Университет Париж-VIII

Университетът Париж-VIII: Венсен-Сен Дени (на френски: Université de Vincennes à Saint-Denis) е френски държавен университет, един от 13-те университета, наследници на Парижкия университет. Днес университетът е самостоятелна обществена институция, която е част от Université Paris Lumières. Занятията в повечето бакалавърски програми се провеждат на френски. Университетът е основан като отговор на събитията от май 1968-а. Този отговор има две съставки: от една страна, представлява реакция на симпатия към студентските искания за повече свобода, но от друга, е и жест към движението на студентите извън центъра на Париж, и по-специално на онези от Латинския квартал, където се провеждат улични боеве през 1968 г. История Новата експериментална образователна институция е основана във Венсен на 1 януари 1969 г. с названието Centre Universitaire Expérimental de Vincennes (C.U.E.V.). През 1971 г. придобива пълноправен университетски статут е прекръстена на Université Paris VIII. След като се премества през 1980 г. в Сен Дени, университетът се превръща в най-големия образователен и изследователски център в областта на хуманитаристиката в региона Ил дьо Франс. Бурни години Веднага след откриването си университетът се превръща в обединителен център на революционерите от 1968-а, като почти веднага е окупиран от радикални студенти и така става сцена на яростни сблъсъци с полицията. Бързо университетът се прочува с радикалния си философски департамент, отначало само свързван, а след това и реално оглавен от Мишел Фуко, който в този момент от живота си е войнствено настроен, участва в студентската окупация и хвърля гранати по полицаите, обкръжили университета. Но истински скандал е предизвикан не толкова около този инцидент с Фуко, а покрай един от другите преподаватели по философия, дъщерята на Жак Лакан Жудит Милер, която не само е член на комунистическата партия, като повечето от преподавателите в университета, но и маоистка. Милер е уволнена от френския министър на образованието, след като заявява в радио интервю, че университетът е капиталистическа институция и че тя ще се опита да влоши функционирането му, доколкото може. Развитие след 80-те години След вълненията в края на 60-те години университетът се пренастройва към основното русло на академичния живот във Франция, развивайки нови департаменти и назначавайки нови професори. През 1980 г. по нареждане на Алиса Соние-Сеите, министър за висшето образование, университетът се премества в предградието Сен Дени. Преместването става срещу желанието на студентите и преподавателите, които цели четири години се опитват да договорят връщане на университета във Венсан. След преместването си Университетът Париж-VIII разгръща капацитет от 24 хиляди студента. Превръща се в международно значимо академично средище главно заради департаментите си по политически науки, кино, информационни науки и джендърни изследвания. Партньорства Университетът Париж-VIII има договори за сътрудничество с различни университети из целия свят, сред които Калифорнийския университет в Бъркли, Филмовата академия в Пекин, Бостънския университет и Берлинския университет. Президенти на университета 1971 (при учредяването): Бернар Моргенбесер 1971 (март-юни): Мишел Бо 1971 – 1976: Клод Фриу 1976 – 1980: Пиер Мерлен 1981 – 1986: Клод Фриу 1987 – 1991: Франсин Демишел 1991 – 1996: Ирен Сокологорски 1997 – 2000: Рено Фабр 2001 – 2006: Пиер Люнел 2006 – 2012: Паскал Бинцак 2012 – 2016: Даниел Тартаковски От 2016: Аник Алегр Почетни доктори на университета 2014. Гаятри Чакраворти Спивак, литературовед и културолог 2014. Арчи Шеп, джаз композитор и саксофонист 2014. Ахиле Мбембе, историк и политолог 2013. Абдеррахман Сисако, режисьор, продуцент 2012. Михаел Ханеке, режисьор 2011. Елена Понятовска, писател и журналист 2011. Томаш Сеговия, писател и преводач 2009. Хоми Баба, постколониален теоретик 2009. Жан Зиглер, социолог 2006. Абду Диуф, генерален секретар на Франкофонската общност 2005. Нелсън Мандела, президент на РЮА 2005. Бубакар Жозеф Ндиае, музеен деец от Сенегал 2005. Жорди Пуйол, президент на Каталония 2005. Мигел Анхел Естрела, пианист и посланик на Република Аржентина в ЮНЕСКО 2004. Антанас Мокъс, математик и епистемолог 2004. Корнъл Уест, философ 2003. Марилена Чауи, философ 1999. Барбара Хендрикс, певица 1999. Хумберто Джанини, чилийски философ и писател 1997. Шигехико Хасуми, литературовед и киновед 1997. Юсеф Шахин, режисьор, актьор, сценарист и продуцент 1997. Юрген Хабермас, философ и социолог 1997. Ричард Рорти, философ 1996. Хауърд Сол Бекър, социолог 1996. Еманюел Нунес, композитор 1996. Ибрахим Ругова, писател, президент на Косово Именити преподаватели Философия Ален Бадиу Етиен Балибар Даниел Бенсаид Жил Дельоз Мишел Фуко Феликс Гатари Жан-Франсоа Лиотар Антонио Негри Жак Рансиер Рене Шерер Психоанализа Жак Лакан Серж Льоклер Жак-Ален Милер Политология и международни отношения Жосуе де Кастро Масри Феки Икономика Костас Вергопулос Информационни науки Арман Мателар Психология Пиер Рабардел Тоби Нейтън (Етнопсихиатрия) Хипермедии, нови медии и киберкултура Жислен Аземар Клод Балц Жан Клеман Антропология Ален Берто Социология Жан-Клод Пасерон Никос Пуланцас Изкуства Франк Попър Жан Луи Боазие Елен Сиксу Етномузикология Джована Марини Източници Външни препратки ((en)) Официален сайт Архив на оригинала от 2014-08-10 в Wayback Machine. ((fr)) Документи, свързани с Университет Париж-VIII