NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Villejuif – Louis Aragon

Villejuif – Louis Aragon – stacja końcowa siódmej linii i budowana stacja piętnastej linii paryskiego metra, położona w gminie Villejuif w departamencie Dolina Marny. Stację otwarto 28 lutego 1985 roku na linii różowej; otwarcie na linii bordowej planowane jest na 2025 rok. Stacja Stacja została otwarta w 1985 roku jako jedna ze stacji nowego odgałęzienia linii. Znajduje się pod ziemią, posiada jednonawową halę peronową z dwoma torami i dwoma peronami bocznymi. Na południe od stacji mieszczą się tory odstawcze. Jest to jedno z dwóch zakończeń linii 7 na południe od Paryża. Ponieważ rozgałęzia się ona za stacją Maison Blanche, dalej pociągi jadą na przemian do stacji końcowej Mairie d’Ivry lub Villejuif – Louis Aragon. Pierwszy człon nazwy stacji pochodzi od nazwy gminy, na terenie której ona leży. Drugi zaś bierze się od leżącej w pobliżu Avenue Louis Aragon, alei upamiętniającej swą nazwą Louis Aragona, francuskiego pisarza. Przesiadki Stacja umożliwia przesiadki na tramwaje linii T7, autobusy dzienne RATP i Transports Daniel Meyer oraz nocne Noctilien. Przypisy
Estação Villejuif - Louis Aragon

Villejuif - Louis Aragon é uma estação da linha 7 do Metrô de Paris, localizada na comuna de Villejuif. História A estação foi aberta em 28 de fevereiro de 1985. Ela se situa perto do cruzamento da antiga estrada nacional 7 e das vias transversais das quais uma tem o nome de Louis Aragon, escritor francês nascido em Paris em 1897 e falecido em 1982. Esta estação é o terminal de um dos dois ramais da linha, o terminal no outro ramal é Mairie d'Ivry. Em 2011, 5 650 185 passageiros entraram nesta estação. Em 2012, foram 5 881 894 passageiros. Ela viu entrar 6 661 476 passageiros em 2015, o que a coloca na 44ª posição das estações de metrô por sua frequência. Serviços aos Passageiros Acessos Plataformas Villejuif - Louis Aragon é uma estação de configuração padrão: ela possui duas plataformas laterais separadas pelas vias do metrô. Intermodalidade A estação é servida pelas linhas 162, 172, 180, 185, 286 e 380 da rede de ônibus RATP, pela linha v7 da rede de ônibus Valouette e, à noite, pelas linhas N15 e N22 da rede de ônibus Noctilien. Desde 16 de novembro de 2013, a estação está em correspondência com o terminal norte da linha 7 do Tramway d'Île-de-France. Projetos No horizonte 2024, também deve acomodar uma estação subterrânea da linha 15 do Grand Paris Express. Ela será situada na avenue de la République e as suas plataformas estarão a uma profundidade de 30 metros. O projeto da estação é confiada ao arquiteto Philippe Gazeau. A engenharia civil da estação será realizada por um consórcio de empresas liderado pela Vinci Construction Grands Projets. A construção da estação começou a partir de junho de 2017 para o lançamento em 2024. Ver também Lista de estações do Metrô de Paris Referências
Вильжюиф — Луи Арагон (станция метро)

«Вильжюиф — Луи Арагон» (фр. Villejuif — Louis Aragon) — конечная станция 7-й линии парижского метрополитена, расположенная в парижском пригороде Вильжюиф. История Станция была открыта 28 февраля 1985 года в конце пускового участка Ле-Кремлен — Бисетр — Вильжюиф — Луи Арагон. Названа в честь французского писателя Луи Арагона. Пассажиропоток по станции по входу в 2011 году, по данным RATP, составил 5650185 человек. В 2012 году на станцию вошли 5 881 894 человека, а в 2015 году входной пассажиропоток резко вырос до 6 661 476 пассажиров (44 место по уровню входного пассажиропотока в Парижском метро), что связано с открывшейся в 2013 году трамвайной линией Т7 в аэропорт Париж-Орли. Перспективы К 2022 году планируется провести через Вильжюиф — Луи Арагон южную дугу линии 15 с организацией пересадочного узла с линией 7. Глубина заложения зала линии 15 составит 30 метров.. Архитектором зала на новой линии стал Филипп Газо. См. также Список станций Парижского метрополитена Примечания
École nationale de la statistique et de l'administration économique

L'École nationale de la statistique et de l'administration économique, també anomenada ENSAE ParisTech, és una Grande école d'enginyeria de França fundada el 1942. Està situada a Malakoff, França. És un establiment públic d'ensenyament superior i recerca tècnica que lliura el diploma d'enginyeria d'ENSAE ParisTech (Màster Ingénieur ENSAE ParisTech) i elMastère spécialisé. Referències Enllaços externs École nationale de la statistique et de l'administration économique - Lloc web oficial (francès)
École nationale de la statistique et de l'administration économique

La École nationale de la statistique et de l'administration économique (también conocida como ENSAE Paris) es una escuela de ingenieros de Francia. Está ubicado en Palaiseau, campus Universidad Paris-Saclay.​ También forma parte del grupo de escuelas IP Paris (Institut Polytechnique de Paris)y de la conferencia de grandes écoles. Forma principalmente ingenieros en estadística y economía de muy alto nivel. Diplomado ENSAE ParisTech La ENSAE es considerada una de las escuelas más prestigiosa de Francia y forma a la élite de la investigación científica en estadísticas y ciencia de datos. En Francia, para llegar a ser ingeniero, se puede seguir la fórmula "dos más tres", que está compuesta de dos años de estudio de alto nivel científico (las clases preparatorias) y tres años científico-técnicos en una de las Grandes Ecoles de ingenieros. El acceso a éstas se realiza, al final de las clases preparatorias, a través de un concurso muy selectivo. Master Ingénieur ENSAE ParisTech Mastères Spécialisés. Graduados famosos Michel Aglietta, economista francés Eduardo Aguilar, político y economista argentino del Partido Justicialista Benoît Cœuré, economista francés Edmond Malinvaud, economista francés Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre École nationale de la statistique et de l'administration économique. ENSAE ParisTech Web Universidad Paris-Saclay
École nationale de la statistique et de l'administration économique

La École nationale de la statistique et de l'administration économique (ENSAE ParisTech, Scuola nazionale per la statistica e l'amministrazione economica) è un'università francese, grande école d'Ingegneria, e parte dell'Institut polytechnique de Paris. Istituita nel 1942, è situata a Malakoff, nel polo scientifico Paris-Saclay. Didattica Si possono raggiungere i seguenti diplomi: ingénieur ENSAE ParisTech (ENSAE ParisTech Graduate ingegnere Master) laurea specialistica, master specializzati (mastère spécialisé) Centri di ricerca La ricerca alla ENSAE ParisTech è organizzata attorno a 6 poli tematici : Economia Finanza e assicurazioni Macroeconomia Microeconomia Sociologia Statistica Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su École nationale de la statistique et de l'administration économique Collegamenti esterni (FR) Sito ufficiale, su ensae.fr.
École nationale de la statistique et de l'administration économique

École nationale de la statistique et de l'administration économique (ENSAE ParisTech), fondată în 1942, este o universitate tehnică de stat din Malakoff (Franța). Secții Master Domeniu: statistică, economie, macroeconomie, microeconomie, sociologie Mastère Spécialisé. Absolvent celebru Philippe Herzog, politic francez Note Legături externe ENSAE ParisTech Web
École nationale de la statistique et de l'administration économique

École nationale de la statistique et de l'administration économique (ENSAE ParisTech) är en fransk grande école som utexaminerar ekonomingenjörer i Palaiseau, Frankrike, och som är medlem av Université Paris-Saclay. Framstående personer som utexaminerats från ENSAE ParisTech Sebastião Salgado, brasiliansk-fransk fotograf Referenser Externa länkar ENSAE ParisTech Wikimedia Commons har media som rör École nationale de la statistique et de l'administration économique.
Place Ady-et-Gilberte-Steg

La place Ady-et-Gilberte-Steg est une place située dans le 12e arrondissement de Paris, en France. Situation et accès La place est située au croisement du boulevard Diderot et des rues de Charenton et Beccaria. Origine du nom La place porte le nom d'Ady Steg (1925-2021) et Gilberte Steg (1924-2021), couple de résistants et de médecins français. Historique Par délibération du 12 juillet 2024, la voie prend la dénomination de « place Ady-et-Gilberte-Steg ». Bâtiments remarquables et lieux de mémoire Notes et références Pour approfondir Bibliographie Jacques Hillairet, Dictionnaire historique des rues de Paris, Paris, Les Éditions de minuit, 1972, 1985, 1991, 1997, etc. (1re éd. 1960), 1 476 p., 2 vol. [détail des éditions] (ISBN 2-7073-1054-9, OCLC 466966117) Articles connexes Liste des voies du 12e arrondissement de Paris Liste des places de Paris Liens externes Carte interactive des voies de Paris sur le site de la direction de l'urbanisme de la Ville de Paris Portail de Paris Portail des routes
Fondation Cartier pour l'Art Contemporain

La Fondation Cartier pour l'Art Contemporain, també coneguda com a Fondation Cartier, és un museu d'art contemporani ubicat al 2 de la place du Palais-Royal de París, al 1r districte. Entre 1994 i 2025 va tenir la seu al 261 del boulevard Raspail, al 14è districte; el museu va reobrir al nou emplaçament el 25 d'octubre de 2025. Exposicions 1986 : Les Années 1960, la décade triomphante 1987 : Hommage à Ferrari 1988 : MDF des créateurs pour un matériau 1988 : Vraiment faux 1991 : La Vitesse 1992 : À visage découvert - Machines d'architecture 1993 : Azur 1994 : Nobuyoshi Araki - Jean-Michel Alberola 1995 : Vija Celmins - Thierry Kuntzel - James Lee Byars - Isek Kingelez - Défilés et Vestiaires de Macha Makeieff et Jérôme Deschamps - Malick Sidibé - 1996 : Double vie, Double vue - Comme un oiseau - Tatsuo Miyajima - Marc Couturier - By Night 1997 : Amours - Coïncidences - Alain Séchas - Patrick Vilaire 1997 : Histoire de voir - la collection de la Fondation Cartier dans l'art contemporain dans les chateaux du Bordelais - Marina Faust - Seydou Keita - Gabriel Orozco - Jean-Michel Othoniel 1998 : Issey Miyake - Être nature - Francesca Woodman - Panamarenko - Gérard Deschamps 1999 : Sarah Sze - Herb Ritts - 1 monde réel - Radi Designers - Gottfried Honneger 2000 : Bernard Piffaretti - Thomas Demand - Le Désert - Okhai Ojeikere - Guillermo Kuitca - Cai Guo-Qiang 2001 : Gérard Garouste - William Eggleston - Un art populaire - Pierrick Sorin - Alair Gomes 2002 : Ce qui arrive - Takashi Murakami - Fragilisme 2003 : Daido Moriyama - Jean-Michel Othoniel - les Yanomami - 2004 : Hiroshi Sugimoto - Raymond Depardon - Pain couture par Jean-Paul Gaultier - Chéri Samba - Marc Newson - 2005 : Juergen Teller - Ron Mueck - John Maeda - J'en rêve - Adriana Varejão - Rinko Kawauchi 2006 : Tabaimo - Gary Hill - Agnès Varda - Tadanori Yokoo 2007 : Lee Bul - Robert AdamsPlantilla:Disambiguation needed - Rock'n'roll 39-59 - David Lynch 2008 : Patti Smith - Andrea Branzi - César - Terre Natale, Ailleurs commence ici (Raymond Depardon / Paul Virilio) 2009 : Beatriz Milhazes - William Eggleston - Né dans la rue 2010 : Jean Giraud: Moebius-Transe-Forme - Metamoebius by Damian Pettigrew Referències
Fondation Cartier pour l'art contemporain

Fondation Cartier pour l'art contemporain (česky Cartierova nadace pro současné umění) je francouzská nadace podporující současné umění, která je součástí společnosti Cartier. Nadaci založil založil v roce 1984 ředitel společnosti Alain-Dominique Perrin. Její původní sídlo se nacházelo ve městě Jouy-en-Josas, v letech 1994–2025 sídlila v Paříži na Boulevard Raspail č. 261 v budově, kterou navrhl architekt Jean Nouvel. Od 25. října 2025 sídlí na adrese 2, place du Palais-Royal v 1. obvodu naproti Louvru. Nadace vlastní přes 1000 uměleckých děl. Sídlo Nadace Cartier sídlila v letech 1984–1993 v obci Jouy-en-Josas. Na konci 80. let se Americké kulturní centrum rozhodlo opustit prostor na Boulevardu Raspail, kde sídlilo od roku 1934, a přesídlit do čtvrti Bercy do nové budovy. Nadace poté zadala architektovi Jeanu Nouvelovi úkol vytvořit novou budovu. Ta byla otevřena roku 1994. Budova má plochu 1200 m2 v šesti patrech, z nichž tři jsou využívány pro výstavní účely. Je obkolopena zahradou, kterou navrhl Lothar Baumgarten. Jedná se o originální umělecký projekt s názvem Theatrum Botanicum obsahující 35 různých druhů stromů, včetně libanonského cedru, který zasadil François René de Chateaubriand v roce 1825 a 200 druhů rostlin kvetoucích podle ročních období. Zahrada je viditelná z ulice přes skleněnou fasádu. Umělecká činnost Cílem nadace je propagace a podpora mezinárodního současného umění prostřednictvím různých aktivit (vytváření sbírek, pořádání výstav, vydávání publikací a katalogů). Nadace podporuje a pomáhá objevovat nové francouzské i zahraniční umělce. Každoročně organizuje kulturní akce např. tzv. kočovné noci na podporu hudby, poezie a tance nebo módní přehlídky. Její podpora zahrnuje všechny druhy umění jako je malířství, sochařství, video, zvuk, design, fotografie aj. Vlastní sbírku nadace tvoří především díla reprezentující hlavní umělecké proudy od 80. let se zaměřením na díla velkých rozměrů. Nadace podporuje také umění jiných kultur (Ameriky, Afriky a Asie). Sbírkový fond tvoří přes 1000 uměleckých děl od 300 umělců. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Fondation Cartier pour l'art contemporain na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fondation Cartier pour l'art contemporain na Wikimedia Commons (anglicky) Cartier Foundation's Glass House
Fondation Cartier

Die Fondation Cartier pour l’art contemporain ist ein Museum für zeitgenössische Kunst im 1. Arrondissement von Paris. Es wird von Chris Dercon als Direktor geleitet. Geschichte Die Stiftung wurde 1984 als Zentrum für zeitgenössische Kunst von der Firma Cartier gegründet. Als Ziel wird angegeben, Ausstellungen etablierter Künstler zu präsentieren sowie jungen Künstlern eine Gelegenheit zum Debüt zu bieten und ihre Arbeiten in die Sammlung zu übernehmen. Von 1984 bis 1994 hatte die Fondation Cartier ihren Sitz im Domaine du Montcel, einem historischen Landsitz in Jouy-en-Josas bei Paris. 1994 zog die Stiftung in ein Gebäude am Boulevard Raspail im 14. Arrondissement, das der Architekt Jean Nouvel entwarf und zu dem ein von Lothar Baumgarten gestalteter Garten gehört. Seit dem 25. Oktober 2025 zeigt das Museum seine Ausstellungen gegenüber vom Louvre unter der Adresse 2 place du Palais-Royal. Wiederum Jean Nouvel gestaltete das historische Kaufhaus aus dem 19. Jahrhundert zu einem Ausstellungsort mit rund 6500 Quadratmetern um. Eine Besonderheit sind fünf stählerne Plattformen, die sich in verschiedene Richtungen ausfahren und verkippen lassen, sodass der Ausstellungsraum flexibel konfiguriert werden kann. Große Fenster im Erdgeschoss stellen eine Verbindung zur urbanen Umgebung her. Die Kosten für den Umbau des Gebäudes werden auf 230 Millionen Euro geschätzt. Ausgestellte Künstler Das Museum zeigt Ausstellungen zeitgenössischer internationaler Künstler und umfasst mehr als 1000 Arbeiten von 300 Künstlern. Zur Sammlung gehören monumentale Arbeiten wie The Monument to Language von James Lee Byars, Caterpillar von Wim Delvoye, Backyard von Liza Lou, La Volière von Jean-Pierre Raynaud und Everything That Rises Must Converge von Sarah Sze. Die zeitgenössische Kunst Frankreichs ist unter anderem mit Werken folgender Künstlern vertreten: Zu den hier ausgestellten Künstlern aus dem Ausland zählen unter anderem Arbeiten von Ausstellungen (Auswahl) Weblinks Literatur von und über Fondation Cartier im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek Fondation Cartier pour l’art contemporain (französisch) Einzelnachweise, Fußnoten
Fondation Cartier pour l'art contemporain

De Fondation Cartier pour l'art contemporain is een kunstinstelling die werd opgericht in 1984 door luxemerk Cartier. De Fondation was gevestigd in Jouy-en-Josas (Yvelines) en vanaf 1994 aan de boulevard Raspail in Parijs (gebouw van Jean Nouvel). Sinds oktober 2025 bevindt de Fondation zich aan de Place du Palais-Royal tussen het Louvre en het Palais-Royal, in een door Jean Nouvel gerenoveerd gebouw (het warenhuis Louvre des antiquaires uit 1852). De Fondation is een creatie- en tentoonstellingsruimte voor kunstenaars, met expo's van Malick Sidibé, Chéri Samba, Freddy Mamani, Huang Yong Ping, Sally Gabori, Olga de Amaral, Daidō Moriyama, Takeshi Kitano, Ron Mueck. De collectie omvat beeldende kunst, design, installaties, architectuur, film, fotografie en mode. Aan het hoofd van de Parijse Fondation Cartier staat de Belg Chris Dercon. Externe link Officiële website
Фондација Картије за примењену уметност

Фондација Картије за примењену уметност, познат једноставно као Фондација Картије, је музеј савремене уметности који се од 25. октобра 2025. налази на адреси 2 place du Palais-Royal у 1. арондисману француске престонице Париза. Историја Фондација је 1984. године основала фирма Картије као центар за савремену уметност који представља експонате афирмисаних уметника, нуди младим уметницима прилику да дебитују и уграђује радове у своју колекцију. Године 1994. преселио се у стаклену зграду на булевару Распај (14. арондисман) коју је дизајнирао архитекта Прицкерове награде Жан Нувел на месту некадашњег Америчког центра за студенте и уметнике, окружен модерном шумском баштом коју је уредио Лотар Баумгартен . Приземље зграде је високо осам метара (26 стопа) и застакљено са свих страна. У 2011. години, председник и оснивач Фондације, Ален Доминик Перин, затражио је од Нувела да изради прелиминарне планове за нову базу на Ил Сегин . До 2014. године, фондација је одустала од планова да се пресели на острво и уместо тога је ангажовала Нувела да ради на проширењу својих тренутних просторија. Дана 25. октобра 2025. музеј је поново отворен на новој локацији, 2 place du Palais-Royal, наспрам Лувра. Колекција Музеј приказује експонате савремених и међународних уметника, а тренутно садржи преко 1500 радова више од 350 уметника. Њене колекције обухватају монументална дела као што су Споменик језику Џејмса Ли Бајарса, Гусеница Вима Делвоа, Позадинско двориште Лизе Лу, Ла Волијер ( Авијар ) Жан-Пјера Рејноа и Све што се уздиже мора се конвергирати Саре Се ; дела савремених француских уметника укључујући Винсента Борена, Жерара Гаруста, Рејмона Хејнса, Жан-Мишела Отонијела, Алена Сеша, Пјерика Сорена, Жана Жироа; и дела страних уметника укључујући Џејмса Колемана (Ирска), Томаса Деманда (Немачка), Алаира Гомеса (Бразил), Вилијама Кентриџа (Јужна Африка), Бодиса Исека Кингелеза (Конго), Гиљерма Куитца (Аргентина), Јукио Накагава (Јапан), Хуанг Јонг Пинг (Кина) и Дамијан Петигрев (Канада). Референце
Фонд сучасного мистецтва Картьє

Фонд сучасного мистецтва Картьє (фр. Fondation Cartier pour l'art contemporain, також відомий як фр. Fondation Cartier) — приватний музей сучасного мистецтва в Парижі. Спочатку розташовувався в місті Jouy-en-Josas департаменту Івелін, з 1994 по 2025 рік знаходився в Парижі в районі Монпарнас на бульварі Boulevard Raspail, 261; в будівлі, спроектованій французьким архітектором Жаном Нувелем. З 25 жовтня 2025 року музей розташований за адресою 2, place du Palais-Royal у I окрузі Парижа, навпроти Лувру. Станом на 2014 рік музей відвідало близько 3 340 000 чоловік. Історія Музей був заснований в 1984 році компанією Cartier SA після того, як її президент Алан-Домінік Перрен відреагував на пропозицію художника Сезара і режисера Ерве Шандеса підтримати сучасних майстрів живопису і скульптури з усього світу. В результаті було створено виставковий простір для митців, а також місце зустрічі любителів мистецтва. З 1984 по 1993 рік музей був розташований недалеко від Версаля. Коли Американський культурний центр вирішив залишити свої приміщення на паризькому бульварі Raspail, які він займав з 1934 року, Фонд сучасного мистецтва Картьє переїхав на це місце і доручив архітекторові Жану Нувель створити нову сучасну будівлю - вона була відкрита в 1994 році. З 1984 по 1993 рік директором музею була Марі-Клод Бо; в 1994 році на цій посаді її змінив Ерве Шандес (Hervé Chandès), який є генеральним директором музею по теперішній час. Нова шестиповерхова будівля музею зі скла і сталі має виставкову площу 1200 м², оточену садом, спроектованим художником Лотаром Баумгартеном. Назва саду - Theatrum Botanicum - запозичена з однойменної книги, яка була написана в 1640 році англійським ботаніком Джоном Паркінсоном. В саду налічується понад 240 видів рослин. Екологічний баланс флори і фауни саду підтримується спеціальними співробітниками музею. Цікаво, що на території саду збережений історичний кедр, посаджений в 1823 році французьким письменником Франсуа Шатобріаном. Колекція Фонду сучасного мистецтва Картьє включає більше 1500 робіт, створених понад 350 художниками з усіх континентів: картини, скульптури, відео, фотографії, інсталяції. Роботи з його колекції регулярно здаються в оренду і експонуються в музеях по всьому світу. Куратором музейної колекції є Грація Куарон. У 2019 році музей зробив ексклюзивну виставку присвячену деревам - як заклик до збереження довкілля та привернення уваги екологів та політиків. Примітки
Chrám svatého Sávy (Paříž)

Chrám svatého Sávy (francouzsky église Saint-Sava, srbsky црква Светог Саве) je katedrální kostel srbské pravoslavné církve v Paříži. Nachází se v 18. obvodu v ulici Rue du Simplon a je zasvěcen svatému Sávovi. Původně protestantský kostel byl postaven v novorománském slohu. Kostel je biskupským sídlem západoevropské eparchie (zahrnuje Francii, Benelux a Pyrenejský poloostrov). Historie Farnost byla založena v roce 1947. V roce 1952 si pronajala kapli v chrámu sv. Archandělů rumunské pravoslavné církve. Kaple byla příliš malá a proto si farnost pronajala v roce 1965 bývalý protestantský kostel v ulici Rue du Simplon, který v roce 1984 odkoupila. V tympanonu nad vstupem do kostela byla umístěna ikona svatého Sávy. Vzhledem k velkému přílivů osob z Jugoslávie v západní Evropě vytvořila v roce 1969 srbská pravoslavná církev samostatnou diecézi pro západní Evropu. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Sava na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chrám svatého Sávy na Wikimedia Commons Oficiální stránky srbské diecéze v Paříži Archivováno 25. 8. 2018 na Wayback Machine. (srbsky)
Saint Sava Serbian Orthodox Cathedral (Paris)

Saint Sava Serbian Orthodox Cathedral (French: Cathédrale Saint-Sava; Serbian: Саборна црква светог Саве, romanized: Saborna crkva svetog Save) is an Eastern Orthodox church located in Paris, France. It is under jurisdiction of the Serbian Orthodox Eparchy of Western Europe of the Serbian Orthodox Church and serves as its cathedral church. It is dedicated to Saint Sava, the first Archbishop of the Serbian Orthodox Church. History The church had been used as Protestant church in the past. From 1962 it was rented for worship, and in 1984 it was purchased and converted to the Orthodox church. See also Serbian Orthodox Eparchy of Western Europe Serbs in France References