NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
École nationale des ponts et chaussées

École nationale des ponts et chaussées (ENPC, Ponts ParisTech) är en fransk grande école som utexaminerar generalistingenjörer i norra Frankrike (Champs-sur-Marne), och som är medlem av Conférence des grandes écoles. Utbyte & Dubbla examina Flera svenska tekniska högskolor, till exempel Lunds tekniska högskola och Kungliga Tekniska högskolan, har utbyte med ENPC, bland annat nätverket TIME, som efter ett tvåårigt utbyte ger rätt till en examen också från den utländska högskolan. Grader erbjuds Ingenjör ENPC ; Master of Science ; Mastère spécialisé ; Executive MBA luftfart (i samarbete med École nationale de l'aviation civile) ; Filosofie doktor. Framstående personer som utexaminerats från Ponts ParisTech Henri Becquerel, fransk fysiker som mottog Nobelpriset i fysik år 1903 André Blondel, fransk ingenjör Sadi Carnot, fransk statsman Augustin Louis Cauchy, fransk matematiker Lucien Cayeux, fransk geolog Gaspard-Gustave Coriolis, fransk ingenjör, fysiker och matematiker Joseph Garnier, en fransk nationalekonom Ludvig Ferdinand Holmberg, dansk ingenjör Édouard Imbeaux, fransk ingenjör och läkare Louis De Launay, fransk geolog Frédéric Lordon, fransk ekonom och forskningsledare i CNRS Augustin Mesnager, fransk väg- och vattenbyggnadsingenjör Claude-Louis Navier, fransk väg- och vattenbyggnadsingenjör Maurice d'Ocagne, fransk ingenjör och matematiker Jean-Rodolphe Perronet, Franska akademien Gaspard de Prony, fransk baron och ingenjör Jean Résal, fransk brobyggnadsingenjör Jean Tirole, fransk nationalekonom Referenser Noter Externa länkar Ponts ParisTech Wikimedia Commons har media som rör École nationale des ponts et chaussées.
Национално училище по харти

École nationale des chartes е френска висша вкола (grande école) и част от Парижкия университет (Université de Paris - sciences et lettres (PSL)), специализирана в исторически науки. Основана е през 1821 г. Студентите, които се набират чрез конкурс са със статут на стажанти на държавни служители и получават квалификация архивист-палеограф след защитена дисертация. Те обикновено правят кариера като куратори на културното наследство в архивите и визуалните области, като уредници на библиотеки или като преподаватели и изследователи в хуманитарните и социалните науки. През 2005 г. училището въвежда и магистърски степени, в които се набират студенти въз основа на портфолио за кандидатстване, а през 2011 г. докторски степени. Известни възпитаници Жорж Батай, френски есеист и белетрист Гастон Пари, френски филолог Франсоа Мориак, френски писател Рене Жирар, френски културолог и литературен теоретик Източници Външни препратки Официален сайт
École des Chartes

L'École nationale des chartes és un establiment d'ensenyament superior francès enquadrat dins la categoria de les grandes écoles. Fundada en 1821 per tal de formar els arxivers i bibliotecaris, l'Escola impartia els ensenyaments superiors de biblioteconomia, arxivística i ciències auxiliars de la història i lliura el diploma d'arxiver-paleògraf. Història de l'escola Després de diversos intents de creació sota Napoleó I, el 22 de febrer de 1821, arran d'una ordenança del rei francès Lluís XVIII, es va crear l'École royale des chartes. Anteriorment, les confiscacions que es produïren durant l'època revolucionària havien dut als dipòsits literaris, i després a les biblioteques, una massa considerable de llibres que s'havia de tractar, catalogar i preparar per a ser consultats. Alhora, la dèria romanticista per l'edat mitjana va incitar a formar uns especialistes que fossin capaços de renovar la historiografia francesa, recolzant-se sobre els arxius que s'havien confiscat sota la Revolució, ja que la concepció de la història havia canviat i que els erudits religiosos (sobretot els benedictins) ja no podien continuar estudiant la història de l'estat francès. Aquesta ordenança preveia que el ministeri de l'Interior nomenaria dotze alumnes, que proposava l'Acadèmia de les inscripcions i belles lletres, i que els havia de remunerar durant els dos anys d'estudi, que tractaven sobretot de paleografia i de filologia amb una perspectiva purament utilitària, ja que els alumnes havien de saber llegir i comprendre els documents que els pertocava conservar. Els professors i els alumnes de l'escola romanien sota l'autoritat del conservador de manuscrits de la Biblioteca reial, situada al carrer de Richelieu, a París, i també sota la del guarda general dels Arxius del Regne de França. Alumnes famosos (Vegeu també la categoria: Alumnes de l'École des Chartes). Referències
École Nationale des Chartes

La École Nationale des Chartes es una gran escuela francesa. Forma principalmente archiveros y bibliotecarios de muy alto nivel. Muchos antiguos alumnos son también catedráticos de historia en las universidades. Fue fundada en 1821 con el fin de catalogar la ingente documentación que había pasado a manos del Estado tras la supresión de muchos monasterios, conventos y otras propiedades eclesiásticas. Historia Tras varios intentos de creación bajo Napoleón Bonaparte, el 22 de febrero de 1821, a raíz de una ordenanza del rey Luis XVIII de Francia, se creó la École Royale des Chartes. Anteriormente, las incautaciones que se produjeron durante la época revolucionaria habían llevado a los depósitos literarios, y después a las bibliotecas, una masa considerable de libros a tratar, catalogar y preparar para ser consultados. Asimismo, la inclinación romántica por la Edad Media impulsó a formar especialistas capaces de renovar la historiografía francesa, apoyándose en los archivos incautados durante la Revolución. La concepción de la historia había cambiado y los eruditos religiosos (sobre todo los benedictinos) ya no podían seguir estudiando la historia del estado francés. Esta ordenanza preveía que el ministerio del Interior nombraría a doce alumnos, que proponía la Academia de Inscripciones y Bellas Letras, y que debía remunerarlos durante los dos años de estudio, que trataban sobre todo de paleografía y de filología con una perspectiva puramente utilitaria, ya que los alumnos debían saber leer y comprender los documentos que les correspondía conservar. Los profesores y alumnos de la escuela permanecían bajo la autoridad del conservador de manuscritos de la Biblioteca Real, situada en la calle Richelieu, en París, y también bajo la del guarda general de los Archivos del Reino de Francia. En 2026 la escuela atraviesa una crisis de sucesión ya que, en octubre de 2025, el Ministro de Educación Superior Philippe Baptiste rechazó a la candidata propuesta por el consejo de administración y el rector de la universidad, la musicóloga Solveig Serre.​ Alumnado Véase también Archivos departamentales Referencias Bibliografía EdC (1879). École nationale des chartes, ed. Livret de l'Ecole des chartes. A. Picard. Consultado el 22 de noviembre de 2025. EdC (1921). «Le centenaire de l'Ecole des chartes (1821-1921)». Bibliothèque de l'École des chartes 82 (1): 248-250. Consultado el 22 de noviembre de 2025. Poncet, Olivier (2021/1). «L’École des chartes et l’érudition : une identité bicentenaire». Hermès, La Revue (87): 112-118. Consultado el 20 de febrero de 2023. Enlaces externos (en francés) Sitio Internet de la "École de chartes" Archivado el 14 de septiembre de 2008 en Wayback Machine. Charon, Annie (1 de enero de 2005). «L'histoire des bibliothèques à l'École nationale des Chartes». bbf.enssib.fr (en francés). Consultado el 20 de febrero de 2023.
École nationale des chartes

École nationale des chartes je francuski grande école i sastavni koledž na Université PSL, specijaliziran za povijesne znanosti. Osnovano je 1821. godine. Studenti koji se zapošljavaju na natječaju i imaju status službeničkog pripravnika, nakon završene diplomskog rada stječu kvalifikaciju arhivista-paleografa. Oni općenito ostvaruju karijeru kao kustosi kulturne baštine u arhivima i vizualnim područjima, kao kustosi knjižnica ili kao predavači i istraživači u humanističkim i društvenim znanostima. 2005. godine škola je uvela i magisterije na koje su se studenti zapošljavali na temelju prijavnog portfelja, a 2011. i doktorske titule. Poznati maturanti Josip Nagy, hrvatski povjesničar Izvori Vanjske poveznice École des chartes
École nationale des chartes

A párizsi École nationale des chartes francia grande école és az Université Paris Sciences et Lettres (PSL) főiskolája, amely történelmi tudományokra specializálódott. 1821-ben alakult. A versenyvizsgával felvett, közalkalmazotti státusszal rendelkező hallgatók szakdolgozat elkészítése után levéltáros-paleográfus képesítést kapnak. Általában kulturális örökség őrzői pályát folytatnak az archívumokban és vizuális területeken, könyvtári kurátorként vagy oktatóként és kutatóként a bölcsészet- és társadalomtudományok területén. Az iskolában 2005-ben bevezették a mesterképzést is, amelyre pályázati portfólió alapján vettek fel hallgatókat, 2011-ben pedig a doktori fokozatot. Híres diplomások Frédéric Barbier francia könyvtörténész, számos könyv és tanulmány szerzője Farczády Elek történész Perényi József történész, egyetemi tanár, a történettudomány kandidátusa, Kelet-Európa-kutató Fejérpataky László magyar történész, egyetemi tanár, akadémikus, könyvtáros és levéltáros Léon Rey francia régész, ókortudós, az illíriai Apollóina romvárosának egyik legjelentősebb kutatója Jegyzetek
École nationale des chartes

L'École nationale des chartes fu fondata nel 1821 per garantire la formazione scientifica dei dirigenti delle biblioteche e archivi statali. Offre formazione di alto livello nel campo delle scienze documentarie della storia. Fa parte del sistema di istruzione superiore francese delle Grande écoles e vi si accede mediante concorso. Rilascia i titoli di "archiviste paléographe" e di master. Direttori Note Bibliografia (EN) Lara Jennifer Moore, Restoring order: the École des chartes and the organization of archives and libraries in France, Litwin Book, 2008. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su École des chartes Collegamenti esterni (FR, EN) Sito ufficiale, su chartes.psl.eu. École nationale des chartes - PSL (canale), su YouTube. École des chartes, su Treccani.it – Enciclopedie on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana. chartes, École des, in Dizionario di storia, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 2010. École Nationale des Chartes, su sapere.it, De Agostini. (EN) École des Chartes, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
École nationale des chartes

De École nationale des chartes (ENC) is een Franse instelling voor hoger onderwijs op het gebied van de archiefwetenschap en historische hulpwetenschappen, opgericht in 1821 en onderdeel van de Universiteit PSL. De ENC behoort tot de zogeheten grandes écoles, de hoogste vorm van het Franse wetenschappelijke onderwijs. De École des chartes, zoals de ENC lange tijd heette, leidde eerst vooral archivarissen op en historici die zich specialiseerden in de mediëvistiek, het geheel van disciplines die de middeleeuwen bestuderen. De term chartes in de naam van de school verwijst naar het onderzoek naar oorkonden waarin de studenten onderricht kregen en krijgen. Naast oorkondeleer, de wetenschappelijke discipline voor de bestudering van middeleeuwse en latere oorkonden, krijgt men onderricht in vakken als paleografie (het lezen van oud schrift), zegelkunde en chronologie, historische tijdrekenkunde, en verder onder andere middeleeuws Latijn, filologie en rechtsgeschiedenis. Men kan het diploma archiviste-paléographe behalen, en sinds 2006 ook een master. Oud-leerlingen van de ENC als Bernard Lazare en Arthur Giry raakten eind 19e eeuw in opspraak toen zij tijdens de Dreyfusaffaire documenten als vervalsingen ontmaskerden. In de 20e eeuw leken vernieuwingen in de geschiedschrijving lange tijd aan de ENC voorbij te gaan. De historiografie van de Annales-school werd er gewantrouwd. Een anekdote wil dat de deur tussen de ENC en de aangrenzende École des hautes études en sciences sociales letterlijk nooit open ging. Bekende Franse historici studeerden aan de ENC, zoals Gabriel Hanotaux, Régine Pernoud, Michel Pastoureau en Jean Favier, maar ook de schrijvers Roger Martin du Gard, winnaar van de Nobelprijs voor Literatuur in 1937, François Mauriac, die deze prijs in 1952 kreeg, Georges Bataille, André Chamson en de filosoof René Girard. Sinds 1839 geeft men een eigen tijdschrift uit, Bibliothèque de l'Ecole des Chartes, een van Frankrijks oudste wetenschappelijke tijdschriften. Externe links Website van de École nationale des chartes Online toegang tot de bibliotheekcatalogus Thelème, de studieportal van de ENC
Ècole Nationale des Chartes

A Escola Nacional de Cartas (École Nationale des Chartes) é uma grande escola francesa e uma faculdade constituinte da PSL Research University especializada em ciências históricas. Foi fundada em 1821 e foi localizada em primeiro lugar nos Arquivos Nacionais, depois na Sorbonne (5º distrito). Em outubro de 2014, mudou-se para o número 65 da rua de Richelieu, em frente ao sítio Richelieu-Louvois da Biblioteca Nacional da França. A escola é administrada pelo Ministério da Educação Nacional, Ensino Superior e Pesquisa. Ele detém o status de "grande estabelecimento". Seus alunos, que são recrutados por meio de concurso e possuem o status de trainee civil, recebem a qualificação de arquivista-paleógrafo após concluir uma tese. Eles, geralmente, seguem carreiras como curadores de patrimônio nos campos de arquivos e visuais, como curadores de bibliotecas ou como professores e pesquisadores nas ciências humanas e sociais. Em 2005, a escola também introduziu mestrados, para os quais os alunos foram recrutados com base em um arquivo de inscrição e, em 2011, doutorados. História A Escola Nacional de Cartas é uma das principais instituições de ensino superior na França. Na vanguarda da pesquisa histórica, cujos métodos ela renovou em profundidade desde a sua fundação em 1821, continuou a acompanhar a progressão dos métodos históricos e a modernização dos negócios de conservação, incluindo as aplicações digitais a esses setores. Depois de mais de cem anos no coração da Sorbonne desde 1897, a Escola atravessou, em outubro de 2014, uma nova etapa em sua história, instalando-se no local Richelieu, com bibliotecas, museus e galerias, ao lado da Biblioteca Nacional da França, do Instituto Nacional de História da Arte, do Instituto do Patrimônio Nacional, perto da Escola do Louvre, do Ministério da Cultura e do Departamento Interministerial de Arquivos e Arquivos Nacionais do Marais. Desempenha um papel decisivo no coração das instituições patrimoniais. A escola em alguns números Mais de cem alunos e estudantes (150 em 2016-2017) 1 250 euros de salário mensal líquido para funcionários públicos estagiários 95% de inserção profissional 2 000 auditores a cada ano em educação continuada 50 livros publicados por ano (incluindo os de Cths) e publicações eletrônicas Referências
École nationale des chartes

École nationale des chartes je elitna francoska univerzitetna izobraževalna ustanova (tkim. grand établissement) za arhiviste in blibliotekarje. Sedež ima v Parizu. Šola je bila ustanovljena 22. februarja 1821 za izobraževanje arhivistov in knjižničarjev. Razvila se je v vodilno ustanovo za preučevanje in poučevanje pomožnih zgodovinskih znanosti. Literatura Moore, Lara J. (2008). Restoring Order: The École des Chartes and the Organization of Archives and Libraries in France, 1820-1870. Duluth, Minnesota : Litwin Books. ISBN 978-0-9778617-9-8. L'École nationale des chartes : histoire de l'école depuis 1821. Thionville : G. Klopp. 1997. ISBN 9782911992056. Zunanje povezave Domača stran École des chartes
École nationale des chartes

École nationale des chartes (ofta förkortad till École des chartes) vid Rue de Sorbonne 19 i Paris är ett franskt universitet som bedriver undervisning i handskriftskunskap och biblioteksvetenskap. Skolan bildades genom en kunglig förordning den 22 februari 1821, men stängdes 1823, för att återigen öppnas genom en ny ordinans 11 november 1829. Skolan var först belägen vid Bibliothèque nationale de France, då kallad Bibliothèque royale, vid Rue de Richelieu. År 1862 flyttade skolan till det franska riksarkivet och senare till Sorbonne. Efter avslutade studier vid École des chartes och försvar av en avhandling får man diplom som archiviste-paléographe. École des chartes är något av en elitskola, och många av dess studenter har senare i livet intagit framträdande positioner, inom bland annat politik och förvaltning. Sedan 1839 utges på École des chartes den för medeltidsforskning viktiga tidskriften Bibliothèque de l'École des chartes. Kända personer som studerat vid skolan Referenser Externa länkar Officiell webbplats
École nationale supérieure des beaux-arts

École nationale supérieure des Beaux-Arts (ENSBA) ( den nationale højskole for de skønne kunster), er en kunstskole i Paris. Skolen blev grundlagt i 1682. Skolen har tilknytning til Akademiet for de skønne kunster, men den drives en som statslig skole under kulturministeriet. Bygninger Skolen har både nyere og ældre bygninger. Den ældste bygning er resterne af et Augustinerkloster (Couvent des Grands-Augustins), der blev opløst under Revolutionen i 1793. Eksterne henvisninger Hjemmeside for École Nationale Supérieure des Beaux-Arts
École nationale supérieure des beaux-arts

École des Beaux-Arts punim imenom École Nationale Supérieure des Beaux-Arts (akronim: ENSB-A), u prijevodu na hrvatski (Škola lijepih umjetnosti) cijenjena je Akademija likovne umjetnosti iz Pariza u Francuskoj. Pariška akademija je veliki kompleks zgrada u samom srcu Pariza, pored muzeja Louvre s druge strane Seine u kvartu Saint-Germain-des-Près. Povijest Akademiju je pod imenom Kraljevska akademija za slikarstvo i skulpturu (Académie Royale de Peinture et de Sculpture) osnovao 1648. godine slikar Charles Le Brun. 1793. se je godine spojila s Kraljevskom akademijom arhitekture, koju je osnovao ondašnji ministar kralja Luja XIV. Jean-Baptiste Colbertaj 1671. godine, a otad se zove École des Beaux-Arts.Na toj akademiji učilo se slikarstvo, kiparstvo, arhitektura i grafika. Od 1968. na akademiji više se ne studira arhitekturu, koja je pod utjecajem njemačkog Bauhausa, postala fakultet tehničkog usmjerenja. Sve do 1863. Akademija je bila pod izravnim kraljevskim tutorstvom, a od onda je državnom javnom institucijom. Tijekom 19. st. École des Beaux-Arts bila je najutjecajnijom umjetničkom akademijom zapadnog svijeta, koja je osobito utjecala na arhitekturu. Od 1930-ih akademija mijenja u duhu Bauhausa. Izvori Vanjske poveznice Službene stranice
École nationale supérieure des beaux-arts

Az École nationale supérieure des beaux-arts (ENSBA) a párizsi Nemzeti Képzőművészeti Iskola. Történelmi Charles Le Brun alapította 1648-ban Szobrászati és Festészeti Akadémia néven. 1793-ban egyesült az Építészeti Akadémiával, amelyet 1671-ben alapított Jean-Baptiste Colbert. Rajzolás, festészet, szobrászat és metszet oktatását kínálja. Az építészet oktatása 1968-ban megszűnt. Híres diplomások Eugène Guillaume, francia szobrász, professzor, műkritikus Hollán Sándor, Franciaországban élő magyar grafikus, festő Henri-Georges Adam, francia festő Jegyzetek Kapcsolódó szócikk École des Beaux-Arts
École nationale supérieure des beaux-arts

L'École nationale supérieure des beaux-arts (in italiano Scuola nazionale superiore delle belle arti) fu fondata a Parigi da Napoleone nel 1811, in sostituzione dell'École Académique, che era stata fondata nel 1648; è una delle sei sedi delle scuole appartenenti all'École des beaux-arts. Era nota anche come Petits-Augustins, dal nome della via della sede, a sua volta dovuta alla presenza di un antico convento di agostiniani. Direttori Fino al 1863, l'école fu diretta da un consiglio di professori. Joseph-Nicolas Robert-Fleury (1863-1866) Eugène Guillaume (1866-1878) Paul Dubois (1878-1904) Léon Bonnat (1905-1922) Emmanuel Pontremoli (1932-1939) Paul Landowski (1939-1948) Nicolas Untersteller (1948-1967) Jean-René Bertin (1969-1978) Jean Musy (1978-1982) François Wehrlin (1982-1989) Yves Michaud (1989-1996) Alfred Pacquement (1996-2000) Henry-Claude Cousseau (2000-) Collezioni Principale organo dell'insegnamento delle belle arti in Francia da quasi quattro secoli, la scuola possiede importanti collezioni di opere d'arti, costituite in gran parte dalle opere dei suoi stessi allievi ma anche da donazioni fatte da ex-allievi o personalità del mondo dell'arte. La scuola ha una collezione di circa 2 000 pitture tra le quali opere di Nicolas Poussin, Antoon Van Dyck, Hyacinthe Rigaud, Charles-Joseph Natoire, Jean-Honoré Fragonard, Hubert Robert, Jacques-Louis David e Jean-Auguste-Dominique Ingres. Possiede circa 20 000 disegni, tra i quali opere di Albrecht Dürer, Michelangelo, Paolo Veronese, Primaticcio, Pontormo, Nicolas Poussin, Charles Le Brun, Claude Lorrain, Rubens, Antoon Van Dyck, Jacob Jordaens, Rembrandt, François Boucher, Hubert Robert, Ingres, Théodore Géricault, Eugène Delacroix, Gustave Moreau o Pierre Alechinsky. Ci sono anche 45 000 disegni d'architettura, 3 700 sculture, 100 000 incisioni, 15 000 medaglie, 70 000 foto antiche, 600 oggetti d'arte, 600 elementi d'architettura (frammenti di edifici), 65 000 libri di cui molti antichi e 1 000 manoscritti tra i quali 390 manoscritti miniati medievali. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su École nationale supérieure des beaux-arts Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su beauxartsparis.fr. (FR) Sito ufficiale, su beauxartsparis.fr. (EN) École des Beaux-Arts, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
École nationale supérieure des beaux-arts

Państwowa Wyższa Szkoła Sztuk Pięknych (fr. École nationale supérieure des beaux-arts de Paris, ENSBA) – wyższa szkoła sztuk pięknych w Paryżu założona w 1648 przez Charlesa Le Bruna jako Królewska Akademia Malarstwa i Rzeźby (fr. Académie royale de peinture et de sculpture). Szkoła zajmuje dwuhektarowy teren w dzielnicy Saint-Germain-des-Prés. W roku 1830 architekt Félix Duban, laureat Prix du Rome, zaprojektował monumentalny budynek Akademii, nazwany Palais des Etudes. Duban włączył do niego fragmenty wcześniejszych budowli, m.in. portal Château d’Anet z roku 1548. Do kompleksu szkoły należą też Bâtiment des Loges 1820, Bâtiment des Expositions 1862, Hotel de Chimay 1750 oraz budynek pracowni zbudowany z betonu po II wojnie światowej przez Augusta Perreta. Do tradycji szkoły należą konkursy, których główną nagrodą w XIX wieku były stypendia Prix de Rome, umożliwiające laureatom trzyletni pobyt studialny w Villa Medici w Rzymie. Podczas rewolucji francuskiej w roku 1793 Akademia została zamknięta, lecz już w roku 1797 otwarto ją ponownie. Po roku 1897 dopuszczono kobiety do studiów w Akademii. Absolwenci École des beaux-arts de Paris (wybór) Przypisy
École nationale supérieure des beaux-arts

École Nationale Supérieure des Beaux-Arts (ENSBA) este Școala Națională Superioară de Arte Frumoase din Paris. Istoric A fost fondată de Charles Le Brun în 1648 sub numele de Academia de sculptură și pictură. A fuzionat apoi în 1793 cu Academia de Arhitectură, fondată în 1671 de Jean-Baptiste Colbert. Oferă instruire în desen, pictură, sculptură, gravură. Predarea arhitecturii a încetat în 1968. Cu ajutor de la George Matei Cantacuzino Departamente Note Legături externe École Nationale Supérieure des Beaux-Arts - Site oficial