NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Quinze-Vingts National Ophthalmology Hospital

The Quinze-Vingts National Ophthalmology Hospital (Centre hospitalier national d’ophtalmologie des Quinze-Vingts) is France's national ophthalmology hospital located in Paris, in the 12th arrondissement. The hospital gave its name to the Quinze-Vingts quarter. Source of the name The name Quinze-Vingts, which means three hundred (15 × 20 = 300), comes from the vigesimal (based on 20) numeral system used in the Middle Ages: it referred to the number of beds in the hospital, and was intended to house 300 poor, blind city-dwellers. Saint Louis, in the 13th century, is said to have had this hospital built to provide aid to 300 knights taken prisoner by the Saracens during the Seventh Crusade, who were blinded before being freed. However, Jean de Joinville makes no mention of this, and no contemporary source confirms it. According to the historian of the Quinze-Vingts, Léon Le Grand, this is a legend that emerged in the 16th century. History The Hospice des Quinze-Vingts, a hospital for the blind, was founded in 1260 by Louis IX, king of France, also known as "Saint Louis". It was built on a piece of land called "Champ-Pourri", an area lying a short distance west of the Louvre fortress, outside the fortified wall built by Philippe Augustus from 1190 to 1209. It was included within the city after the erection of the new fortified wall of Charles V built between 1356 and 1383. Within the new neighborhood thus formed west of the Louvre, the hospice was located on rue Saint-Honoré at the corner of the rue Saint-Nicaise, (in the area between the Palais-Royal and Place du Carrousel, whose construction post-dated by several centuries that of the Quinze-Vingts). In 1779, during the reign of Louis XVI, the Cardinal de Rohan transferred the hospital to its current location, rue de Charenton, in the former barracks of the "Black Musketeers", (Mousquetaires noirs, named for the color of their horses), which had been disbanded in 1775. Rohan also changed the system of administration and increased the number of beds to eight hundred. In 1801, during the Consulate, the hospital housed the Institute for the Young Blind (today the Institut National des Jeunes Aveugles) founded by Valentin Haüy in 1784. Between 1957 and 1968, large parts of the former barracks of Black Musketeers were demolished. What was left - entrance and chapel - was classified Monument historique (historical monument) on 26 December 1976. To this day, the Quinze-Vingts remains a hospital for eye diseases. It also houses the Institut de la Vision (Eye Institute), an ophthalmology research center that opened in 2008. The courtyard is decorated with a statue of king Saint Louis, created by French sculptor François-Léon Sicard and completed by his student, Gabrielle Maurion. Bibliography Zina Weygand, The Blind in French Society from the Middle Ages to the Century of Louis Braille, Stanford University Press, 2009 References External links Official website (in French)
Castell de Ferrières

El Castell de Ferrières (en francès: Château de Ferrières) és a la ciutat de Ferrières-en-Brie, a la regió de Sena i Marne, França. És a uns vint quilòmetres a l'est de París. El castell, d'estil del Renaixement italià, posseeix torres quadrades en cada vèrtex. Una terrassa formal condueix a un parc enjardinat i 1,25 km² de jardins que són part d'una floresta circumdant de 30 km². L'escultura de les columnes interiors i de les cariàtides va quedar a càrrec de Charles Cordier i les pintures decoratives van ser supervisades per Eugène Lami. L'admirable hall central té 37 m de llarg i 18 m d'altura, sent el seu sostre una claraboia vidriada. L'extensa biblioteca inclou més de 8.000 volums. En complement als apartaments privats dels Rothschild o Château de Ferrières va ser construït amb vuit suites per a hostes. Història Va ser construït entre 1855 i 1859 pel baró James de Rothschild. El domini dels Rothschild sobre la propietat va anar passant per línia masculina de la família d'acord amb la llei Sàlica. El castell va ser projectat per l'arquitecte Britànic Joseph Paxton, que es va inspirar en el disseny de les Torres Mentmore a Buckinghamshire, Anglaterra, edifici que Paxton va construir per al cosí del baró James, o baró Mayer Amschel de Rothschild. En contemplar Mentmore, el baró James hauria convocat Paxton i ordenat " Constrúyame un Mentmore, però dues vegades major ". El baró James va adquirir una vasta col·lecció d'obres d'art i estàtues que adornaven diverses sales del castell. Moltes de les escultures eren d'Alexandre Falguière i de l'italià Antonio Corradini. Els fills del baró van adquirir més tard treballs de René de Saint-Marceaux. Durant la Guerra francoprussiana (1870 - 1871), la propietat va ser ocupada pels alemanys, havent estat llotja de les negociacions entre Otto von Bismarck, Canceller de la Federació Alemanya del Nord i el ministre de Negocis Estrangers francès, Jules Favre. Els alemanys van tornar al castell durant l'ocupació de França a la Segona Guerra Mundial. Aquesta vegada van saquejar les seves importants col·leccions d'art. En finalitzar el conflicte, el castell va romandre desocupat hastel 1959, quan Guy de Rothschild i a la seva nova esposa, la baronessa Marie-Hélène de Zuylen van Nyeve van resoldre renovar-lo. Els seus esforços van fer que el castell es converteixi, una vegada més, en un lloc de trobada entre la noblesa europea i les estrelles dels films de Hollywood. el 1975, Guy de Rothschild i la seva dona van donar el castell a la rectoria de la Universitat de París, i actualment està obert al públic per a visites guiades i esdeveniments especials. Nota Enllaços externs Château de Ferrières web Arxivat 2012-11-26 a Wayback Machine.
Ferrières (zámek)

Zámek Ferrières (Château de Ferrières) je francouzský zámek, který nechal postavit v letech 1855 až 1859 baron Jacob de Rothschild. Rothschildské vlastnictví zámku Ferrières bylo předáno v mužské linii podle zásady prvorozenství. Jedná se o zdaleka největší a nejluxusnější zámek ve Francii z 19. století, je dosažitelný z rue Rucherie v Ferrières-en-Brie v departmentu Seine-et-Marne asi 26 km východně od Paříže. Historie Zámek navrhl britský architekt Joseph Paxton. Inspirací pro návrh Ferrières byl Mentmore Towers v Buckinghamshire v Anglii, který Paxton postavil pro bratrance barona Jamese Mayera Amschela de Rothschild. Po spatření Mentmore baron James pozval Paxtona a požádal ho: „Udělejte mi Mentmore, ale dvakrát tak velké“. Byl postaven v novorenesančním slohu, inspirovaném italskou renesanční architekturou se čtvercovými věžemi v každém rohu. Ústřední hala je dlouhá 120 stop (37 m) a vysoká 60 stop (18 m), střecha je prosklená. Sochařské práce byly provedeny pod vedením Charlese Henryho Josepha Cordiera a dekorativní malby pod dohledem Eugène Lami. Masivní knihovna čítá více než 8 000 svazků. Vzhledem k tomu, že byl zámek již navrhován pro opulentní zábavu, bylo důležité, aby kromě soukromých apartmánů Rothschilda, bylo zde dostatek apartmánů pro hosty. Těch zde mohlo pobývat až 80. Ferrières byl slavnostně otevřen 16. prosince 1862 za účasti Napoleona III. Baron James získal velkou sbírku uměleckých děl, a sochy zdobí řadu zámeckých pokojů. Nacházejí se zde díla, jejichž autory byli Alexandre Falguière, Antonio Corradini či René de Saint-Marceaux. Během prusko-francouzské války (1870–1871) byl zámek zabaven Prusy a jednali zde Otto von Bismarck, kancléř Severoněmeckého spolku, a francouzský ministr zahraničních věcí, Jules Favre. Němci opět obsadili zámek během okupace Francie ve druhé světové válce a v této době také vyplenili jeho obrovské sbírky umění. Zámek zůstal prázdný až do roku 1959, kdy se Guy de Rothschild a jeho druhá manželka, Marie-Hélène de Zuylen van Nyevelt, pustili do renovace. Díky jejich úsilí se zámek opět stal místem, kde se setkávala na večírcích evropská šlechta či hollywoodské filmové hvězdy. V roce 1975 Guy de Rothschild a jeho manželka charitativně darovali zámek Kancléřství pařížských univerzit, a ten je nyní otevřen pro veřejnost s možností prohlídek a speciálních akcí. Na zámku byly natočeny některé scény z filmu Romana Polanského Devátá brána (2000). Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Château de Ferrières na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zámek Ferrières na Wikimedia Commons Oficiální stránky zámku
Castillo de Ferrières

El castillo de Ferrières (del francés: Château de Ferrières) está localizado en la ciudad de Ferrières-en-Brie, en la región de Seine-et-Marne, Francia. Considerado el más importante castillo francés del siglo XIX, se encuentra a unos veintiséis kilómetros al este de París. Historia Fue construido entre 1855 y 1859 por el barón James de Rothschild. El dominio de los Rothschild sobre la propiedad fue pasando por la línea masculina de la familia de acuerdo con las leyes de la primogenitura. El castillo fue proyectado por el arquitecto británico Joseph Paxton, que se inspiró en el diseño de las Torres Mentmore en Buckinghamshire, Inglaterra, edificio que Paxton construyó para el primo del barón James, o barón Mayer Amschel de Rothschild. Al contemplar Mentmore, el barón James habría convocado a Paxton y ordenado "Constrúyame un Mentmore, pero dos veces mayor".​ El barón James adquirió una vasta colección de obras de arte y estatuas que adornaban varias salas del castillo. Muchas de las esculturas eran de Alexandre Falguière y del italiano Antonio Corradini. Los hijos del barón adquirieron más tarde trabajos de René de Saint-Marceaux. Durante la Guerra franco-prusiana (1870-1871), la propiedad fue ocupada por los alemanes, habiendo sido palco de las negociaciones entre Otto von Bismarck, Canciller de la Federación Alemana del Norte, y el ministro de Negocios Extranjeros francés, Jules Favre. Los alemanes regresaron al castillo durante la ocupación de Francia en la Segunda Guerra Mundial. Esta vez saquearon sus importantes colecciones de arte. Al finalizar el conflicto, el castillo permaneció desocupado hasta 1959, cuando Guy de Rothschild y su nueva esposa, la baronesa Marie-Hélène de Zuylen van Nyeve resolvieron renovarlo. Sus esfuerzos hicieron que el castillo se convirtiera, una vez más, en un lugar de encuentro entre la nobleza europea y las estrellas de los filmes de Hollywood. En 1975, Guy de Rothschild y su esposa donaron el castillo a la rectoría de la Universidad de París, y actualmente está abierto al público para visitas guiadas y eventos especiales. Características El castillo, de estilo del Renacimiento italiano, posee torres cuadradas en cada vértice. Una terraza formal conduce a un parque ajardinado y 1,25 km² de jardines que son parte de una floresta circundante de 30 km². La escultura de las columnas interiores y de las cariátides quedó a cargo de Charles Cordier y las pinturas decorativas fueron supervisadas por Eugène Lami. El admirable hall central tiene 37m de largo y 18m de altura, siendo su techo una claraboya vidriada. La extensa biblioteca incluye más de 8.000 volúmenes. En complemento a los apartamentos privados de los Rothschild, el castillo de Ferrières fue construido con ocho suites para huéspedes. Cultura popular Algunas escenas de la película The ninth gate (2000), de Roman Polanski fueron filmadas en este castillo. Aparece también como residencia del conde de Montecristo dirigida por M. Delaporte y A. De La Patelliere (2024) Aparece en el vídeo de la canción Partition, de la cantante Beyonce. Notas Enlaces externos Château de Ferrières website
Château de Ferrières

Lo Château de Ferrières (lett. "castello di Ferrières") è un castello dell'omonimo comune dell'Île-de-France, in Francia. Esempio di architettura neorinascimentale, lo Château de Ferrières è ispirato alle Mentmore Towers e all'architettura rinascimentale italiana. Storia Lo Château de Ferrières venne progettato da Joseph Paxton per conto del magnate James Mayer de Rothschild. Quando venne a sapere che suo nipote Mayer Amschel aveva fatto erigere un'imponente residenza nel Buckinghamshire, ovvero le Mentmore Towers, anch'esse opera di Paxton, James disse all'architetto inglese: «Voglio una casa grande il doppio di Mentmore». La costruzione dell'edificio iniziò nel 1855 e terminò quattro anni dopo. Un tempo, il castello ospitava cento servitori e disponeva di 80 suite, una biblioteca con 8.000 volumi e delle scuderie in cui potevano venire alloggiati fino a 80 cavalli. L'enorme sala principale era decorata con un soffitto tiepolesco, arazzi, sculture e dipinti di Velázquez, Rubens, Guido Reni e Rembrandt. Tra le figure illustri che visitarono il castello di Ferrières vi fu l'imperatore Napoleone III, che il 17 febbraio e il 16 dicembre 1862, fu accolto con due cerimonie grandiose alle quali andò Gioacchino Rossini in persona. Anche Bismarck, quando era un ambasciatore a Parigi, apprezzava molto la tenuta e ci andò più volte; quando i prussiani invasero Parigi nel 1870, egli convinse il re Guglielmo I a rendere il castello il quartier generale. Quando i tedeschi invasero nuovamente la Francia durante la seconda guerra mondiale, lo Château de Ferrières rimase abbandonato fino al 1959, quando venne riaperto e fatto ristrutturare da Guy de Rothschild e la sua seconda moglie Marie-Hélène. Nota amante delle feste, Marie-Hélène tenne dei gala nell'edificio e vi ospitò diverse celebrità di Hollywood, come Grace Kelly e Audrey Hepburn. Nel 1975 lo Château de Ferrières fu donato all'Università di Parigi. Oggi il castello è una meta turistica. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sullo Château de Ferrières Collegamenti esterni (EN) Château de Ferrières, su Structurae.
Castelo de Ferrières

O Castelo de Ferrières (Château de Ferrières em francês) localiza-se na cidade de Ferrières-en-Brie, no departamento de Sena e Marne, na França. Considerado o mais importante castelo francês do século XIX, dista cerca de vinte e seis quilômetros a Leste de Paris. História Foi construído entre 1855 e 1859 pelo barão James de Rothschild. O domínio dos Rothschild sobre a propriedade foi passando pela linha masculina da família de acordo com as leis da primogenitura. O castelo foi projetado pelo arquitecto Britânico Joseph Paxton, que se inspirou no desenho de Mentmore Towers, em Buckinghamshire, Inglaterra, edifício que Paxton construiu para o primo do barão James, o barão Mayer Amschel de Rothschild. Ao contemplar Mentmore, o barão James teria convocado Paxton e ordenado "Construa-me um Mentmore, mas duas vezes maior". O barão James adquiriu uma vasta colecção de obras de arte e estátuas que adornavam várias salas do castelo. Muitas das esculturas eram de Alexandre Falguière e do italiano oitocentista, Antonio Corradini. Os filhos do barão adquiriram mais tarde trabalhos de René de Saint-Marceaux. Durante a Guerra franco-prussiana (1870-1871), a propriedade foi ocupada pelos alemães, tendo sido palco das negociações entre Otto von Bismarck, Chanceler da Confederação da Alemanha do Norte, e o Ministro dos Negócios Estrangeiros francês, Jules Favre. Os alemães voltaram ao castelo durante a ocupação da França na Segunda Guerra Mundial. Desta vez, saquearam as suas importantes colecções de arte. Ao final do conflito, o castelo permaneceu desocupado até 1959, quando Guy de Rothschild e a sua nova esposa, a baronesa Marie-Hélène de Zuylen van Nyeve resolveram renová-lo. Os seus esforços fizeram com que o castelo se tornasse, uma vez mais, num local de encontro entre a nobreza europeia e as estrelas dos filmes de Hollywood, em grandes serões. Em 1975, Guy de Rothschild e a sua esposa doaram o castelo à reitoria da Universidade de Paris, e actualmente está aberto ao público para visitas guiadas e eventos especiais. Características O castelo, em estilo Renascença italiana, possui torres quadradas em cada vértice. Um terraço formal conduz a um parque ajardinado e 1,25 km² de jardins que são parte de uma floresta circundante de 30 km². A escultura das colunas interiores e das cariátides ficou a cargo de Charles Cordier e as pinturas decorativas foram supervisionadas por Eugène Lami. O admirável hall central tem 120 pés (37 m) de comprimento e 60 pés (18 m) de altura, sendo o seu tecto uma clarabóia envidraçada. A extensa biblioteca inclui mais de 8.000 volumes. Em complemento aos apartamentos privados dos Rothschild, o Château de Ferrières foi construído com oito suites para hóspedes. O Castelo de Ferrières no cinema Algumas cenas da película The Ninth Gate (1999), de Roman Polanski, foram aqui filmadas. Notas Ligações externas «Château de Ferrières website» (em francês)
Шато-де-Феррье

Шато-де-Феррье (фр. Château de Ferrières) (в русском написании встречаются варианты Шато-де-Ферьер, Шато-де-Ферре, Феррьер-ан-Бри) — французское шато, построенное с 1855 по 1859 год английским архитектором Джозефом Пакстоном по заказу Джеймса Майера Ротшильда. Право на владение шато передавалось по мужской линии по принципу первородства (примогенитура) до 1975 года, когда семья передала здание и земли Парижскому университету. Шато считается одним из крупнейших и богатейших замков XIX века и расположено на огромном участке земли в районе Феррье-ан-Бри департамента Сена и Марна, примерно в 26 км к востоку от Парижа. Ранняя история Барон Джеймс Ротшильд приобрёл поместье площадью 7880 акров (около 3189 гектаров) у герцога Отрантского в 1829 году чтобы построить поместье близ Парижа. Барон пригласил известного архитектора Джозефа Пакстона, автора английского поместья Ментмор, построенного для кузена барона, Майера Амшеля Ротшильда (внука основателя династии Майера Амшеля Ротшильда, названного в его честь). По слухам, задание архитектору от владельца поместья звучало так: «Постройте мне Ментмор, только в два раза больше». Замок был построен в стиле неоренессанса, вдохновлённого архитектурой эпохи Возрождения, с четырьмя башнями по краям и широкими террасами с видом на английский парк площадью 1.25 км2. В центре здания находится патио с застеклённой крышей размером 37 на 18 метров. Автором скульптур атлантов и кариатид, поддерживающих колонны, был Шарль Кордье, а росписи зала выполнил Эженом Лами. Помимо частных апартаментов семьи Ротшильдов в замке было 80 гостевых комнат. Английский писатель Эдмунд де Вааль в книге «Заяц с янтарными глазами» описывал интерьер замка так: События в замке Торжественное открытие замка состоялось 16 декабря 1862 года, когда его посетил Наполеона III и Ашиль Фульд. 19 сентября 1870 года, во время осады Парижа, в замке пребывали Вильгельм I, генерал фон Мольтке и Бисмарк. 10 июля 1971 года состоялся бал Пруста. 12 декабря 1972 года проводилась сюрреалистическая вечеринка. Замок в кино Замок и его интерьеры фигурируют в сцене чёрной мессы в мистическом триллере Романа Полански «Девятые врата» (1999). Примечания
Slottet i Ferrières

Slottet i Ferrières (franska: Château de Ferrières) ligger i Ferrières-en-Brie i det franska departementet Seine-et-Marne, omkring 25 kilometer öster om Paris. Det byggdes mellan 1855 och 1859 av James Mayer de Rothschild. Rothschilds ägande av slottet ärvdes på den manliga sidan enligt primogeniturreglerna. Det anses vara det viktigaste 1800-talsslottet i Frankrike. Slottet ligger på krönet av en lång infart och ritades av den brittiske arkitekten Joseph Paxton. Förebilden för ritningarna var Mentmore Towers i Buckinghamshire, England, det hus Paxton byggde åt baron James de Rothschilds kusin Mayer Amschel de Rothschild. Enligt sägnen ska James de Rothschild, efter att ha sett Mentmore, ha uppmanat Paxton att bygga ett Mentmore, men dubbelt så stort. Det är byggt i italiensk renässansstil med fyrkantiga torn i varje hörn och en terrass som leder till en 1,25 km² stor park med trädgårdar, som är del av en 30 kvadratkilometer stor omgivande skog. Interiörens atlantpelare och karyatider skapades av Charles Cordier och dekorationsmålningarna leddes av Eugène Lami. Den stora salen är omkring 37 meter lång och 18 meter hög med inglasat tak. I biblioteket fanns omkring 8 000 böcker och slottet hade 80 gästrum. Baron James skaffade sig en omfattande samling konstverk och statyetter som han smyckade flera av slottets rum med. Flera av statyetterna skapades av Alexandre Falguière och italienaren Antonio Corradini. Baronens son utökade senare samlingen med verk av René de Saint-Marceaux. Under fransk-tyska kriget 1870–1871 övertogs slottet av tyskar och var platsen för förhandlingar mellan Otto von Bismarck och den franske utrikesministern Jules Favre. Tyskarna intog slottet igen vid ockupationen av Frankrike under andra världskriget och plundrade den gången slottet på dess omfattande konstsamling. Slottet stod tomt fram till 1959 när Guy de Rothschild och hans nya fru, Marie-Hélène de Rothschild, började att restaurera det. Deras arbete ledde till att slottet åter igen blev en plats som besöktes av europeiska och amerikanska celebriteter. 1975 donerade Guy de Rothschild och hans fru slottet till universitetet i Paris. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Château de Ferrières, 14 juli 2007. Noter Externa länkar Officiell webbplats
Pont de Bonneuil

Le pont de Bonneuil est un pont routier qui permet de franchir la Marne entre Saint-Maur-des-Fossés et Bonneuil-sur-Marne. La rive sud du pont est située dans le port de Bonneuil. Liens externes Ressource relative à l'architecture : Mérimée Portail des ponts Portail des routes Portail des transports en Île-de-France Portail du Val-de-Marne
Place Mireille

La place Mireille est une voie située dans le quartier du Palais-Royal du 1er arrondissement de Paris. Situation et accès La place Mireille est desservie à proximité les lignes 1 et 7 à la station Palais Royal - Musée du Louvre. Origine du nom Cette place rend hommage à la chanteuse et actrice Mireille Hartuch, dite Mireille (1906-1996), qui vécut de nombreuses années, avec son mari le journaliste et essayiste Emmanuel Berl, au 36 de la rue de Montpensier toute proche. Historique Cette placette triangulaire est formée par l'angle des rues Molière et de Richelieu. Elle est bordée par la fontaine Molière. Le 22 février 2008, la Ville de Paris décide d'honorer Mireille et sa création, Le Petit Conservatoire de la chanson. Bâtiments remarquables et lieux de mémoire La fontaine Molière Notes et références Pour approfondir Bibliographie Jacques Hillairet, Dictionnaire historique des rues de Paris, Paris, Les Éditions de minuit, 1972, 1985, 1991, 1997, etc. (1re éd. 1960), 1 476 p., 2 vol. [détail des éditions] (ISBN 2-7073-1054-9, OCLC 466966117). Articles connexes Liste des voies du 1er arrondissement de Paris Liens externes Carte interactive des voies de Paris sur le site de la direction de l'urbanisme de la Ville de Paris Portail des routes Portail de Paris
Place Bernard-Lazare

La place Bernard-Lazare est une voie située dans le quartier des Arts-et-Métiers du 3e arrondissement de Paris. Situation et accès La place Bernard-Lazare est desservie à proximité par les lignes de métro 3 et 11 à la station Arts et Métiers. Origine du nom Cette place porte le nom de l'écrivain et journaliste Bernard Lazare (1865-1903). Historique La place est créée et prend son nom actuel en 2005 sur l'emprise des rues qui la bordent. Bâtiments remarquables et lieux de mémoire Notes et références Pour approfondir Bibliographie Jacques Hillairet, Dictionnaire historique des rues de Paris, Paris, Les Éditions de minuit, 1972, 1985, 1991, 1997, etc. (1re éd. 1960), 1 476 p., 2 vol. [détail des éditions] (ISBN 2-7073-1054-9, OCLC 466966117). Articles connexes Liste des voies du 3e arrondissement de Paris Liens externes Carte interactive des voies de Paris sur le site de la direction de l'urbanisme de la Ville de Paris Portail de Paris Portail des routes