NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stade Bauer

A Stade Bauer egy futballstadion Saint-Ouen-sur-Seine -ben, Párizs északi külvárosában. A stadiont a Red Star FC használja amely jelenleg a Ligue 2- ben játszik, a csapat legnagyobb sikerei közé tartozik hogy 5 alkalommal hódította el a Coupe de France-ot (1921, 1922, 1923, 1928, 1942). Történelem Az 1924-es nyári olimpia néhány meccse itt került megrendezésre . Emellett itt rendeztek egy Brazília és Andorra közötti barátságos mérkőzést (3–0) 1988-ban. A Stade Bauer adott otthont a francia rögbi válogatott hazai meccseinek az 1935-ös, 1936–37-es, 1938-as és 1952–53-as rögbi Európa-bajnokságokon is. A stadion romos állapotba került, miután 1999-ben egy vihar súlyosan megrongálta, és azóta az újjáépítés szinte lehetetlen a pénzügy befektetések hiánya miatt. A 2016–17-es szezonban a Red Star FC hazai mérkőzéseit a Stade Jean-Bouinban játszotta, mivel a Stade Bauer nem felelt meg a francia másodosztályú stadionokra vonatkozó közbiztonsági követelményeknek. Mikor a csapat kiesett a Championnat Nationalba, a francia harmadosztályába, a klub újra a saját pályáján játszik. 2021. május 18-án Saint-Ouen-sur-Seine város önkormányzata eladta a területet a Groupe Réalitésnek felújításra. Nem sokkal később megkezdődtek az újjáépítési munkálatok, amelyek lehetővé teszik, hogy a Bauer Stadion összhangban legyen a Red Star F.C céljaival, amennyiben feljut a Ligue 2-be. 2024 januárjában avatták fel a stadion új keleti lelátóját. Ez 4794 néző befogadására alkalmas. A, 834 férőhelyes déli lelátó is megújult,így a stadion 4 lelátójából 2 felújítottak ezzel a stadion befogadóképessége 5600 férőhelyre nőtt. A Réalités ezzel egy időben hivatalosan is elindítja az úgynevezett „Bauer Box” munkálatait, amely a Rue du Docteur Bauer utcán található északi lelátóhoz, valamint a nyugati díszlelátóhoz kapcsolódó házakból áll. Források "Communiqué Officiel Le Red Star Jouera Au Stade Jean Bouin La Saison Prochaine" [Official Announcement Red Star Will Play at the Stade Jean-Bouin Next Season]. Red Star (francia nyelven). 2016. június 8. 2017. május 5. dátummal az eredeti címről archiválva. Hozzáférés: 2021. január 23.. "Le groupe Réalités devient propriétaire du stade Bauer". L'Equipe (francia nyelven). 2021. május 19. Hozzáférés: 2021. május 21.. Jegyzetek Külső linkek 1924-es nyári olimpiai játékok hivatalos jelentése (PDF) (francia nyelven). 321. o. 2011. május 5. dátummal az eredeti (pdf) címről archiválva. Hozzáférés: 2025. augusztus 1.. A Wikimédia Commons tartalmaz Stade Bauer témájú kategóriát.
Stadio Bauer

Lo stadio Bauer (in francese Stade Bauer), conosciuto anche come Stade de Paris, è un impianto sportivo di Saint-Ouen-sur-Seine. Ospita le partite interne del Red Star Football Club. È intitolato al medico ebreo comunista e combattente della resistenza locale Jean-Claude Bauer, arrestato dai nazisti e poi fucilato. Storia Lo stadio fu inaugurato il 24 ottobre 1909 per un'amichevole tra il Red Star e l'Old Westminsters (un club amatoriale londinese). Nello stesso anno divenne lo stadio del Red Star. Ospitò anche alcune partite della nazionale francese, che di solito giocava al Parco dei Principi e allo Stade de Colombes, gli altri stadi principali di Parigi prima della prima guerra mondiale. Nel 1922 lo stadio fu ampliato per ospitare le partite di calcio delle Olimpiadi estive del 1924 a Parigi. Ha ospitato alcuni degli eventi calcistici delle Olimpiadi estive del 1924. Ha anche ospitato un'amichevole tra Brasile e Andorra (3-0) prima della Coppa del Mondo FIFA 1998 in Francia. Il Bauer è stato anche il campo della nazionale francese di rugby league per i campionati europei di rugby league del 1935, 1936-37, 1938 e 1952-53. Con l'avvento del XXI secolo lo stadio, dopo essere stato danneggiato pesantemente da una tempesta nel 1999, non è più stato adeguatamente manutenuto: parti delle tribune sono quindi cadute in rovina, venendo interdette al pubblico Nella stagione 2016-2017, il Red Star F.C. ha giocato le sue partite casalinghe allo stadio Jean-Bouin, poiché il Bauer non soddisfaceva i requisiti di sicurezza e capienza per uno stadio francese di seconda fascia. Dopo la retrocessione della squadra nel Championnat National, la terza serie del calcio francese, il club ha ripreso ad utilizzare il suo tradizionale campo di gioco. Dal 2024, a seguito di una corposa ristrutturazione, lo stadio Bauer è stato nuovamente omologato per le partite di Ligue 2. A lotti, con la formula del cantiere aperto (per non interrompere l'utilizzo dell'impianto), vengono demolite e ricostruite con struttura più moderna le tribune laterali: prima la est, chiusa da diversi anni, poi la ovest e la curva nord; sul lato sud del campo viene invece posata una tribunetta prefabbricata, inizialmente strutturata a sky box, successivamente destinata a diventare il settore ospiti. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Stadio Bauer
Stade Bauer

Stade Bauer (ook wel Stade de Paris genoemd) is een stadion in de Franse stad Saint-Ouen-sur-Seine, een voorstad van Parijs. Het stadion wordt het meest gebruikt voor voetbalwedstrijden en is het thuisstadion van Red Star Paris. Het stadion biedt plaats aan 10.000 toeschouwers. Interlands Referenties
Stade de Paris

Stade de Paris (zwykle nazywane Stade Bauer) – francuski stadion piłkarski w Saint-Ouen w północnych przedmieściach Paryża. Stadion jest używany głównie przez Red Star 93, które gra obecnie w Ligue 2, lecz ma na swoim koncie pięć zwycięstw w Pucharze Francji. Rozgrywano na nim niektóre spotkania turnieju piłki nożnej podczas Letnich Igrzysk Olimpijskich 1924. Stade de Paris był także domowym stadionem Reprezentacji Francji w rugby league w latach 1935–1938. Ostatnio stadion znalazł się w złym stanie, ponieważ został uszkodzony mocno przez burzę w 1999 roku oraz cierpi z powodu braku opieki. Przypisy
Stade Bauer

O Stade Bauer (também chamado de Stade de Paris) é um estádio de futebol da França, situado na comuna de Saint-Ouen-sur-Seine. Seu nome homenageia o médico e combatente da Resistência Francesa Jean-Claude Bauer, que seria preso e fuzilado em 1942. É utilizado pelo Red Star, bicampeão nacional em 1933–34 e 1938–39 e pentacampeão da Copa da França. Stade Français e Paris Saint-Germain também mandaram jogos no estádio, que possui capacidade para 10 mil lugares e que teve como recorde de torcedores em 1935 e 1948, quando o Red Star jogou contra Sochaux e Olympique de Marseille, respectivamente. Recebeu também partidas das Olimpíadas de 1924 e o amistoso entre Brasil e Andorra, em 1998. Durante a passagem do Red Star na Ligue 2, na temporada 2016–17, o estádio não foi utilizado por não atender os critérios de segurança. Em sua história, o Stade Bauer foi reformado entre 1922–23 e em 1947, 1975 e 2021. Galeria Links 1924 Summer Olympics official report. p. 321. (em francês) Media relacionados com Stade Bauer no Wikimedia Commons Referências
Стад де Пари

«Стад де Пари́» (фр. Stade de Paris) — стадион футбольного клуба «Ред Стар» с 1909 года. Второе название арены «Stade Bauer» — по отношению к улице на которой она находится. Стадион расположен в департаменте Сен-Сен-Дени, недалеко от Парижа. История «Стад де Пари» был торжественно открыт 24 октября 1909 года по случаю товарищеского матча клуба «Ред Стар» и лондонской любительской команды. Стадион принимает матчи сборной Франции по футболу до Первой мировой войны и становится домашней ареной футбольного клуба «Ред Стар». В 1947, 1975 и 2002 годах стадион был реконструирован. Были возведены две новые трибуны и сделано освещение. После чего стадион мог вместить 23 000 зрителей. Однако шторм в 1999 году вызвал серьезные разрушения в бетонной конструкции, в связи с чем часть трибун были разобраны. В настоящее время на арене функционируют две трибуны, которые способны собрать 2 999 зрителей. Также арена принимала домашние матчи «ПСЖ» в сезоне 1971/1972. А в 1998 году на стадионе прошел матч между сборной Андорры и сборной Бразилии. В 2009 году «Стад де Пари» праздновал своё столетие. В сезоне 2010/2011 было решено заменить газон искусственным покрытием. Примечания Ссылки Страница стадиона на официальном сайте клуба Стадион на странице футбольного клуба «Ред Стар» «Стад де Пари» на сайте worldstadiums.com
Стад Бауер

«Стад Бауер» (фр. Stade Bauer) — футбольний стадіон в місті Сент-Уан-сюр-Сен, Франція. Домашня арена футбольного клубу «Ред Стар». Місткість стадіону становить 10 000 глядачів. Історія Стадіон відкрито 24 жовтня 1909 року. Попередня назва арени «Стад де Парі», саме під цією назвою на стадіоні відбувались футбольні матчі на літніх Олімпійських іграх 1924 року. «Стад де Парі» тривалий час також був домашнім стадіоном для фіналів чемпіонату Франції з регбі. У сезоні 2016–17 років «Ред Стар» проводить свої домашні матчі на стадіоні «Жан Буен», оскільки «Стад Бауер» не відповідав вимогам безпеки. 18 травня 2021 року місто Сент-Уан-сюр-Сен продало стадіон Групі «Réalités» для реконструкції. Після реконструкції стадіон відповідає вимогам Ліги 2. У січні 2024 року було відкрито нову східну трибуну стадіону. Галерея Примітки Посилання Стад Бауер (фр.) Стадіон на сайті футбольного клубу «Ред Стар» (фр.)
Stade de France

Stade de France je francouzský stadion stojící v pařížské aglomeraci ve městě Saint-Denis. Je to národní stadion Francie a se svojí kapacitou 81 338 se jedná o šestý největší stadion v Evropě. Byl postaven pro Mistrovství světa ve fotbale 1998. A právě na tomto šampionátu se na něm hrálo slavné finále Francie proti Brazílii, které Francouzi vyhráli 3:0 a získali titul mistrů světa. Stadion hostil finále Ligy mistrů v roce 2006. Kromě fotbalu se na něm hraje například i ragby (v roce 2007 mistrovství světa). Pořádají se zde i atletické mítinky. V roce 2003 se zde konalo mistrovství světa v atletice. V roce 2024 bude hostit soutěže v atletice na Letních olympijských hrách. V listopadu 2015 zde došlo během fotbalového utkání mezi Francií a Německem k teroristickým útokům. Odkazy Reference Související články Seznam největších evropských stadionů podle kapacity Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Stade de France na Wikimedia Commons
Stade de France

Stade de France er et stadionanlæg i Paris. Det er Frankrigs nationalarena, og blev bygget til VM i fodbold 1998. Stadionet erstattede Parc des Princes som nationalstadion, og har en tilskuerkapacitet på 81.338. Både det franske fodboldlandshold og det franske rugbylandshold spiller sine kampe her. Stadionet skal i 2024 afholde åbnings- og afslutningsceremonierne ved de Olympiske Lege i Paris. Terrorangreb i 2015 Den 13. november 2015 spillede Frankrig og Tyskland venskabslandskamp i Stade de France, og tre gange under første halvleg hørtes eksplosioner, som viste sig at være selvmordsbombere fra Islamisk Stat, der sprængte sig selv i luften som en del af en række planlagde terroraktioner, der blev udført samme aften på flere lokaliteter i Paris, hvor mindst 129 mennesker blev dræbt samt 7 terrorister, hvor af 6 sprængte sig selv i luften med selvmordsbælte og en blev skudt af politiet. En person ud over de tre terrorister blev dræbt udenfor Stade de France. Terroristerne havde forsøgt at komme ind på selve stadion, men blev nægtet adgang. Der var 80.000 tilskuere til landskampen, deriblandt Frankrigs præsident François Hollande. Noter Eksterne links Officielle hjemmeside Arkiveret 26. august 2007 hos Wayback Machine
Stade de France

Stade de France je stadion, ki leži v pariškem predmestju Saint-Denis. S kapaciteto 81.338 sedežev je največji stadion v Franciji. Stade de France je od leta 1998 domači stadion francoske nogometne reprezentance. Uradno je bil odprt 28. januarja 1998 s prijateljsko nogometno tekmo med Francijo in Španijo. Na tem stadionu se je igralo finale Svetovnega prvenstva v nogometu 1998 in Evropskega prvenstva v nogometu 2016. Stadion je gostil tudi finale nogometne lige prvakov v letih 2000, 2006 in 2022. Sklici Zunanje povezave Spletna stran
Стад де Франс

Стад де Франс (фр. Stade de France) је фудбалски и рагби стадион у Сен Денију, Париз, Француска. Стад де Франс је национални стадион па је домаћин већине утакмица рагби и фудбалске репрезентације Француске. Са капацитетом од 81.338 то је шести највећи стадион у Европи. На њему је играно финале Светског првенства у фудбалу 1998. године, када је Француска победила Бразил са 3:0. На Стад де Франсу је такође играно и финале Светског првенства у рагби јуниону 2007. године. Био је домаћин два финала УЕФА Лиге шампиона, 2000. и 2006. године. Стадион такође служи и за одигравање финала домаћих куп такмичења, који укључују Куп Француске (фудбал и рагби), Лига куп Француске, као и финале првенства Француске у рагби јуниону. Историја Расправа о националном стадиону у Француској настала је као резултат избора земље за домаћина Светског првенства у фудбалу 1998. 2. јула 1992. године. Као резултат селекције, земља и Француска фудбалска федерација су се обавезали да ће изградити стадион са свим седиштима капацитета 80.000+ са сваким седиштем у објекту. Био је то први пут у више од 70 година од изградње стадиона Олимпик Ив ду Маноар да се у Француској гради стадион за одређени догађај. Због величине и важности објекта, Државном савету је дозвољено да из прве руке приступи томе како ће стадион бити изграђен и плаћен. Савет је тражио да се стадион изгради што ближе главном граду Француске Паризу, а да би конструктор и оператер објекта добили значајан финансијски допринос у периоду од 30 месеци након завршетка стадиона. Дизајн стадиона водио је тим архитеката састављен од Мишела Мекарија, Ајмерика Зублене, Мишела Регембала и Клода Константинија који су били повезани са CR SCAU Architecture. Стадион је званично био спреман за изградњу након владиног избора произвођача, Боуигуеса, Думеза и СГЕ, и потписивања грађевинских дозвола 30. априла 1995. Са само 31 месецом за завршетак стадиона, изградња је почела 2. маја 1995. године. Полагање првог камена темељца обављено је пет месеци касније, 6. септембра. После више од годину дана изградње, направљено је преко 800.000 м² земљаних радова и изливено чак 180.000 м³ бетона. Постављање крова, који је коштао 45 милиона евра, и мобилне платформе такође је трајало више од годину дана. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Stade de France

Stade de France är en idrottsarena för fotboll, rugby och friidrott i Saint-Denis, strax norr om Paris, i Frankrike. Arenan har 81 338 sittplatser. Stade de France invigdes 28 januari 1998 med en fotbollsmatch mellan Frankrikes och Spaniens herrlandslag. 1998 spelades VM-finalen i fotboll mellan Frankrike och Brasilien där. 2006 var arenan värd för UEFA Champions League-finalen mellan FC Barcelona och Arsenal FC. 2003 stod arenan också värd för VM i friidrott. 2024 var arenan en av arenorna för olympiska sommarspelen 2024 Evenemang Landskamper i fotboll och rugby union Finalen i VM i fotboll 1998 Final i EM i fotboll 2016 Finalen i Uefa Champions League 2000, 2006, 2022 VM i friidrott 2003 VM i rugby 2007 Race of Champions Konsert med Johnny Hallyday Olympiska sommarspelen 2024 (rugby, friidrott, avslutningscermoni) Terrordåden 2015 Terrordåden i Paris november 2015 inleddes med en självmordsbombning utanför Stade de France. Sammanlagt sprängde tre personer sig själva utanför Stade de France under terrordåden. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Stade de France.﻿ Officiell webbplats
Petit-Pont

El Petit-Pont és un pont que travessa el Sena a París, a França, construït el 1853. Situació Connecta el 4t districte, a l'alçada de l'île de la Cité, al 5è districte, entre el quai de Montebello i el quai Saint-Michel. Història El seu nom prové del fet que permetia salvar el petit braç del riu. També existia, un "Grand-Pont" al segle ix sota el regnat de Carles el Calb que permetia salvar el gran braç del Sena (aquest darrer serà reemplaçat pel Pont au Change). És a l'edat mitjana, el 1185, que es construeix la primera rèplica, després destruïda el 1196. Entre 1394 i 1406, el rei Carles VI fa construir un pont de tres arcs. Endut per les aigües, és restablert entre 1406 i 1416. Aquesta darrera rèplica subsisteix fins al segle xvii. Però és totalment destruït per les flames el 1718, reemplaçat un any més tard per una altra rèplica sempre de fusta. El 1850 un veritable pont de pedra es construeix al seu emplaçament. Característiques Tipus de construcció: pont en arc Construcció: 1853 Inauguració: 1853 Arquitectes: Michal i Gariel Material: pedra Longitud total: 32 m Amplada útil: 20 m (12 m per a la calçada i 4 m per a cada vorera) Galeria Enllaços externs Web de la mairie de Paris Arxivat 2009-07-13 a Wayback Machine. Structurae Vista satèl·lit a Google Map
Petit-Pont

Petit-Pont (česky Malý most) je kamenný most přes řeku Seinu v Paříži. Spojuje ostrov Cité (4. obvod) s 5. obvodem na levém břehu. Historie První dřevěný most v těchto místech existoval již v římské době. Jeho název Malý most se používal pro odlišení od Grand-Pont neboli Velký most (v současnosti Pont au Change), který vedl z ostrova Cité přes širší rameno řeky na pravý břeh. V roce 1185 zde byl vystavěn nový dřevěný most, který však zničila povodeň v roce 1196. Mezi lety 1200–1390 zde bylo vystavěno postupně pět mostů. V roce 1394 zde nechal postavit další most o třech obloucích Karel VI. Tento most byl obnoven mezi lety 1406–1416 a vydržel až do 18. století. V roce 1718 byl zničen požárem a o rok později byl nahrazen novým dřevěným mostem. V roce 1850 se započalo se stavbou kamenného mostu, který byl otevřen v roce 1853. Architektura Most je kamenný o jediném oblouku, jeho celková délka činí 32 metry a šířka 20 metrů (12 m vozovka a 4 m pro každý chodník). Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Petit-Pont na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Petit-Pont na Wikimedia Commons (francouzsky) Most na stránkách města Paříže Archivováno 29. 5. 2014 na Wayback Machine. (francouzsky) Historie mostu na Structurae
Petit-Pont

El Petit-Pont (tdl. ‘Pequeño Puente’) es un puente que atraviesa el río Sena en París, en Francia. Une la margen izquierda del río Sena con la Isla de la Cité. Su nombre proviene del hecho que permitía atravesar el pequeño brazo del río Sena. También existía un Grand-Pont en el siglo IX bajo el reinado de Carlos el Calvo que permitía salvar el gran brazo del Sena (este último será reemplazado por el Pont au Change). El actual Petit-Pont fue construido en 1853, pero una estructura similar ha cruzado el Sena en ese emplazamiento desde la antigüedad. El actual Petit-Pont es como mínimo la decimotercera réplica del Petit-Pont original, de origen galo-romano. Hasta el encauzamiento del Sena en el siglo XVIII, el puente fue víctima a menudo de inundaciones. La primera inundación que destruyó el Petit-Pont de la que se tiene noticia ocurrió en el año 885.​ Posteriormente, el puente fue arrastrado por inundaciones sucesivas al menos trece veces entre 885 y 1658, y al menos once veces antes de que se construyera en piedra. Es en la Edad Media, en 1185, que se construye la primera réplica, después destruida en 1196. Entre 1394 y 1406, el rey Carlos VI hace construir un puente de tres arcos. Llevado por las aguas, es restablecido entre 1406 y 1416. Esta última réplica subsiste hasta el siglo XVII. Pero es totalmente destruido por las llamas en 1718, reemplazado un año más tarde por otra réplica siempre de madera. En 1850 un verdadero puente de piedra se construye en su emplazamiento. Conecta el IV Distrito, a nivel de l'île de la Cité, en el V Distrito, entre la calle de Montebello y la calle Saint-Michel. Durante la Edad Media, el Petit-Pont fue la sede de la llamada Escuela del Petit-Pont, uno de los gérmenes de la Universidad de París, donde enseñaronn Adam du Petit-Pont, Pedro Lombardo, Juan de Salisbury, Gilberto Porretano, y Guillaume de Soissons, entre otros. En 1999, quedó incluido dentro de la delimitación del ámbito de Riberas del Sena en París, bien declarado patrimonio de la Humanidad por la Unesco.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Petit-Pont. Web de la mairie de Paris Archivado el 13 de julio de 2009 en Wayback Machine. Estructura Vista en satélite en Google Map
Petit-Pont

Il Petit Pont-Cardinal Lustiger è un ponte di Parigi che attraversa la Senna. Collega la rue de la Cité e il quai du Marché-Neuf, sull'île de la Cité, alla place du Petit-Pont sulla riva sinistra della Senna, e il quai Saint-Michel, prolungato dalla rue du Petit-Pont e poi dalla rue Saint-Jacques. Origine del nome Il nome deriva dal passaggio di questo ponte sul braccio piccolo della Senna, a differenza del Grand Pont, oggi Pont au Change, che attraversa il braccio grande. Prende anche il nome dal Cardinale Lustiger, arcivescovo di Parigi dal 1981 al 2005. Storia Fu costruito undici volte: Ponte gallo-romano, in legno, unico a collegare l'île de la Cité alla riva destra della Senna. Fu fatto distruggere nel 1111 dal conte Roberto di Beaumont; Voluto dal vescovo Maurice de Sully, fu eretto nel 1118 ma distrutto da una piena nel 1196. Questa sarà la sorte anche dei cinque ponti edificati tra il 1200 e il 1375; Tra il 1394 e il 1406, il re Carlo VI fece costruire dall'architetto Raymond du Temple una nuova opera con i fondi d'una forte ammenda alla quale erano stati condannati sette ebrei; Il ponte venne distrutto nel 1408 da una piena della Senna e fu ricostruito nel 1409, questa volta in pietra e resistette fino al XVII secolo. La vicinanza all'Hôtel-Dieu favorì la costruzione di negozi di farmaci sul ponte stesso, vicino alla rue du Marché-Palu, dal 1552. Le case furono edificate una seconda volta nel 1603 e restaurate nel 1659; Nel 1718, dopo alcuni crolli, il Petit-Pont e tutte le case costruitegli sopra furono totalmente distrutte da un incendio, provocato dalla presenza di due battelli carichi di fieno e in fiamme, che erano andati alla deriva. Esso venne rimpiazzato un anno dopo da un altro ponte in pietra a tre archi centinati, finanziato grazie ad una questua generale fra tutte le parrocchie della città. Ricostruito a schiena d'asino, la sua larghezza fu aumentata di 6 metri e fu vietata la costruzione di case sulla struttura del ponte; Dal 1850 al 1853, fu costruito, in sostituzione del precedente, un ponte a una sola arcata in cemento e pietra molare su progetto di Paul-Martin Gallocher de Lagalisserie e Darcel ed eseguito da Alexandre Michal, ingegnere-capo. Lungo 38 m e largo 20, fu realizzato su una volta ad arco di cerchio da 31 a 32,5 metri di corda e dotato di due marciapiedi. Posto in servizio nel dicembre 1853, è ancora in funzione ai nostri giorni. È stato rinominato Petit-Pont-Cardinal-Lustiger dal Consiglio di Parigi l'11 giugno 2013 in memoria dell'ex arcivescovo di Parigi dal 1981 al 2005, cardinale Jean-Marie Lustiger. Note Voci correlate Eugène Viollet-le-Duc Place du Châtelet Grand Châtelet Petit Châtelet Pont au Change Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul Petit-Pont Collegamenti esterni (EN) Petit-Pont, su Structurae.