NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Catedral de San Vladimiro (París)

La catedral de San Vladimiro (nombre también usado en español como Vladimir y Vladímir) o más formalmente catedral de San Vladimiro el Grande y también catedral católica ucraniana de París​ (en francés: Cathédrale Saint-Volodymyr-le-Grand;​ en ucraniano: Собор святого Володимира Великого) es una iglesia católica de rito ucraniano situada en París, la capital de Francia. Es la catedral de la eparquía de San Vladimiro el Grande de París (Eparchia Sancti Vladimiri Magni in urbe Parisiensi pro Ucrainis ritus Byzantini) que fue elevada a su actual estatus por el papa Benedicto XVI en 2013​ mediante la bula "Qui in beati". La catedral está situada en 51 rue des Saints-Peres en el distrito VI de París. En la ubicación actual había una iglesia, construida en el siglo XIII y demolida a principios del siglo XVII para dar paso a un edificio de los Hermanos de la Caridad. La primera piedra de la nueva iglesia fue colocada en 1613 por María de Médici. El edificio luego se complementó con un hospital (antigua Académie de Médecine). Véase también Iglesia católica en Francia Arquitectura de las catedrales y las grandes iglesias Anexo:Basílicas y catedrales de Francia Referencias
Katedrála Sainte-Croix-des-Arméniens

Katedrála Sainte-Croix-des-Arméniens (tj. svatého Kříže Arménů) je katedrální kostel arménské katolické církve ve Francii. Nachází se v Paříži ve 3. obvodu v historické čtvrti Marais na rohu ulic Rue Charlot a Rue du Perche. Byl postaven v letech 1623–1624 původně jako kaple kláštera kapucínů a v 19. století dvakrát rozšířen. Historie V roce 1622 poskytl finančník Claude Charlot nadaci na sídlo pro pět kapucínů z kláštera v ulici Rue Saint-Honoré. Následujícího roku byla na místě bývalé herny jeu de paume podél Rue Charlot postavena klášterní kaple Neposkvrněného početí Panny Marie. Marie de Sévigné, jejíž palác se nacházel nedaleko, byla pravidelnou návštěvnicí bohoslužeb. V roce 1715 byla kaple přestavěna na kostel Saint-Jean-Saint-François. Za Velké francouzské revoluce byl v letech 1793–1803 kostel uzavřen. Večer 20. ledna 1793 byly odtud do nedalekého Templu přeneseny předměty pro mši, kterou vláda povolila Ludvíkovi XVI. před jeho popravou. Klášter byl za revoluce zrušen. Kostel v roce 1811 odkoupilo město Paříž a v letech 1828–1832 byl rozšířen. V roce 1844 pro něj vytvořil varhany Aristide Cavaillé-Coll jako jedny z prvních v Paříži. V roce 1855 byl kostel podruhé rozšířen. V roce 1970 byl kostel, který byl před tím už uzavřen, svěřen arménské komunitě, která měla jen malou kapli v 5. obvodu, dnes její kulturní centrum. Kostel změnil zasvěcení na Saint-Jean-Sainte-Croix a stal se katedrálou arménské katolické církve. Od roku 1986 nese svůj současný název. V presbytáři se nachází fragment roucha svaté Isabely, sestry svatého Ludvíka a zakladatelky kláštera Longchamp. Kostel dnes Kostel je pro nedostatek dobrovolníků otevřen pouze v neděli. Aby byly bohoslužby přístupné co největšímu počtu návštěvníků, probíhá kázání ve francouzštině, ale zbytek liturgie a především tradiční písně jsou v arménštině. Kostel není určen výhradně pro věřící ze 3. obvodu. Naopak většina jich pochází převážně z 15. obvodu a sousedního města Issy-les-Moulineaux, dále z Clamart, Maisons-Alfort, Asnières-sur-Seine aj. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála Sainte-Croix-des-Arméniens na Wikimedia Commons (francouzsky) Stránky eparchie[nedostupný zdroj] (francouzsky) Historie a fotografie kostela (francouzsky) Historie kostela[nedostupný zdroj] (francouzsky) Historie kostela (francouzsky) Kostel na Structurae
Cathédrale Sainte-Croix de Paris des Arméniens

Die Kirche Sainte-Croix de Paris des Arméniens, ursprünglich Saint-Jean-Saint-François, ist die Kathedrale der armenisch-katholischen Eparchie Sainte-Croix-de-Paris in Paris. Sie ist in der Rue du Perche im Marais-Viertel gelegen. Geschichte Die Ursprünge der Kirche gehen bis auf das Jahr 1633 zurück. Sie war ursprünglich eine Kapelle, die der Unbefleckten Empfängnis gewidmet war, und Teil eines Kapuzinerklosters, das hier 1622 gegründet wurde. Während der Französischen Revolution wurde das Kloster aufgehoben. Die Kapelle blieb gottesdienstlich genutzt und welche 1791 zur Pfarrkirche Saint-François d'Assise. 1793 wurde die Kirche geschlossen und 1798 von der Stadt Paris für 60.000 Francs gekauft. 1803 wurde sie nach dem Konkordat von 1801 wieder für Gottesdienste genutzt und erhielt den Namen Saint-Jean-Saint-François. Das Gebäude wurde 1828 und 1832 durch Étienne-Hippolyte Godde restauriert und vergrößert. Die Vorhalle wurde 1855 vom Architekten Victor Baltard neu hinzugefügt. Die Kirche wurde 1970 erneut geschlossen, bis sie 1986 der armenisch-katholischen Kirche anvertraut wurde. Der Innenraum Kirche sowie viele Gemälde wurden 2019 und 2020 restauriert. Architektur und Ausstattung Die Kirche folgt dem Baustil einer Basilika. Sie besteht aus einem Schiff, welches mit einem Tonnengewölbe bedeckt ist. Die Fenster der oberen Etage sind als Buntglasfenster gestaltet. Mehrere Gemälde schmücken die Wände. Am Eingang zum Chor steht eine Marmorstatue des Heiligen Franz von Assisi in Ekstase, gefertigt von Germain Pilon. Gegenüber befindet sich eine Statue von Saint Denis, die von den Brüdern Gaspard und Balthazar Marsy ausgeführt wurde. Im Chor befindet sich der Hochaltar aus dem 19. Jahrhundert, welcher sich durch seine, in Basrelief geschnitzte Altarfront auszeichnet. Die Kreuzwegstationen sind im Stil des Realismus gestaltet und stammen von Marie-Madeleine Chantrel. Die Vorhalle weist Stilelemente der Romanik und der Renaissance auf. Der Giebel ist mit dorischen Girlanden, Pilastern und Medaillons geschmückt. Die Medaillons zeigen Darstellungen des Heiligen Franz von Assisi und die Embleme des Heiligen Johannes des Täufers. Orgeln Die Hauptorgel der Kirche wurde 1844 von Aristide Cavaillé-Coll erbaut und zählt zu den ersten seiner Pariser Orgeln. Es ersetzte ein Instrument des Orgelbauers Somer. Das Gehäuse wurde durch den Bildhauer Liénard gestaltet. Das Instrument wurde zunächst auf der Weltausstellung 1844 vorgestellt. 1926 wurde das Instrument durch Paul-Marie Koenig erweitert. 1956 erfolgte eine Renovierung durch Beuchet. Der Komponist César Franck war von 1851 bis 1856 Titularorganist des Instruments. Koppeln: II/I, I/P, II/P Die Chororgel der Kirche wurde 1860 ebenfalls von Cavaillé-Coll erbaut. Tremulant Appel d’anches Pedalkoppel zum ersten Manual Die ganze Orgel befindet sich in einem Schwellkasten Weblinks Einzelnachweise
Собор Святого Креста (Париж)

Собор Святого Креста (фр. Cathédrale Sainte-Croix) — армянская церковь, находящаяся во Франции в Париже по адресу Rue du Perche, 13 — 15. Церковь Святого Креста является кафедральным собором епархии Святого Креста в Париже Армянской католической церкви. История Строительство церкви Святого Креста началось в 1776 году и закончилось в 1855 году. 22 июля 1960 года Римский папа Иоанн XXIII учредил Апостольский экзархат Франции для верующих Армянской католической церкви и храм Святого Креста стал кафедральным собором. Ссылки Информация (фр.) Информация (фр.)
Kathedrale von Nanterre

Die unter das Patrozinium der hl. Genoveva und des hl. Mauritius gestellte Kathedrale von Nanterre ist der Sitz des im Jahr 1966 begründeten Bistums Nanterre. Der spätmittelalterliche Glockenturm (clocher) des ansonsten in erst in den Jahren 1924 bis 1937 errichteten Kirchenbaus ist seit dem Jahr 1975 als Monument historique anerkannt; die Kirche selbst wurde im Jahr 2010 unter Schutz gestellt. Geschichte Bereits der Vorgängerbau, von dem nur noch der Turm erhalten ist, trug das Patrozinium der hl. Genoveva. Die Kirche galt und gilt als der Platz, an dem die beiden Missionsbischöfe Germanus von Auxerre und Lupus von Troyes im Jahr 429 auf ein Mädchen trafen, welches sich der Religion verschrieb und später als hl. Genoveva die Schutzpatronin von Paris werden sollte. Ein Brunnen bei der Kirche besaß und besitzt überdies angeblich wundersame Heilkräfte, wodurch zahlreiche Pilger angelockt wurden, darunter auch Ludwig IX. († 1270), seine Mutter Blanka von Kastilien († 1252) sowie Ludwig XIII. († 1643) und seine Gemahlin Anna von Österreich († 1666). Die Französische Revolution machte aus dem Gotteshaus einen Tempel der Vernunft. Ein seit langem geplanter Neubau wurde erst nach dem Ersten Weltkrieg realisiert; danach erhielt die Kirche – unter Bezugnahme auf eine früher hier existierende Kirche – auch das Patrozinium des hl. Mauritius. Im Jahr 1966 entstand das Bistum Nanterre, woraufhin die alte Kirche wegen Baufälligkeit abgerissen wurde und dem jetzigen Neubau Platz machte. Architektur Die einschiffige – im Chor dreischiffige – Kirche ist mit hellen Sandsteinen verkleidet. Die drei Fensterportale der Fassade folgen einem Triumphbogenschema, ein Motiv, dass sich im Übergang des Langhauses zum Chorbereich wiederholt. Die einzelnen Joche sind überkuppelt bzw. mit gebusten Decken im Stil der Anjou-Gewölbe versehen. Die beiden Seitenarme des Vierungsbereichs führen in einen Chorumgang. Ausstattung Decken und Wände der Kirche sind mit Fresken versehen; das Apsiskalotte zeigt den thronenden Christus, der auf sein Herz weist (Heiligstes Herz Jesu). Die Fenster sind beinahe mosaikartig angelegt. Die Orgel wurde 1970 von der Manufaktur Benoît & Sarélot aus Laigne-en-Belin gebaut und 2014 von Pierre-Yves Le Blé restauriert und erweitert. Ihre 23 Register verteilen sich auf zwei Manuale und Pedal. Weblinks Einzelnachweise
Nanterre Cathedral

Nanterre Cathedral (French: Cathédrale Sainte-Geneviève-et-Saint-Maurice de Nanterre) is a Roman Catholic church located in the town of Nanterre, France. The cathedral is the seat of the Bishop of Nanterre. Formerly Nanterre Parish Church, it became the Nanterre Cathedral after the establishment of the diocese in 1966. External links Location of cathedral
Catedral de Santa Genoveva y San Mauricio (Nanterre)

La catedral [de] Santa Genoveva y San Mauricio de Nanterre (en francés: Cathédrale Sainte-Geneviève et Saint-Maurice de Nanterre)​ o simplemente catedral de Nanterre, es una iglesia católica de la ciudad de Nanterre​ (actual departamento de Hauts-de-Seine) en Francia​ erigida en catedral después de la creación de la diócesis de Nanterre 9 de octubre de 1966 La iglesia fue completamente reconstruida en el período de entreguerras por iniciativa del canónigo Jules Froidevaux que quería equipar el lugar de nacimiento de santa Genoveva con una basílica de peregrinación digna de un santo. Un ambicioso programa iconográfico se creó y condujo a la creación de un único conjunto de frescos de la década de 1930. Hoy monumento histórico, el campanario del siglo XIV, el único elemento restante de la primera iglesia, está protegido desde el 5 de mayo de 1975 y el edificio se ha registrado en su totalidad desde septiembre de 2010. Véase también Iglesia católica en Francia Arquitectura de las catedrales y las grandes iglesias Anexo:Basílicas y catedrales de Francia Referencias
Katedra w Nanterre

Katedra w Nanterre (właściwie katedra śś. Genowefy i Maurycego, fr. Cathédrale Sainte-Geneviève-et-Saint-Maurice) – rzymskokatolicka katedra we francuskim mieście Nanterre, w departamencie Hauts-de-Seine, przy Rue de l’Église. Historia Pierwszą świątynię w tym miejscu wzniesiono w XI wieku, wtedy też powołano parafię. W XIV do kościoła dobudowano dzwonnicę, która jest jedyną pozostałością po tamtym obiekcie. Obecną budowlę wzniesiono w latach 1924-1936 na cześć świętej Genowefy. W 1966 kościół stał się katedrą nowo powstałej diecezji Nanterre. W 1972 roku powstał monumentalny portal główny. 5 maja 1975 na listę zabytków wpisano XIV-wieczną dzwonnicę, a od 23 września 2010 roku chroniona jako zabytek jest cała katedra. Architektura Świątynia neobizantyńska (z nielicznymi elementami art déco), asymetryczna, wzniesiona na planie centralnym według projektu Georgesa Pradelle. Galeria Przypisy
Katedrála Saint-Jean-Baptiste

Katedrála Saint-Jean-Baptiste plným názvem Arménská katedrála Saint-Jean-Baptiste v Paříži (francouzsky Cathédrale arménienne Saint-Jean-Baptiste de Paris) je katedrální kostel arménské apoštolské církve, který se nachází v Paříži v 8. obvodu na ulici Rue Jean-Goujon. Kostel je zasvěcen svatému Janu Křtiteli. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála Saint-Jean-Baptiste na Wikimedia Commons (francouzsky) Dějiny arménské apoštolské církve ve Francii
Armenian Cathedral of St. John the Baptist

The Armenian Apostolic Cathedral in Paris is located at 15 Rue Jean-Goujon in the 8th arrondissement of Paris and is dedicated to John the Baptist. Designed by Albert Guilbert, it was constructed between 5 October 1902 and 1904. The cathedral was first called for by an Armenian newspaper in Constantinople in 1902, and the call was heeded by the Baku-based oil magnate Alexandre Mantashyants, who acquired the land for 450,000 French francs. The entire project cost 1.54 million francs. A requiem in honor of Charles Aznavour was held at the cathedral on 6 October 2018. References
Cathédrale Saint-Jean-Baptiste de Paris

La cathédrale Saint-Jean-Baptiste est une cathédrale de l'Église apostolique arménienne située dans le 8e arrondissement de Paris, au no 15 de la rue Jean-Goujon. Historique La pose de la première pierre a lieu le 5 octobre 1902 en présence de Mgr Kévork Utudjian (1851-1919). Elle est construite entre 1902 et 1904 grâce à Alexandre Mantachiants (ou Mantachev), richissime Arménien originaire de Tbilissi ayant fait fortune dans le pétrole et qui achète le terrain pour 450 000 francs. À partir de sa fondation en décembre 2006 par le catholicos Garéguine II Nersissian, la cathédrale est le siège du Diocèse arménien de France. Devant la cathédrale sont installées une pierre-croix du XIIIe siècle et une statue en hommage aux volontaires arméniens de l'armée française morts pour la France durant la Première Guerre mondiale. Début octobre 2018, la cathédrale accueille les obsèques de l'artiste Charles Aznavour. L'orgue Orgue Danion-Gonzalez (1970) ; 2 claviers de 61 notes et pédalier de 32 notes ; transmissions électriques ; 17 jeux (15 réels). L'orgue est vendu à la cathédrale Notre-Dame de Senlis pour un euro et quitte la cathédrale Saint-Jean-Baptiste en septembre 2018. Il a été remplacé par un orgue électrique. Notes et références Voir aussi Articles connexes Diaspora arménienne en France Église apostolique arménienne Liens externes Ressources relatives à la religion : Clochers de France Observatoire du patrimoine religieux Ressource relative à l'architecture : Structurae « Cathédrale apostolique arménienne Saint-Jean-Baptiste », sur acam-france.org (consulté le 11 août 2009). Orgues de Paris Composition de l'instrument. Portail de Paris Portail de l’Arménie Portail des chrétiens d’Orient Portail de l’architecture chrétienne
Cattedrale di San Giovanni Battista (Parigi)

La cattedrale di San Giovanni Battista (in francese Cathédrale Saint-Jean-Baptiste de Paris) è un edificio di culto apostolico armeno situato in rue Jean-Goujon, nell'VIII arrondissement di Parigi. Storia L'edificio è stato costruito 1902-1904 su un terreno che in precedenza ospitava la fiera di beneficenza, bruciato nel 1897. La costruzione fu finanziata dal petroliere e filantropo armeno Alexander Mantachiants. La prima pietra fu collocata il 5 ottobre 1902. Sino ad allora la comunità armena parigina non disponeva di un proprio luogo di culto L'edificio è direttamente ispirato alla cattedrale di Echmiadzin. Dal 2006 è sede della diocesi armena di Francia. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale di San Giovanni Battista (Parigi) Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di San Giovanni Battista (Parigi), su Structurae.
Katedrála svatého Štěpána (Paříž)

Katedrála svatého Štěpána plným názvem Řecká katedrála svatého Štěpána v Paříži (francouzsky Cathédrale grecque Saint-Étienne/Saint-Stéphane de Paris) je katedrální kostel řecké pravoslavné církve, který se nachází v Paříži v 16. obvodu na ulici Rue Bizet. Kostel je zasvěcen svatému Štěpánovi. Katedrála je sídlem řeckého metropolity ve Francii. Historie Stavba v pseudobyzantském stylu byla vysvěcena v prosinci 1895. V roce 1953 se kostel stal sídlem biskupa a v roce 1963 sídlem řeckého metropolity ve Francii. Dne 26. června 1995 byla zapsána mezi historické památky. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cathédrale grecque Saint-Étienne de Paris na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála svatého Štěpána na Wikimedia Commons (francouzsky) Stránky řecké ortodoxní církve ve Francii (francouzsky) Záznam v evidenci historických památek
Cathédrale grecque Saint-Étienne

Die Cathédrale grecque Saint-Étienne ist die Kathedrale der griechisch-orthodoxen Metropolie Frankreichs. Die Kirche wurde auf Kosten von Demetrius Schilizzi gebaut und am 22. Dezember 1895 eingeweiht. Sie steht an der Rue Georges-Bizet 7 im 16. Arrondissement. Dort fand am 21. März 1936 eine Trauerfeier für Eleftherios Venizelos statt, bevor sein Leichnam per Eisenbahn nach Italien und per Schiff nach Kreta gebracht wurde. Dort haben auch Édith Piaf und Théo Sarapo am 9. Oktober 1962 geheiratet. Die Trauerfeier von Maria Callas fand am 20. September 1977 in der Kathedrale statt. Weblinks Website der griechisch-orthodoxen Metropolie Einzelnachweise
St. Stephen's Greek Orthodox Cathedral, Paris

St. Stephen's Greek Orthodox Cathedral is the seat of the Greek Orthodox Metropolis of France in Paris. It is located at 7 rue Georges-Bizet, in the 16th arrondissement of Paris. It was consecrated on 22 December 1895. History Before the church was consecrated, there had been at least two attempts at creating a permanent Greek Orthodox place of worship in Paris. The church was commissioned by Demetrius Stefanovich Schilizzi, designed by architect Émile Vaudremer, and built by Guillotin. The purchase price of the site and construction cost amounted to F1,630,000 in total. The inside walls were decorated by Charles Lameire and the marble iconostasis by Ludwig Thiersch. Léon Avenet worked on the stained glass. People for whom funeral offices were held in this church include Charles Debbas (August 1935), Eleftherios Venizelos (21 March 1936) and Maria Callas (20 September 1977). The wedding of Édith Piaf and Théo Sarapo was celebrated there also on 9 October 1962. Gallery References External links Media related to St. Stephen's Greek Orthodox Cathedral, Paris at Wikimedia Commons
Katedra św. Stefana w Paryżu

Katedra św. Stefana – prawosławna katedra w Paryżu, wzniesiona w stylu bizantyjskim, główna świątynia Greckiej Metropolii Francji oraz siedziba parafii, położona w XVI okręgu paryskim. Od 1995 posiada status zabytku. Katedra powstała w 1895, jej budowa została w dużej mierze sfinansowana przez rodzinę Schilizzi, która już wcześniej wspierała materialnie Kościół prawosławny, przekazując środki na budowę nowych świątyń i wspierając Studium Teologiczne Patriarchatu Ekumenicznego na Chalkis. Została zaprojektowana przez Josepha Vaudremera, autora kilku kościołów katolickich w Paryżu oraz pałacu biskupiego w Beauvais. Ikony wykonał Charles Lameire, dekorator bazyliki Notre Dame de la Garde w Marsylii. Z kolei autorem ikonostasu jest Ludiwing Tiersch, pracujący wcześniej w Atenach oraz w świątyniach grecko-prawosławnych w Londynie i Karlsruhe. Od początku swojego istnienia katedra stanowiła kulturalne centrum imigracji greckiej we Francji, działa przy niej grecka szkoła. Miały tu miejsce ślub Édith Piaf i uroczystości pogrzebowe Marii Callas. Nad wejściem do budynku widnieje napis „Intencją fundatora, świątynia ta przeznaczona jest celowi gromadzenia jego rodaków, na ziemi francuskiej”. Od 1953 katedra jest siedzibą eparchii, dziesięć lat później została siedzibą egzarchatu patriarchy Konstantynopola dla Hiszpanii i Portugalii oraz Greckiej Metropolii Francji. W 1995 Świętą Liturgię celebrował tu patriarcha Bartłomiej I. Bibliografia Opis na oficjalnej stronie. membres.lycos.fr. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-09-25)].
Собор Святого Стефана (Париж)

Собор Святого Стефана (фр. Cathédrale grecque Saint-Étienne, греч. Καθεδρικός Ναός Αγίου Στεφάνου) — православный храм в Париже во Франции, кафедральный собор Галльской митрополии Константинопольского патриархата. В 1995 году здание получило статус объекта историко-культурного наследия Франции. История В 1890 году по проекту французского архитектора Эмиля Водремера (1829—1914) на улице Жоржа Бизе, 7 в XVI округе Парижа состоялась закладка греческого православного собора, освящение которого было совершено 22 сентября 1895 года в честь первомученика архидиакона Стефана. Здание собора высотой 42 метра было построено в византийском стиле, облицовано белым и коричневым глазурованным кирпичом, а стены прорезаны длинными арочными окнами. Венчает собор купол, расположенный на парусах и равносторонний византийский крест. Арочный вход в храм обрамляют коринфские колонны из жёлтого известняка. Наружные стены собора частично застроены более поздними постройками. Интерьер собора разделён на три продольных нефа колоннами из разных сортов яшмы, которые поддерживают стрельчатые арки. Иконостас в храме одноярусный, сделан из белого мрамора с ажурной декорировкой. Фрески, также византийского стиля, выполнил художник Шарль Ламьер (1832—1910). В главной апсиде изображён Христос-Пантократор. По полукругу апсиды большими буквами на греческом языке исполнены слова Спасителя из 14-й главы Евангелия от Иоанна: «Я есть путь, истина и жизнь.» В боковых нефах — мозаичный орнамент и росписи на сюжеты из житий святых. Покрытие пола тоже мозаичное. Из правого нефа можно попасть в клуатр — небольшой прямоугольный двор собора. В 1962 году в храме венчались легендарная певица Эдит Пиаф, принявшая православие, и греческий парикмахер Теофанис Ламбукас, более известный как Тео Сарапо. В 1977 году в соборе отпевали оперную певицу греческого происхождения Марию Каллас. С 1980 года по субботам в храме регулярно проводит богослужения на арабском языке община Антиохийской православной церкви. Примечания
Саборна црква Светог Стефана у Паризу

Саборна црква Светог Стефана (грч. Καθεδρικός Ναός Αγίου Στεφάνου, фр. Cathédrale grecque Saint-Étienne) православни је саборни храм Митрополије галске Цариградске патријаршије. Налази се у улици Жоржа Бизеа, 16. арондисману Париза, Француска. Храм је посвећен првомученику архиђакону Стефану. Градња цркве је започета 1890. године према пројекту париског архитекте Емила Водрема, а финансирана од стране грчког банкара Димитриоса Скилисиса. Црква је саграђена 1895. године, када је 22. септембра свечано освећена. Године 1995. уочи стогодишњице постојања, црква је добила статус историјског и културног наслеђа Француске. У овој цркви, 9. октобра 1962. године венчали су се француска певачица Едит Пијаф и њен супруг Тео Сарапо. Посмртни обред оперској певачици Марији Калас је одржан у овом храму 1977. године. Архитектура и живопис Црква је грађена у византијском стилу. Коришћена је бела и смеђа опека, зидови су пресечени дугим лучним прозорима. Купола цркве је подигнута на правоугаоној основи уз помоћ посебних сводова — једра, са једнакостраничним византијским крстом. Висока је 42 м, лучни улаз је уоквирен коринтским стубовима од жутог кречњака. Спољни зидови цркве делимично су заклоњени каснијим зградама. Унутрашњост цркве је подељена на три уздужне лађе стубовима различитих врста јасписа, који држе зашиљене лукове. Иконостас је једнослојни, од белог мермера са ажурним декорацијом. Фреске у византијском стилу је урадио уметник Шарл Ламер. На своду главне апсиде насликан је Исус Пантократор, тако да се код посетиоца ствара утисак да га гледа у очи где год он стајао у цркви. Дуж полукруга апсиде на грчком језику је написано: Ја сам пут, истина и живот. У бочним улазима налази се мозаични украс и слике које приказују сцене из живота светаца, подна облога је такође мозаик. Галерија Референце Спољашње везе Званична интернет страница Митрополије галске Цариградске патријаршије (језик: француски) Paris, Cathédrale orthodoxe grecque (језик: француски)