Стад-де-Франс

«Стад де Франс» (фр. Stade de France) — багатофункціональний стадіон у північному передмісті Парижа, в комуні Сен-Дені, найбільша спортивна арена Франції. Вміщає 81 338 глядачів і є шостим за місткістю стадіоном у Європі. На ньому свої домашні матчі проводять Національна збірна Франції з футболу та Збірна Франції з регбі. «Стад де Франс» був відкритий 28 січня 1998 року Президентом Французької Республіки Жаком Шираком під час товариського футбольного матчу Франція — Іспанія. Стадіон побудовано до Чемпіонату світу з футболу 1998 року, який приймала Франція, щоб замінити «Парк де Пренс», який вважався занадто малим. Назву національного стадіону «Стад де Франс» («Стадіон Франції») запропонував Мішель Платіні, який на той час займав пост Співголови оргкомітету Чемпіонату світу ФІФА 1998. Ця споруда розрахована на різні спортивні події: футбол, регбі, легка атлетика, автоспорт. «Стад де Франс» входить до найвищої четвертої категорії стадіонів УЄФА, тому на ньому відбувалися фінали Ліги чемпіонів УЄФА у 2000 та 2006 році, проходив Чемпіонат світу з легкої атлетики 2003, Кубок світу з регбі 2007. Париж претендував на проведення Олімпійських ігор 2012 року і представляв «Стад де Франс» як місце проведення фіналів футбольних матчів Олімпіади, але поступився Лондону. На внутрішній арені «Стад де Франс» використовують як домашній стадіон паризьких клубів регбі «Stade Français» та «Racing Métro 92», відбуваються матчі за Кубок французької Ліги з футболу, Кубок французької Ліги з футболу серед жінок, Кубок Франції з футболу, Чемпіонат Франції з регбі (Топ 14). Стадіон також використовують для музичних концертів, шоу та інших спортивних і неспортивних заходів. Тут виступали, зокрема, The Rolling Stones, Пол Маккартні, Мадонна, U2, Muse, Coldplay, Мілен Фармер. Об'єкт є державною власністю і управляється спеціальним консорціумом «Стад де Франс». Історія Обговорення будівництва національного стадіону у Франції виникло в результаті відбору країни на проведення Чемпіонату світу 1998 року 2 липня 1992 року. В результаті відбору, держава і Федерація футболу Франції взяли на себе зобов'язання побудувати стадіон місткістю понад 80 000. Вперше за 70 років після будівництва Олімпійського стадіону «Ів дю Мануар» Франція знову будувала стадіон спеціально до певної події. Проєкт стадіону розробили архітектори Мішель Макарі, Омерік Зублена, Мішель Режембаль, Клод Константіні. Державна рада Франції гарантувала фінансування будівництва. Дозвіл на будівництво був підписаний 30 квітня 1995 року. Маючи 31 місяць, щоб завершити стадіон, будівництво розпочалося 2 травня 1995 року. Закладання першого наріжного каменя відбулося через п'ять місяців — 6 вересня. Через рік після початку спорудження понад 800 000 м² земляних робіт було виконано і залито бетону майже 180 000 м³. Встановлення даху, який коштував 45 мільйонів євро, та пересувної платформи зайняло більше часу, ніж один рік. На стадії проєктування стадіон французькою мовою називали «Grand Stade» («Гранд Стад», «Великий стадіон»). 4 грудня 1995 року, Міністерство спорту запустило конкурс на найкращу назву нового стадіону. Стадіон був офіційно названий «Стад де Франс» після того, як Міністерство вислухало пропозицію легендарного французького футболіста Мішеля Платіні. Стадіон був відкритий 28 січня 1998 року під час товариського футбольного матчу Франція — Іспанія. Гра відбулася в присутності 78 368 глядачів, зокрема, Президента Франції Жака Ширака. Франція перемогла з рахунком 1–0, завдяки забитому на 20-й хвилині голу Зінедіна Зідана. Через пів року Франція перемогла Бразилію і вперше здобула титул Чемпіона світу з футболу. Збірна Франції з регбі провела свій перший матч на новій головній арені країни 2 лютого, 5 днів після її відкриття. Це була гра проти національної команди Англії. Перемогу здобула Франція з рахунком 24–17, в присутності 77 567 вболівальників. «Стад де Франс» приймав фінал Ліги чемпіонів УЄФА 24 травня 2000 року. У матчі при 78 759 глядачах іспанський клуб Реал Мадрид переміг співвітчизників з клубу Валенсія із рахунком 3–0. 2003 року на «Стад де Франс» відбувся Чемпіонат світу з легкої атлетики. 2006 року стадіон знову приймав фінал Ліги чемпіонів УЄФА, в якому іспанська (Барселона перемогла англійський Арсенал з рахунком 2:1. Стадіон прийматиме матчі Євро 2016, зокрема тут пройдуть чотири матчі групового етапу (матч відкриття) і по одній грі 1/8 фіналу, чвертьфіналу та фінал. Збірна України з футболу на «Стад де Франс» Національна Збірна України з футболу грала на головній спортивній арені Франції чотири рази, отримавши від господарів три поразки і одну нічию. 2 червня 2007 року під час матчу збірних Франції та України на «Стад де Франс» було встановлено на той момент абсолютний рекорд відвідуваності в домашніх матчах французької команди: 80 051 глядач. Архітектура «Стад де Франс» має пересувне покриття, під яким знаходяться бігові доріжки для легкої атлетики. Стадіон був розроблений, зокрема, за допомогою програмного забезпечення для моделювання натовпу для того, щоб отримати точні спостереження про те, як він буде виглядати повністю розробленим. Стадіон був побудований без підземної теплотраси через побоювання таких робіт на місці, де колись був газовий завод, тому під час відкриття стадіону поле було трохи промерзлим, але гра, незважаючи на це, відбулася. 2012 року через схожі обставини матч Турніру шести націй між Францією та Ірландією був скасований. Дах Архітектори Мішель Макарі, Емерік Зублена, Мішель Режембаль і Клод Константіні спроєктували арену еліптичної форми діаметром 274 метри, особливістю якої є незвичайний дах площею 6 гектарів, що підсвічується вночі. Сяючий у темряві «Стад де Франс» є однією з візитівок багатої на архітектурні шедеври французької столиці. Будівництво даху коштувало понад 45 мільйонів євро. Його еліптична форма символізує універсальність спорту у Франції. Площа — шість гектарів, а вага — 13 000 тонн, що багатьма людьми вважається технічним дивом. Дах розроблений таким чином, щоб легко захистити 80 000 глядачів від несприятливих погодних умов, але без покриття ігрового поля. Все світлове і звукове обладнання має у своєму складі 550 прожекторів і 36 блоків по 5 динаміків, які розташовані всередині, щоб уникнути перешкод видимості. Тоноване скло в центрі зменшує контрастність і розподіляє природне світло. Воно відфільтровує червоне та інфрачервоне випромінювання, проте, пропускає синє і зелене світло, що є необхідним для газону. Усередині стадіону Роздягальні «Стад де Франс» пропонує спортсменам найкращі і найкомфортніші у Франції умови. Всі приміщення, відведені для них, перебувають на заході від газону і до них можна дістатися безпосередньо на автобусі. Вони включають в себе гостьову, контрольний пункт, дві роздягальні 1200 кв.м. кожна(футбол та регбі), спортивна роздягальня площею 400 кв.м., два суддівські роздягальні, дві кімнати для апеляції, два опалювальні приміщення, офіси для делегатів, місцева рада, медпункт, кімната допінг-контролю. Також є приміщення, спеціально розроблені для артистів: кімнати відпочинку, репетиційний зал для музикантів, хорів; кімната для зберігання костюмів, зона відпочинку, місце для інструментів тощо. Дизайн роздягалень був розроблений Мішелем Платіні. Трибуни «Стад де Франс» є найбільшим модульним стадіон у світі з трьома галереями. 1 рівень трибун може опускатися на 15 футів, покриваючи доріжки для бігу і стрибків у довжину. Переміщення триває 80 годин, для цього процесу залучають 40 людей, які працюють 20 годин на добу. Доступ до галереї можливий через 22 мости. Там на 3 рівні знаходяться ресторани, розважальні центри, магазини і служба безпеки. 18 сходів ведуть глядачів до верхньої галереї, розташованої на рівні 6. Евакуація 80 000 глядачів відбувається менш ніж за 15 хвилин. Поле Ігрове поле займає площу 9 000 квадратних метрів (120 метрів у довжину та 75 у ширину), а загалом трав'яне покриття має 11 000 м². Майже мільярд насіння вперше було посіяно на полі у 1997 році. Сьогодні трава поставляється в рулонах 1,20 м х 8 м. Заміна поля триває три дні підготовки і п'ять днів встановлення. Це відбувається кілька разів на рік, залежно від стадії програмування. На відміну від багатьох інших стадіонів, «Стад де Франс» був побудований без опалення під полем, оскільки стадіон знаходиться на місці старого газового заводу,і були побоювання, що це може призвести до вибуху. Гігантські екрани У зв'язку з політикою оновлення інфраструктури, у вересні 2006 року на «Стад де Франс» встановили два нові величезні екрани. Вони займають по 196 м² кожен, що на 58 % більше за попередні, встановлені у 1998 році. Свого часу екрани «Стад де Франс» вважалися найбільшими у Європі. Нові гігантські екрани, кожен з яких складається з 4 423 680 світлодіодів, що робить трансляцію зображення значно динамічнішою і яскравішою. Спортивні події Чемпіонат світу 1998 Матчі, які приймав стадіон: Кубок конфедерацій 2003 Матчі, які приймав стадіон: Кубок світу з регбі 2007 Матчі, які приймав стадіон: Євро-2016 Матчі, які приймав стадіон: Концерти Концерти найвідоміших світових зірок у Франції зазвичай відбуваються на «Стад де Франс». Першими на новому стадіоні виступили легендарні The Rolling Stones. Орендарі «Стад де Франс» не має регулярного орендаря, окрім національних збірних команд з футболу і регбі. Неодноразові спроби переконати професійні футбольні або регбі клуби поки не вдалися. «Парі Сен-Жермен» залишається на «Парк де Пренс» через тиск інвесторів та уряду Парижу. Однак паризький клуб регбі «Stade Français» вже зарекомендував себе як напіврегулярний орендар. Він розпочав проводити тут свої домашні матчі 15 жовтня 2005 року грою проти Тулузи. Президент команди публічно заявив, що клубу доведеться продавати від 25000 до 30000 квитків, щоб вийти на рівень беззбитковості. За три тижні до матчу 61 000 квитків були продані, встановивши рекорд Франції за продажем квитків на матч для будь-якого виду спорту, в тому числі футболу. Остаточна відвідуваність досягнула 79454, побивши національний рекорд відвідуваності. Навіть при відсутності регулярної команди-орендаря доходи стадіону значно зросли в 2007 році, оскільки його широко використовували під час Кубку світу з регбі, зокрема, він приймав чвертьфінал і фінал турніру. Футбольна команда Лілль зіграла тут всі свої «домашні» матчі під час сезону 2005-06, і в Лізі чемпіонів УЄФА, і в Кубку УЄФА, оскільки, її власний стадіон був тоді під реконструкцією. Стад де Франс двічі приймав фінал Ліги Чемпіонів: 2000 (Реал Мадрид — Валенсія 3:0) і 2006 (Барселона — Арсенал 2:1). Доступ «Стад де Франс» розташований на перехресті автомобільних маршрутів A1 і A86, але їхати туди на машині не рекомендується, оскільки стадіон був побудований з дуже обмеженою кількістю паркувальних місць, тому громадський транспорт, зокрема, метро вважається основним засобом, щоб дістатися до стадіону. Дістатися до стадіону можна також по річковому каналу Сен-Дені. Громадський транспорт Примітки Посилання Офіційний сайт Stade de France Чемпіонат світу з регбі 2007 Le Stade de France 3D model (GoogleSketchup) «Стад де Франс»: арена-вундеркінд