NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Triumfbuen

Triumfbuen (fransk: Arc de triomphe de l'Étoile) er en triumfbue i Paris på Place Charles de Gaulle – tidligere Place de l'Étoile (Stjernepladsen) – for enden af byens hovedstrøg Avenue des Champs-Élysées. Den er et af Paris' mange vartegn. Det er et 50 meter højt bygningsværk, som kejser Napoleon lod igangsætte i 1806 efter sin sejr ved Austerlitz for at hylde den franske hær. Triumfbuen, som er opført i empirestil, var færdigbygget i 1836. Under Triumfbuen findes den ukendte soldats grav, hvor en ukendt fransk soldat fra 1. verdenskrig ligger begravet. Over graven brænder en evig flamme til minde om de faldne i 1. verdenskrig. I 1940 marcherede tyske soldater igennem triumfbuen for at markere sejren over Frankrig, og i 1944 markerede general Charles de Gaulle befrielsen fra den tyske besættelse på samme måde. Andre triumfbuer Der findes også en mindre Triumfbue: Arc de Triomphe du Carrousel, som er 25 meter høj, og endelig blev von Spreckelsens kube eller La Grande Arche de la Fraternité indviet i 1989. Den er 100 meter høj. De tre triumfbuer ligger på monumentalaksen Axe historique. Se også Navnene indgraveret på Triumfbuen Eksterne links Officielle hjemmeside (fransk)
Grabmal des unbekannten Soldaten (Paris)

Unter dem Triumphbogen in Paris liegt das Grabmal des unbekannten Soldaten aus dem Ersten Weltkrieg mit der täglich gewarteten Ewigen Flamme, im Französischen Flamme du Souvenir (deutsch: Flamme der Erinnerung) genannt, im Gedenken an die Toten, die nie identifiziert wurden. Das ganze Jahr hindurch finden Kranzniederlegungen und Ehrungen statt, die ihren Höhepunkt in der Parade am 11. November finden, dem Jahrestag des Waffenstillstands zwischen Frankreich und Deutschland im Jahr 1918. Geschichte Im Ersten Weltkrieg war das Recht der gefallenen Soldaten auf ein individuelles Grab zwar anerkannt; allerdings waren unter den Bedingungen dieses Krieges viele Leichen Gefallener physisch vernichtet worden und damit nicht mehr zu identifizieren bzw. überhaupt unauffindbar. Aus diesem Dilemma fand Frankreich als erstes einen Ausweg. Am 11. November 1920 wurde unter dem Triumphbogen der Leichnam eines anonymen Soldaten bestattet, der in der Schlacht um Verdun gefallen war. Die Maßnahme war in der Nationalversammlung sehr umstritten. Die parlamentarische Linke wollte den unbekannten Soldaten lieber im Panthéon bestatten, wo traditionell die Helden der Republik geehrt wurden. Der Platz unter dem Triumphbogen schien ihnen den Kriegsruhm unangemessen zu betonen. Um der Linken entgegenzukommen, wurde am gleichen Tag das Herz Léon Gambettas, der im Deutsch-Französischen Krieg (1870/71) den nationalen Widerstand organisiert hatte, in das Pantheon überführt. Das Grabmal wurde von Angehörigen und Hinterbliebenen gefallener Soldaten angenommen. Sie besuchen es bis heute, um dort ihrer Trauer Ausdruck zu verleihen. Unklar ist die Herkunft des Soldaten. 1925 behauptete die Zeitschrift Der Stahlhelm, dass es sich bei dem unbekannten Soldaten um den Deutschen August Schultz aus Württemberg handle, ohne Belege dafür zu liefern. Tatsächlich ist der dort Beigesetzte eindeutig ein französischer Soldat; der 21-jährige Soldat Auguste Thin durfte seinerzeit einen von acht französischen Gefallenen auswählen, die aus verschiedenen Kampfabschnitten der Westfront nach Verdun gebracht worden waren. Auch während der deutschen Besetzung von Paris brannte die Ewige Flamme am Grab des unbekannten Soldaten ohne Unterbrechung weiter, und vor dem Grabmal zog eine Ehrenwache der Wehrmacht auf. Siehe auch Grabmal des unbekannten Soldaten Weblinks Offizielle Website des Arc de Triomphe (französisch) La Flamme sous l'Arc de Triomphe (französisch) Einzelnachweise
Tumba del soldado desconocido (Francia)

La tumba del soldado desconocido (en francés: tombe du Soldat inconnu) fue instalada bajo el Arco de Triunfo el 11 de noviembre de 1920. Se trata de un soldado reconocido como francés, muerto en la batalla de Verdún, y que representa a todos los soldados franceses muertos durante la Primera Guerra Mundial.​ En la tumba está escrito: «Ici repose un soldat français mort pour la Patrie, 1914-1918» («Aquí yace un soldado francés muerto por la Patria, 1914-1918»).​ En 1923 se encendió la llama del recuerdo y se vuelve a encender cada tarde a las 18 h 30.​ Véase también Tumba del soldado desconocido Monumento nacional Monumento conmemorativo Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Tumba del soldado desconocido. Sitio web oficial del Arco de Triunfo de París Sitio web oficial de la asociación La Flamme sous l'Arc de Triomphe (en francés)
Tomba del Milite Ignoto (Parigi)

La tomba del Milite Ignoto (in francese tombe du Soldat inconnu) custodisce il corpo di un soldato, morto durante la prima guerra mondiale e riconosciuto come francese, per commemorare simbolicamente tutti i soldati che sono morti per la Francia nel corso della storia. La sua sepoltura avvenne l'11 novembre 1920, alla base dell'Arco di Trionfo a Parigi; contemporaneamente alla simile sepoltura di un Milite Ignoto britannico nell'Abbazia di Westminster, a Londra, rendendo entrambe le tombe le prime a onorare i morti sconosciuti della prima guerra mondiale. È il primo esempio di tomba del Milite Ignoto. Storia La tomba del Milite Ignoto venne posta alla base dell'Arco di Trionfo nel 1920, in memoria dei morti della prima guerra mondiale mai identificati. Dal 1945 in poi, la tomba è stata dedicata anche alla memoria dei morti della seconda guerra mondiale. Ogni 11 novembre viene eseguita una cerimonia ufficiale, anniversario dell'armistizio del 1918 tra Francia e Germania. Sulla tomba è inciso l'epitaffio: Ici repose un soldat français mort pour la Patrie, 1914-1918. ("Qui riposa un soldato francese morto per la Patria, 1914-1918."). Ogni sera alle 18:30 i membri dell'Associazione dei Combattenti o delle Vittime di Guerra ravvivano una fiamma della memoria. Questo accade fin dal 1923, anno dell'accensione, e anche il 14 giugno del 1940, giorno in cui l'armata tedesca entrò a Parigi e sfilò in Place de l'Étoile, alcuni ufficiali autorizzarono l'operazione. L'associazione La Flamme sous l'Arc de Triomphe, che raggruppa 41 membri di tutte le nazionalità, organizza la cerimonia per accogliere le associazioni che, a loro volta, vengono a ravvivare la fiamma. Note Voci correlate Milite Ignoto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tomba del Milite Ignoto (Parigi)
Graf van de onbekende soldaat (Parijs)

Het Graf van de onbekende soldaat is een monument in Parijs waar het stoffelijk overschot begraven werd van een onbekende soldaat. Aan het eind van de Eerste Wereldoorlog werd op Wapenstilstandsdag (11 november 1918) de Duitse capitulatie getekend. Sindsdien wordt deze dag elk jaar herdacht. Al in 1916 werd het idee van een graf voor de onbekende soldaat in het Panthéon geopperd. Op 8 november 1920 werd een wet aangenomen voor de begrafenis van een onbekende soldaat. Hierin werd gekozen voor de Arc de Triomphe als locatie. De volgende dag werden acht kisten met resten van onbekende soldaten verzameld in de citadel van Verdun. Zij waren afkomstig van de voornaamste slagvelden langsheen het front in Frankrijk. In aanwezigheid van de Franse minister van Pensioenen André Maginot koos een veteraan van het 132e Infanterieregiment een van de acht kisten uit. Deze kist vertrok naar Parijs terwijl de andere een ereplaats kregen op het Cimetière Français du Faubourg Pavé in Verdun. Op 10 november 1920 werd de kist bijgezet in de kapel op de eerste verdieping van de Arc. Op 28 januari 1921 werd de soldaat uiteindelijk op de huidige plaats begraven. De inscriptie op de zerk vermeldt: ICI REPOSE UN SOLDAT FRANÇAIS MORT POUR LA PATRIE 1914–1918 (Hier ligt een Frans soldaat die stierf voor het vaderland 1914–1918). Zie ook Graf van de Onbekende Soldaat
Túmulo do Soldado Desconhecido (Paris)

O Túmulo do Soldado Desconhecido (francês: Tombe du Soldat inconnu) contém um soldado francês não identificado morto durante a Primeira Guerra Mundial. História Ele foi enterrado sob o Arco do Triunfo em Paris, em 11 de Novembro de 1920, simultaneamente com um enterro semelhante de um soldado desconhecido britânico na Abadia de Westminster em Londres, fazendo com que ambos os túmulos fossem os primeiros a homenagear soldados sem identificação da Primeira Guerra Mundial. É o primeiro exemplo de um túmulo de soldado desconhecido. Ver também Túmulo do soldado desconhecido The Unknown Warrior Referências Ligações externas Media relacionados com Túmulo do Soldado Desconhecido (Paris) no Wikimedia Commons
Тријумфална капија у Паризу

Тријумфална капија у Паризу (фр. Arc de Triomphe) је споменик на тргу Шарла де Гола, такође познатом као „Трг Етоал“ (Трг звезде, Place de l'Étoile). Налази се на западном крају авеније Јелисејска поља (Champs-Élysées). Овај славолук посвећен је борцима за Француску, посебно онима из Наполеонових ратова. Ту се данас налази и Гроб незнаног јунака. Историја Споменик је пројектовао Жан-Франсуа Шалгрен 1806, нешто после Битке код Аустерлица. Изградња је трајала до раних 1830-их година. Пројекат је неокласицистичка интерпретација староримског Титовог славолука. Његов иконографски програм приказује херојски голе ратнике и поставио је тон за јавне споменике са тријумфалним патриотским порукама. Оваква врста представа је била карактеристична за споменике из доба пре Првог светског рата. Групе скулптура нису интегрални део фриза, већ су придодате споља. Четири групе репрезентују: Тријумф из 1810., Отпор из 1814., Мир из 1815. и Одлазак добровољаца из 1792. (позната и као Марсељеза). Горњи део грађевине је украшен штитовима и именима француских револуционарних ратова и Наполеонових битака (битке после његовог бега са Елбе нису наведене). У унутрашњости су исписана имена 660 француских војних команданата. Тријумфална капија је висока 51 метар и широка 45 метара. То је друга највећа тријумфална капија на свету (највећа је Тријумфална капија у Пјонгјангу, Северна Кореја). Трг Етоал је значајно промењен у време реконструкције Барона Османа, који је повећао број радијалних авенија на 12. Такође је испланирао кружни пут око кућа поред тријумфалне капије и њихов униформни дизајн. Постоји анегдота да се мач, који држи Република на скулптури Марсељеза, преломио на дан када је почела Битка код Вердена 1916. Познати победнички маршеви који су прошли поред Тријумфалне капије су: немачки из 1871, француски из 1918, немачки из 1940, и савезничко-француски из 1944. Гроб незнаног јунака Гроб незнаног јунака из Првог светског рата је постављен овде 1920. у славу неидентификованих погинулих ратника. Ту је упаљен и први вечни пламен у свету од римског доба (пламен Весталских девица угашен 391.). Спољашње везе Званични сајт Тријумфалне капије у Паризу Званични сајт удружења La Flamme sous l'Arc de Triomphe
Могила невідомого солдата (Париж)

Могила невідомого солдата (фр. Tombe du Soldat inconnu) — меморіал, розташований під Тріумфальною аркою на площі Шарля де Голля в Парижі. Він був встановлений для вшанування пам'яті французьких солдатів, загиблих у Першій світовій війні, чия особистість залишилась невідомою. Могила була відкрита 11 листопада 1920 року. На могильній плиті написано: «Ici repose un soldat français mort pour la Patrie, 1914–1918» («Тут спочиває французький солдат, що загинув за Батьківщину, 1914–1918»). У 1923 році на могилі був запалений Вічний вогонь, який горить безперервно. Щовечора о 18:30 відбувається церемонія оновлення вогню за участю ветеранів та громадськості. Галерея Див. також Могила невідомого солдата Тріумфальна арка (Париж) Примітки Джерела La flamme sous l'Arc de Triomphe
Национална консерватория за изкуства и занаяти

Националната консерватория за изкуства и занаяти (на френски: Conservatoire national des arts et métiers) е голямо учебно заведение (grand établissement) за висше образование и фундаментални научни изследвания във Франция. Основано е от свещеника, абат Анри Грегоар в Париж на 10 октомври 1794 г. Conservatoire national des arts et métiers и Политехническото училище са двете постижения на Френската революция в областта на науката и технологиите. Има мултидисциплинарно призвание. CNAM има 150 кампуса в столична Франция и отвъдморска Франция. Той е домакин на около 9000 студенти. История Чарлз Дюпен създава първата катедра по механика, приложена към изкуствата. Жан-Батист Сей ​​създава катедрата по индустриална икономика. Известни възпитаници Луи Пастьор Сади Карно Източници Външни препратки Официален сайт
Conservatoire National des Arts et Métiers

El Conservatori nacional de les arts i els oficis, Conservatoire national des arts et métiers (CNAM) és un gran establiment (grand établissement) dels ensenyaments superiors i de recerca científica fonamental de França. Va ser fundat pel sacerdot, abbé, Henri Grégoire a París el 10 d'octubre de 1794. El Conservatoire national des arts et métiers i l'École polytechnique són les dues realitzacions de la Revolució francesa en el domini de la ciència i la tècnica · . Va tenir una vocació multidisciplinària. El CNAM posseeix 150 campus a la França metropolitana i a la França d'ultramar. Acull uns 9.000 estudiants Història Entre els seus membres es compten els acadèmics Vandermonde i Le Roy. Charles Dupin hi creà la primera càtedra de mecànica aplicada a les arts.Jean-Baptiste Say hi creà la càtedra d'economia industrial Membres destacats Referències http://www.cnam.fr
Conservatoire national des arts et métiers

Conservatoire national des arts et métiers (CNAM) er et fransk ingeniør-institut tilknyttet Conférence des grandes écoles. Instituttet blev oprettet i 1794 og har i dag status som Grand établissement og omkring 110000 studerende, fordelt på 158 centre. Der uddannes på fransk og engelsk. Instituttet bestyrer også det tekniske museum: Musée des arts et métiers. Kvalifikationer Ingeniør CNAM ; Master ; Doktorgrad ; Mastère Spécialisé ; Massive Online Open Course (MOOC). Bemærkelsesværdige Professor Pierre Bézier, fransk maskin- og elektroingeniør Noter Eksterne henvisninger
Conservatoire national des arts et métiers

Conservatoire national des arts et métiers (CNAM) grande école de engineering u Parizu, Francuska. Cilj mu je pružiti obrazovanje i istraživanje za napredak znanosti i industrije. Ima veliki muzej izuma koji je dostupan široj javnosti. Poznati maturanti Alexandre-Edmond Becquerel, francuski fizičar Antoine Henri Becquerel, francuski fizičar Pierre Bézier, francuski inženjer Arthur Morin, francuski fizičar Henri Tresca, francuski inženjer Vanjske poveznice CNAM
Conservatoire national des arts et métiers

A párizsi Conservatoire national des arts et métiers (CNAM) a franciaországi Párizsban található grande école. Célja, hogy oktatást nyújtson és kutatást végezzen a tudomány és az ipar előmozdítása érdekében. Nagyszabású, a nagyközönség számára is hozzáférhető találmányi múzeummal rendelkezik. Híres diplomások Antoine César Becquerel, francia fizikus Alexandre Edmond Becquerel, francia fizikus Adolphe Jérôme Blanqui, francia közgazdász Marcel Deprez, francia mérnök Paul Doumer, francia politikus Charles Dupin, báró, francia államférfi, matematikus és nemzetgazdasági író, André Dupin öccse és Philippe Dupin bátyja Vajda Pál, magyar technikatörténeti szakíró, szerkesztő, író, művelődéstörténész, bibliográfus Nicolas Léonard Sadi Carnot, francia fizikus, matematikus és mérnök Jegyzetek
Conservatoire national des arts et métiers

Het Conservatoire National des Arts et Métiers (CNAM), of Nationaal conservatorium van ambachten en kunsten, is een hoger onderwijs instelling (of grand établissement) bestuurd door de Franse regering met als opdracht het geven van opleiding en het voeren van onderzoek ter promotie van wetenschap en industrie. Het heeft een groot museum dat toegankelijk is voor het publiek. Het instituut is opgericht op 10 oktober 1794, tijdens de Franse Revolutie, in de gebouwen van een afgeschafte priorij. Het eerste voorstel was geformuleerd door Henri Grégoire als een "depot voor machines, modellen, gereedschappen, tekeningen, beschrijvingen en boeken in al de gebieden van kunst en ambachten" De verlaten abdij van Saint-Martin-des-Champs in Parijs werd tot expositieruimte van de collectie bestemd. In 1802 werd de ruimte voor het publiek geopend. Hoewel het instituut oorspronkelijk was belast met het verzamelen van uitvindingen, is het sindsdien een onderwijsinstituut geworden. Tegenwoordig staat het vooral bekend als een school avondonderwijs voor volwassenen. De collectie van uitvindingen wordt nu geëxposeerd in het Musée des Arts et Métiers. De originele Foucault pendulum werd getoond als deel van de collectie, maar is in 1995 verhuisd naar het Panthéon. Het Conservatoire National des Arts et Métiers is gevestigd in de rue Saint Martin 292, in het 3e arrondissement van Parijs, in het historisch gebied Le Marais. Externe links (fr) Officiële website (en) Officiële website
Conservatoire national des arts et métiers

Narodowe Konserwatorium Sztuki i Rzemiosła (fr. Conservatoire national des arts et métiers, Cnam) – uczelnia wyższa zaliczana do grona grand établissement założona w Paryżu w czasie rewolucji francuskiej 10 października 1794 r. Po raz pierwszy propozycja utworzenia tego typu instytucji została wysunięta przez opata Henriego Grégoire'a. Jako siedzibę otrzymało budynki zlikwidowanego w rezultacie rewolucyjnych represji klasztoru benedyktynów i przyległego kościoła św. Marcina. Twórcy Conservatoire National des Arts et Métiers stawiali przed tą instytucją cele edukacyjne, co przejawiało się wyraźnie w już samej nazwie. Miała to być uczelnia służąca kształceniu młodzieży, zwłaszcza rzemieślniczej, dla której gromadzone zbiory były pewnego rodzaju pomocą naukową, a równocześnie przykładami godnych naśladowania osiągnięć sztuki, rzemiosła i przemysłu. Koncepcja ta odpowiadała hasłom epoki Oświecenia: uznaniu dla wiedzy i dążeniu do rozwoju wytwórczości. Profil instytucji, nadany w XVIII stuleciu dotrwał w zasadzie do czasów nam współczesnych, z tym że rozwijające się zbiory spowodowały wyodrębnienie muzeum techniki Musée des arts et métiers. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona CNAM
Conservatoire national des arts et métiers

Conservatoire national des arts et métiers, fondată în 1794, este o universitate tehnică de stat din Paris (Franța). Secții Masterat Domenii: Inginerie, management, științe sociale și umaniste Doctorat Domenii: Inginerie mecanică, Inginerie civilă, Inginerie electrică, Automatică, Tehnologia informației, Procesare de semnal, Microelectronică, Nanotehnologie, Acustică, Telecomunicații MOOC Profesori de vază Serge Haroche, fizician francez, laureat al Premiului Nobel pentru Fizică în 2012 Alexandru Ion Herlea, inginer, profesor universitar român și francez Maria Niculescu, economist Absolvenți celebri Victor Negrescu, politician român Note Legături externe CNAM Web Arhivat în 29 octombrie 2012, la Wayback Machine.
Conservatoire national des arts et métiers

Conservatoire national des arts et métiers (znana tudi kot CNAM) je ena najbolj prestižnih in selektivnih visokih šol v Franciji. Je francoska javna visokošolska in raziskovalna ustanova v Parizu. Šolo je leta 1794 ustanovil Henri Grégoire. Znani učitelji Siniša Malešević, profesor / predstojnik sociologije Viri Zunanje povezave Uradna spletna stran
Conservatoire national des arts et métiers

Conservatoire national des arts et métiers је име за низ тела високог образовања у Француској, упоредивих са универзитетима. Основна разлика је да док француски универзитети морају прихватити све ученике, више школе немају ту обавезу. Ове институције могу да врше селекцију, па само одабрани студенти могу похађати студије. Друга разлика је да универзитети имају факултете, тако да је сваки факултет одговоран за једну грану студија, док више школе обично групишу сличне предмете у једној школи и немају факултете. Историјат Садашња институција има своје корене у Conservatoire national des arts et métiers de l'an III стварене 1794. Референце
Conservatoire national des arts et métiers

Conservatoire national des arts et métiers är en fransk grande école som utexaminerar generalistingenjörer i norra Frankrike (Paris), och som är medlem av Conférence des grandes écoles. Kvalifikationer Ingenjör CNAM Master Doktor Mastère spécialisé Mooc-kurs Kända professorer Aimé Laussedat, fransk geodet Augustin Mesnager, fransk väg- och vattenbyggnadsingenjör Claude Pouillet, fransk fysiker Alexandre-Théophile Vandermonde, fransk matematiker Referenser Externa länkar CNAM Wikimedia Commons har media som rör Conservatoire national des arts et métiers.
Conservatoire national des arts et métiers

Conservatoire national des arts et métiers (CNAM; укр. Національна консерваторія мистецтв і ремесел) — університет, розташований у Парижі, Іль-де-Франс. Навчання Cnam спеціально націлено на керівників, які працюють у галузях, компаніях та державних службах, які хочуть поглибити свої знання та вивчити нові дисципліни.[первинне джерело] У CNAM також є музей, присвячений науковим і промисловим винаходам: Musée des Arts et Métiers (англ.: Музей промислового дизайну), який прийняв 250 000 відвідувачів у 2018 році і розташований у паризькому кампусі Французької національної консерваторії мистецтв і Crafts на вулиці Сен-Мартен, 292, у 3-му окрузі Парижа, в історичному районі міста під назвою Ле Маре. Відомі викладачі Сініша Малешевич, ірландський вчений П'єр Безьє, французький інженер і винахідник кривих Безьє і поверхонь Безьє Марсель Депре, французький інженер і фізик, відомий своїми роботами в галузі електротехніки. Джерела Посилання Офіційна сторінка університету [Архівовано 29 жовтня 2012 у Wayback Machine.]
Iglesia de Saint-Merri (París)

La Iglesia de Saint-Merri (o Saint-Merry) es una iglesia Católica situada en las proximidades del Centre Pompidou, en el cruce con la rue Saint-Martin y la rue de la Verrerie (en el 76), en el IV Distrito de París. Historia de la Iglesia La tradición Según la tradición, san Mederico, abad de la Abadía de San Martin de Autun, vivía como ermitaño en una choza cercana al oratorio de Saint-Pierre-des-Bois. San Mederico falleció el 29 de agosto del año 700 y, actualmente, sus restos descansan allí. Posteriormente, este oratorio se convirtió en una capilla bajo el nombre de «Capilla de Saint-Pierre-des-Bois» o, de forma más simple, «Capilla Saint-Pierre». Ya en el año 884, el obispo de París, en ese entonces Gozlín, hizo que los restos de san Mederico fuesen exhumados y colocados en un santuario con su nombre, considerados como reliquia. En ese momento, San Mederico fue elegido como santo patrón del margen derecha y la capilla, a partir de ahora, estaría bajo su nombre. La Iglesia durante el Siglo IX El culto al santo abad estuvo en el origen de una nueva iglesia de Saint-Pierre-Saint-Merri por iniciativa de un oficial real, Eudes Le Fauconnier, en el siglo X. Aunque la fecha exacta de construcción sigue siendo hipotética, sabemos que Eudes Le Fauconnier existió, ya que durante la reconstrucción de la iglesia en el siglo XVI se descubrió en el antiguo cementerio el esqueleto de un guerrero calzado con botas de cuero dorado junto con la inscripción: La iglesia desde el s. XV hasta nuestros días El edificio actual fue construido entre 1500 y 1565 (la nave entre 1500 y 1515, el crucero entre 1525 y 1535, el coro (arquitectura) entre 1535 y 1565 ​ y el campanario se elevó un piso en 1612). Cerrada en 1793 debido a la Revolución Francesa, la iglesia se convirtió en una fábrica de salitre de 1797 a 1801 y luego fue devuelta al culto católico en 1803. Finalmente en 1862, la iglesia fue clasificada por lista en la categoría monumentos históricos.​ Referencias