Pont Alexandre-III

A Pont Alexandre-III (magyarul: III. Sándor híd) egy párizsi ívhíd a Szajna felett, amely a francia főváros VII. és VIII. kerületeit köti össze. A III. Sándor orosz cárról elnevezett építményt 1896 és 1900 között építették, alapkövét pedig a névadó fia, II. Miklós rakta le. A Beaux-Arts stílusban épült és art nouveau lámpásokkal, kerubokkal, szárnyas lovakkal és nimfákkal díszített híd egyike a város legismertebb és legnépszerűbb hídjainak. 1975-től történelmi műemlékként (Monument historique) van nyilvántartva, és 1991-ben több Szajna-parti látványossággal együtt a Világörökség része lett. A következő híd a folyón felfelé a Pont de la Concorde, lefelé pedig a Pont des Invalides. Története 1891 augusztusában egy konzultatív paktum jött létre Franciaország és az Orosz Birodalom között. 1892. augusztus 17-én katonai egyezményt írtak alá, és a szövetség az egyezmények ratifikálása után, 1894 elején lépett életbe. Az eseménynek emléket állítandó, az 1900-as párizsi világkiállításra egy híd felépítését tervezték, amely a szövetségkötés idején uralkodó III. Sándor orosz cárról lett elnevezve. A politikai szövetség másik emléke Szentpéterváron készült el. Az 1903-ra befejezett Szentháromság híd Gustave Eiffel tervei alapján készült, és az alapkövet 1897 augusztusában Félix Faure francia elnök helyezte el. A párizsi híd pályázati kiírására 108 pályamunka érkezett, végül Jean Résal és Amédée d'Alby kapott tervezési megbízást. Az építészeti és dekoratív munkákat Joseph Cassien-Bernard-ra és Gaston Cousin-ra bízták. Az alapkő letételére 1896. október 7-én, II. Miklós cár és Félix Faure francia elnök jelenléteben került sor. Három év alatt elkészült az építmény, és 1900. április 14-én, a világkiállítás megnyitása előtt egy nappal felavatták azt. A híd két oldalán zajlott a világkiállítás, az Esplanade des Invalides-on pavilonok, a Szajna jobb oldalán pedig a Grand Palais és a Petit Palais épültek fel. A híd tervezésénél fontos szempont volt, hogy felépült paloták és pavilonok, illetve az Invalidusok háza is jól látható legyen, ezért a Pont Alexandre-III nem merőlegesen, hanem kissé átlósan ível át a folyón, így kialakítva az Avenue Winston Churchill és az Avenue du Maréchal Gallieni utakból álló tengelyt. 1975-től a híd műemléki védettséget élvez, miután felvették a történelmi műemlékek közé. 1998-ban jelentős felújítás zajlott a hídon. Ekkor nyilvánvalóvá vált, hogy a különböző fémekből (acélöntvény, öntöttvas, bronz) összeállított szerkezet erősen korrodálódott. A híd építésekor még ismeretlenek voltak a különböző fémek közti elektrolízises folyamatok. A felújítás során összesen 1,8 kg aranyfüstöt használtak fel a szobrok újraaranyozására. Jellemzői Elhelyezkedése miatt a Pont Alexandre-III két követelménynek kellett eleget tegyen: minél laposabbnak kellett lennie, hogy ne takarja el az Invalidusok dómját, de mégis elég magasnak és oszlopmentesnek ahhoz, hogy alatta hajózható maradjon a Szajna. A megoldás egy acél ívhíd lett, amelynek nagy hídfői a folyó két partján mélyen a földbe vannak ágyazva. Az ívhíd fesztávolsága 107,5 méter, és tégla boltívekkel kapcsolódik a partfalakhoz. Ez a beosztás remekül megfigyelhető oldalról, viszont a hídon állva alig érzékelhető. A híd hossza 160 m, szélessége pedig 40 m. A 20 m széles úttest mindkét irányba három-három sávból áll. A járda mindkét oldalon 10 m széles. A híd négy sarkán széles lépcsők vezetnek le az árterületre. A jobb parti lépcsők falán található az 1910-es árvíz vízállásának jelölése. Ez volt 1658 óta a legnagyobb szajnai árvíz a városban. A híd mindkét oldalán, a tégla boltívek alatt haladnak át az árterületek egysávos útjai. A bal parton később kialakításra került egy másik alagút is, amelyen egy gyorsforgalmi út halad át (Voie Expresse Rive Gauche). A jobb oldalon raktárhelyiségek, illetve egy szórakozóhely található a hídfő alatt. A világkiállítás idején a felszín alatt a tömegközlekedés is elhaladt, azonban ez a tulajdonképpeni hídszerkezeten kívül esett. Díszítése A híd külső megformálásával Joseph Cassien-Bernard és Gaston Cousin építészek lettek megbízva, akik a fém ívet a kor stílusának megfelelő, különböző dekoratív elemek mögé rejtették. A híd látható részét négy, 17 m magas oszlop zárja közre, melyeken egy-egy 4 m magas, aranyozott bronzszobor áll. A négy pégaszoszt egy-egy fáma, a hírverés ókori római istennője zabolázza. Az oszlop lábánál kőszobrok állnak, melyek a megszemélyesített Franciaországot ábrázolják különböző korokban. Az oszlopok a híd stabilitásában is fontos szerepet játszanak, ugyanis ezek az híd ívének ellensúlyaként szolgálnak. A jobb parton, a folyón felfele található oszlopon áll a La renommée des beaux-arts (A szépművészetek fámája), amely Emmanuel Frémiet alkotása. Ennek lábánál látható Alfred-Charles Lenoir műve, a La France de Charlemagne (Franciaország Nagy Károly korában) című szobor, amely egy ülő királynőalak, kezében karddal és országalmával. A jobb parton, a folyón lefele található oszlopon áll a La renommée de l'agriculture vagy más megnevezés szerint La renomée des Sciences (A mezőgazdaság fámája/A tudományok fámája), amely ugyancsak Frémiet műve. Az oszlop lábánál áll a La France moderne (A modern Franciaország) Gustave Micheltől. A bal parton, a folyón felfele található oszlopon áll a Renommée du Commerce vagy más megnevezés szerint a La renommée au combat (A kereskedelem fámája/A harc fámája), amely Pierre Granet (1843–1910) alkotása. Talapzatánál áll a La France de la Renaissance (A reneszánsz Franciaország) Jules Coutan-tól. A bal parton, a folyón lefele található oszlopon áll a La renommée de la guerre (A háború fámája), amelyet Léopold Steiner kezdett el, majd 1899-es halála után Eugène Gantzlin fejezte be. Ennek lábánál látható a La France de Louis XIV (Franciaországa XIV. Lajos idején) Laurent Marqueste-től (1848–1920). Az oszlopoktól kissé távolabb áll négy kőoroszlán, melyeket egy-egy gyermek vezet. Az oroszlánokat a jobb parton Georges Gardet, a bal parton pedig Jules Dalou alkotta. Az oszlopok mögött ötkarú, puttókkal díszített öntöttvas kandeláberek képezik az átmenetet a híd korlátja irányába, amelyet egy sor háromkarú kandeláber tagol mindkét oldalon. Az úttest mentén, a járdán ugyancsak öntöttvasból készült utcalámpák sorakoznak. A hídon más bronz-, illetve rézszobrok is állnak. A kandelábereket támasztó szerelmek (Les amours soutenant les quatre lampadaires) Henri Désiré Gauquié alkotásai, a halakkal és kagylókkal ábrázolt lángelmék (Quatre génies avec des poissons et des coquillages) pedig Léopold Morice és André Massoulle művei. Az ívek közepén, a Szajna fölé magasodva helyezkednek el az egyes oldalakon a nimfa-domborművek, amelyek a francia-orosz szövetségnek állítanak emléket. A Szajna nimfái Párizs, míg a Néva nimfái az Orosz Birodalom arany címerét tartják kezükben. A réz domborművek Georges Récipon művei. A híd ívének külseje girlandokkal és különböző öntöttvas díszekkel tarkított. Műszaki jellemzők A Pont Alexandre-III egy háromcsuklós ívhíd, melynek íve rendkívül lapos. Ez 15 acélöntvény tartóoszlopból áll, melyek párhuzamosan vannak elrendezve 2,85 méteres tengelytávolsággal. Bár a híd középső tengelye enyhén átlósan szeli át a folyót, a parton minden szerkezeti rész a Szajnával párhuzamosan lett kialakítva. Ez nem csak a partfalakat és a díszoszlopokat érinti, hanem a csuklókat is. Ennek következménye, hogy a híd felépítményének alaprajza egy paralelogramma. Mivel a kandeláberek és a díszek párhuzamosak a híd tengelyével, az építmény ferde elhelyezkedése az avatatlan szemnek nem tűnik fel. Az alátámasztásoknak köszönhetően a Szajna eredeti szélessége a híd alatt 110-ről 109 méterre csökkent. A csuklók mindkét oldalon 0,75 méterrel a vízszint felett, elkülönített öntöttacél elemeken nyugszanak. Így a híd ívének fesztávolsága 107,5 m. Az ívmagassága 1/17,12. A süllyesztőszekrények segítségével megépített alátámasztások a kor leghatalmasabb ilyen hídelemei közé tartoztak. A dupla T-idomacélokon nyugvó szerkezet függőleges támaszokkal kapcsolódik az ívtartókhoz, és a szerkezetet vízszintes és átlós támaszok merevítik. Minden ívtartó 32 egymással összecsavarozott vasöntvény elemből áll, amelyek, a kicsivel rövidebb, a csuklókhoz kapcsolódó végső darabokat leszámítva, egyenként 3,625 m hosszúak. Az elemek dupla T-idomacél formájúak. Az acélöntvény tartóoszlopokat és a hozzájuk tartozó csuklókat öt különböző öntődében állították elő, és teherszállító uszályokkal juttatták el a párizsi helyszínre. A többi elemet is beépítésre készen szállították az építőtelepre. A Szajna felett egy 120 m hosszú mozgatható portáldarut építettek, melynek segítségével az kész elemeket a helyükre illesztették. Így az akkoriban jóval sűrűbb hajóforgalmat sem akadályozta az építkezés. A híd egyik pillérének felirata szerint az acélszerkezetet gyártása a Le Creusot-i Schneider & Cie és a Lille-i Compagnie de Fives-Lille irányítása alatt zajlott. A populáris kultúrában Filmek, sorozatok Az 1956-os Anastasia című filmben az Ingrid Bergman alakította főhős a híd lépcsőinél próbál öngyilkos lenni. Az 1979-es French Postcards film utolsó romantikus jelenete a hídon játszódik. Az 1985-ös Halálvágta című James Bond-film üldözéses jelenetében, Bond (akit utolsó alkalommal alakított Roger Moore) egy, az Eiffel-toronytól ellopott Renault 11-es taxival ér a hídhoz, ahol megállásra kényszerül. Az 1997-es Anasztázia animációs filmben a híd megrongálódik, amikor Raszputyin megpróbálja megölni Anasztáziát, aki a valóságban a híd névadójának az unokája volt. Az 1998-as Ronin című filmben a kémek és a fegyverkereskedők a jobb parton, a híd alatt találkoznak. A 2004-es Hosszú jegyességben, Marion Cotillard karaktere a híd alatt öli meg a François Levantal által játszott szereplőt. A 2005-ös Angel-A című francia film két főszereplője, Angela és André a hídról ugrik a Szajnába. A Maffiózók sorozat Likviditási gondok című epizódjában Carmela Soprano és Rosalie Aprile párizsi útjuk alkalmával megállnak a hídon és rácsodálkoznak annak szépségére. A 2011-es Éjfélkor Párizsban című filmben több alkalommal is szerepel az építmény. A Mielőtt megismertelek című 2016-os film zárójelenetét a híd északkeleti sarkának közelében forgatták. A 2016-os Befikre című bollywoodi film egyik daljelenete a híd melletti parton játszódik. Zene Mariah Carey Pharrell Williams-al és Snoop Dogg-gal közösen jegyzett Say Somethin’ slágerének 2006-os videóklipjében is látható a híd. A Mozart, l'opéra rock című rockopera C'est bientôt la fin című dalának klipjét a hídon és környékén filmezték. Adele Someone like You című dalának 2011-es videóklipjét a hídon vették fel. Sport A 2024-es nyári olimpiai játékok pályázati időszakában a Los Angeles-szel versenyző Párizs 2017 júniusában a város több neves látnivalóját versenyhelyszínné alakította és sportbemutatókat tartott. Így a III. Sándor hídon műugró bemutatóra került sor, ahol a sportolók a Szajna vizébe ugorva mutatták be gyakorlatukat. Galéria Jegyzetek Források Schneider et Cie: Le pont Alexandre III à Paris: pont roulant de montage, montage des arcs – C. Béranger (Paris), 1900. (BNF) (franciául) The Bridges of Paris: Pont Alexandre III, an Open-Air Museum (bonjourparis.com) (angolul) Stephenson, V. J.: A Critical Analysis of the Pont Alexandre III Bridge, 8th arrondissement, Paris (University of Bath) PDF (angolul) II. Miklós orosz cár 1896-os látogatása Párizsban (Pompiers de Paris) (franciául) További információk A Pont Alexandre-III a Visites privées című műsorban – France 2 (YouTube) (franciául) Kapcsolódó szócikkek III. Sándor orosz cár Ívhíd