NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Obelisc de Luxor

L'obelisc de Luxor és un obelisc de granit rosa que prové originalment del temple de Luxor a Egipte i que, des del 1836, es troba al centre de la plaça de la Concorde a París. Història Va ser Muhàmmad Alí Paixà d'Egipte, qui, a instàncies del baró Taylor, després de Jean-François Champollion, va oferir a França, al començament del 1830, els dos obeliscs erigits davant el temple de Luxor, però només el de dreta (mirant el temple) va ser transportat cap a França. La revolució de 1830 va estar a punt d'ajornar-ho, però Muhammad Alí va confirmar la seva donació el novembre del 1830. Fou Champollion qui va ser encarregat pel rei d'escollir el primer dels dos obeliscs que havia d'arribar a França. Un vaixell, especialment noliejat per aquesta finalitat, el Luxor, comandat per Raymond de Verninac Saint-Maur, va salpar de Toló l'abril del 1831 i va remuntar el Nil a l'agost. El vaixell va embarcar el monòlit el desembre i va baixar el Nil l'agost del 1832. De tornada a Toló el maig del 1833, va arribar a París l'agost del 1834 després d'haver remuntat el Sena. Lluís Felip I va decidir erigir-lo al centre de la plaça de la Concorde, a París. La tria d'un monument totalment aliè a la història nacional estava destinada a impedir les baralles i les temptatives d'apropiació d'aquest important lloc de la Revolució Francesa per una o altra facció. Fet de granit rosa d'Assuan, l'obelisc mesura 23 metres d'alçada i pesa 230 tones. Va ser erigit amb una gran celebració, el 25 d'octubre del 1836, per l'enginyer Apollinaire Lebas, amb l'ajut de màquines elevadores i de gegantins cabrestants. Lluís Felip I, de qui allò fou la primera gran aparició pública des de l'atemptat d'Alibaud del 25 de juny del 1836, no havia volgut córrer el risc del ridícul en cas de fracàs de l'operació. S'havia instal·lat, doncs, discretament, amb la família reial, a les finestres de l'hôtel de la Marine. En el moment que l'obelisc es va posar sobre el seu sòcol, el rei i la seva família van aparèixer al balcó en una escenificació perfectament regulada i van recollir l'ovació de la considerable multitud que s'amuntegava per assistir a l'operació. A canvi dels obeliscs, França va oferir un rellotge que adorna avui la ciutadella del Caire, però que no va funcionar mai, almenys segons l'opinió dels cairotes. El segon obelisc ha estat tornat oficialment a Egipte pel president François Mitterrand, durant el seu primer septenni. La base original, amb decoració composta de babuïns, s'exposa al Museu del Louvre. Descripció Entre els jeroglífics que decoren cadascuna de les cares, no es pot oblidar el cartutx de Ramsès II, en el qual es veu el rei fent una ofrena al déu Ammon. Al cim d'aquest obelisc, s'hi troba un piramidó tan punxegut com brillant, fet de bronze i de fulles d'or, afegit el maig del 1998. Notes Referències Vegeu també Obelisc Plaça de la Concorde Temple de Luxor Bibliografia Jean Baptiste Apollinaire Lebas, L'Obélisque de Louxor, Paris, 1839.
Obelisk v Paříži

Obelisk v Paříži je obelisk, který se nachází uprostřed náměstí Place de la Concorde v Paříži. Pochází z chrámu v Luxoru v Egyptě a do Francie byl převezen v 19. století jako dar egyptského místokrále Muhammada Alího francouzskému králi Ludvíku Filipovi. Obelisk je nejstarší stavbou v Paříži. Historie Obelisk vznikl za vlády faraóna Ramsese II. (1279–1213 př. n. l.) a obsahuje hieroglyfy oslavující jeho vládu. Dvojice obelisků byla původně umístěna u vstupu do chrámu v Luxoru. Na přelomu roku 1829 a 1830 dva obelisky stojící před chrámem daroval místokrál Egypta Muhammad Alí Francii a jejímu králi Karlu X., ale nakonec byl převezen pouze pravý (při pohledu čelem k chrámu). Červencová revoluce v roce 1830 sice znamenala výměnu panovníků ve Francii, ale Muhammad Alí potvrdil rozhodnutí o daru v listopadu 1830. Jean-François Champollion byl pověřen králem Ludvíkem Filipem vybrat první ze dvou obelisků darované Francii. Pro převoz bylo najmuto speciální plavidlo, které vyplulo z Toulonu v dubnu 1831 a dorazilo k Nilu v srpnu téhož roku. V prosinci byl obelisk naložen na loď a v srpnu 1832 se plavil zpět po Nilu. Návrat do Toulonu proběhl v květnu 1833 a v srpnu 1834 byl po Seině dopraven do Paříže. Ludvík Filip rozhodl již v roce 1833 o jeho umístění uprostřed Place de la Concorde. Pomník byl s velkou slávou vztyčen 25. října 1836. Práce vedl inženýr Apollinaire Lebas za pomoci zvedacích zařízení a obrovského vratidla. Ludvík Filip se svou rodinou sledoval tuto operaci pouze diskrétně z okna hotelu de la Marine. Bylo to jeho první veřejné vystoupení od pokusu o atentát 25. června 1836 a navíc nechtěl riskovat výsměch v případě nezdaru operace. Teprve poté, co byl obelisk usazen na podstavec, se král objevil na balkóně. Výměnou za obelisky Francie nabídla Egyptu hodiny, které nyní zdobí citadelu v Káhiře. Druhý obelisk darovaný Francii, který však zůstal stát na svém místě v Luxoru, symbolicky vrátil Egyptu zpět prezident François Mitterrand během svého prvního volebního období. Popis Obelisk je vyroben z růžové žuly z Asuánu, je 23 metry vysoký a váží 230 tun. Vrchol obelisku je zakončen pyramidální špicí z bronzu pokrytou zlatem, která byla doplněna v květnu 1998. Obelisk stojí na vysokém podstavci. Vzhledem k technickým možnostem té doby byla doprava obelisku značně komplikovaná. Na podstavci obelisku se nachází technický nákres způsobu přepravy a jeho vztyčení. Původní starověký podstavec zdobený paviány je uložen v Louvru. Galerie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Obélisque de Louxor na francouzské Wikipedii. Související články Kleopatřin obelisk Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Obelisk v Paříži na Wikimedia Commons
Luxori obeliszk (Párizs)

A párizsi Concorde téren látható obeliszk eredetileg az egyiptomi Luxorban állt, és diplomáciai ajándékként került Afrikából Franciaországba a 19. század ’30-as éveiben. Története 1830-ban Muhammad Ali egyiptomi alkirály úgy döntött, hogy X. Károly francia királynak adományozza a luxori templom bejárata előtt álló két ókori obeliszket, amelyet II. Ramszesz uralkodása alatt (i. e. 1279 – 1213) állítottak fel. Az ajándék a két ország közötti barátság jele és a francia tudós, Jean-François Champollion munkájának elismerése volt, amellyel megfejtette az egyiptomi hieroglifákat. A 220 tonnás gránitoszlop hat év alatt jutott el a Concorde térre (Place de la Concorde). A szállításra külön hajót építettek a touloni dokkban. A lapos fenekű Louxort úgy tervezték, hogy rakományával elférjen a Szajna-hidak alatt. Egyiptomban háromszáz munkás csatornát ásott a Nílustól az obeliszkig. A hajó eredetileg 1831 karácsonyán indult volna el, de a kedvezőtlen vízállás miatt erre csak hat hónap múlva nyílt esély, de 1932 júniusban vérhasjárvány tört ki a legénység soraiban. A bárka végül 1832. augusztus 25-én hagyta el Luxort. A Louxor 1832. január 2-án érkezett meg Alexandriába, ahol a Sphinx nevű gőzhajó várt rá, hogy a Földközi-tengeren, majd az Atlanti-óceánon Franciaországba vontassa. A két hajó 1833. április 1-jén futott ki, és szeptember 14-én ért Rouenba. A Szajna-torkolatnál ki kellett várni a folyó megfelelő vízállását, így az obeliszk csak december második harmadában érkezett meg Párizsba. Ezt követően hosszú vita bontakozott ki az oszlop talapzatáról és leendő helyszínéről. Az eredeti talapzaton négy pávián állt a hátsó lábán, mellső mancsát az ég, szimbolikusan a nap felé nyújtva. Testhelyzetük miatt jól látszott a hím majmok ivarszerve, ami sokkolta a puritán párizsiakat. I. Lajos Fülöp francia király obszcénnak találta az építményt. A város vezetése úgy döntött, hogy új talapzatot építtet, az eredetit pedig a Louvre-ban helyezteti el. A király a Concorde teret jelölte ki az oszlop helyszínének. Az obeliszket 1836. október 25-én, kétszázezer érdeklődő előtt állították fel a téren; a király az Hôtel de la Marine erkélyéről nézte végig az eseményt, amelynek fő lebonyolítója Apollinaire Lebas volt. A szerkezetet, amely az oszlopot a helyére emelte, 350 tüzér és tengerész működtette. Az obeliszket rosszul tájolták be, így az eredetileg keletre néző oldal most észak felé fordul. Az oszlop csúcsát feltehetően az i. e. 6. században ellopták, helyére a francia kormány újat készíttetett 1998-ban. A franciák a második obeliszket nem hozták el Egyiptomból. Hivatalosan 1981-ben került pont az ügy végére, amikor a francia elnök, François Mitterrand országa nevében lemondott az oszlopról. Galéria Jegyzetek Források ↑ World in Paris: The Luxor Obelisk, Paris – Story of an Incredible Journey (and a Big Fail). worldinparis.com. Hozzáférés: 2023. február 15.. ↑ Yale: Luxor Obelisk in Paris (Paris, France) : Detail, pedestal decorated with diagrams explaining the complex machinery used for its removal and transportation from Egypt. Yale University Library. Hozzáférés: 2023. február 15..
Obelisk z Luksoru

Obelisk z Luksoru (fr. Obélisque de Louxor) – obelisk usytuowany w centralnej części paryskiego Place de la Concorde. Obelisk pochodzi ze świątyni w Luksorze (Egipt) i został wykonany z różowego granitu na polecenie faraona Ramzesa II. Posadowiony w Paryżu w roku 1836, po uprzednim zdemontowaniu i przetransportowaniu z Luksoru. Jest jednym z dwóch obelisków, które znajdowały się przed pylonami tamtejszej świątyni (drugi nadal pozostaje na dawnym miejscu w Luksorze). Historia W roku 1830 wicekról Egiptu Muhammad Ali podarował królowi Francji Karolowi X dwa obeliski znajdujące się przed świątynią w Luksorze. Jeden z nich zdemontowano i przetransportowano do Paryża. Do transportu użyto specjalnie zbudowanego statku, będącego płaskodenną barką o wymiarach odpowiadających wymiarom obelisku i wysokości umożliwiającej przepłynięcie pod mostami na Sekwanie. Transport odbywał Nilem z Luksoru do Aleksandrii i przez Morze Śródziemne do Tulonu, a następnie drogą morską wokół Półwyspu Iberyjskiego do Rouen i dalej Sekwaną do Paryża. Statek pokonał tę trasę od sierpnia 1832 do grudnia 1833, wliczając liczne postoje w oczekiwaniu na poprawę pogody. Po przybyciu do Paryża został zacumowany przy nabrzeżu Cours-la-Reine. Król Ludwik Filip I – następca Karola X, postanowił, aby obelisk stanął na Placu Zgody, zastępując zburzony pomnik Ludwika XVI, ściętego gilotyną w tym miejscu podczas rewolucji francuskiej. Wybór obelisku jako pomnika nie związanego z historią Francji miał symbolizować porozumienie między frakcjami politycznymi, co również podkreślono w 1830 roku zmianą nazwy placu z Plac Ludwika XV na Plac Zgody. Uroczyste podniesienie obelisku odbyło się 25 października 1836 roku, przy użyciu maszyn wyposażonych w liny i gigantyczne kabestany. Monument posadowiono na nowym granitowym cokole (oryginalny uległ częściowemu zniszczeniu podczas transportu i dziś można go oglądać w egipskiej części muzeum w Luwrze). Drugi obelisk, pozostały w Luksorze, został oficjalnie zwrócony Egiptowi przez prezydenta François Mitterranda w latach 80. XX wieku. Opis Obelisk ma 23 metry wysokości i waży 230 ton. Wykonany jest z różowego granitu pochodzącego z Asuanu. Powierzchnie boczne są ozdobione hieroglifami sławiącymi faraona Ramzesa II, a wierzchołek zwieńczony piramidionem o wysokości 3,60 m, który w roku 1998 pokryto brązem. Obelisk służy również jako gnomon do zegara słonecznego, którego rzymskie cyfry wykonane z metalu są wmurowane w bruk placu. Galeria Przypisy
Obelisco de Luxor

O Obelisco de Luxor (em francês:Obélisque de Louxor) é um milenar obelisco egípcio de 23 metros de altura colocado no centro da Praça da Concórdia, retirado do Templo de Luxor. História O obelisco de 3 300 anos de existência marcava a entrada do imponente Templo de Luxor e mais tarde o vice-rei do Egito, Mehmet Ali, ofereceu dois obeliscos ao povo francês em 1829. Porém somente um deles chegou a França devido à tecnologia da época. O obelisco chegou em Paris em 21 de dezembro de 1833. Três anos depois em 25 de outubro de 1836, o rei Luís Filipe colocou-o no centro da Praça da Concórdia, no local antes ocupado pela guilhotina durante a Revolução Francesa. Foi erguido pelo arquiteto Apollinaire Lebas, com a ajuda de máquinas de elevação semelhantes às utilizadas no projeto de Bernini. Diz-se que o rei e a família real não apareceram em público até o dia da inauguração do obelisco, em decorrência da má fama que o rei exercia entre os populares daquele período. Características Feito a partir de granito rosa extraído de Assuão, o obelisco de Luxor possui aproximadamente 23 metros de altura e 230 toneladas. É decorado com centenas de hieróglifos referentes ao Faraó Ramessés II. Informações Em 1990, o outro obelisco foi oficialmente devolvido aos egípcios pelo presidente François Mitterrand. Em 1 de dezembro de 1993 uma organização não-governamental que luta contra a AIDS pôs um preservativo gigante no Obelisco. Em 2000 o alpinista urbano Alain Robert conseguiu escalar o Obelisco e chegou até o topo dourado. Notas
Луксорский обелиск (Париж)

Луксо́рский обели́ск (фр. obélisque de Louxor) — стоя́щий в центре парижской площади Согласия во Франции древнеегипетский обелиск высотой 23 метра. Созданный при Рамзесе II, изначально он располагался у входа в Луксорский храм в Египте, но в начале 1830-х гг вице-король Мухаммед Али подарил его Франции. Луксорский обелиск является самым древним (по времени создания самого объекта, а не его установки в Париже) монументом французской столицы. Вес объекта равняется 220 тоннам. История Когда-то два обелиска-близнеца обозначали вход в Луксорский храм. В 1829 году вали и самопровозглашённый хедив Египта Мухаммед Али подарил обелиски Франции. В августе 1832 года французский корвет «Сфинкс» отправился в Александрию на встречу с баржей «Луксор», чтобы забрать один обелиск и отвезти его во Францию. 1 апреля 1833 года оба судна направились в Тулон и достигли его 10 мая. 12 августа корабли вошли в порт города Шербур. 21 декабря обелиск был доставлен в Париж. 3 года спустя, 25 октября 1836 года, по указу короля Луи-Филиппа I обелиск был поставлен в центре площади Согласия. Второй обелиск остался в Луксоре. Отказ от него был официально адресован египетскому правительству французским президентом Франсуа Миттераном во время его первого президентского мандата. Пьедестал Гравировки на пьедестале обелиска, где показано: Документалистика Документальный фильм. Режиссёр — Olivier Lemaitre. Производство — Séquana média. 2014 г (5 декабря 2017). Необыкновенное путешествие обелиска = L'Odyssee de l'obelisque. Россия-Культура. : |series= пропущен или пуст (справка); Внешняя ссылка в |credits= (справка) См. также Обелиск Площадь Согласия Луксорский храм Карнак Литература Жан Батист Аполлинер Лёба (Jean Baptiste Apollinaire Lebas), L’Obélisque de Louxor, Paris, 1839. Примечания
Luxorobelisken

Luxorobelisken i Paris står mitt på Place de la Concorde och är ett av Paris historiska monument. Den är utförd i rosa granit, väger cirka 250 ton och är 23 meter hög. Den är täckt med hieroglyfer och avslutas uppåt med en gyllene spets. Historia Parisobelisken är ursprungligen en av två obelisker som stod utanför templet i Luxor i Egypten och som restes av Ramses II cirka 1250 f.Kr. Båda obeliskerna skänktes 1829 till Frankrike av Muhammed Ali, Egyptens pascha och vicekung, men endast en av dem transporterades till Paris där den restes 1836. Den andra står på sin ursprungliga plats utanför templet. På den sockel som obelisken placerades beskrivs hur obelisken återuppbyggdes på Place de la Concorde och tekniken som användes. Den ursprungliga sockeln innehöll avbildningar av sexton babianer stående på bakbenen och vars kön var fullt synliga. För att inte väcka anstöt byttes den ut, men den ursprungliga sockeln kan i dag beskådas på Louvren. Obelisken fraktades med en specialbyggd flatbottnad pråm som lämnade sydfranska Toulon i april 1831 och i augusti påbörjades seglatsen uppför Nilen till Luxor. Den 19 december kunde obelisken tas ombord på pråmen. På grund av högt vattenstånd i Nilen kunde återfärden ske först i augusti 1832. I januari 1833 lämnade pråmen Nilen men i Alexandria tvingades man till ett långt uppehåll på grund av dåligt väder. Först i april kunde resan fortsätta. Man korsade Medelhavet i 4,5 knop (8,3 km/t) och återvände till Toulon 10 maj 1833, där de stannade 20 dagar i karantän för kolerasmitta. Därefter fortsatte resan runt Spanien och man anlände till Cherbourg 12 augusti 1833, vidare till Rouen, där man seglade in på Seine. Den 23 december 1833 nådde pråmen Paris. Ludvig Filip I beslöt då att placera obelisken på Place de la Concorde; ett monument utan koppling till fransk historia skulle förhindra att någon inrikespolitisk fraktion lade beslag på platsen, som burit på stark symbolik sedan franska revolutionen. Obelisken restes under stor pompa och ståt den 25 oktober 1836 och myntade termen Kleopatras nålar. En förgylld pyramidion placerades 1998 på den i Paris uppställda obeliskens topp. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Luxorobelisken. Om Paris-obelisken (eutouring.com) (engelska)]
Луксорський обеліск (Париж)

Луксо́рський обелі́ск (фр. obélisque de Louxor) у Парижі — один з двох обелісків при вході до Луксорського храму в Єгипті, подарований Франції на початку 1830-х років єгипетським віце-королем Мухаммедом Алі й нині встановлений у осередді площі Згоди. Луксорський обеліск — це перший історичний монумент французької столиці. Історія Відмова від другого обеліска була офіційно адресована єгипетському уряду французьким президентом Франсуа Міттераном під час його першого президентського мандату. П'єдестал Малюнки, викарбувані на п'єдесталі обеліска можуть розповісти про те: Галерея Бібліографія Jean Baptiste Apollinaire Lebas, L'Obélisque de Louxor, Paris, 1839 (фр.)
Beffroi de Montrouge

Le Beffroi de Montrouge est un bâtiment conçu par l'architecte Henri Decaux, situé à Montrouge (Hauts-de-Seine) et inauguré en 1933, dont le nom provient, par métonymie, de son haut beffroi. Il est aujourd'hui un centre culturel et de congrès, et héberge notamment le Salon d'art contemporain de Montrouge. Histoire En 1932, le maire, Émile Cresp, avait chargé l'architecte Henri Decaux de réaliser un centre administratif pour la ville de Montrouge. Ouvert en 1933, le bâtiment de style Art déco est devenu en 2006 le théâtre de la ville quand un nouveau centre administratif ouvre en proximité. Le sommet du beffroi est accessible par un escalier de 193 marches. Il a fait l'objet d'une rénovation entre 2009 et 2012 et a rouvert ses portes en mai 2012. Élève de Victor Laloux, architecte de la gare du Musée d'Orsay, habitant de Montrouge, Henri Decaux a dessiné l'aérogare du Bourget ainsi que des édifices locaux comme l'hospice Verdier et le groupe d'habitations du Haut-Mesnil. Description Le monument se trouve place Émile-Cresp, à l'angle de l'avenue de la République et de la rue Gabriel-Péri. Il est réalisé principalement en briques de Bourgogne de couleur ocre, avec un sol de pierre de comblanchien, alors que l'escalier d'honneur est orné de M stylisés réalisés par le ferronnier d'art Edgar William Brandt. Sur la façade, les bas-reliefs ont été réalisées par Louis Sajous. Ces motifs évoquent la vie de Montrouge et représentent le monde du travail, de la famille, des arts et du sport. Le carillon est inauguré le 31 décembre 1999. Le beffroi, haut de 43 mètres, héberge depuis janvier 2000 un carillon de 27 cloches gravées du nom de tous les maires de Montrouge, et depuis janvier 2016, 30 cloches, les trois dernières étant gravées au nom des trois mécènes. Elles doivent être rejointes en 2019 par 19 cloches supplémentaires. Il est possible de gravir le beffroi lors des journées du patrimoine, avec au sommet une vue panoramique sur Montrouge et Paris. Notes et références Liens internes Église Saint-Jacques-le-Majeur de Montrouge Liens externes Description sur le site de la ville « Un nouveau centre culturel et de congrès à Montrouge », dans Montrouge Magazine no 83, juin/juillet/août 2009, p. 25 Portail des Hauts-de-Seine Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Köztársaság emlékmű (Párizs)

A Köztársaság emlékmű (Monument à la République) Párizsban, a Place de la Republique-en (Köztársaság tér) áll. Az 1885. július 14-én leleplezett emlékművet a Morice testvérek, a szobrász Léopold Morice és az építész François-Charles Morice készítették. A kőtalpazat tetején Marianne áll frígiai sapkában, amely a szabadságot jelképezi, jobb kezében a béke szimbólumát, olajágat tart, bal keze egy emberi jogok ( Droits de l’Homme) feliratú táblán nyugszik. Vállán átvetve öv, amely kardját tartja. Lejjebb, a talapzaton három kőszobor jeleníti meg a Szabadságot, Egyenlőséget, Testvériséget. A talpazatba feliratot véstek: Dicsőség a forradalomnak – Párizs városa – 1883 (A la gloire de la République Française – La Ville de Paris – 1883). Az emlékművet bronz virágfüzér és két kerek dombormű is díszíti, egyik felirata Munka, a másiké Béke. Elhelyezték még az emlékművön Párizs címerét is, valamint egy oroszlán figuráját, amely szavazóládájával a női egyenjogúságért indított mozgalomra emlékeztet. A Francia Köztársaság emlékezetes és fontos pillanatait tizenkét bronz dombormű örökíti meg. Jegyzetek Források ↑ Travel France Online: Place de la Republique and statue – Paris. Travelfranceonline. Hozzáférés: 2023. szeptember 15..
Tour First

Tour First (v letech 1974–1998 Tour UAP, v letech 1998–2007 Tour AXA) je mrakodrap nacházející se na předměstí Paříže ve čtvrti La Défense. Věž byla postavena v roce 1974 firmou Bouygues pro pojišťovnu UAP. Budova byla v této době vysoká 159 m. Její půdorysný má tvar v podobě třícípé hvězdy, jejichž větve byly odděleny úhlem 120°. Tento zvláštní tvar byl vybrán jako symbol spojení tří francouzských pojišťoven, které byly na počátku UAP. Když byla UAP koupena pojišťovnou AXA v roce 1996, byla budova přejmenována na AXA Tour. Rozsáhlé rekonstrukce věže byly zahájeny v roce 2007 a byly dokončeny v roce 2011. Vnější vzhled budovy se zcela změnil. Zrekonstruovaná budova, nyní známá jako Tour First, s výškou 225 m (střecha) či 231 m (včetně stožáru) má celkovou podlahovou plochou 86 707 m² a v současné době je nejvyšším mrakodrapem ve Francii. Galerie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tour First na Wikimedia Commons
Tour First

Tour First (1974 Tour CB31, 1974 bis 1998 Tour UAP, 1998 bis 2007 Tour Axa und 2007 bis 2010 Tour Assur genannt) ist der Name eines Wolkenkratzers in der Bürostadt La Défense im Pariser Vorort Courbevoie. Mit einer Höhe von 225 Meter (mit Antenne 231 Meter) ist er seit 2011 das höchste Gebäude in Frankreich und hat damit das 1972 in Paris errichtete Hochhaus Tour Montparnasse übertroffen. Er wurde 1974 vom Versicherungsunternehmen Union des assurances de Paris unter dem Namen Tour UAP mit einer Höhe von 159 Meter errichtet. 1996 wurde der Name in Tour AXA geändert, nachdem UAP von Axa aufgekauft worden war. 2007 begann eine umfassende Renovierung des Hochhauses, wobei die Höhe und das äußere Erscheinungsbild stark verändert wurden. 2011 wurden die Arbeiten abgeschlossen. Die Wirtschaftsprüfungsgesellschaft Ernst & Young hat 17 von insgesamt 50 Etagen angemietet. Der Büroturm ist mit der Métrostation Esplanade de la Défense und dem Bahnhof La Défense an den öffentlichen Nahverkehr im Großraum Paris angebunden. Siehe auch Liste der höchsten Bauwerke in Europa Liste der Hochhäuser in Europa Liste der Hochhäuser in der Île-de-France Liste der Hochhäuser in La Défense Liste der Hochhäuser in Paris Weblinks http://www.emporis.de/building/tour-first-courbevoie-france Tour First (Paris-La Défense/Courbevoie, 1974) (französisch) http://www.defense-92.fr/batiments/tour-first First (französisch) Tour First – The Skyscraper Center (englisch) http://www.thehighrisepages.de/hhkartei/parisfir.htm Drawings of Tour First – SkyscraperPage.com (englisch) http://www.pss-archi.eu/immeubles/FR-92026-205.html