NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Стоянка (сооружение)

Стоянка (другие названия: автостоянка, паркинг, парковка, гараж, карман) — здание, сооружение (часть здания, сооружения) или специальная открытая площадка, предназначенные для хранения (стоянки) транспортных средств, преимущественно автомобилей. Классификация В общем виде классификацию стоянок можно представить следующим образом: По размещению в городской застройке: в зоне объектов общегородского значения городской застройке (общественные, спортивные, культурные, торговые центры, вокзалы, аэропорты и др.); в коммунальных и других нежилых зонах; в жилой зоне, в том числе: районные, внутриквартальные, дворовые; в зоне городского транспорта (площади, улицы, транспортные развязки, мосты). По длительности хранения: постоянное хранение; временное хранение; сезонное хранение. По размещению относительно объектов другого назначения: отдельно стоящие; пристроенные; встроенные; комбинированные. По размещению относительно уровня земли надземные; подземные; комбинированные. По этажности: одноэтажные; многоэтажные. По способу междуэтажного перемещения: рамповые; механизированные; автоматизированные. По организации хранения: манежные; боксовые; ячейковые; комбинированные. По типу ограждающих конструкций: закрытые; открытые; комбинированные. По условиям хранения: неотапливаемые; отапливаемые; комбинированные. Экологические стоянки Экологические стоянки (стоянки-газоны) — попытка создать стояночные места, сохранив максимальное количество зелени. Применяются в городах в связи с высокой плотностью транспорта и нехваткой свободных мест для его хранения. Польза экологических стоянок состоит в том, что трава и кусты дают кислород, регулируют влажность воздуха и удаляют из него пыль. Взрослые деревья своими кронами закрывают автомобили от прямых солнечных лучей, предотвращая их перегрев. Дренажное покрытие отводит воду с поверхности, предотвращая появление бурных потоков во время дождя. См. также Параллельная парковка Перехватывающая парковка Механизированная автомобильная стоянка Парковка для женщин Примечания
Автостоянка

Автостоя́нка (або: паркування, паркінг, стоянка) — споруда, будівля (частина будинку, споруди) або спеціальний відкритий майданчик, призначений для зберігання тимчасового чи постійного транспортних засобів. Автостоянки поділяються: за термінами зберігання на: довготермінові, для постійного зберігання транспортних засобів, сезонні, для тимчасового зберігання транспортних засобів у зонах відпочинку, денні, розташовані при місцях скупчення людей (супермаркети, автостанції, вокзали, спортивні споруди тощо) нічні, для тимчасового зберігання транспортних засобів на тупикових та малозавантажених вулицях за способом зберігання на: відкриті, з навісами або гаражами, закріпленими за автостоянками, змішані, де поряд з місцями для відкритого зберігання та навісами або гаражами, є гаражі та навіси, що належать власникам транспортних засобів на правах приватної власності Діяльність та правила зберігання автомобілів на автостоянках регламентується постановою КМУ № 115 від 22 січня 1996 року, Основною різницею від паркінгу є те, що на автостоянках відповідальність за збереження транспортних засобів несуть власники автостоянок. Див. також Гараж Багатоярусний автоматичний паркінг Перехоплююча автостоянка Велопарковка Посилання Правила зберігання автотранспортних засобів на автостоянках [Архівовано 23 лютого 2014 у Wayback Machine.]
Ralamandal Wildlife Sanctuary

The Ralamandal Wildlife Sanctuary was established in 1989 in Indore, Madhya Pradesh. It is spread over five square kilometers and is home to different species of birds and other wildlife. It has an ancient palace built by Holkar which was primarily used as a hunting hut also known as shikargah (hunting lodge). . About Long back, the place served as a hunting ground for the royal family members of Holkar as it had a huge population of tigers, leopards and deers. In order to protect animals and birds from noise and air pollution emanating from nearby highway, a green wall of about 10,000 trees was created. It is 180 meters long and 6 meters wide. Fauna and flora The majority of the Fauna includes Leopard, Black Buck, Sambar, Chital, Blue bull, Jarak, Bhedki (Barking deer) Rabbit etc. while Teak, Saja, Chandan, Eucalyptus, Babul, Bamboo etc. are among the popular available Flora. References
Ken Gharial Sanctuary

Ken Gharial Sanctuary is a wildlife sanctuary in Panna and Chhatarpur Districts of Madhya Pradesh, India. It was established for the conservation of gharial and mugger crocodile populations in 1981. Geography Ken Gharial Sanctuary is located at the confluence of the Ken River and Khudar River; it covers an area of 45.201 km2 (17.452 sq mi). History Ken Gharial Sanctuary was gazetted in 1981 along a 45 km (28 mi) long stretch of the Ken River. It is administered by the Department of Forest. See also Panna National Park References
ГЕС Singoli Bhatwari

ГЕС Singoli Bhatwari — гідроелектростанція, що споруджується на півночі Індії у штаті Уттаракханд. Знаходячись після ГЕС Phata Byung, становитиме нижній ступінь каскаду на річці Мандакіні, правій притоці Алакнанди, яка в свою чергу є лівою твірною Гангу. У межах проекту річку перекриють бетонною гравітаційною греблею висотою 22 метри та довжиною 68 метрів, яка (разом з допоміжними спорудами) потребуватиме 77 тис. м3 матеріалу та екскавації 91 тис. м3 породи. Вона відводитиме ресурс до прокладеного під правобережним гірським масивом дериваційного тунелю довжиною 11,9 км з діаметром 4,7 метра. Далі вода через похилу напірну шахту довжиною 0,36 км з діаметром 3,8 метра та три короткі напірні водоводи з діаметрами 2,2 метра потраплятиме до наземного машинного залу. В системі також працюватиме вирівнювальний резервуар заввишки 103 метри з діаметром 10 метрів. Основне обладнання станції становитимуть три турбіни типу Френсіс потужністю по 33 МВт, які використовуватимуть напір у понад дві сотні метрів та забезпечуватимуть виробництво 472 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Вішнупраяг

ГЕС Вішнупраяг — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Уттаракханд. Знаходячись перед ГЕС Вішнугад-Піпакоті, становить верхній ступінь каскаду на річці Алакнанда, лівій твірній Гангу. У межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 23 метри та довжиною 70 метрів, яка потребувала 73 тис. м3 матеріалу. Вона утримує невелике водосховище з площею поверхні 2 гектари та об'ємом 148 тис. м3 (корисний об'єм 76 тис. м3). Зі сховища ресурс спершу потрапляє у дві підземні камери для видалення осаду розмірами 160х16х10 метрів, після чого транспортується через прокладений під правобережним масивом дериваційний тунель довжиною 11,3 км з діаметром 4 метри. По завершенні він переходить у напірний водовід діаметром 3,5 метра, який у підсумку розгалужується на чотири по 1,9 метра (загальна довжина водоводів становить 1,5 км). У системі також працює вирівнювальний резервуар висотою 143 метри з діаметром 8 метрів. Споруджений у підземному виконанні машинний зал має розміри 122х19 метрів при висоті 38 метрів. Крім того, існує окреме підземне приміщення для трансформаторів розмірами 103х14 метрів при висоті 22 метри. Основне обладнання станції становлять чотири турбіни типу Пелтон потужністю по 120 МВт, які використовують напір у 948 метрів та забезпечують виробництво 1774 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода відводиться до річки по тунелю довжиною 1,9 км з перетином 5,6х6,2 метра, потрапляючи до Алакнанди за 25 км нижче за течією від греблі. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. Примітки
ГЕС Котешвар

ГЕС Котешвар — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Уттаракханд. Знаходячись після ГЕС Техрі, становить нижній ступінь каскаду на річці Бхаґіратхі, правій твірній Гангу. В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 98 метрів та довжиною 619 метрів, на час спорудження якої воду відвели за допомогою тунелю довжиною 0,6 км з діаметром 8 метрів. Гребля утримує водосховище з об'ємом 89 млн м3 та корисним об'ємом 35 млн м3, що забезпечується коливанням рівня між позначками 598,5 та 612,5 метра НРМ (під час повені останній показник може зростати до 615 метрів НРМ). Пригреблевий машинний зал обладнали чотирма турбінами типу Френсіс потужністю по 100 МВт. Вони використовують напір від 58 до 75 метрів (номінальний напір 69 метрів) та забезпечують виробництво 1155 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. Примітки
ГЕС Кхара

ГЕС Кхара — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Уттар-Прадеш. Знаходячись після та ГЕС Кулхал (30 МВт), становить нижній ступінь каскаду на Джамні, правій притоці Гангу. Кхара є останньою із чотирьох гідроелектростанцій (окрім неї, це також Дхакрані, Дхаліпур і Кулхал), споруджених на дериваційному каналі, який прокладений по лівобережжю Джамни від греблі Dakpathar. Пройшовши станцію Кулхал, ресурс прямує по каналу ще 13 км (з них 1,5 км у тунелі) до руслового машинного залу ГЕС Кхара. Основне обладнання останньої становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 24 МВт, які використовують напір у 43 метра. Відпрацьована вода повертається до Джамни по завершальній ділянці каналу довжиною 4 км. Примітки
ГЕС Манері-Бхалі I

ГЕС Манері-Бхалі I — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Уттаракханд. Знаходячись перед ГЕС Манері-Бхалі II, становить верхній ступінь каскаду на річці Бхаґіратхі, правій твірній Гангу. У межах проєкту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 39 метрів та довжиною 127 метрів, яка потребувала 14 тис. м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 0,18 км2 та об'ємом 600 тис. м3 (корисний об'єм 510 тис. м3). Зі сховища під лівобережним гірським масивом прокладено дериваційний тунель довжиною 6,5 км з діаметром 6 метрів, який транспортує ресурс до наземного машинного залу. Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 30 МВт, які використовують напір у 145 м та забезпечують виробництво 395 млн кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається у річку по короткому — біля сотні метрів — відвідному каналу. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ. Примітки
ГЕС Чілла

ГЕС Чілла — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Уттаракханд, яка використовує ресурс із однієї з найбільших річок світу Гангу. У межах проекту річку перекрили бетонною греблею Пашулок висотою 12 метрів та довжиною 312 метрів, яка спрямовує ресурс у прокладений по лівобережжю канал довжиною біля 16 км (на одній з ділянок він проходить під руслом лівої притоки Гангу). Через 14,3 км від початку канал перекриває водозабірна споруда, котра подає ресурс до розташованого нижче наземного машинного залу. Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Каплан потужністю по 36 МВт, які використовують напір у 33 метра та забезпечують виробництво 671 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Примітки
ГЕС Khodri

ГЕС Khodri — гідроелектростанція на півночі Індії у штаті Уттаракханд. Знаходячись після ГЕС Чібро, становить нижній ступінь каскаду на річці Тонс, правій притоці Джамна, правій притоці Гангу. Відпрацьована на ГЕС Чібро вода спрямовується у наступну дериваційну систему, головним елементом якої є прокладений під правобережним гірським масивом дериваційний тунель довжиною 5,6 км з діаметром 7 метрів. Він виводить до наземного машинного залу, розташованого вже на правобережжі Джамни нижче від устя Тонс. Основне обладнання станції складають чотири турбіни типу Френсіс потужністю по 60 МВт. Вони живляться через водоводи діаметром по 4,1 метра та використовують напір від 50 до 71 метра (номінальний напір 58 метрів). За рік це обладнання забезпечує виробництво 345 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода потрапляє у водосховище греблі Dakpathar, від якої спрямовується у дериваційний канал до ГЕС Дхакрані (34 МВт). Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ. Примітки
Lucknow Air Force Station

Lucknow Air Force Station, also known as Bakshi Ka Talab Air Force Station, is located at Bakshi Ka Talab on the outskirts of Lucknow, Uttar Pradesh, India. It comes under the Central Air Command of the Indian Air Force. The No. 35 Squadron IAF (Rapiers), an electronic warfare and air superiority unit, was based at the station till March 2019. The airstrip was established during the Second World War, and was expanded later. It is used for air traffic control and emergency landings. References External links Bakshi Ka Talab Air Force Station Information
Mahatma Jyotiba Phule Rohilkhand University

Mahatma Jyotiba Phule Rohilkhand University is a State university located in the city of Bareilly in Uttar Pradesh, India. History The university was established in 1975 as Rohilkhand University vide the Uttar Pradesh Universities (Re-enactment and Amendment) Act, 1974 and it started functioning from 15 February 1975. It got the status of a residential university in 1985, when four more departments were increased. In 1987, three more departments were added. It was renamed as Mahatma Jyotiba Phule Rohilkhand University in August 1997 in honour of social reformer Mahatma Jyotiba Phule. Campus The university campus is spread over 206 acres (83 ha) on the outskirts of Bareilly city along Pilibhit bypass road and its territorial jurisdiction extends over the districts of Bareilly, Budaun, Pilibhit and Shahjahanpur in Uttar Pradesh. Ranking The university is rated A++ by the NAAC, and is categorised as a Category-1 university by UGC. In 2024, National Institutional Ranking Framework ranked the university among top 101–125 Pharmacy colleges/universities in India. Notable alumni Javed Ali Khan, Politician Salona Kushwaha, Politician Mohammed Shami, cricketer Rajpal Yadav, film actor Y. D. Sharma, professor Rahul Johri, executive Vinod Kapri, film maker See also Faculty of Pharmacy, Uttar Pradesh University of Medical Sciences Chhatrapati Shahu Ji Maharaj University Government Degree College Sambhal References External links M. J. P. Rohilkhand University official webpage U.P State Council Of Higher Education / NAAC / NAAC Accreditation Status of College, University
Université Mahatma Jyotiba Phule Rohilkhand

L'université Mahatma Jyotiba Phule Rohilkhand (en hindi : रुहेलखण्ड विश्वविद्यालय) est une université d'État situé à Bareli, Uttar Pradesh en Inde. . Références Liens externes Site web Liens internes Établissements d’enseignement supérieur de l'Uttar Pradesh Portail des universités Portail de l’Inde
Madikheda Dam

Madikheda Dam is a multi-purpose dam situated in Shivpuri district in Madhya Pradesh, India. Before independence village of Madikheda was under the chiefs of Raipur Dhamkan a seat of Thakur who comes from Pawaiya Chauhan clan. Chauhans of Raipur were dominating chiefs of former Narwar zila. Thakur sahib Shree Niranjan singhji Pawaiya was the last Chief of Raipur Dhamkan succeeded by his son Shree Parikshit singhji, Later Shree Parikshit singhji settled madikheda and became first chieftain or Pradhan of Madikheda along with some other villages of the Raipur Dhamkan. He issued two sons Shree Pran singhji and Shree Jihan singhji. Thakur sahib Lambardar Shree Jihan singhji Pawaiya was the last pradhan or chieftain of Madikheda. the former village of Madikheda was affected by dam project on Sindh river with 12 other villages on the bank of river in 1975 -1977. Specification Length of Dam - 1070 meter Length of spillway - 176.50 meter Full Reservoir Level - 346.25 meter Maximum Water Level - 346.85 meter Catchment area - 5540 km2 Submergence area - 5672.91 ha Villages affected - 13 Dam height - 62 m No. of gates - 10 Year of start - 1978 Project benefits Culturable command area - 98.25 th.ha Ultimate potential - 162.0 th. ha Districts benefitted - Gwalior, Shivpuri, Datia, Bhind Hydro power - 60 MW (20x3) Year of completion - 2008 See also River Basins in Madhya Pradesh Category:Dams in Madhya Pradesh References Local sources and Archeological surveys of India .
ГЕС Madhikheda

ГЕС Madhikheda – гідроелектростанція в центрі Індії у штаті Мадх’я-Прадеш. Використовує ресурс із річки Сінд, котра дренує плато Малава та Індо-Ганзькій рівнині впадає праворуч у Джамну, котра в свою чергу є правим (та найбільшим) притоком Гангу. В межах проекту річку перекрили комбінованою земляною та мурованою греблею висотою 62 метри та довжиною 1072 метри, яка утримує водосховище з об’ємом 902 млн м3 та корисним об’ємом 835 млн м3. Через водозабірну вежу ресурс подається у прокладений під лівобережним масивом дериваційний тунель, котрий виводить до розташованого за 0,8 км наземного машинного залу. Останній обладнали трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 20 МВт, які працюють при напорі у 54 метри та забезпечують виробництво 60 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається у річку по відвідному каналу довжиною 0,6 км. Примітки
Mahatma Gandhi Chitrakoot Gramodaya Vishwavidyalaya

Mahatma Gandhi Chitrakoot Gramodaya Vishwavidyalaya (MGCGV), formerly Chitrakoot Gramodaya Vishwavidhayalay and Mahatma Gandhi Gramodaya Vishwavidyalaya, is a first rural state university located at Chitrakoot, Madhya Pradesh, India. It was established in 1991. History The university was established in 1991 by Nanaji Deshmukh as Chitrakoot Gramodaya Vishwavidhayalay under The Chitrakoot Gramodaya Vishwavidhayalay Adhiniyam, 1991. The name was changed to Mahatma Gandhi Gramodaya Vishwavidyalaya in 1995 through The Chitrakoot Gramodaya Vishwavidyalaya (Sanshodhan) Adhiniyam, 1995, naming the university after Mahatma Gandhi. Finally, it received its current name in 1997 under The Mahatma Gandhi Gramodaya Vishwavidyalaya (Sanshodhan) Adhiniyam, 1997 which restored the name Chitrakoot to the title of the university. Faculties and departments The university is divided into five faculties and 16 departments: Faculty of Agriculture Department of Crop Sciences Department of Natural Resource Management Department of Technology Transfer Faculty of Arts Department of People's Education and Mass Communication Department of Fine Arts Department of Humanities Social Sciences Department of Hindi Department of Sanskrit Faculty of Rural Development and Business Management Department of Rural Development Department of Business Management Faculty of Science and Environment Department of Physical Science Department of Biological Science Department of Energy and Environment Faculty of Engineering and Technology Department of Electronics and Communication Engineering Department of Food and Agriculture Engineering Department of Rural Engineering References External links Official website
Mahavir Swami Wildlife Sanctuary

Mahavir Swami Sanctuary, is one of many wildlife sanctuaries in Uttar Pradesh. It is 125 km from Jhansi and 33 km from Lalitpur. The sanctuary is spread over an area of 5.4 km2. Jhansi provides for a wonderful gateway to the Bundelkhand region and has been rendered famous by the legendary Rani Laxmi Bai. In addition to a variety of birds, the residents include leopard, nilgai, wild boar, sambar, black buck, blue bull, bear, jackals, langur and monkeys. The best time to visit here is from November to April. There is a forest rest house to provide accommodation facilities. References External links http://www.splendidindia.com/destinations/uttarpradesh/traveling-to-mahavirswamisanctuaryjhansi.html http://www.india9.com/i9show/Mahavir-Swami-Sanctuary-38284.htm
Malanjkhand

Malanjkhand also referred to as MCP (acronym for Malanjkhand Copper Project) is a copper mine in India, located near the town of Balaghat to Malajkhand, Madhya Pradesh State. It is close to the Kanha National Park and is the largest base metal mine in India. The Closepet series of the Dharwarian formation is prominent there. It is the main source of copper to Malanjkhand Copper plant functioning there. Besides copper, quartzite, copper pyrite and manganiferous rocks are other important mineral sources found in Malanjkhand. The place is home of about 10,000 people. MCP although a small place has social communities from all parts of India: Maharashtra, Bengal, Kerala, Andhra, Bihar, and others. They have groups which are more popularly referred to as Samaj. Malanjkhand Copper Project Malanjkhand Copper Project was inaugurated by Prime Minister Smt. Indira Gandhi in 1982 and Hindustan Copper Limited started to exploit the copper ore through open pit mining. Geological Survey of India took systematic geological exploration at this deposit during 1969. Mining lease of the ore was granted to Hindustan Copper Limited in 1973. With advancement of time this project was enhanced with viable operational developments. It was the largest open cast mining in Asia. In 2025, HCL announced that Malanjkhand had completed the transition from open-pit to fully underground mining. This area is the result of many cycles of erosion on the gneiss base during the Amgaon Orogeny. The concentrator plant the project has also been provided with auxiliary facilities such as Tailings Disposal and Water Reclamation System, repair shops, Maintenance Garage, Water Treatment Plant, Warehouses, Fuelling Stations, 132 kV power sub-station, Waste Treatment Facilities and township with modern amenities. References
Рудник Маланджкханд

Рудник Маланджкханд – підприємство гірничодобувної промисловості у індійському штаті Мадг'я-Прадеш. Мідну копальню Маланджкханд ввела в дію у 1982 році компанія Hidustan Copper Limited (HCL). Розробку родовища розпочали відкритим способом за допомогою кар’єру з проєктною глибиною 340 метрів (була досягнута не пізніше початку 2010-х). Випрацювання запасів кар’єру змусило в другій половині 2010-х перейти до підземної розробки, яка передбачає спорудження чотирьох шахтних стовбурів до глибини у 700 метрів та двох транспортних ухилів. Тривалий час потужність копальні складала 2 млн тонн руди на рік. Також відомо, що в 1994/1995, 1995/1996 та 1996/1997 фінансових роках фактично видобули 1,92 млн тонн, 2,03 млн тонн та 1,64 млн тонн відповідно. Проєкт підземної розробки передбачає збільшення потужності до 5 млн тонн на рік. Копальня має власну збагачувальну фабрику, яка випускає концентрат з вмістом міді 25% – 28%. Концентрат відправляють на належні HCL мідеплавильні заводи в Моубхандарі та Хетрі. Примітки