NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jardin mémorial des enfants du Vél' d'Hiv'

Le jardin mémorial des enfants du Vél' d'Hiv' est un espace vert du 15e arrondissement de Paris, dans le quartier de Grenelle. Situation et accès Le jardin est situé 7 rue Nélaton dans le 15e arrondissement de Paris. Il est desservi par la ligne 6 à la station Bir-Hakeim. Origine du nom Ce square a été nommé en souvenir de la rafle des 16 et 17 juillet 1942, la plus grande arrestation de Juifs en France durant la Seconde Guerre mondiale. Historique Il a été inauguré le 16 juillet 2017, à l'occasion du 75e anniversaire de la rafle du Vél' d'Hiv' par le président de la République, Emmanuel Macron, en présence de son initiateur Serge Klarsfeld. Le jardin a été dessiné par l'agence Mutabilis Paysage. L'endroit est un lieu de recueillement et de souvenir dédié aux 4 115 enfants qui ont été raflés, séparés de leurs parents, déportés et exterminés à Auschwitz-Birkenau. Il a été conçu comme une pièce végétale entouré d'une treille sur laquelle poussent des grimpantes à fleurs blanches. On y trouve un grand mur en pierre calcaire où sont inscrits les noms et âges des quatre mille enfants qui ont été déportés sans retour après la rafle du Vél' d'Hiv'. Il se situe à l'emplacement de l'entrée de l'ancien vélodrome. Une vingtaine de photos des enfants et des familles ont été mises en place sur la treille. Le jardin est ponctué de pierres sculptées de différentes tailles qui rappellent les cailloux blancs déposés sur les tombes juives. Elles sont rassemblées par groupe dans le jardin. Leurs formes souples et arrondies amènent une dimension naturelle et viennent ainsi faire le lien entre le sol minéral et les parties plantées. Notes et références Annexes Articles connexes 15e arrondissement de Paris Liste des espaces verts de Paris Place des Martyrs-Juifs-du-Vélodrome-d'Hiver Square de la Place-des-Martyrs-Juifs-du-Vélodrome-d'Hiver Liste de musées et monuments commémoratifs de la Shoah Rafle du Vélodrome d'Hiver Liens externes « Site de la fondation pour la Mémoire de la Shoah », sur fondationshoah.org Portail des espaces verts Portail de Paris Portail du judaïsme Portail de la Seconde Guerre mondiale Portail de l'enfance Portail des années 2010 Portail de la Shoah
Институт „Пастьор“

Институтът „Пастьор“ (на френски: Institut Pasteur) е френска частна нетърговска научна фондация, посветена на изследвания в областта на биологията, бактериологията, вирусологията, имунологията и молекулярната биология. Организацията е наречена на своя основател и първи председател Луи Пастьор, който успешно разработва първия серум срещу бяс през 1885 година. Институтът е основан в Париж на 4 юни 1887 г. и официално започва работа на 14 ноември 1888 г. В продължение на повече от столетие институт „Пастьор“ се налага като един от водещите фактори в борбата с инфекциозните, паразитните и имунните заболявания и като световен център за разработка на медикаменти и провеждане на биомедицински изследвания. Благодарение на открития, направени от учени от института през годините, съвременната медицина е в състояние да контролира и лекува такива опасни и смъртоносни в миналото заболявания като дифтерит, тетанус, туберкулоза, полиомиелит, грип, жълта треска, холера, хепатит Б. През 1983 година там е изолиран вирусът HIV, който причинява синдрома на придобитата имунна недостатъчност. От 1908 година 8 действащи изследователи от института „Пастьор“ са били удостоени с Нобелова награда за физиология или медицина: 1907: Шарл Лаверан – за изследванията си върху протозоите, причинители на редица заболявания, 1908: Иля Мечников за изучаването на имунитета, 1928: Шарл Никол за работата си върху причинителя на тифа, 1965: Франсоа Жакоб, Андре Лвоф и Жак Моно за откритията на информационната РНК, рибозомите и механизмите за контрол на генната експресия. 2008: Люк Монтание и Франсоаз Бар-Синуси за откритиването на ретровируса Човешки имунодефицитен вирус (ХИВ), отговорен за Синдрома на придобита имунна недостатъчност (СПИН). Носители на тази награда са още 2 учени, чиято кариера е свързана с института: 1919: Жул Борде за откриването на системата на комплемента като част от имунитета, 1957: Даниел Бове за откритието на синтетичните вещества антихистамини, блокиращи действието на биологичните амини. През 2004 г. в международната мрежа от асоциирани членове на института е приет и Институтът по микробиология „Стефан Ангелов“ на БАН. Източници Външни препратки ((fr)) ((en)) Сайт на Института „Пастьор“ Архив на оригинала от 2010-12-25 в Wayback Machine.
Institut Pasteur

L'Institut Pasteur és una fundació francesa sense ànim de lucre que es dedica a l'estudi de la biologia, dels microorganismes, de les malalties i de les vacunes. Anomenat Institut Pasteur en honor de Louis Pasteur, el seu fundador i primer director que, el 1885, va descobrir la primera vacuna contra la ràbia. Va ser fundat el 4 de juny de 1887, gràcies a una subscripció nacional i inaugurat el 14 de novembre de 1888. Durant més d'un segle, l'Institut Pasteur ha estat al capdavant de la lluita contra les malalties infeccioses. Aquesta organització internacional d'investigació, amb seu a París, ha estat la primera a aïllar el 1983 l'VIH, virus que provoca la sida. Al llarg dels anys, ha estat en l'origen de descobriments revolucionaris que han permès a la medicina controlar malalties virulentes, tals com la diftèria, el tètanus, la tuberculosi, la poliomielitis, la grip, la febre groga. Des de 1908, vuit científics de l'Institut han estat recompensats amb un Premi Nobel de Medicina o Fisiologia. Des de l'1 de juliol de 2021, l'Institut Pasteur és una "organització de recerca associada" de la Universitat Paris-Cité. Història El 1886 es van rebre les primeres donacions per a la creació d'un Institut Antiràbic.janvier 1886- i es llança la subscripció per a la fundació d'un institut de vacunació contra la ràbia el1 març 1886 EL/LA/ELS/LES11 mai A continuació, se celebra una gala al Trocadéro en favor de l'Institut Pasteur. Col·laboradors il·lustres Serguei Vinogradski Referències
Institut Pasteur

Institut Pasteur francuska je neprofitna zaklada posvećena proučavanju biologije, mikroorganizama, bolesti i cjepiva. Ime je dobio po Louisu Pasteuru koji je bio njegovim osnivačem i prvim direktorom. On je, naime, otkrio prvo cjepivo protiv bjesnoće 1885. godine. Osnovan je 4. lipnja 1887. zahvaljujući nacionalnoj pretplati, a svečano otvoren 14. studenog 1888. godine. Sjedište Instituta nalazi se u Parizu. Na Institutu je prvi put izoliran HIV, virus koji uzrokuje AIDS, 1983. godine. Revolucionarna otkrića koja su medicini omogućila kontrolu virulentnih bolesti kao što su difterija, tetanus, tuberkuloza, dječja paraliza, gripa, žuta groznica također potječu odavde. Od 1908. godine osam znanstvenika s Instituta dobilo je Nobelovu nagradu za medicinu ili fiziologiju. Dobitnici Nobelove nagrade za medicinu 1908: Ilja Iljič Mečnikov 1919: Jules Bordet 1957: Daniel Bovet 1965: François Jacob, Jacques Monod, André Lwoff 2008: Luc Montagnier, Françoise Barré-Sinoussi Bilješke Vanjske poveznice Službena stranica
Institut Pasteur

Az Institut Pasteur egy francia nonprofit alapítvány, amely a biológia, a mikroorganizmusok, a betegségek és a vakcinák tanulmányozásával foglalkozik. Nevét Louis Pasteurről kapta, aki alapítója és első igazgatója volt, ő fedezte fel 1885-ben az első veszettség elleni vakcinát. 1887. június 4-én alapították, országos előfizetésnek köszönhetően, és 1888. november 14-én avatták fel. Az Institut Pasteur több mint egy évszázada élen jár a fertőző betegségek elleni küzdelemben. Ez a párizsi székhelyű nemzetközi kutatószervezet volt az első, amely 1983-ban izolálta a HIV-t, az AIDS-et okozó vírust. Az évek során olyan forradalmi felfedezések eredője volt, amelyek lehetővé tették az orvostudomány számára a virulens betegségek, például a diftéria, a tetanusz, a tuberkulózis, a gyermekbénulás, az influenza, a sárgaláz megfékezését. 1908 óta az Intézet nyolc tudósa részesült orvosi vagy élettani Nobel-díjban. Orvostudományi Nobel-díjasok 1907: Alphonse Laveran 1908: Ilja Iljics Mecsnyikov 1919: Jules Bordet 1928: Charles Nicolle 1957: Daniel Bovet 1965: François Jacob, Jacques Monod und André Lwoff 2008: Luc Montagnier und Françoise Barré-Sinoussi Kémiai Nobel-díjas 2020: Emmanuelle Charpentier Jegyzetek További információk Az intézet hivatalos oldala
Instytut Pasteura

Instytut Pasteura (fr. Institut Pasteur) – francuska, prywatna instytucja naukowo-badawcza non-profit, która została utworzona w Paryżu w 1888 roku z inicjatywy Akademii Nauk. Zajmuje się głównie mikrobiologią, immunologią, zwalczaniem chorób zakaźnych oraz produkcją szczepionek i surowic. Nazwa tej instytucji pochodzi od jej założyciela i pierwszego dyrektora Ludwika Pasteura, który w roku 1885 po raz pierwszy wyprodukował skuteczną surowicę przeciw wściekliźnie. Instytut Pasteura został założony 4 czerwca 1887, a zaczął działalność 14 listopada 1888 roku. Instytut ma liczne filie we Francji oraz wielu krajach świata. Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa Instytutu Pasteura Historia Instytutu Pasteura
Instituto Pasteur

O Instituto Pasteur é uma fundação francesa, sem fins lucrativos, dedicada ao estudo da biologia dos microorganismos, das doenças e vacinas. Seu nome é uma homenagem a Louis Pasteur, seu fundador e primeiro diretor, que, em 1885, produziu a primeira vacina contra a raiva. O Instituto foi fundado em 4 de junho de 1887, com recursos de doações, e inaugurado em 14 de novembro de 1888. Baseada em Paris depois de mais de um século, o Instituto Pasteur tornou-se uma organização internacional, mantendo uma posição de vanguarda na pesquisa científica de doenças infecciosas. Esteve na origem de descobertas revolucionárias que permitiram à medicina controlar doenças tais como difteria, tétano, tuberculose, poliomielite, gripe, febre amarela e a peste epidêmica. Foi também a primeira instituição a isolar, em 1983, o VIH, vírus que provoca a AIDS. O Instituto Pasteur conserva até os dias atuais os frascos de vidro com o "pescoço de cisne" que foram utilizadas por Pasteur nos seus experimentos para comprovar a hipótese da biogênese. Premiados com o Nobel Dez cientistas do Instituto já foram agraciados com o Prêmio Nobel de Fisiologia ou Medicina: 1907: Alphonse Laveran 1908: Ilya Ilyich Mechnikov 1919: Jules Bordet 1928: Charles Nicolle 1957: Daniel Bovet 1965: François Jacob, Jacques Monod e André Lwoff 2008: Luc Montagnier e Françoise Barré-Sinoussi O Instituto Pasteur hoje Atualmente, o Instituto Pasteur é constituído de 100 unidades de pesquisa, empregando cerca de 2 700 pessoas, sendo 500 cientistas do quadro permanente. Além disso, a instituição recebe, a cada ano, 600 cientistas visitantes, provenientes de 70 diferentes países. A Rede Internacional dos Institutos Pasteur está presente nas cidades e nos países seguintes: Alger, Argélia Bangui, República Centro-Africana Bruxelas, Bélgica São Paulo, Brasil Lille, França Phnom Penh, Camboja Dakar, Senegal Pointe-à-Pitre, Guadalupe Caiena, Guiana Ho Chi Minh, Nha Trang e Hanoi, Vietnam Teerã, Irã : Abidjan, Costa do Marfim Tananarive, Madagáscar Casablanca e Tanger, Marrocos Nouméa, Nova Caledônia São Petersburgo, Rússia Tunis, Tunísia Atenas, Grécia Bucareste, Romênia Niamey, Níger Yaoundé, Camarões Seoul, Coreia do Sul Shanghai, Hong Kong, China Nova York, EUA Montreal, Canadá Montevidéu, Uruguai Vientiane, Laos Ligações externas (em francês) Site oficial da Rede Internacional dos Institutos Pasteur Site oficial do Instituto Pasteur França Site oficial do Instituto Pasteur Lille Site oficial do Instituto Pasteur Bélgica Site oficial do Instituto Pasteur Marrocos Site oficial do Instituto Pasteur Coréia Site oficial do Instituto Pasteur da Nova Caledônia Site oficial do Instituto Pasteur de Montevidéu Site oficial do Instituto Pasteur de Guadalupe Site oficial do Centro Pasteur de Hong Kong Site educativo do Instituto Pasteur Site dos jovens pesquisadores do Instituto Pasteur
Institutul Pasteur

Institutul Pasteur (în franceză Institut Pasteur) este o fundație privată non-profit franceză dedicată studiului biologiei, microorganismelor, bolilor și vaccinurilor. Este denumit după omul de știință francez Louis Pasteur, cel care a inventat pasteurizarea și vaccinurile pentru antrax și rabie. Institutul a fost fondat la 4 iunie 1887 și inaugurat la 14 noiembrie 1888. Timp de mai mult de un secol, Institutul Pasteur a avut ca principal scop cercetarea bolilor infecțioase. Această organizație mondială de cercetare biomedicală cu sediul la Paris a fost prima care a izolat HIV, virusul care provoacă SIDA, în anul 1983. De-a lungul anilor, Institutul a fost responsabil pentru descoperirile care au permis științei medicale să țină sub control patologii infecțioase precum difteria, tetanosul, tuberculoza, poliomielita, gripa, febra galbenă și ciuma . Din 1908, zece oameni de știință ai Institutului Pasteur au primit Premiul Nobel pentru medicină și fiziologie; Premiul Nobel pentru fiziologie sau medicină din 2008 a fost împărțit între doi oameni de știință de la Institutul Pasteur. Note Bibliografie Gascar, Pierre. La Strada di Pasteur, Jaca Book, Milano 1991. ISBN: 88-16-40291-1. Hage, Jerald și Jonathon Mote. „Transformational Organizations and a Burst of Scientific Breakthroughs”, Social Science History (2010) 34#1 pp. 13–46. online Reynolds, Moira Davison. How Pasteur Changed History: The Story of Louis Pasteur and the Institut Pasteur (1994) Seidel, Atherton. „Chemical research at the Institut Pasteur”, Journal of Chemical Education, (1926) 3#11, p 1217+ DOI: 10.1021/ed003p1217 Weindling, Paul. „Scientific elites and laboratory organization in fin de siècle Paris and Berlin: The Institut Pasteur and Robert Koch's Institute for Infectious Diseases compared”, în Andrew Cunningham și Perry Williams (eds.), The Laboratory Revolution in Medicine (Cambridge University Press, 1992) pp. 170–88. Legături externe Site web oficial Monod, J.: The Institut Pasteur. The Nobel Foundation. 1890-07-05: M. Pasteur in his cabinet at theInstitut Pasteur PARIS. Annales de l'Institut Pasteur in Gallica, the digital library of the BnF
Пастеров институт

Пастеров институт (фр. L'Institut Pasteur) је водећа институција за проучавање биологије и медицине у Француској. Основана је 4. јуна 1887. године, и добила је име по оснивачу Лују Пастеру. Осим централе у Паризу, Институт има више од 20 одељака широм света. На институту је радило више добитника Нобелове награде за медицину. Поред истраживачког рада, Пастеров институт је саветник француске владе и Светске здравствене организације. Основна делатност је истраживање и развој дијагностике, медицинских тестова и праћење епидемиологије заразних болести. У Србији постоји Пастеров завод у Новом Саду, који није део Пастеровог института, али се бави сродном делатношћу. Спољашње везе Веб страница Пастеровог института
Institut Pasteur

Institut Pasteur, Pasteurinstitutet, är en fransk, icke vinstinriktad privat stiftelse som ägnar sig åt forskning i biologi, mikroorganismer, sjukdomar och vacciner. Institutet är uppkallat efter dess grundare Louis Pasteur, som 1885 lyckades utveckla ett antirabiesserum. Stiftelsen bildades 1887, och har sitt centrum i Paris. Sedan 2017 har Stewart Cole fungerat som institutets direktör. Han återvaldes till posten igen år 2021. Under sin mer än hundraåriga historia har institutet varit framgångsrikt med att upptäcka nya sjukdomar, framför allt infektioner. Det var här som HIV-viruset upptäcktes, och här har vaccin och mediciner mot till exempel difteri, tuberkulos, influensa, gula febern och pest tagits fram. Vid institutets lokaler i Paris finns även Pasteurmuseet och Louis Pasteurs och hans frus gravkapell. År 2018 var institutets budget 289,1 miljoner euro. Statliga bidrag utgör 17,9 % av budgeten, privata donationer 31 % och resten, 51,1 %, kommer från forskningsavtal, royalty, försäljningen. Institutet anställer cirka 2500 människor. Instituten har också försökt utveckla ett vaccin mot covid-19. I hösten 2021 började institutet även testa läkemedlet clofoctol, för att se om patienter som redan fått covid skyddas mot svår sjukdom. Institutets regionala aktörer har spelat en viktig roll under pandemin i bland annat Kambodja och Senegal. Tio forskare vid institutet har genom åren tilldelats Nobelpriset i medicin: Alphonse Laveran Ilja Metjnikov Jules Bordet Charles Nicolle Daniel Bovet François Jacob Jacques Monod André Lwoff Luc Montagnier Françoise Barré-Sinoussi Källor Externa länkar The Institute Pasteur (på engelska)
Mesquita de París

La Gran mesquita de París, en francès:Grande Mosquée de Paris, és la mesquita musulmana més gran de França, ocupa una hectàrea i és d'estil hispano-musulmà. Té un minaret de 33 metres d'alçada. Es va inaugurar el 15 de juliol de 1926 al número 6, del carrer Georges-Desplas al barri (quartier) del Jardí de les Plantes. La va fundar Si Kaddour Benghabrit. La mesquita està oberta a la visita turística tot l'any. Història Un primer projecte de construcció de la mesquita es va endegar el 1895 però no va tenir èxit. La decisió de construir-la va ser arran de la primera Guerra Mundial per homanetjar els 70.000 morts musulmans que hi combateren al costat de França. L'obra va ser finançada en part per l'estat francès (llei de 19 d'agost de 1920), La primera pedra es posà el 1922. Es va inaugurar el 16 de juliol de 1926 en presència del president de la república francesa Gaston Doumergue i del soldà del Marroc Moulay Youssef. Doumergue celebrà en aquell moment l'amistat franco-musulmana expressada en el camp de batalla i afirmà que el laicisme francès protegia totes les creences religioses. La nit abans de la inauguració, Messali Hadj del grp Étoile nord-africaine, criticà aquesta mesquita com « mesquita reclam ». La mesquita també té: Una sala de pregària decorada Una madrassa (escola islàmica) Una biblioteca Una sala de conferències Un restaurant, un saló de te, hammam i botigues. Galeria fotogràfica Notes i referències Enllaços externs Le site officiel de la mosquée de Paris Le traitement du religieux islamique en métropole, par Michel Renard, (IHTP-CNRS) La mosquée de Paris durant la Seconde Guerre mondiale, par El Watan Galerie de photos : la Grande Mosquée Vidéo Histoire de Paris 8 Les lieux de Culte : La Grande Mosquée Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine.
Velká mešita (Paříž)

Velká mešita v Paříži (francouzsky Grande Mosquée de Paris) je nejstarší mešita ve Francii s 33 m vysokým minaretem. Nachází se v Latinské čtvrti v 5. obvodu v Paříži. Byla otevřena v roce 1926. Od roku 1983 je chráněná jako historická památka. Mešita obsahuje modlitebnu vyzdobenou podle stylů arabského světa, madrasu, knihovnu, konferenční místnost, restauraci, čajovnu, parní lázeň a obchody. Historie První neúspěšný návrh na stavbu mešity podal již v roce 1895 Comité de l'Afrique française (Výbor francouzské Afriky). Rozhodnutí o výstavbě mešity v Paříži, první mešity postavené ve Francii, bylo přijato po první světové válce na památku padlých muslimů, kteří bojovali za Francii. Stavbu financovala Francie na základě zákona z 19. srpna 1920. Bylo vybráno staveniště na místě bývalé nemocnice Pitié. Základní kámen byl položen v roce 1922 a 16. července 1926 proběhlo slavnostní otevření, kterého se zúčastnili francouzský prezident Gaston Doumergue a marocký sultán Mulai Yusuf. Mešita byla postavena v hispano-maurském stylu. Současnost Pařížská mešita slouží jako mateřská mešita francouzských mešit. Od roku 1992 ji vede rektor Dalil Boubaker. Politické napětí mezi Marokem a Alžírskem donutilo marocké muslimy vybudovat si vlastní mešitu v Évry. Mešita je otevřena turistům po celý rok, s výjimkou prostor určených pro kázání imámů, čtení Koránu, modliteb a meditací vyhrazené pro praktiky islámu. Prohlídka je zdarma pro muslimy a zpoplatněná pro ostatní. V mešitě se nachází arabská restaurace s kuchyní ze zemí Maghrebu, čajovna, hammam (parní lázeň) a obchody s tradičními arabskými předměty. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Grande Mosquée de Paris na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velká mešita na Wikimedia Commons (francouzsky) Oficiální stránky mešity (francouzsky) Záznam v evidenci historických památek (francouzsky) Dokumentární film o mešitě
Gran Mezquita de París

La Gran Mezquita de París (en árabe مسجد باريس الكبير) es la mayor de Francia. Tiene una hectárea de superficie y un minarete de 33 metros de altura. Es de estilo marroquí y se encuentra en el nº 6 de la calle Georges-Desplas en el Barrio Latino, V distrito de París, cerca del Jardin des Plantes. Construcción La mezquita fue construida en homenaje a los musulmanes muertos por Francia en la Primera Guerra Mundial. Fue inaugurada el 16 de julio de 1926, por el Présidente francés Gaston Doumergue y el Sultán de Marruecos Moulay Youssef. Está inspirada en la mezquita El-Qaraouiyyîn de Fez, una de las más importantes de Marruecos. Todos los elementos decorativos y, en particular los mosaicos, fueron realizados por artesanos del Norte de África, utilizando materiales tradicionales. El minarete está inspirado en el de la mezquita Zitouna de Túnez. La puerta principal está adornada con motivos florales dentro de la tradición islámica. El interior La mezquita tiene una sala de oraciones, una escuela, biblioteca, sala de conferencias, restaurante, salón de té, un baño turco y establecimientos comerciales. Visitas La mezquita está abierta para los turistas durante todo el año, excepto en las salas para sermones de los imanes, para la lectura del Corán, y para las oraciones y meditaciones de los fieles del Islam. El recorrido es gratuito para los musulmanes, pero no para los que no lo son. La mezquita cuenta también con el restaurante tradicional A las puertas de Oriente, con cocina de los países del Magreb (tagine, cous-cous ...), té, té con menta, delicias turcas, pastelería, pipa de agua, etc. Baño de vapor (con horarios diferentes para hombres y mujeres), y un establecimiento para comprar productos tradicionales árabes. Estos servicios están abiertos al público durante todo el año. Los visitantes pueden visitar el Grande Mosquée De Paris todos los días de 9:00 am a 6:00 pm.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Gran Mezquita de París.
Párizsi nagymecset

A párizsi nagymecset (franciául: Grande Mosquée de Paris) Franciaország legrégebbi iszlám központja, mely a főváros V. kerületében található. Története A mecset az első világháború után épült hálából a németek ellen a francia hadseregben szolgált, és hősi halált halt 100 000 muszlim katona emlékére. A Fezben található Al Quaraouiyine mecset mintájára és mudéjar stílusban épült, 33 méter magas minarettel ellátott dzsámit 1926-ban adták át Gaston Doumergue francia elnök és Juszúf marokkói szultán jelenlétében. Az első közösségi imát Ahmad al-Alawi, neves szúfi sejk vezette. Dalil Boubakeur 1992 és 2020 között volt a mecset rektora, valamint a Nicolas Sarkozy által kezdeményezett Muszlim Kultusz Francia Tanácsát is vezette. Iszlamofób támadások 2005 februárjában iszlám ellenes támadás érte a mecsetet: "náci szimbólumokat festettek ismeretlenek a párizsi nagymecsetet, a legismertebb franciaországi iszlám épületet övező falra - közölték muszlim vallási elöljárók. A fehér falra tucatnyi horogkeresztet és SS-jeleket mázoltak, valamint a "Kifelé" feliratot írták. Dalil Boubakeur, a mecset igazgatója úgy nyilatkozott: a tett "a tűrhetetlen iszlámellenesség aggasztó megnyilvánulása a fővárosban". Jegyzetek Források "Die grosse Mosche von Paris und ihr Garten im orientalischen Stil" (német nyelven). sortiraparis.com. Hozzáférés: 2024. március 26.. További információk A mecset hivatalos honlapja