Centre national de la recherche scientifique

Národní výzkumné centrum (fr. Centre national de la recherche scientifique), častěji označované pouze zkratkou CNRS, je největší evropskou výzkumnou a vývojovou organizací se sídlem ve Francii. Hlavní sídlo CNRS je v Paříži (La Défense), avšak výzkumná střediska jsou rozložena po celé Francii. Centrum zaměstnává přes 11 600 vědců (26 000 zaměstnanců) a jeho rozpočet byl v roce 2004 2,2 miliardy euro. Aktivní strategie výměny a spolupráce se zahraničními špičkovými pracovišti umožnila této státní organizaci cestu mezi světovou elitu na poli výzkumu. Mezinárodní zastupitelstva sídlí v Bonnu, Bruselu, Johannesburgu, Moskvě, Pekingu, Santiagu de Chile, Tokiu, Tunisu, Washingtonu a Hanoji. CNRS je vlastníkem velkého množství patentů a licencí. V oblasti zdravotnictví patří k nejdůležitějším licence na vakcínu proti Hepatitidě B, na „Diagnose-Kits“ proti HIV-Viru, vyvinutá ve spolupráci s institutem Pasteur, nebo na nové cytostatikum Navelbine. V informatice se jedná o různý software, nejzajímavější je svobodný software CeCILL. Výzkumné oblasti V současnosti je centrum tvořeno dvěma instituty: Národní institut pro jadernou a částicovou fyziku Národní institut pro výzkum vesmíru Oblasti výzkumu matematika, informatika, fyzika, planety a vesmír, chemie, biologie, sociální vědy, životní prostředí a trvale udržitelný rozvoj, technické vědy. Historie Národní výzkumné centrum bylo založeno 19. října 1939 zásluhou prezidenta republiky Alberta Lebrun jako nástupnická organizace Caisse nationale de la recherche scientifique a Office national des recherches scientifiques et des Inventions. CNRS se zaměřilo na neaplikačně orientovaný výzkum, tedy ne na vývoj technologií, nýbrž na získávání nových poznatků. Změny ve společnosti a hospodářský vývoj donutily centrum roku 1966 k celkové restrukturalizaci. Roku 1967 vznikl Národní institut pro astronomii a geofyziku (fr. L'institut national d’astronomie et de géophysique), později přejmenovaný na Národní institut pro výzkum vesmíru (fr. l'Institut national des sciences de l'univers (INSU)), a v roce 1971 Národní institut pro jadernou a částicovou fyziku (fr. l'Institut national de physique nucléaire et de physique des particules (IN2P3)). Aby byla zabezpečena úzká návaznost mezi potřebami trhu a vědeckou činností, vznikl roku 1973 Spolek pro výzkum a průmysl (fr. Club Recherche-Industrie), který v současnosti sdružuje přes 5 000 členů. Od roku 2002 probíhá další snaha o změnu vnitřní struktury centra za účelem jeho modernizace. Ocenění Od roku 1954 centrum pravidelně uděluje ocenění pro nejlepší francouzské vědce a mladé výzkumníky. Zlatá medaile CNRS (Médaille d’or du CNRS) je nejdůležitějším oceněním pro vědu a výzkum jaké lze ve Francii získat. CNRS obdrželo hned několik Nobelových cen. Nobelova cena za fyziku 1970: Louis Néel 1991: Pierre-Gilles de Gennes 1992: Georges Charpak 1997: Claude Cohen-Tannoudji Nobelova cena za chemii 1987: Jean-Marie Lehn Nobelova cena za ekonomii 1988: Maurice Allais Fieldsova cena 1954: Jean-Pierre Serre 1982: Alain Connes 2002: Laurent Lafforgue Abelova cena 2003: Jean-Pierre Serre Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní centrum vědeckého výzkumu na Wikimedia Commons Oficiální stránky