NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kostel Saint-Jean-Baptiste de Belleville

Kostel Saint-Jean-Baptiste de Belleville (tj. svatého Jana Křtitele z Beleville) je katolický farní kostel v 19. obvodu v Paříži, v ulici Rue de Belleville. Jeden z prvních novogotických kostelů v Paříži byl postaven v letech 1854–1859. Je zasvěcen svatému Janu Křtiteli a pojmenován podle ulice, respektive podle bývalé obce Belleville. Historie První zmínka o náboženských aktivitách v Belleville se nachází v biskupském listu z roku 1543, podle kterého obyvatelé vesnice Belleville-sur-Sablon získali právo mít přenosný oltář, u kterého sloužil mše vikář z farnosti Saint-Merry. V roce 1645 byl postaven nový kostel, jehož základní kámen byl nalezen při stavbě současného kostela v roce 1854. Až do roku 1802 vesnice Belleville spadala do této farnosti Saint-Merry. Současný kostel vznikl v letech 1854-1859. V roce 2008 zde byla zřízena křestní kaple a uloženy ostatky svatého Jean-Marie Vianney (1786–1859). Architektura Návrh kostela i vnitřního zařízení vytvořil Jean-Baptiste-Antoine Lassus (1807–1857), významný architekt novogotické architektury ve Francii. Sochařskou výzdobu provedl Aimé-Napoléon Perrey, vitráže vyrobil Auguste de Martel. Kostel má hlavní loď, dvě boční lodě a osm bočních kaplí, transept, chór, chórový ochoz se sedmi kaplemi, dvě sakristie a dva zvony ve věžích. Kostel měří 68 m na délku a 25 m na šířku. Průčelí je vysoké 26 m, výška každé věže 57 m, výška klenby v hlavní lodi činí 19 m a 8 m v bočních lodích. Výzdoba fasády odkazuje na patrona kostela svatého Jana Křtitele. V hlavním portálu je zobrazeno: archanděl Gabriel oznamující Zachariášovi narození syna, Marie navštěvuje svou sestřenici Alžbětu, narození sv. Jana, kázání sv. Jana, Jan křtí Ježíše, Jan kritizuje Héróda, stětí sv. Jana, jeho hlava nesena Herodiadě, velebení Krista. Na sloupu mezi dveřmi je Jan na poušti představující beránka božího. Levý portál: prorokové Izajáš a Malachiáš předvídají Jana Křtitele Pravý portál: Ježíš a Jan ve vězení, Kristus osvobozuje Adama a Evu, triumf Jana Křtitele. Levý portál transeptu (Rue Lassus) má v tympanonu výjev pařížský arcibiskup François-Nicolas Morlot a Církev představují svatému Janu Křtiteli jeho kostel v Belleville. Pravý portál transpetu (Rue de Palestine) představuje v tympanonu: zmrtvýchvstání Krista, Ježíšův hrob je chráněn pěti vojáky. Interiér Vitráže v hlavní lodi zobrazují starozákonní výjevy. Oltář svatého Jana Křtitele se třemi oltářními obrazy od Théodora Maillota (1826–1888): Křtění Ježíše Krista, Kázání sv. Jana, Stětí sv. Jana. Oltář sv. Josefa se třemi oltářními obrazy od Augusta Leloira (1809–1892): Narození sv. Josefa, Svatba Josefa a Marie, Smrt sv. Josefa. Velké varhany vytvořil Aristide Cavaillé-Coll v roce 1863. Varhany na kůru pocházejí z roku 1859. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Jean-Baptiste de Belleville na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Saint-Jean-Baptiste de Belleville na Wikimedia Commons (francouzsky) Kostel na Structurae
Saint-Jean-Baptiste de Belleville

Saint-Jean-Baptiste de Belleville är en kyrkobyggnad i Paris, helgad åt Johannes Döparen. Den är belägen vid Rue de Belleville i 19:e arrondissementet. Kyrkan ritades i nygotisk stil av arkitekten Jean-Baptiste-Antoine Lassus (1807–1857) och uppfördes mellan 1854 och 1859. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från franskspråkiga Wikipedia, Église Saint-Jean-Baptiste de Belleville, 12 november 2014. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saint-Jean-Baptiste de Belleville.
Kostel Saint-Jean-des-Deux-Moulins

Kostel Saint-Jean-des-Deux-Moulins (tj. svatého Jana od Dvou mlýnů) je katolický farní kostel ve 13. obvodu v Paříži, v ulici Rue du Château-des-Rentiers. Historie Původní kaple se stala farním kostelem v roce 1995. Kostel je zasvěcen Janu Evangelistovi a pojmenován podle bývalé osady, která se rozkládala mezi dnešními ulicemi Boulevard de l'Hôpital a Rue Jenner, a která sama získala pojmenování podle dvou mlýnů. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Saint-Jean-des-Deux-Moulins na Wikimedia Commons (francouzsky) Historie farnosti Archivováno 10. 12. 2012 na Wayback Machine.
Church of Saint-Jean-des-Deux-Moulins

The Church of Saint-Jean-des-Deux Moulins (French: L’église Saint-Jean-des-Deux-Moulins) is a Catholic church situated at 185-187, street of Château-des-Rentiers in the 13th arrondissement of Paris. History The original chapel, built in 1968 to supplement the attendance at the Notre-Dame-de-la-Gare, is built with reinforced concrete by the architect Maurice Cammas. It was transformed into parish church in 1995. Dedicated to John the Apostle, it bears the name of the former settlement which was situated between the boulevard de l'Hôpital and the street of Jenner, and which itself derived the name from the village of Deux-Moulins.
Église Saint-Jean-des-Deux-Moulins

L’église Saint-Jean-des-Deux-Moulins est un édifice religieux catholique situé au 185-187, rue du Château-des-Rentiers dans le 13e arrondissement de Paris (50e quartier de Paris ou quartier de la Gare). Histoire La chapelle d'origine de 1968, décidée pour compléter la fréquentation de Notre-Dame-de-la-Gare, est construite en béton armé par l'architecte Maurice Cammas. Elle est érigée en paroisse en 1995. Dédiée à saint Jean l'Évangéliste, elle porte le nom de l'ancienne agglomération qui se situait entre l'actuel boulevard de l'Hôpital et la rue Jenner, et qui tirait elle-même son nom du village des Deux-Moulins. Architecture et aménagement Disposée au pied d'un large immeuble d'habitation, l'église possède un clocher à claire-voie, et deux nefs formant un « L » où le chœur vient occupé l’angle droit. En 1997, l’architecte Philippe Denicourt réagence et redispose l'intérieur. L'entrée de l'église est ornée et encadrée par deux mosaïques des années 1990 (composées de fragments de pierre apportés par des paroissiens) : Le Christ ressuscité et l’Arbre de vie conçues par l'artiste suisse Madeline Diener (1930-2000). Le nom de Dieu est gravé en 27 langues sur les portes vitrées de l’accueil. Voir aussi Articles liés Village des Deux-Moulins Quartier de la Gare Liste des édifices religieux de Paris Archidiocèse de Paris Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France GCatholic.org Observatoire du patrimoine religieux Site Internet de la Paroisse Présentation et photographies de l'église et de ses œuvres artistiques, Patrimoine-Histoire Résumé, visite et informations pratiques, Art, Culture et Foi Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Paris
Kostel Saint-Joseph-des-Épinettes

Kostel Saint-Joseph-des-Épinettes (tj svatého Josefa z Épinettes) je katolický farní kostel v 17. obvodu v Paříži. Nachází se v ulici Rue Pouchet a vstup je možný též ze Cité des fleurs. Kostel je zasvěcen svatému Josefovi a pojmenován podle čtvrti Épinettes. Historie Kostel postavil v letech 1909–1910 architekt Louis Thomas. Kostel vysvětil 26. května 1910 pařížský arcibiskup Léon-Adolphe Amette. Koncem roku 1910 farnost zakoupila varhany, které vytvořil Aristide Cavaillé-Coll kolem roku 1898 pro komtesu Annu de Noailles. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Joseph-des-Épinettes na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Saint-Joseph-des-Épinettes na Wikimedia Commons
Saint-Joseph-des-Épinettes

Saint-Joseph-des-Épinettes är en kyrkobyggnad i Paris, invigd åt den helige Josef från Nasaret. Kyrkan är belägen vid Rue Pouchet i Quartier des Épinettes i Paris sjuttonde arrondissement. Kyrkan konsekrerades av Léon-Adolphe Amette, ärkebiskop av Paris, den 26 maj 1910. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från franskspråkiga Wikipedia, Église Saint-Joseph-des-Épinettes, 15 mars 2014. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saint-Joseph-des-Épinettes.
Église Saint-Julien de Chevry-en-Sereine

L'église Saint-Julien est une église catholique située à Chevry-en-Sereine, en France. Localisation L'église est située dans le département français de Seine-et-Marne, sur la commune de Chevry-en-Sereine. Historique La construction du monument remonte au 12e siècle ; une rénovation importante est intervenue au 19e siècle, en particulier s'agissant du mobilier et des vitraux dus à Alexandre Hesse et à ses élèves. L'édifice est classé au titre des monuments historiques en 1990. Annexes Bibliographie Thierry Zimmer, Société française d'archéologie, « Chevry-en-Sereine, église Saint-Julien », Congrès archéologiques de France, Paris, A. et J. Picard, vol. 174 « Monuments de Seine-et-Marne (174e session, 2008-2014, Seine-et-Marne) »,‎ 2015, p. 75-90 (ISBN 978-2-901837-56-5) Articles connexes Liste des monuments historiques de Seine-et-Marne Liste des églises de Seine-et-Marne Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France Observatoire du patrimoine religieux Ressource relative à l'architecture : Mérimée https://www.fondation-patrimoine.org/les-projets/eglise-saint-julien-de-chevry-en-sereine (consulté le 22 mai 2019) Références Portail des monuments historiques français Portail de la Seine-et-Marne Portail de l’architecture chrétienne
Kostel Saint-Lambert de Vaugirard

Kostel Saint-Lambert de Vaugirard (tj. svatého Lamberta z Vaugirard) je katolický farní kostel v 15. obvodu v Paříži, v ulici Rue Gerbert. Kostel je zasvěcen Lambertovi z Maastrichtu a pojmenován po bývalé obci Vaugirard. Historie První kostel zasvěcený Panně Marii byl ve vesnici Vaugirard postaven v roce 1342. Nacházel se v prostoru dnešního náměstí Place Henri-Rollet. V roce 1453 sem byly přeneseny ostatky svatého Lamberta. Dne 22. srpna 1846 městská rada obce Vaugirard odhlasovala výstavbu nového kostela na darovaném pozemku a o tři měsíce později odhlasovala zboření starého kostela. Dne 28. května 1853 kostel vysvětil pařížský arcibiskup Marie Dominique Auguste Sibour. Kostel byl spravován benediktinskými mnichy z kláštera Saint-Germain-des-Prés. V roce 1860 byla obec Vaugirard připojena k Paříži a stala se součástí 15. obvodu. Kostel dal jméno nově zřízené administrativní čtvrti Saint-Lambert. Architektura Kostel měří 58 metrů na délku, 25,5 metrů do šířky a jeho zvonice dosahuje 50 metrů. V kostele je kaple Sacré-Cœur, kterou vyzdobil malíř Jean-François Brémond (1807–1868) obrazem Le Christ aux limbes. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Lambert de Vaugirard na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Saint-Lambert de Vaugirard na Wikimedia Commons
Église Saint-Leu-Saint-Gilles de Bois-d'Arcy

L'église Saint-Leu-Saint-Gilles est située dans la commune de Bois-d'Arcy dans les Yvelines. Descriptif L'entrée se fait par un escalier donnant sur le mur ouest. La nef est dominée par un clocher en bâtière. Histoire L'église date du XIIe siècle, et est attesté en 1203 par un document écrivant « Ecclesia Sancti Egidii ultra nemus », soit à l'église Saint-Gilles de l'autre côté du bois. Elle a été partiellement reconstruite au XVIe siècle. Elle devient propriété communale à la Révolution, et le budget de son entretien incombant désormais à la commune, une dépense de 100 francs est mentionnée en 1820. En novembre 1839, des travaux effectués sur le toit permettent de remplacer deux mille tuiles emportés par le vent. L'année 1865 voit le don fait par le maire de la ville, Alfred Dailly, d'une horloge destinée au clocher (Elle sera remplacée en 1936, grâce à Alexandre Turpault, premier édile de la commune, par un modèle nouveau fonctionnant à l'électricité). Elle est restaurée en 1867 sous la direction de François, Robert Blondel, architecte diocésain. La cloche fêlée est refondue en 1896. Elle est agrandie en 1968. Le 9 avril 1984 voit survenir un incendie qui impose une nouvelle refonte de la cloche. Notes et références Voir aussi Articles connexes Églises des Yvelines Saint Leu Saint Gilles Liens externes Ressource relative à la religion : Clochers de France L'église Saint-Leu-Saint-Gilles sur le site de la paroisse Saint-Gilles de Bois-d'Arcy Portail des Yvelines Portail de l’architecture chrétienne
Kostel Saint-Louis-d’Antin

Kostel Saint-Louis-d'Antin je katolický farní kostel v 9. obvodu v Paříži, v ulici Rue Caumartin. Kostel je zasvěcen svatému Ludvíkovi a pojmenován podle pomístního jména Chaussée d'Antin. Historie V roce 1783 ve čtvrti vznikl kapucínský klášter z podpory krále Ludvíka XVI. Za Velké francouzské revoluce sloužil klášter jako tiskárna, ale v roce 1795 jeho kaple začala sloužit náboženským účelům a získala jméno Saint-Louis-d'Antin. V roce 1802 se kaple stala farním kostelem. Varhany v kostele vytvořil v roce 1858 Aristide Cavaillé-Coll a v roce 1973 byly upraveny. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Louis-d'Antin na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Saint-Louis-d'Antin na Wikimedia Commons (francouzsky) Historie kostela na stránkách farnosti (francouzsky) Historie kostela a vyobrazení
Église Saint-Louis-d'Antin

L’église Saint-Louis d'Antin est un édifice religieux catholique de style néo-classique, sis dans le 9e arrondissement de Paris, au 63 rue Caumartin, au niveau de la place Georges-Berry. Construite en 1783 comme église pour un couvent de capucins, elle est devenue paroissiale en 1802, rattachée aujourd'hui à l'archidiocèse de Paris. Histoire À la suite d'une décision du roi Louis XVI, un couvent de capucins s'installe en 1783 dans le quartier d'Antin à Paris, qu'ils font construire en pur style néoclassique. Sous la Révolution française, les capucins sont expulsés et le couvent est désaffecté. Sa chapelle prend en 1795 le nom de Saint-Louis-d'Antin. Elle est dédiée à Saint Louis. En 1802, Saint-Louis-d'Antin devient une paroisse, la chapelle devient église paroissiale. Le 17 septembre 1822, Aurore Dupin, future George Sand s'y marie. Le 5 août 1871, Marcel Proust y est baptisé. Il sera élève au lycée Condorcet, juste à côté, qui se trouve dans les anciens locaux du couvent, nationalisés après la Révolution. Orgue L'église est dotée d'un orgue construit par Aristide Cavaillé-Coll en 1858, et refait par Danion-Gonzalez en 1973. L'instrument comporte deux claviers de 56 notes, un pédalier de 30 notes, des transmissions mécaniques et 26 jeux. La partie instrumentale est classée monument historique. Activités La paroisse Saint-Louis-d'Antin est très fréquentée avec la proximité des grands magasins (Printemps, Galeries Lafayette, etc.) et de la gare Saint-Lazare. Elle est très animée avec sept messes par jour en semaine, confessions de 8 h à 20 h et Adoration de 8 h à 19 h 30. Le samedi, il y a deux messes du jour, trois messes anticipées du dimanche. Le dimanche, il y a cinq messes. Le centre Georges Bernanos accueille de nombreuses activités : conférences, théâtre, etc. Notes et références Annexes Bibliographie Préfecture du département de la Seine. Direction des travaux, « Église Saint-Louis-d'Antin », dans Inventaire général des œuvres d'art appartenant à la Ville de Paris dressé par le service des beaux-arts, t. 3 Édifices religieux, Paris, Imprimerie centrale des chemins de fer Imprimerie Chaix, 1884 (lire en ligne), p. 41-60 ; Charles Collas, Une paroisse de Paris : Saint-Louis d'Antin et son territoire, 1932, Nanterre, Lagache, XII-377 pages, 24 planches. Articles liés Frères mineurs capucins Quartier de la Chaussée-d'Antin Liste des édifices religieux de Paris Archidiocèse de Paris Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France GCatholic.org Observatoire du patrimoine religieux Ressource relative à la musique : MusicBrainz Site de la paroisse Saint-Louis-d'Antin Présentation et photographies de l'église, Patrimoine-Histoire Espace Georges-Bernanos Description de l’orgue Cavaillé-Coll, Les orgues de Paris Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de Paris
Église Saint-Louis de Garches

L'église Saint-Louis de Garches est une église située dans la ville de Garches, en Île-de-France, dans le département des Hauts-de-Seine. L'histoire La construction de l'église a démarré dès la canonisation de saint Louis en 1298, comme en témoigne la plaque commémorative placée au-dessus de la porte de la sacristie. C’est la première église en France à être consacrée à saint Louis. L'église d'origine, construite en 1209, a été partiellement détruite en 1871 lors de la bataille de Buzenval. Reconstruite en 1876 par l'architecte Blondel et l'entrepreneur Tillet, c’est l’église que l’on voit aujourd’hui. Le cimetière qui lui était accolé fut déplacé en 1833-1834, pour former le nouveau cimetière de Garches. La restauration de l’église a débuté en 1980 par les vitraux du XIXe puis en 1983 par la restauration de l’orgue d’origine, totalement rénové et agrandi. La flèche a été reconstruite en 1988, la Croix a été bénie en 1989, le tympan sculpté en 1990, la rénovation de l’intérieur en 1995, suivie de celle des façades. Une cloche, datée de 1787, a été classée à l'inventaire des monuments historiques le 27 avril 1944. Paroisse Pour approfondir Bibliographie Articles connexes Liste des monuments historiques des Hauts-de-Seine Liens externes Site web de la paroisse http://www.ville-garches.fr/index.php?option=com_content&task=view&id=207&Itemid=236 Notes et références Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail des Hauts-de-Seine
Kostel svatého Lukáše (Paříž)

Kostel svatého Lukáše (fr. église Saint-Luc) je katolický farní kostel v 19. obvodu v Paříži v ulici Rue de l'Ourcq postavený v letech 1997–1999. Je zasvěcen evangelistovi Lukášovi. Historie Kostel vznikl v rámci renovace čtvrti La Villette. Kostel vysvětil 6. října 1999 pařížský arcibiskup Jean-Marie Lustiger. Architektura Kostel navrhli architekti Pierre-Henri Montel a Christian Basset. Průčelí kostela tvoří skleněná a hliníková stěna. Kostel má tři zvony Anne, Françoise a Raphaëlle. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Luc (Paris) na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Lukáše na Wikimedia Commons (francouzsky) Oficiální stránky farnosti (francouzsky) Kostel na Structurae (francouzsky) Fotografie kostela
Église Saint-Luc de Paris

L'église Saint-Luc est une église paroissiale catholique du 19e arrondissement de Paris, située 80 rue de l'Ourcq, construite à la fin du XXe siècle. Histoire L'église est consacrée le 6 juin 1999 par le cardinal Lustiger dans le quartier de la Villette, alors en pleine rénovation. Elle est située non loin de la Croix de l'Évangile. Architecture La façade de l'église possède la particularité d'être en verre et aluminium. Trois cloches : Anne, Françoise et Raphaëlle sont placées dans sa partie supérieure. Accès Ce site est desservi par la station de métro Crimée de la ligne 7 et par la ligne E du RER à la gare Rosa-Parks où un cheminement piétonnier direct, côté sud, via les rues Henri-Verneuil et Colette-Magny, permet d'accéder à l'église par le passage Wattieaux. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des édifices religieux de Paris Archidiocèse de Paris Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France GCatholic.org Observatoire du patrimoine religieux Le site de la paroisse Saint-Luc Présentation de l'église et photographies, Patrimoine-Histoire Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de Paris
Saint-Luc

Saint-Luc är en kyrkobyggnad i Paris, helgad åt den helige Lukas. Kyrkan är belägen vid Rue de l'Ourcq i Paris nittonde arrondissement. Kyrkans fasad är utförd i glas och aluminium. Kyrkan konsekrerades av kardinal Jean-Marie Lustiger den 6 juni 1999. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från franskspråkiga Wikipedia, Église Saint-Luc de Paris, 28 oktober 2014. Webbkällor ”Paris, église Saint-Luc (19e arr.)”. https://www.patrimoine-histoire.fr/Patrimoine/Paris/Paris-Saint-Luc.htm. Läst 29 mars 2021.
St-Lucien (Avernes)

Die römisch-katholische Pfarrkirche St-Lucien in Avernes, einer französischen Gemeinde im Département Val-d’Oise in der Region Île-de-France, wurde ab dem 12. Jahrhundert errichtet. Das Bauwerk gehört heute zum Bistum Pontoise und steht seit 1945 als Monument historique auf der Liste der Baudenkmäler in Frankreich. Geschichte Von der Kirche des 12. Jahrhunderts im Übergang von der Romanik zur Gotik ist nur noch das Portal erhalten. Im 13. Jahrhundert wurde die Kirche bereits gotisch erneuert und nach einem Brand im Jahr 1434 wurde sie wiederaufgebaut. Während der Hugenottenkriege wurde die Kirche im Jahr 1590 erneut zerstört und danach wurden im 17. Jahrhundert das Querhaus und der Chor neu eingewölbt. Das Kirchenschiff wurde im 19. Jahrhundert erneuert. Beschreibung Die geostete Kirche hat einen kreuzförmigen Grundriss. Der sich ostwärts konisch verjüngende Chor, der gedrungene Vierungsturm und die aus je einem Joch bestehenden Querhausarme gehören entstanden im 12. und frühen 13. Jahrhundert im Stil der Frühgotik. Das Rundfenster der nördlichen Querhausstirn erhielt sein Maßwerk wesentlich später. Das Langhaus ist seit seiner Erneuerung im 15. Jahrhundert eine dreischiffige Pseudobasilika. Allerdings befindet sich in seiner nördlichen Seitenwand ein romanisches Portal, nach stilistischen Anzeichen wohl der älteste Teil dieser Kirche. Vom 13. oder 14. Jahrhundert bis ins 15. Jahrhundert war die Kirche wahrscheinlich eine Basilika, darauf weist ein Maßwerkfenster in der südlichen Hochschiffswand, das vom Schildbogen des Gewölbes etwas überdeckt wird. In der Westfassade ist am Nordseitenschiff die alte basilikale Dachkante zu erkennen. Außer den Seitenschiffen ist die Kirche mit Rippengewölben gedeckt. Die Überdeckung des ehemaligen Obergadenfensters und die abgesehen von der Vierung einheitliche Rippenform deutet an, dass diese Gewölbe erst beim Umbau des 15. Jahrhunderts errichtet wurden. Der Chor weist über seinem unregelmäßig polygonalen Schluss ein Schirmgewölbe auf, über dem angrenzenden Abschnitt ein sechsteiliges Doppeljoch. Alle übrigen Gewölbe sind Kreuzrippengewölbe, diese über dem Mittelschiff ausgesprochen querrechteckig. Der quadratische Vierungsturm trägt einen sehr spitz zulaufendem achtseitigem Turmhelm. Die Südfenster des Schiffs und sein großes Westfenster sind mit Maßwerk ausgestattet, die Nordfenster des Schiffs und die Fenster des Chors nicht. Ausstattung Siehe: Liste der Monuments historiques in Avernes#Liste der Objekte Literatur Le Patrimoine des Communes du Val-d’Oise. Flohic Éditions, Band 2, Paris 1999, ISBN 2-84234-056-6, S. 986–987. Weblinks Einzelnachweise
Kostel svatého Lva Velikého (Paříž)

Kostel svatého Lva Velikého (fr. Église Saint-Léon) je katolický farní kostel v 15. obvodu v Paříži na náměstí Place du Cardinal-Amette. Historie Základní kámen kostela položil 21. října 1924 pařížský arcibiskup kardinál Louis Dubois. Trojlodní stavba byla vysvěcena 11. května 1926. Apsida kostela byla otevřena 28. října 1930. Dne 22. ledna 1933 kardinál Jean Verdier vysvětil dokončený kostel včetně zvonice a posvětil pět zvonů. Kostel byl zasvěcen papeži svatému Lvu Velikému, na paměť Léona Théliera, manžela donátorky, která umožnila výstavbu kostela. Architektura Plány kostela navrhl architekt Émile Brunet. Kostel je postaven z betonu pokrytého cihlami. Výzdoba kostela je inspirována stylem art deco – vitráže, mozaiky, sochy, kování apod. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Léon (Paris) na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Lva Velikého na Wikimedia Commons