NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Університет Пантеон-Ассас

Університет Париж II, або Університет Париж Пантеон-Ассас — державний французький університет, засновний як правонаступник факультету права Паризького університету. Ассас вважається найкращим юридичним університетом Франції. 80 % від загальної кількості студентів навчається на факультетах права, 11 % навчається на факультетах менеджменту і економіки. Історія Університет продовжує традиції факультету права Сорбонни, історія якого починається в XIII столітті. Аж до XVII століття в Сорбонні викладається виключно церковне право. З приходом Кольбера на державну службу, на факультеті починають викладати цивільне право. Головна будівля, яка досі є адміністративним центром університету, споруджена в 1770 році. Впродовж XIX та XX століть основний корпус добудовувався, в 1960 році споруджено Центр на вулиці Ассас. Після Травневих подій 1968 року, Паризький університет розділяється на 13 самостійних університетів. Університет Париж II офіційно заснований в 1970 році. Структура До складу університету входять 7 факультетів, 5 докторських шкіл і 24 центри наукових досліджень. Факультети Факультет бакалавреату (перші 3 роки навчання) політології та юриспруденції Факультет магістратури й аспірантури спеціальностей політологя та юриспруденця Університетський інститут юриспруденції Французький інститут журналістики Інститут підготовки для загальних відомств Факультет менеджменту й державного управління Факультет економіки та управління Міжуніверситетська освіта Ассас співпрацює з такими університетами як Університет Париж-Дофін, Національна вища гірська школа, Вища комерційна школа (НІС) і Вища школа економічних і комерційних наук, широко співпрацює із закордонними університетами і пропонує подвійні дипломи: Подвійний диплом з французького та німецького права разом з Берлінським та Мюнхенським університетами. Подвійний диплом з французького та загального права разом з Ірландським національним університетом Подвійний диплом з французького та швейцарського права разом з Університетом Фрібурга Подвійний диплом з французького та італійського права разом з Римським університетом Ла Сапієнца Подвійний диплом з французького та іспанського права разом з Університетом Барселони Подвійний диплом з французького та колумбійського права разом з Університетом Розаріо Подвійний диплом з геостратегічної інтернаціональної економіки разом з Вестфальським університетом Знамениті випускники Мішель Алліо-Марі — французький державний і політичний діяч, перша жінка-міністр оборони. Рашида Даті — французький політик і міністр юстиції Патрік Деведжян — французький політик Жан-Марі Ле Пен — французький праворадикальний політик Сесілія Саркозі — колишня дружина французького президента Ніколя Саркозі Жан-П'єр Раффарен — прем'єр-міністр Французької республіки з 2002 по 2005 рр. Ерве Морен — міністр оборони Франції Знамениті професори Жорж Ведель — французький вчений правознавець Див. також Сорбонна Примітки Посилання www.u-paris2.fr Офіційний сайт
Château de Vincennes

Château de Vincennes er en massiv kongelig fæstning fra det 14. og 17. århundrede i den franske by Vincennes øst for Paris, nu en forstad. Historie Som andre mere kendte slotte havde fæstningen sin oprindelse i en jagthytte bygget til Ludvig VII omkring 1150 i skoven ved Vincennes. I det 13. århundrede rejste Philip Augustus og Louis IX en mere omfattende herregård. Louis IX er kendt for at have tage afsted på et fatalt korstog fra Vincennes. Vincennes var mere end en barsk fæstning: Philippe III (1274) og Philippe IV (1284) blev gift der, og tre konger fra det 14. århundrede døde på Vincennes: Louis X (1316), Philippe V (1322) og Charles IV (1328). For at forstærke området blev slottet stærkt udvidet i det 14. århundrede. Et 52 m højt donjon-tårn, den højeste middelalderfæstning i Europa, blev påbegyndt af Philip VI i Frankrig omkring 1337. De store rektangulære vægge blev færdiggjort af Valois to generationer senere (ca. 1410). Donjon var bolig for den kongelige familie, og dens bygninger er kendt for Karl 5.'s bibliotek og private kontor. Henry V af England døde i donjon i 1422 efter belejringen af Meaux. Relikvier af Jesus' tornekrone lå midlertidigt i befæstningen, mens Sainte-Chapelle i Paris blev gjort klar til dem. Et muligt fragment fik sit eget kapel på Vincennes, sandsynligvis bygget af Peter Montereau (som kan have designet Sainte-Chapelle i Paris). Henri IV sad med sikkerhed fængslet på Vincennes i april 1574 under religionskrigene.
Венсенский замок

Венсе́нский за́мок (фр. Château de Vincennes) — замок французских королей XIII—XVII столетий в Венсенском лесу, построенный на месте охотничьего поместья XII века. Вокруг замка сложился город Венсен, в наши дни — юго-восточное предместье Парижа. История XII—XIII века Около 1150 года на месте будущего замка был построен охотничий дом для Людовика VII. В XIII веке поместье было расширено Филиппом Августом и Людовиком Святым (именно из этого поместья Людовик отправился в роковой для себя крестовый поход в Тунис). Во второй половине XIII века в Венсенском поместьи женились короли Филипп III и Филипп IV; скончались Людовик X, Филипп V и Карл IV. XIV—XVI века В XIV веке, при Филиппе VI, замок был существенно расширен и приобрёл башню-донжон высотой 52 метра, в котором были устроены королевские покои и библиотека. Около 1410 года, уже при Карле VI, был завершён периметр внешних стен. Во времена французских религиозных войн XVI века замок стал тюрьмой, в том числе — для будущего короля Генриха IV. XVII век В XVII веке архитектор Луи Лево выстроил по заказу Людовика XIV два павильона — один предназначался для вдовствующей королевы, другой — для кардинала Мазарини. Однако после того, как внимание короля отвлёк новый проект — Версаль — работы по обустройству новых дворов были заброшены. Строители вновь пришли в Венсен только в 1860 под руководством реставратора Виолле-ле-Дюка. XVIII—XIX века В XVIII веке короли навсегда покинули замок. В нём расположились венсенская фарфоровая мануфактура (c 1740) и опять-таки тюрьма. В Венсене сидели герцог де Бофор, Николя Фуке, Джон Ванбру, маркиз де Сад, Жан-Анри Латюд, Дидро и Мирабо. В 1804 году во рву крепости по приказу Наполеона расстреляли похищенного герцога Энгиенского. С 1812 по 1832 год (с перерывами) комендантом замка, в котором размещался крупный арсенал, был барон Домениль. XX век В XX веке в замке были казнены: французами — Мата Хари в 1917 году, немцами — 30 мирных заложников в 1944 году. Примечания Литература Frank McCormick, «John Vanbrugh’s Architecture: Some Sources of His Style» The Journal of the Society of Architectural Historians 46.2 (June 1987) pp. 135—144. Jean Mesqui, Châteaux forts et fortifications en France (Paris: Flammarion, 1997) Ссылки Официальный сайт (англ.) Information on structurae.de French web site about history of Castle of Vincennes, with many illustrations.
Дворац Венсен

Дворац Венсен (фр. Château de Vincennes) је масивни француски краљевски замак из 14. и делом дограђен у 17. веку. Налази се у граду Венсен, источном предграђу Париза. Настанак у 14. веку Као и многи други француски дворци, и Венсен је настао од ловачке куће. Њу је подигао Луј VII око 1150. у Венсенској шуми. Ловачку кућу су у 13. веку доградили краљеви Филип Август и Луј IX. Венсан није био само сива тврђава: овде су венчања прославили краљеви Филип III (1274) и Филип IV (1322). Ту су у 14. веку рођени краљеви: Луј X (1316), Филип V (1322) и Шарл IV (1328). Да би се замак ојачао, у касном 14. веку замак је знатно проширен. Филип VI је изградио донжон висок 52 метра, највиша средњовековна утврђена грађевина у Европи. Правоугаони зид утврђења завршен је око 1410. У донжону је боравила краљевска породица, ту је била библиотека и радне собе. Каснија историја У 17. веку архитекта Луј ле Во је за Луја XIV изградио пар грађевина код дворца Венсен, али градња никада није настављена јер је сва пажња преусмерена на дворац у Версају. Дворац је напуштен у 18. веку. Од тада је у њему радила мануфактура порцелана (до пресељења у Севр) и служио је као затвор. У њему су били заточени маркиз де Сад, Дени Дидро, Оноре Мирабо и други. Парк дворца је уређен у енглеском стилу у 19. веку. Наполеон III је 1860. поклонио дворац и Венсенску шуму Паризу као јавни парк. У овом дворцу је 1917. погубљена Мата Хари. Спољашње везе Интернет презентација дворца Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (4. април 2016)
Slottet i Vincennes

Slottet i Vincennes (franska Château de Vincennes) är ett kungligt medeltida slott i förorten Vincennes, öster om Paris. Det användes som kungligt residens vid sidan av slottet i Paris från 1300-talet fram till 1600-talet, då det befästa slottet betraktades som föråldrat. Historik Liksom många andra slott har det sitt ursprung i jaktmarker som användes av Ludvig VII omkring 1150 i Vincennesskogen. På 1200-talet byggde Philip II August och Ludvig IX ett mer ståtligt gods. Ludvig IX sägs ha lämnat slottet då han begav sig iväg på det åttonde korståget som han aldrig återvände från. För att befästa platsen byggde Filip VI ett 52 meter högt fängelsetorn, det största medeltida fästningskonstruktionen i Europa, ett arbete som startade omkring 1337. Den stora rektangulära muren som omger slottet och som är mer än en kilometer i omkrets (330 x 175 meter), med sex torn och tre 42 meter höga portar, färdigställdes av Valoiserna omkring 1410. Vincennes var mer än en militär fästning. Filip III (1274) och Filip IV (1322) gifte sig på slottet och tre 1300-talskungar föddes på Vincennes: Ludvig X (1316), Filip V (1322) och Karl IV (1328). På slottet i Vincennes fanns tillfälligt reliken av Kristi törnekrona medan Sainte-Chapelle byggdes färdigt. Ett stycke som blev kvar av den fick ett eget kapell på Vincennes. Henrik IV tillbringade sin vistelse på slottet fängslad under Hugenottkrigen. På 1600-talet lät Ludvig XIV, med hjälp av arkitekten Louis Le Vau, bygga ett par likadana isolerade områden på båda sidor om en trädgård (parterre) i ena ändan av borgen, för Anna av Österrike och Jules Mazarin. Renoveringen fullföljdes dock inte på grund av att slottet i Versailles drog till sig det mesta av uppmärksamheten. En del vackra lägenheter visar den tidiga fasen av Ludvig XIV:s stil innan han visade upp Vaux-le-Vicomte som en vackrare byggnad. Hans finansminister, Nicolas Fouquet, som lät bygga Vaux-le-Vicomte blev förflyttad till det betydligt sämre utrustade Vincennes. När slottet övergavs på 1700-talet fungerade den först som Vincennes porslinfabrik, föregångaren till Sèvres porslin. Därefter blev det ett statsfängelse där bland andra Markis de Sade, Denis Diderot och Honoré Mirabeau satt fängslade och 1796 blev det en vapenfabrik som drevs av slottets ägare som var de tidiga delarna av den franska armén. Avrättningen av hertigen av Enghien ägde rum på slottet 1804 och under den nazistiska ockupationen mördades 30 tillfångatagna den 20 augusti 1944. Parken utformades i engelsk stil på 1800-talet. 1860 gjorde Napoleon III, som hade anlitat Viollet-le-Duc för att renovera borgen och kapellet, Vincennesskogen till en offentlig park. Referenser
Венсенський замок

Венсенський замок (фр. Château de Vincennes) — замок в околицях Парижа. Збудований для королів Франції в XIV — XVII століттях у Венсенському лісі, на місці мисливського угіддя XII століття. Навколо замку склалося місто Венсен, нині — передмістя Парижа. Історія Близько 1150 на місці замку побудовано мисливський будинок для Людовика VII. У XIII столітті маєток розширено Філіпом Августом та Людовиком Святим (саме з Венсенського замку Людовик вирушив у фатальний для себе хрестовий похід в Туніс). У XIV столітті тут одружувалися королі Філіп III та Філіп IV і народилися Людовик X, Філіпп V Довгий та Карл IV. У XIV столітті, за Філіппа VI, замок був істотно розширений і здобув вежу-донжон заввишки 52 метри, де було влаштовано королівські покої і бібліотеку. Близько 1410, вже за Карла VI, завершений периметр зовнішніх стін. За часів французьких релігійних воєн XVI століття замок став тюрмою, в тому числі — для майбутнього короля Генріха IV. У XVII столітті архітектор Луї Лє Во вибудував на замовлення Людовика XIV два павільйони — один призначався для вдови королеви, інший — для кардинала Мазаріні. Однак після того, як увагу короля привернув новий проєкт — Версаль — оздоблювальні роботи нових павільйонів було покинуто. Будівельники знову прийшли в Венсен тільки в 1860 році під керівництвом реставратора Віолле-ле-Дюка. У XVIII столітті королі назавжди залишили замок. У ньому розташувалася Венсенська порцелянова мануфактура (з 1740) і організована в'язниця. У Венсені були ув'язнені звинувачений у шпигунстві Джон Ванбро, колишній суперінтендант фінансів Ніколя Фуке, скандально відомий Маркіз де Сад, філософ Дені Дідро та письменник Оноре Габріель Мірабо. У 1804 тут страчено викраденого герцога Енгієнського. У XX столітті в замку було страчено французами Мата Харі в 1917 і німцями — 30 мирних заручників в 1944. Практична інформація До замку можна добратися паризьким метро, доїхавши до кінцевої станції лінії № 1, що називається Château de Vincennes. Див. також Тампль Примітки Посилання Офіційний сайт [Архівовано 4 квітня 2016 у Wayback Machine.]
Castell d'Ambleville

El Castell d'Ambleville és un castell renaixentista situat a Ambleville, a la regió de Vexin (França). La finca, classificada com a monument històric, forma part del parc natural regional del Vexin francès. Ha rebut el guardó Jardí destacable, atorgada pel Ministeri de la Cultura. Història Construït per a Louis de Mornay per l'arquitecte Jean Grappin, va ser construït sobre les bases d'una fortalesa feudal apostada sobre les vores de l'Aubette, als confins de l'Illa de França i de Normandia, aleshores anglesa. Els seus jardins dels segles XVII i XVIII, són refets el 1928 per la nova propietària, la marquesa de Villefranche, i inspirats per la restauració de la Villa Gamberaia a Florència. Ofereixen un exemple particularment reeixit de jardí a la italiana. Els seus nous propietaris han començat des de 2003 un ambiciós projecte de reconstitució dels jardins originals. Referències Enllaços externs Web del château d'Ambleville Els jardins al web del département du Val d'Oise Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
Schloss Ambleville

Das Schloss in Ambleville, einer Gemeinde im Département Val-d’Oise in der französischen Region Île-de-France, wurde Anfang des 16. Jahrhunderts errichtet. Seit 1926 steht das Schloss als Monument historique auf der Liste der Baudenkmäler in Frankreich. Es liegt rund 65 Kilometer nordwestlich von Paris. Geschichte und Beschreibung Das Schloss wurde Anfang des 16. Jahrhunderts an der Stelle einer Festung (seit dem 11. Jahrhundert nachgewiesen) errichtet, die die Grenze zur Normandie verteidigte. Der Architekt Jean Grappin schuf diesen Bau für Louis de Mornay. Im 18. Jahrhundert wurde das Schloss im Stil des Klassizismus umgebaut. 1893 kaufte es der reiche Kunsthändler Charles Sedelmeyer und ließ es mit großem Aufwand restaurieren. Hinter dem Schloss ließ die Marquise de Villefranche, die neue Besitzerin, ab 1928 einen terrassenartigen Park, der heute zu den Jardin remarquable zählt, nach italienischem Vorbild anlegen. Literatur Le Patrimoine des Communes du Val-d’Oise. Band 2. Flohic Éditions, Paris 1999, ISBN 2-84234-056-6, S. 524–525. Weblinks Schloss Ambleville in der Base Mérimée des französischen Kulturministeriums (französisch) Schloss Ambleville
Château d'Ambleville

The Château d'Ambleville is a French Renaissance style château located within the regional park of Vexin, in the Val d'Oise Department of France. The chateau is classified as a monument historique of France. The gardens are classified among the Notable Gardens of France by the Ministry of Culture of France. History The château was built in the 16th century for the seigneurs of Ambleville and Villarceaux by architect Jean Grappin, on the foundations of a medieval castle on the banks of the Aubette. In the 17th century, the house was acquired by the Duke of Villeroy, Nicolas V, the Ambassador of France to Medicis. He created a garden in the Florentine style. The house was purchased in 1893 by Charles Sedelmeyer (1837–1925), who restored the chateau and added a theater and Venetian chimneys and balconies. In 1928 the new owner, the Marquise de Villefranche, remade the gardens after those of the recently restored gardens of the Villa Gamberaia in Florence. Today they offer one of the best examples of an Italian Renaissance garden in France. Gallery External links Site du château d'Ambleville Les jardins sur le site du département du Val d'Oise
Cimetière des Longs Réages

Le cimetière des Longs Réages est le cimetière historique et principal de Meudon dans les Hauts-de-Seine en France. Inauguré en 1857, au 29 avenue de la Paix, il est l'un des deux cimetières de la commune avec le cimetière de Trivaux. Une entrée secondaire se trouve rue des Galons. Historique L'ouverture d'un nouveau cimetière est décidé vers 1850 lorsque le vieux cimetière situé derrière l'église Saint-Martin de Meudon ne peut plus accueillir de nouvelles sépultures. Les travaux des Longs Réages commencent en 1856 et sont complètement achevés en 1857. Vers 1910, les Longs Réages arrivent à leur tour à saturation entraînant la décision de créer un nouveau cimetière, le cimetière de Trivaux situé en bordure de forêt de Meudon, qui est inauguré en 1922. En 1896, le fils de l'archéologue Jean-Baptiste Piketty rachète le dolmen de Ker-Han situé à Saint-Philibert dans le Morbihan pour le transférer par voie ferroviaire dans le cimetière afin d'orner leur tombe familiale. Personnalités inhumées Les personnes les plus notables enterrées dans le cimetière sont : Notes et références Liens externes Trouver une tombe à Meudon Portail de la mort Portail des Hauts-de-Seine
Tour Granite

Tour Granite (v překladu žulová věž; též Tour Societe Generale III) je 184 metrů vysoká věž ve čtvrti La Défense na předměstí Paříže, v obci Nanterre. Byla dostavena a slavnostně otevřena 15. prosince 2008 a nacházejí se v ní především kanceláře. Budova je 7. nejvyšší ve čtvrti La Défense, 8. v Paříži a 9. v celé Francii. Dle webu skyscraper center je také 99. nejvyšším mrakodrapem v Evropě a 2917. na celém světě. Technické parametry Budova má tvar trojbokého hranolu a její východní část směrem nahoru ustupuje, zatímco západní část, směřující k městu Nanterre, vystupuje až k vrcholu do výše 184 m (není završena žádnou anténou). Stavba má 17 výtahů, jež propojují 35 podlaží. Jejich celková plocha je 45 500 m². Budovu vlastní banka Société Générale, jíž patří ještě dvě blízké budovy, Chassagne a Alicante (v podstatě jedna budova se dvěma věžemi), jež jsou od Tour Granite vzdáleny asi 20 metrů. S věží je spojuje krytý most a také lávka od rakouského architekta Dietmara Feichtingera. Zajímavé je, že všechny tři budovy sdílí jednu recepci. Budova se stala první výškovou budovou, která získala certifikát NF Bâtiment tertiaire-démarche HQE (haute qualité environnementale; vysoká kvalita životního prostředí). Historie Projekt architekta Christiana de Portzamparca původně počítal s výškou 220 metrů, čímž by se spolu s Tour Hekla dělil o post druhého nejvyššího francouzského mrakodrapu. Plány však musely být po teroristických útocích 11. září 2001 přepracovány a navrhovaná stavba byla snížena o necelých 50 metrů. I přes sčetná zpoždění byly práce zahájeny počátkem roku 2005 a věž byla nakonec otevřena 15. prosince 2008. Poloha Budova se nachází na předměstí Paříže ve městě Nanterre, které je součástí departmentu Hauts-de-Seine. Ten spolu se Seine-Saint-Denis a Val-de-Marne tvoří tzv. Malý prstenec, jež obklopuje Paříž. Malý prstenec tvoří dohromady s Velkým prstencem francouzský region Île-de-France, pařížskou aglomeraci. Zeměpisné souřadnice mrakodrapu jsou: 48°53′30,47″ s. š. 21°34′6,52″ v. d. Knihy O věži byla vydána kniha Tour Granite, dokumentující historii její stavby. Jejími autory jsou: Eric Reinhardt Jean Gaumy Harry Gruyaert Kniha má 176 stran a obsahuje 120 fotografií. Panorama čtvrti La Défense Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tour Granite na francouzské Wikipedii. Externí odkazy https://en.mapy.cz/letecka?q=Tour%20Granite&source=osm&id=1072281163&ds=1&x=2.2332522&y=48.8913141&z=17 – Tour Granite na Mapy.cz
Tour Granite

Tour Granite ist der Name eines Wolkenkratzers in der Bürostadt La Défense im Pariser Vorort Nanterre. Zusammen mit den beiden benachbarten Tours Chassagne et Alicante bildet sie das Gebäudeensemble Tours Société générale, welches der Unternehmenssitz der französischen Geschäftsbank Société Générale ist. Zum Zeitpunkt ihrer Errichtung, war der Wolkenkratzer, mit seinen 184 Metern, das vierthöchste Gebäude in La Défense. Das Hochhaus wurde von 2005 bis 2008 errichtet. Entworfen hat den Büroturm der Architekt Christian de Portzamparc. Die Tour Granite verfügt über 36 oberirdische und sieben unterirdische Etagen. Der Büroturm ist mit der Métrostation La Défense und dem Bahnhof La Défense an den öffentlichen Nahverkehr im Großraum Paris angebunden. Siehe auch Liste der Hochhäuser in Europa Liste der Hochhäuser in der Île-de-France Liste der Hochhäuser in La Défense Liste der Hochhäuser in Paris Weblinks http://www.defense-92.fr/batiments/tour-granite http://www.emporis.de/building/tourgranite-nanterre-france http://structurae.de/structures/data/index.cfm?id=s0022344 http://www.ladefense.fr/fr/tour/granite http://www.thehighrisepages.de/hhkartei/paristgr.htm http://www.skyscrapercenter.com/building/tour-granite/2225 http://www.pss-archi.eu/immeubles/FR-92050-22.html http://skyscraperpage.com/diagrams/?buildingID=26736
Tour Granite

Tour Granite (French pronunciation: [tuʁ ɡʁanit]) is an office skyscraper in La Défense, the high-rise business district situated west of Paris, France. Tour Granite was opened in December 2008. The building is designed by French architect Christian de Portzamparc. It is the fifth tallest building in la Défense, after Tour First, Tour Total, Tour Areva and Tour T1. Tour Granite was ordered by the Société Générale banking group. It was built as a complement to the Société Générale twin towers whose office space was insufficient for the needs of the group. Like the existing two towers, Tour Granite has a sharply inclined roof. See also List of tallest structures in Paris References External links La Tour Granite – PERI S.A.S Tour Granite (Emporis)
Tour Granite

La Tour Granite es un rascacielos de oficinas situado en el distrito financiero La Défense de París, aunque concretamente está en el término municipal de Nanterre. Historia La Tour Granite fue inaugurada el 15 de diciembre de 2008. Es obra del arquitecto francés Christian de Portzamparc y se trata del primer rascacielos con el certificado NF Bâtiment tertiaire-démarche HQE (Haute Qualité Environnmentale), un título que se otorga en Francia a los edificios sostenibles y respetuosos con el medio ambiente. Se trata del quinto edificio más alto de la Défense, por detrás de la Torre First. la Torre Total, la Tour T1 y la Tour Areva. Es propiedad de la empresa francesa Société Générale y forma parte del complejo de rascacielos conocidos bajo el nombre de Tours Société Générale junto con la Torre Chassagne y la Torre Alicante. Al igual que estos últimos, la Tour Granite posee un tejado de una pronunciada inclinación y a las tres se accede a través del mismo vestíbulo. En un principio el rascacielos iba a tener 230 metros de altura, pero debido a los atentados del 11 de septiembre de Nueva York, a petición de la propietaria del edificio, la altura fue revisada a la baja. El inicio de las obras se vio retrasado hasta 2005 debido a diferentes contratiempos. Véase también Anexo:Edificios más altos de la Unión Europea Rascacielos en Europa Anexo:Rascacielos en París Anexo:Rascacielos de Francia