Европейска космическа агенция

Европейската космическа агенция или ЕКА (на френски: Agence spatiale européenne или ASE, на английски: European Space Agency или ESA) е европейска междуправителствена организация за космически изследвания, основана през 1975 г. и включваща 22 страни-членки. Тя наброява около 2300 сътрудници и има бюджет от около 6,5 милиарда евро за 2021 г. Главната квартира на организацията се намира в Париж, Франция. Космодрумът на Европейската космическа агенция е в Куру, Френска Гвиана. Той е разположен близо до екватора, като по този начин се улеснява достъпът до геостационарни орбити. Технологичният център на ЕКА (ESTEC) се намира в Нордвейк, Холандия, Центърът за обучение на астронавти (EAC) в Кьолн, Германия, Контролният център (ESOC) в Дармщат, Германия, а Институтът за научни изследвания (ESRIN) във Фраскати, Италия. През последните години Европейската космическа агенция, със своята ракета-носител Ариана 5, се утвърди като лидер в извеждането на търговски спътници и се превърна в основен конкурент на НАСА. Наред с тези задачи, ЕКА изпълнява и много научни мисии с цел изучаването на Земята и планетите от Слънчевата система. Страни-членки Таблицата по-горе съдържа списък на всички държави членки и техните вноски през 2015 г. Единственият асоцииран член на ESA е Канада. Европейската космическа агенция включва националните космически агенции и други организации от следните двадесет и две държави: Австрия, Белгия, Великобритания, Германия, Гърция, Дания, Естония, Ирландия, Италия, Испания, Люксембург, Нидерландия, Норвегия, Полша, Португалия, Румъния, Унгария, Финландия, Франция, Чехия, Швейцария и Швеция. Агенцията е сключила договори за партньорство с различни държави извън Европейската общност и вероятно част от новите страни-членки на Европейския съюз ще се присъединят в най-скоро време към ЕКА. Латвия и Словения са подписали петгодишен план за сътрудничество, който е последната фаза преди пълноправното членство. Тези страни могат да участват в голяма част от програмите на агенцията. България, Литва и Словакия са подписали временен план за сътрудничество. Израел, Малта, Кипър, Турция и Украйна са подписали ограничен план за сътрудничество. Канада има специален статут на сътрудничеща държава и участва в органите за взимане на решения. Русия и Китай са двата основни партньора на Европейската космическа агенция и сътрудничат в множество проекти. Официални езици В заседанията на органите, комитетите или работните групи на организацията се използват английски, френски и немски език; преводът на тези три езика е осигурен. Всички официални документи също се пишат на тези три езика, според резолюция 8, алинея 1, от Конвенцията за основаване на Европейската космическа агенция. Взаимоотношения с Европейския съюз ЕКА не е част от органите на Европейския съюз (ЕС) и в нея членуват страни, които не са членки на ЕС, като Швейцария и Норвегия, и още две страни от EFTA. Обаче има връзки между тези две организации, заедно с различни споразумения, по които се работи, за да се установи легален статут на ЕКА под наблюдението на ЕС. ЕКА и ЕС имат общи цели. Ракети-носители на ЕКА ЕКА има голям напредък в разработването и изстрелването на ракети-носители. Скоро арсеналът на ЕКА ще се състои от три основни ракети: Ариана 5, Союз и Вега. Изстрелванията са поети от Арианаспейс и се извършват от Гвиански космически център в Куру, Френска Гвиана. Тъй като повечето комуникационни спътници имат екваториални орбити, изстрелването от този космодрум позволява носенето на по-големи товари, отколкото при изстрелвания от космодрумите на север. Космодрумът в Куру дава по-голямо ускорение поради разположението си близо до екватора. Ариана 5 Ариана 5 е основната ракета-носител на ЕКА. Може да изведе от 6 до 10 тона в геостационарна орбита и 21 тона в ниска околоземна орбита. Ракетата е на служба от 1997 г. и заменя старата Ариана 4. Ариана има няколко модификации, от които най-тежка е Ариана 5 ECA, която се проваля при първия си полет през 2002 г., но след това прави 10 последователни успешни полета. От семейството ракети Ариана, Ариана 1, 2, 3 и 4 са излезли от употреба. Союз-2 Союз е среднотоварна ракета-носител (може да изведе 3 тона в ГТО), планирана първоначално да обслужва ЕКА от 2007 г. Агенцията е платила 340 млн. евро на Федералната космическа агенция на Русия за да използва ракетата. Русия поема ангажимента да произвежда частите за ракетите и да ги превозва с кораб до центъра във Френска Гвиана, където те да бъдат сглобявани. Така ЕКА печели ракета-носител, като съкращава разходите за развитието на тези технологии и направо ги купува от Русия. Освен това ракетите Союз имат 40-годишна история и много успешни полети. Близостта на космодрума до екватора позволява изстрелването на почти двойно по-тежки товари, отколкото от Байконур (3.0 срещу 1.7 тона). И двете агенции (ЕКА и Роскосмос) имат ползи от сътрудничеството. Смята се, че Франция, която е най-големият участник в ЕКА, е спомогнала много за подписването на споразумението. Това е така, защото Франция и Русия имат многогодишни добри отношения. Към януари 2011 г. се очаква стартовият комплекс за Союз-2, след неколкократни забавяния, да бъде одобрен през април, и първото изстрелване от него да се състои между 15 август и 15 септември. Вега Вега е ракета-носител, способна да изведе малък товар (1,5 тона) в ниска околоземна орбита. Първоначално е планирано първият полет да бъде през 2008 г.; след неколкократни отлагания той е предвиден за втората половина на 2011 г. Основният изпълнител на програмата Вега е Италия, която поема 65% от цената на проекта. Ракетата има три степени с твърдо гориво и допълнителен двигател с течно гориво. Въпреки че е малка ракета, Вега може да изведе многокомпонентен товар в орбита. Проекти Международна космическа станция Не всички страни членки на ЕКА участват в изграждането на МКС. Само 10 страни от общо 20 участват. Европейската космическа агенция участва в изграждането на два от модулите на Международната космическа станция: Кълъмбъс – научна лаборатория, модул от международната станция, изведен в орбита с Космическа совалка на борда на мисия STS-122. Купола – модул-обсерватория, завършен през юли 2005 г. Изстрелян е на 8 февруари 2010 г. и скачен със станцията на 12 февруари. Цената на МКС се оценява на около €100 милиарда (разработка, конструиране и управляване на станцията в период от 10 години), от които ЕКА трябва да плати €8 млрд. Трябва да се отбележи, че само 5 от общо 25-те страни-членки участват в изграждането на модулите. Основната причина за неучастието е високата цена на модулите, която според последни оценки е около 8 милиарда евро. 90% от сумата се плаща от Германия (41%), Франция (28%) и Италия (20%). ЕКА е разработила Автономния товарен кораб (АТК) за извършване на доставки до станцията. Всеки АТК може да пренася до 7667 kg товари до МКС. Първият кораб се именован Жул Верн и е изстрелян на 9 март 2008 г. Скачването с МКС е осъществено на 3 април 2008 г. Тази маневра се счита за главен технически подвиг на мисията и включва използването на автоматични системи, които позволяват на АТК да проследи МКС, движеща се с 27 000 km/h, и да се скачи с нея с точност до 2 cm. Към 2014 година МКС се обслужва от руските космически кораби Прогрес и Союз, европейския Автономния товарен кораб (ATK), японския товарния кораб H-II и американските Дракон и Сигнъс. Активни проекти Настоящи Артемис – европейски телекомуникационен спътник. Касини-Хюйгенс – програма за изследване на Титан, спътник на Сатурн. Клъстър 2 – група от 4 сонди за изследване на магнитосферата на Земята. Двойна звезда – програма за изследване на влиянието на Слънцето върху Земята (в сътрудничество с Китай). Енвисат – най-големият сателит в света за изследване на околната среда. ERS-2 – сателит за наблюдаване на Земята, изведен в орбита през 1995 г. Хъбъл – космически телескоп, съвместен проект с НАСА. Интеграл – най-чувствителната космическа лаборатория за наблюдение на гама лъчи. Марс експрес – мисия до Марс. Розета – програма за изследване на кометата 67P/Churyumov-Gerasimenko през 2014 г. СМАРТ-1 – лунна сонда и програма тестваща нова двигателна технология. СОХО – космическа обсерватория за изследване на Слънцето (в сътрудничество с НАСА). Одисей – изследване на Слънчевата система. XMM-Newton – рентгенов сателит. Венера експрес – мисия до Венера. Хершел – космическа обсерватория, работеща в далечния инфрачервен и субмилиметровия диапазон. Планк – космическа обсерватория за изучаване на реликтовото излъчване на Вселената и други видове наблюдения. Предстоящи ADM-Aeolus – програма за изследване на профила на Земните ветрове (2007 г.) BepiColombo – мисия към Меркурий Чандраян 1 – индийска лунна сонда с инструменти на ЕКА (2007 г.) Корот – космически телескоп за търсене на планети от земен тип. Проект на Френския център за космически изследвания. КриоСат – мисия за изследване на дебелината на ледената покривка на Земята. През октомври 2005 г. изстрелването на сателита се проваля и ЕКА проучва възможността за нов сателит, който може да бъде изстрелян след около 3 години. Галилео – Европейска навигационна система, подобна на GPS. Гая – космически телескоп за съставяне на триизмерна карта на Галактиката Космическа обсерватория Хершел КЕО – сателит, носещ послание към бъдещите жители на земята, спонсориран от ЕКА. Космическата капсула ще се завърне на земята през 52 006 г. LISA Pathfinder – сонда за изследване на технологии, необходими за мисията LISA (програма за изучаване на гравитационните вълни) Бъдещи Аврора – програма за изследване и за изпращане на човек на Марс и други планети от Слънчевата система. Дарвин – интерферометър за откриване на планети с размерите на Земята. EADS Phoenix – Европейска космическа совалка. JWST – космически телескоп, приемник на Хъбъл – съвместен проект с НАСА XEUS – рентгенов спектроскоп. Бележки Външни препратки ((en)) Официална страница на Ека ((en)) Сайта на ЕКА за наука и технология