NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Square de la Rue Hélène

Square de la Rue Hélène är en park i Quartier des Batignolles i Paris sjuttonde arrondissement. Parken är uppkallad efter en viss monsieur Hélène som ägde den mark, på vilken parken sedermera anlades. Square de la Rue Hélène har en entré vid Rue Hélène 16 bis. Square de la Rue Hélène har en lekplats, en basketplan samt dricksvattenfontäner. Omgivningar Sainte-Marie des Batignolles Square des Batignolles med Allée Barbara Parc Martin-Luther-King Bilder Kommunikationer Tunnelbana – linje – La Fourche Busshållplats Ganneron – Paris bussnät Källor ”Aire de jeux de la rue Hélène”. Paris.fr. https://www.paris.fr/lieux/aire-de-jeux-de-la-rue-helene-2626. Läst 4 september 2023. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Square de la Rue Hélène.
Square Yves-Coppens

Le square Yves-Coppens est un espace vert du 5e arrondissement de Paris. Situation et accès Le square est situé sur la partie est de la place Marcelin-Berthelot devant le Collège de France et au 43, bis rue des Écoles. Il est desservi à proximité par la ligne 10 à la station Maubert-Mutualité. Historique Ce square, pris sur l'emprise de l'espace vert créé en 1910 devant le Collège de France (square Auguste-Mariette-Pacha), le long de la rue des Écoles, est inauguré le 28 mars 2024 sous le nom du paléontologue français Yves Coppens, qui professa au Collège de France pendant plus de 20 ans. Son bureau, situé au premier étage de l'aile est de la cour d'honneur, donnait quasiment sur le square. Éléments particuliers Cet espace vert possède une statue en pierre de Pierre de Ronsard réalisée en 1928 par Aristide Rousaud. Notes et références Annexes Articles connexes 5e arrondissement de Paris Liste des espaces verts de Paris Lien externe Square Auguste-Mariette-Pacha et Michel-Foucault sur le site de la mairie de Paris Portail des espaces verts Portail de Paris
Musée Maurice Ravel

Das Musée Maurice Ravel in Montfort-l’Amaury, einer französischen Gemeinde im Département Yvelines in der Region Île-de-France, befindet sich in der Villa Le Belvédère, in der der Komponist Maurice Ravel von 1921 bis zu seinem Tod im Jahr 1937 lebte. Villa Le Belvédère Das Haus Nr. 5 in der Rue Maurice Ravel, oberhalb der Altstadt von Montfort-l’Amaury, bietet einen weiten Blick über die Stadt und den Wald von Rambouillet. Hier komponierte Maurice Ravel ab 1921 alle seine Werke, z. B. L’enfant et les sortilèges und den Boléro. Die Villa wurde 1907 nach den Plänen des Pariser Architekten Jacques Morel errichtet. Maurice Ravel ließ sie nach 1921 nach seinen Vorstellungen umbauen und 1926/27 ließ er einen japanischen Garten anlegen. Seit 1994 ist die Villa als Monument historique in die Denkmalliste eingetragen. Museum Das Haus wurde 1971 der Réunion des musées nationaux gestiftet und danach zu einem Museum umgewandelt. Der Träger des Museums ist heute die Gemeinde Montfort-l’Amaury, die das Gebäude renovierte. Seit der Wiedereröffnung des Museums im Jahr 2004 finden an den Wochenenden geführte Besichtigungen statt. Nach Voranmeldung können auch an anderen Tagen Führungen vereinbart werden. Literatur Le Patrimoine des Communes des Yvelines. Flohic Editions, Band 2, Paris 2000, ISBN 2-84234-070-1, S. 600. Georges Poisson (Hrsg.): Dictionnaire des monuments d’Île-de-France. Paris 2001 (1. Auflage 1999), ISBN 2-84334-002-0, S. 541. Weblinks Musée Maurice Ravel Beschreibung als Monument historique in der Base Mérimée des französischen Kulturministeriums (französischer Text)
Kostel Notre-Dame-du-Travail

Kostel Notre-Dame-du-Travail (tj. česky Panny Marie (patronky) Práce) je katolický farní kostel ve 14. obvodu v Paříži na ulici Rue Vercingétorix postavený v letech 1897–1902. Historie Kostel vznikl na místě staršího kostela ve čtvrti Plaisance, který již svou kapacitou nedostačoval. Byl vybudován v letech 1897-1902 pro značné množství dělníků, kteří pracovali na výstavbě výstaviště pro světovou výstavu 1900, a byli ubytovaní ve 14. obvodu. Na jejich počest má kostel neobvyklé zasvěcení. Autorem stavby je architekt Jules-Godefroy Astruc (1862–1955). Kostel je pozoruhodný použitím kovových nosníků v interiéru. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Notre-Dame-du-Travail (Paris) na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Notre-Dame-du-Travail na Wikimedia Commons (francouzsky) Stránky farnosti
Chiesa di Notre-Dame-du-Travail (Parigi)

La chiesa di Nostra Signora del Lavoro (in francese: église Notre-Dame-du-Travail) è un luogo di culto cattolico di Parigi, sito in rue Vercingétorix, nel XIV arrondissement. È sede dell'omonima parrocchia, retta dal clero secolare dell'arcidiocesi di Parigi. Si trova nei pressi della stazione di Pernety, sulla linea 13 della metropolitana di Parigi. Storia e descrizione Nel 1897 il presbitero cattolico Roger Soulange-Bodin promosse nel quartiere di Plaisance, nel XIV arrondissement, la costruzione di una nuova chiesa, in sostituzione di quella già esistente dell'Assunta, che si stava rivelando insufficiente per accogliere il crescente numero di fedeli; tale edificio fu inoltre concepito dal suo fondatore come un luogo di aggregazione per i lavoratori di tutte le classi sociali che sarebbero venuti a Parigi per l'Esposizione universale del 1900 (da ciò fu derivata la sua titolazione). Il progetto venne stilato da Jules-Godefroy Astruc, il quale ideò un'innovativa armatura metallica con capriate in putrelle visibili. I lavori furono completati nel 1902. Dall'antica chiesa venne trasferita presso la nuova una campana, prelevata da Sebastopoli a seguito dell'assedio della città durante la guerra di Crimea, e donata nel 1866 da Napoleone III.. Il 15 luglio 1976 con due decreti furono protetti quali monumenti storici rispettivamente l'interno della chiesa, e facciate e coperture. Il 5 luglio 2016 la classificazione è stata estesa all'intero edificio. La via Crucis è costituita da quattordici stazioni in legno scolpite a bassorilievo, la cui numerazione viene implicitamente suggerita dal numero di figure (oltre a Gesù) raffigurate in ciascun quadro, in ordine decrescente (dalle quattordici della prima stazione, alla totale assenza delle stesse nell'ultima). Sulla cantoria in controfacciata si trova l'organo a canne, realizzato nel 1990-1991 da Théodore Haerpfer in sostituzione di uno della ditta Mutin-Cavaillé-Coll dotato di 19 registri su due manuali e pedale. Lo strumento ha 34 registri reali ed è dotato di due consolle: quella a finestra, a trasmissione meccanica, ha due tastiere e pedaliera; quella mobile a pavimento, a trasmissione elettronica, ha tre tastiere e pedaliera ed è predisposta per numerosi altri registri, finora mai installati. Note Bibliografia (FR) Cécile Dupré, Notre-Dame-du-Travail (Paris), une église au tournant du xixe siècle et du xxe siècle, in In Situ. Revue du patrimoine, n. 11, 2009. Voci correlate Istituto di Nostra Signora del Lavoro Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa di Notre-Dame-du-Travail Collegamenti esterni (EN) Chiesa di Notre-Dame-du-Travail, in GCatholic.org. Chiesa di Notre-Dame-du-Travail, su archINFORM. (EN) Chiesa di Notre-Dame-du-Travail, su Structurae. (FR) Paroisse Notre Dame du Travail, su notredamedutravail.net. URL consultato il 24 settembre 2021.
Kostel svatého Jana Bosca (Paříž)

Kostel svatého Jana Bosca (fr. Église Saint-Jean-Bosco) je katolický farní kostel ve 20. obvodu v Paříži, v ulici Rue Alexandre-Dumas. Kostel je zasvěcen Janu Boscovi, patronovi salesiánů, kteří kostel využívají. Stavba ve stylu art deco je chráněná jako historická památka. Historie Základní kámen položil pařížský arcibiskup kardinál Jean Verdier v březnu 1933. Kostel byl dokončen 10. října 1937. Farnost byla založena 20. února 1938. Architektem byl Dimitrou Rotter (1878–1938), kterému vypomáhal jeho syn René. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Église Saint-Jean-Bosco (Paris) na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Jana Bosca na Wikimedia Commons (francouzsky) Popis kostela (francouzsky) Historie kostela (francouzsky) Záznam v evidenci historických památek
St-Jean-Bosco (Paris)

Die Kirche Saint-Jean-Bosco ist eine römisch-katholische Pfarrkirche in Paris. Sie gehört zum Erzbistum Paris und befindet sich mit der Hausnummer 79 in der rue Alexandre-Dumas im 20. Arrondissement von Paris. Sie ist dem Gründer der Salesianer Don Boscos geweiht. Die Kirche ist seit 2001 ein geschütztes Baudenkmal (Monument historique). Beschreibung Die Kirche wurde durch den Architekten Dimitrou Rotter (1878–1938) und seinen Sohn René Rotter von 1933 bis 1937 im Art-déco-Stil erbaut. Die Segnung des Grundsteins erfolgte im März 1933 durch Kardinal Jean Verdier, die Fertigstellung am 10. Oktober 1937. Die zugehörige Pfarrei wurde am 20. Februar 1938 errichtet und wird von der Ordensgemeinschaft der Salesianer Don Boscos versorgt. Das Kirchenäußere besteht aus Stahlbeton, vollständig mit einem weißen Überzug bedeckt. Die Kirche ist 60 Meter hoch. Die Ornamentik und der Kreuzweg stammen aus dem Atelier der Gebrüder Mauméjean. Die Fenster fertigten Jean Gaudin und Antoine Bessac. Die Skulpturen wurden hergestellt durch George Sarrez, die Schmiedearbeiten schuf Raymond Subes. Kardinal Verdier wurde auf einem Mosaik verewigt. Orgel Die Orgel wurde 1991 von der Orgelbaufirma Dargassies erbaut. Das Instrument hat 29 Register auf zwei Manualwerken und Pedal. Die Trakturen sind elektrisch. Koppeln: I/I (auch als Superoktavkoppel), II/I (auch als Sub- und Superoktavkoppeln), I/P, II/P. Literatur Pierre Vérot: L’Art du décor figuré, in: Les Chantiers du Cardinal, 189, 2010, 3, S. 18–19 Laetitia Bonnefoy: Le 20e arrondissement: itinéraires d’histoire et d’architecture, Direction générale de l’information et de la communication, Action artistique de la ville de Paris, Paris 2000 Weblinks Internetseite der Pfarrei Saint Jean Bosco Église Saint-Jean-Bosco (Paris) in der Base Mérimée des französischen Kulturministeriums (französisch) Einzelnachweise
Saint-Jean-Bosco

Saint-Jean-Bosco är en romersk-katolsk kyrkobyggnad i Paris, helgad åt den helige Giovanni Bosco, grundare av salesianorden. Kyrkan är belägen vid Rue Alexandre-Dumas i Quartier de Charonne i tjugonde arrondissementet. Kyrkan ritades i art déco-stil av arkitekterna Dimitri Rotter och René Rotter; de fann inspiration i kyrkan Notre-Dame du Raincy, ritad av Auguste och Gustave Perret. Kyrkan Saint-Jean-Bosco konsekrerades den 10 oktober 1937. Den är sedan år 2001 ett monument historique. Bilder Omgivningar Jardin Damia Place de la Réunion Jardin Casque-d'Or Place Marc-Bloch Bibliothèque Louise Michel Kommunikationer Tunnelbana – linje – Alexandre Dumas Busshållplats Vignoles – Paris bussnät Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från franskspråkiga Wikipedia, Église Saint-Jean-Bosco de Paris, 21 augusti 2022. Webbkällor ”Paris, église Saint-Jean-Bosco (20e arr.)” (på franska). Patrimoine Histoire. Arkiverad från originalet den 8 oktober 2022. https://archive.ph/H0eDm. Läst 8 oktober 2022. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saint-Jean-Bosco.
Iliad

Iliad S.A. és un grup francès de telecomunicacions fundat per Xavier Niel el 1991 i presidit per Thomas Reynaud des del 2018. Està present a França, Itàlia, el Marroc i Polònia. L'any 2014, va generar el 61% dels seus ingressos a partir d'Internet fix (Free, etc.) i el 39% de la telefonia mòbil (Free Mobile, etc.). El 2021 aconsegueix una facturació de 7.600 milions d'euros, dels quals un terç fora de França. Iliad és el sisè grup europeu de telecomunicacions amb 42 milions d'abonats a través de les seves filials a França, Itàlia i Polònia, després de l'adquisició de l'operador polonès Play el 20207 i del proveïdor de serveis d'Internet UPC Poland el 2021. Referències Enllaços externs Iliad - Lloc web oficial (francès)
Iliad SA

Iliad SA, stylized as iliad, is a French telecommunications company. It is based in Paris and its operations comprise fixed and mobile telephony services, prepaid phone cards and Internet access providing and hosting services. The company was founded by Xavier Niel in 1990. Iliad is the 5th largest European telecommunications group with 50 million subscribers through its subsidiaries in France, Italy, and Poland. History Free Mobile, a subsidiary of Iliad, was launched in 2012. As of December 2013, it was France's fourth largest mobile operator, having gained a 12% share of the market. On August 1, 2014, Iliad publicly announced a bid to acquire a 56% stake in the United States wireless carrier T-Mobile for US$16 billion. The bid came amidst reports that competing carrier Sprint Corporation, owned by Japanese firm Softbank, was planning its own US$24 billion merger. The bid was dropped in October 2014. As of the end of 2012, the company was active in over 35 countries. In 2019, Iliad made 5.33 billion revenue. Iliad Italia, an Italian subsidiary of Iliad, was launched in Milan, Lombardy on May 29, 2018. In May 2019, Iliad and Salt sold a majority of their telecommunications towers in France, Italy, and Switzerland to Cellnex Telecom for €2.7 billion — €2 billion for Iliad (covering 70% of its towers) and €700 million for Salt (90% of its towers). The deal included approximately 5,700 towers in France and 2,200 in Italy. In September 2020, Iliad acquired Play, the largest mobile operator in Poland, for US$4.2 billion. In July 2021, Xavier Niel, founder of Iliad, announced the acquisition of the remaining 29% of the company he did not already own, in a US$3.7 billion deal. In September 2021, Iliad acquired UPC Poland, a subsidiary of Liberty Global, for €1.5 billion. Subsidiaries Free (France) Free Mobile (France) Iliad Italia (Italy) Play (Poland) and its subsidiaries, including Virgin Mobile and UPC Poland Scaleway (France) See also Telecommunications in France Telecommunications in Italy Telecommunications in Poland References External links Official website
Iliad

Iliad – francuski koncern telekomunikacyjny, kontrolowany przez Xaviera Niela. Początki Przedsiębiorstwo zostało założone w 1987 roku przez przedsiębiorcę branży telekomunikacyjnej Xaviera Niela. W początkowym etapie działalności Iliad dostarczał usługi telekomunikacyjne za pomocą tradycyjnych łączy przewodowych. Dekadę później w 1999 roku Iliad stworzył markę Free – pod którą dostarczał internet za pośrednictwem modemu bez opłat. Dziś operator jest liderem na rynku szerokopasmowego internetu we Francji. Telefonia komórkowa Francja W 2012 Iliad zaangażował się w rynek w telefonii mobilnej, startując we Francji z ofertą pod nazwą Free Mobile. Choć rynek był już podzielony pomiędzy Orange, SFR i Bouygues Telecom, sukces Iliada wynikał z oferty prostych pakietów telefoniczno-internetowych, z których można było korzystać bez konieczności podpisywania długoterminowych umów, w bardzo atrakcyjnych jak na ówczesne czasy cenach. Obecnie sieć Free Mobile należąca do Iliada ma 13,4 miliona abonentów, co daje jej 4. miejsce wśród największych operatorów we Francji. Sieć Free Mobile działa również na ponad 800-tysięcznej wyspie Reunion na Oceanie Indyjskim, będącej terytorium zamorskim Francji. Uwzględniając lokalne warunki życia, Free Mobile zaoferował mieszkańcom wyspy usługi o połowę tańsze niż we Francji kontynentalnej. Maroko Iliad prowadzi sieć Free również w Maroku. W 2016 roku zarzucono sieci zablokowanie najpopularniejszych wśród marokańskich opozycjonistów komunikatorów internetowych pod wpływem nacisków lokalnego rządu, który obawiał się wpływu łatwej i bezpłatnej komunikacji na potencjalne protesty, jak w przypadku tzw. twitterowej rewolucji na przełomie dekad w krajach regionu (tzw. „arabska wiosna”). W 2017 roku w lokalnych call center sieci doszło do strajku na tle warunków pracy i niskich płac. Sprawę we Francji nagłośnił reportaż telewizji France 2. Włochy W 2018 roku Iliad rozpoczął działalność we Włoszech tworząc Iliad Italia. Zyskawszy rozgłos jako rewolucyjny operator, który przełamał wieloletni oligopol trzech firm we Francji, szybko pozyskał klientów również we Włoszech. Po 50 dniach od premiery operator miał już milion abonentów. W 2018 roku Iliad otrzymał koncesję na świadczenie usług w standardzie 5G we Włoszech. Polska W Polsce we wrześniu 2020 roku Iliad kupił sieć Play, o której planach sprzedaży media branżowe informowały już od 2017 roku. Wraz z nabyciem Play, francuski koncern stał się posiadaczem największego wirtualnego operatora telefonii komórkowej – Virgin Mobile Polska, którego Play przejął w kwietniu 2020 roku oraz w lipcu 2019 operatora usług dla biznesu - 3S S.A. Według Bloomberga Iliad kupił Play za około 9 miliardów złotych. Grupa Iliad obecna jest w Polsce również przez firmę Scaleway – dostawcę usług w chmurze. Jesienią 2020 roku firma otworzyła w Warszawie centrum obliczeniowe – WAW1, obecnie jedno z czterech w Europie, a drugie poza Francją. W 2022 roku, za pośrednictwem P4, Iliad nabył UPC Polska, dostawcę usług telewizji cyfrowej oraz szerokopasmowego dostępu do internetu za około 7 miliardów złotych. Przypisy
Iliad (компания)

Iliad — французская телекоммуникационная компания. По состоянию на 2023 год обслуживала 48,5 млн абонентов, работает под брендами Free Mobile во Франции, Iliad в Италии и Play в Польше. История Компания была основана Ксавье Ньелем в 1999 году, она предлагала бесплатный коммутируемый доступ к интернету, поэтому была названа Free (с англ. — «бесплатный»). За 10 лет Free стала вторым крупнейшим интернет-провайдером Франции, занимая около четверти рынка. В 2000 году долю в компании приобрёл инвестиционный банк Goldman Sachs. В 2004 году Free провела размещение своих акций на бирже Euronext Paris. В начале 2012 года был запущен сотовый оператор Free Mobile; он предлагал тариф, вдвое ниже, чем у конкурентов, и уже за месяц привлёк более миллиона абонентов. В 2016 году был создан филиал в Италии, Iliad Italia, он начал работу в 2018 году. В августе 2020 года за 4,15 млрд долларов был куплен крупнейший сотовый оператор Польши Play. В 2021 году компания заняла 1342-е место в списке крупнейших публичных компаний мира Forbes Global 2000. В следующие годы перестала попадать в этот список, поскольку стала частной (в середине 2021 года Ксавье Ньель выкупил все акции компании за 3,1 млрд евро). Собственники и руководство Владельцем компании является Ксавье Ньель. Также он является председателем совета директоров (с 2020 года). Тома Рейно (Thomas Reynaud, род. 9 октября 1973 года) — генеральный директор с мая 2018 года, в компании с 2007 года; также член совета директоров телекоммуникационной компании Millicom. Деятельность Подразделения по состоянию на 2023 год: Франция — услуги сотовой связи и широкополосного доступа к интернету под брендом Free Mobile, продажа мобильных телефонов; 15 млн абонентов сотовой связи и 7,4 млн абонентов кабельного интернета; 65 % выручки; Италия — работает с мая 2018 года, 10,7 млн абонентов сотовой связи (13,6 % рынка); 11 % выручки; Польша — в ноябре 2020 года был куплен сотовый оператор Play (работает с 2007 года), а в апреле 2022 года приобретён кабельный оператор UPC Polska (ранее принадлежавший Liberty Global); 13 млн абонентов сотовой связи и 2 млн абонентов кабельного телевидения и интернета; 23 % выручки. Во всех трёх странах Iliad имеет собственную сеть базовых станций, однако малонаселённые регионы покрываются за счёт роуминговых соглашений с другими операторами (Orange во Франции, Orange Polska в Польше и Wind Tre в Италии). Примечания
Iliad

Iliad är en fransk företagskoncern inom telekommunikation grundad 1991 och med rötter till 1980-talet. Företaget är ett av Europas största inom branschen, med verksamhet i länder som Frankrike, Italien, Marocko och Polen. År 2024 expanderade man verksamheten till Sverige genom uppköp av Tele2. Historia Iliad inledde sin verksamhet under det namnet 1991. Det skedde efter att ägaren Xavier Niel (född 1968) 1990 köpt Fermic Multimedia, en företag aktivt med erotiska tjänster på den dåtida plattformen Minitel. Under 1999 började företaget marknadsföra sina mer diversifierade tjänster inom fast och mobil telefoni och Internet via varumärket Free. Man har senare utvecklats till Frankrikes näst största internetleveratör och tredje största mobiloperatör. Detta har bland annat skett genom att konkurrera på den då högt prisklassade franska marknaden genom låga priser. Hösten 2000 köpte Iliad upp Play, den största polska mobiloperatören med 15 miljoner abonnenter. Man har också expanderat verksamheten till länder som Marocko och Italien. År 2024 expanderade man på den svenska marknaden genom att köpa hela Kinnevik-ägda aktieinnehavet i Tele2 för köpesumman 13 miljarder kronor; då var man redan största ägare i Kinneviks-grundade Millicom. Koncernen kontrolleras fortfarande (2024) av grundaren Xavier Niel. Referenser
Rotonde de la Villette

Rotonde de la Villette (česky Rotunda Villette) je jedna z dochovaných bran městských hradeb v Paříži. Nachází se na náměstí Place de la Bataille-de-Stalingrad v 19. obvodu. Brána byla součástí tzv. hradeb Fermiers généraux, které sloužily ke kontrole zdaněného zboží dováženého do Paříže. Dnes je využívána ke kulturním akcím. Historie Stavbu navrhl architekt Claude Nicolas Ledoux. Výstavba proběhla v letech 1784–1788 jako součást hradeb Fermiers généraux kontrolující zdaněné zboží dovážené do Paříže. V budově se nacházely kanceláře daňových úředníků a sklady pro zboží obchodníků přicházejících do Paříže. Za Velké francouzské revoluce byla daňová kontrola v roce 1791 zrušena a stavba sloužila v letech 1830–1860 jako kasárna městské policie a poté v letech 1865–1921 jako sklad soli. Existence Rotundy Villette byla několikrát ohrožena. Při demolici hradeb během přestavby Paříže za Druhého císařství nebo při rozšíření Paříže v roce 1860. Za Pařížské komuny v roce 1871 vyhořela a byla obnovena, zatímco dvě sousední brány Barrière de La Villette a Barrière de Pantin byly zbořeny. Naposledy byla ohrožena při stavbě linky 2 pařížského metra v letech 1900–1903. Linka vede po viaduktu u jihozápadní strany stavby. Od roku 1907 je brána chráněná jako historická památka. V roce 1960 se zde usídlila Komise staré Paříže, která se v roce 2004 přesunula do ulice Rue Cadet v 9. obvodu. V roce 2009 byla stavba renovována a slouží ke kulturním účelům. Architektura Architekt Claude Nicolas Ledoux navrhl budovu pro čtyřicet kanceláří se vstupem odkazující na antické propyleje. Stavba kombinuje jednoduché tvary inspirované antickou architekturou a italskou renesancí se čtvercovým půdorysem řeckého kříže a mohutnou vnitřní okrouhlou stavbou na způsob palladiánské architektury. V přízemí je na každé straně portikus, který tvoří osm krátkých masivních dórských sloupů nesoucí kladí a trojúhelníkový fronton. V horní části stavby vede po obvodu galerie tvořená oblouky ze 40 dórských sloupů. Střecha má tvar úzkého trychtýře, který slouží jako okulus pro osvětlení kruhového centrálního nádvoří. Budova je pod střechou po obvodu zdobená vlysem se střídajícími se metropy a triglyfy. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rotonde de la Villette na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Rotonde de la Villette na Wikimedia Commons (francouzsky) Oficiální stránky (francouzsky) Stavba na Structurae (francouzsky) Záznam v evidenci historických památek