІ

ГЕС Бансагар ІІІ – гідроелектростанція в центральній Індії на північному сході штату Мадх’я-Прадеш. Використовує ресурс із великої правої притоки Гангу річки Сон, яка бере початок з плато Амаркантак (вузлова точка на межі плоскогір'я Декан та Індо-Гангської рівнини, де сходяться відокремлюючі їх гори Сатпура, Віндх'я та плато Чхота-Нагпур). В межах великого гідроенергетично-іригаційного проекту Сон перекрили комбінованою греблею з центральною мурованою ділянкою довжиною 752 метри. При висоті її бічних частин у 67,5 метра по центру розташована водозливна секція висотою 66 метрів. Обабіч мурованої знаходяться кам’яно-накидні ділянки загальною довжиною 343 метри та висотою до 57 метрів. Ширина по гребеню споруди на всій її протяжності складає 7,5 метра. Зведення греблі потребувало 1,1 млн м3 мурованих елементів, 0,3 млн м3 бетону та 3,3 млн м3 породи. Крім того, для закриття сідловин спорудили шість земляних дамб загальною довжиною 6,9 км та висотою до 15 метрів, які потребували 1,2 млн м3 ґрунту. Разом ці споруди утримують водосховище з площею поверхні 518 км2 та об’ємом 6,37 млрд м3 (корисний об’єм 5,41 млрд м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 323,1 та 341,6 метри НРМ (на випадок повені припускається підвищення до 342,9 метра НРМ, а гребінь греблі знаходиться на рівні 347 метри НРМ). Ресурс зі сховища передусім спрямовується на зрошення земель через дериваційну систему, на якій працюють ГЕС Бансагар IV(20 МВт), Бансагар ІІ (30 МВт) та Бансагар І (315 МВт). Частина ж води випускається в сам Сон, при цьому біля підніжжя греблі облаштували машинний зал ГЕС Бансагар ІІІ. Його обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 20 МВт, які працюють при напорі від 32 до 52 метрів та забезпечують виробництво 143 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Ріханд

ГЕС Ріханд (англ. Rihand Hydro Power) – гідроелектростанція в центральній Індії на сході штату Уттар-Прадеш. Знаходячись перед ГЕС Обра, становить верхній ступінь в каскаді на річці Ріханд, яка стікає в північному напрямку із західної частини плато Чхота-Нагпур (відділяє плоскогір’я Декану від Індо-Ганзької рівнини) та впадає праворуч у річку Сон, котра в свою чергу є правою притокою Гангу. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 91 метр та довжиною 934 метри, яка утримує водосховище з площею поверхні 468 км2 та об’ємом 10,6 млрд м3 (корисний об’єм 8,9 млрд м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 253 та 268 метрів НРМ. Пригреблевий машинний зал обладнали шістьома турбінами типу Френсіс потужністю по 50 МВт, які працюють при напорі від 43,5 до 76 метрів та забезпечують виробництво 0,9 млрд кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Обра

ГЕС Обра (англ. Obra Hydroelectric Power Plant) – гідроелектростанція в центральній Індії на сході штату Уттар-Прадеш. Знаходячись після ГЕС Ріханд, становить нижній ступінь в каскаді на річці Ріханд, яка стікає в північному напрямку із західної частини плато Чхота-Нагпур (відділяє плоскогір’я Декану від Індо-Ганзької рівнини) та впадає праворуч у річку Сон, котра в свою чергу є правою притокою Гангу. В межах проекту річку перекрили земляною/кам’яно-накидною греблею з бетонними водоскидами висотою 29 метрів та довжиною 1957 метрів, яка потребувала 140 тис м3 матеріалу та утримує водосховище з об’ємом 211 млн м3. Пригреблевий машинний зал обладнали трьома турбінами типу Каплан потужністю по 33 МВт, які працюють при напорі від 15,3 до 23,7 метра та забезпечують виробництво 289 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
Hanuman Garhi Temple

Hanuman Garhi Temple is a Hindu temple of Hanuman in Uttar Pradesh, India. Located in Ayodhya, it is one of the most important temples in the city along with other temples such as Ram Mandir and Nageshwar Nath. This shrine is under the charge of Bairagi Mahants of Ramanandi Sampradaya and Nirvani Akhara. History Hanuman Garhi temple is located near Ram Janmabhoomi. According to Legend, after defeating Ravana when Lord Rama and Mata Sita along with Lord Hanuman returned to Ayodhya, the birthplace of Lord Rama, Lord Hanuman started living in a cave in Ayodhya to protect Ramkot. According to the Skanda Purana, King Vikramaditya built Hanuman Garhi along with 360 other temples. But Aurangzeb destroyed The Hanuman Garhi and built a Mosque. Later, The Bairag occupied the land by defeating Nawab Shujauddula the King of Awadh. They removed the Mosque and built a new temple for Lord Hanuman. Some Muslims thought that Hanuman Garhi was built on a mosque. Therefore they tried to break the temple many times but failed. In 1855, the Nawab of Awadh granted land revenue to build the temple. Historian Sarvepalli Gopal has said that the 1855 dispute was not for the Ayodhya temple dispute but for the Hanuman Garhi temple. Architecture Hanuman Garhi Temple is shaped like a four-sided fort with circular ramparts at each corner, housing shrines dedicated to the primary deity Hanuman. There are 76 stairs to reach the main temple, where the garbha griha, adorned with silver carvings, awaits. The central has three intricately designed doors leading to the inner chamber. Within, a 6-inch deity of Hanuman, depicted in his youthful (Bal) form, is positioned on the lap of his mother Anjani. A silver tulsi garland, inscribed with the name of Rama is adorned by Hanuman. The verses of the Hanuman Chalisa are inscribed on the temple walls. The temple features a Victory Pillar, known as Vijay Stambh. Festivals Hanuman Jayanti Bada Mangal Rama Navami Dussehra Deepawali References External links [1] - Utsav App Blog Hanumangarhi Temple Ayodhya – The Divine India Hanumangarhi Temple Ayodhya – The Prabhubhakti
Harduaganj Thermal Power Station

Harduaganj Thermal Power Station is located at Qasimpur Power House Colony which is 1 km distance from Harduaganj railway station at Harduaganj in Aligarh district in the Indian state of Uttar Pradesh, about 18 km from Aligarh and 105 km from Agra. It is the new electric power station established in Aligarh district; the old one is Sumera Hydroelectric Power Plant located in Jawan Sikandarpur of Aligarh district. The coal for this power plant is sourced from coal mines owned by BCCL and ECL and are transported to the power plant through rail line. The power plant is owned and operated by Uttar Pradesh Rajya Vidyut Utpadan Nigam. Operations The plant has three stages, first two stages having 7 units capacity ranging between 30 MW to 55 MW were over three decade old and all are closed now. The machinery of currently functioning units are from Bharat Heavy Electricals Limited. The coal for all these units is fed from the coal mines of Bharat Coking Coal Limited and Eastern Coalfields Limited by means of the railways. This place is also known as Qasimpur Power House. It has two colonies for the employee resident, old colony and new colony and a main market known as dus dukan. In 2008, Unit-5 of 60 MW capacity, lying defunct since 1999, and renovated at a cost of 33 crore started generating power once again. The same unit was closed and the capacity was deleted from UPRVUNL generation capacity in July 2017. Capacity Harduaganj Thermal Power Station has an installed capacity of 1270 MW. In July 2014 state government decided to add another unit of 660 MW to the power plant. July 2015: The 660 MW unit has been constructed by Toshiba . Thus it has achieved the capacity of 1270 MW See also Sumera Hydroelectric Power Plant Kasimpur Power House Harduaganj References
Hartmann College

Hartmann College is a co-educational convent institution in Izzatnagar, Bareilly, India, run by the Catholic Minority and recognized by the Department of Education (U.P). It is affiliated to the Council for the Indian School Certificate Examinations, New Delhi. The institution is managed and governed by the Order of Friars Minor Capuchin through a registered body, Hartmann Educational Society, Bareilly. History Bishop Anastatius Hartmann (the Patron) was born in Atwis, in the Canton of Lucerne, Switzerland on 24 February 1803. He came to India as a missionary and worked in places like Gwalior, Patna and Mumbai. He founded schools and dispensaries and carried out charitable works for the poor and weaker sections of society. Inspired by his life and to carry on his work of educational work the Capuchin fathers founded Hartmann College in 1967, and chose him to be the patron of the college. The motto is "He Who Loves Knowledge Loves Discipline" which was the guiding principle of Bishop Hartmann, the servant of God. Hartmann College is located at Izzatnagar, Bareilly. Its sister institute, Bishop Hartmann Academy, is situated in Ara Gate, Mahilong, Ranchi – 835103 Jharkhand. Campus There are four sections of each class for NC to 10 and three sections for each class from 11 and 12. The building consists of an auditorium, two large fields and a multimedia. The kids' section consists of special classes. The area of Hartmann College is 90 acres. References
Minimata-Bango-Talsperre

Die Minimata-Bango-Talsperre (auch Hasdeo-Bango-Talsperre) befindet sich am Mittellauf des Hasdeo, einem linken Nebenfluss der Mahanadi, 30 km nordnordwestlich der Stadt Korba im indischen Bundesstaat Chhattisgarh. Die Talsperre wurde 1990 fertiggestellt. Die Talsperre besteht aus zwei Staubauwerken: einem 1370 m langen Erdschüttdamm sowie einer 725 m langen Gewichtsstaumauer (Bango-Staudamm). Der Stausee bedeckt eine Fläche von bis zu 18,5 km². Die Talsperre dient der Bewässerung der landwirtschaftlichen Flächen in den abstrom gelegenen Distrikten Korba und Janjgir-Champa. Des Weiteren erzeugt ein Wasserkraftwerk mit 3 Einheiten zu je 40 MW Strom. Einzelnachweise
Hasdeo Bango Dam

Hasdeo Bango Dam is a dam constructed in 1961-62 across the Hasdeo river in Chhattisgarh, India. It is the longest, widest dam in Chhattisgarh and the first multi-purpose water project in Chhattisgarh. It is located 70 km from Korba, Korba district. It has a catchment area of 6,730 km2. The dam has a large effective storage capacity of 2.89 cubic kms (102.07 tmc ft). It has the capacity to generate 120MW electricity. Hasdeo Bango Dam is constructed across Hasedo river. The river originates about 910.0 m (2,985.6 ft) above sea level, at a place about 10.0 km (6.2 mi) from Sonhat in Koriya district. The total length of the river is 333.0 km (206.9 mi), See also Tourism in Chhattisgarh Satrenga, Chhattisgarh References
Hastinapur Wildlife Sanctuary

Hastinapur Wildlife Sanctuary is a protected area in the Gangetic plains of Uttar Pradesh, India. It was established in 1986 and covers 2,073 km2 (800 sq mi) in Meerut, Muzzafarnagar, Ghaziabad, Bijnor, Hapur and Amroha districts. Geography Hastinapur Wildlife Sanctuary lies on the bank of the Ganges river at an elevation of 130–150 m (430–490 ft) in Bijnor, Muzaffarnagar, Meerut, Amroha and Hapur districts of Uttar Pradesh; its total size of 2,073 km2 (800 sq mi) includes about 767 km2 (296 sq mi) of riverscape, wetlands and riparian grasslands. Tall grasslands dominate in low-lying areas and are inundated most of the year. Short grasslands are dry from winter to the onset of the monsoon. Dry scrub grasslands dominate on elevated alluvial deposition. Swamps and marshes are present between elevated grounds and the sandy bed of the Ganges. A large part of the sanctuary is settled and under cultivation. Sugarcane, rice, wheat, maize and cucurbits are the major cultivated crops. Wildlife Mammal species recorded in Hastinapur Wildlife Sanctuary include swamp deer, smooth-coated otter, Ganges river dolphin, gharial. and Indian leopard, chital, sambar deer, nilgai. Between 2009 and 2012, 494 gharials were released in the sanctuary. Among the 117 bird species recorded are short-toed snake eagle, Egyptian vulture white-eyed buzzard, black-shouldered kite, black kite, shikra, Western marsh harrier, spotted owlet, Indian grey hornbill, painted stork, Asian open-billed stork, white-necked stork, black ibis, Indian peafowl, Sarus crane, Demoiselle crane, Eurasian spoonbill, purple heron, pond heron, black-crowned night heron, cattle egret, large egret, median egret, little egret, little grebe, bar-headed goose, lesser whistling duck, comb duck, cotton teal, gadwall, mallard, Indian spot-billed duck, Northern shoveller, ruddy shelduck, Northern pintail, garganey, common pochard, grey francolin, purple moorhen, common moorhen, white-breasted waterhen, common coot, black-winged stilt curlew sandpiper, pied avocet, pheasant-tailed jacana, bronze-winged jacana, rose-ringed parakeet, Indian roller, pied kingfisher, white-breasted kingfisher, Asian green bee-eater, blue-tailed bee-eater, coppersmith barbet, hoopoe, rufous-backed shrike, red-vented bulbul, small pratincole. References
IGl Sports Stadium

Indira Gandhi International Sports Stadium is located in Haldwani, Uttarakhand, India. It can seat 25,000 spectators and was inaugurated on 18 December 2016 by Harish Rawat, the then Chief Minister of Uttarakhand. It is spread over 70 acres and has football & cricket grounds, a track for 800-metre race, a hockey field, badminton courts, a lawn tennis court, a boxing ring, and a swimming pool. The stadium is one of the host ground of 38th edition of National games. Location The stadium is located on the banks of the Gaula river in the Gaulapar area of Haldwani. It is about 3 kilometres (1.9 mi) from Haldwani bus station and 2.5 kilometres (1.6 mi) from railway station. History On 7 November 2014, the Government of Uttarakhand signed a Memorandum of Understanding (MoU) with the NCC Limited, Hyderabad, to build the stadium in 18 months on 30.20 hectares of land. At that time Rs. 225 crore were allocated to this project. The foundation of Haldwani Stadium was laid on 9 November 2014 by then Chief Minister of Uttarakhand, Harish Rawat. On 18 December 2016, he inaugurated the International Cricket Ground as a part of the stadium complex. Gallery See also Doon School Ground Rajiv Gandhi International Cricket Stadium, Dehradun Maharana Pratap Sports College References External links Stadium design
Faculty of Pharmacy, Uttar Pradesh University of Medical Sciences

Faculty of Pharmacy, Uttar Pradesh University of Medical Sciences, formerly Pharmacy College Saifai, is a government pharmacy college in Saifai, Etawah district of Uttar Pradesh, established in 2015. It is first grant-in-aid college run by Uttar Pradesh Government offering degree courses in Pharmacy. History It started as Pharmacy College Saifai, with the first batch of B Pharm getting enrolled in academic year of 2015–16, for which it was affiliated with Dr. A.P.J. Abdul Kalam Technical University. From academic year 2016–17, it became a constituent college of the newly established Uttar Pradesh University of Medical Sciences. After which it gives admission in B Pharm from university's own entrance exam, named CPNET. Later it was renamed and upgraded as Faculty of Pharmacy. It started M Pharm degree in academic year of 2024–25. Ranking In 2023, 2024 and again in 2025, National Institutional Ranking Framework ranked it among top 101-125 Pharmacy colleges/universities in India. References External links Official website