NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Musée de la Libération de Paris – musée du Général Leclerc – musée Jean-Moulin

Musée de la Libération de Paris – musée du Général Leclerc – musée Jean-Moulin (tj. Muzeum osvobození Paříže – Muzeum generála Leclerca – Muzeum Jeana-Moulina) je jedním ze čtrnácti muzeí města Paříže spravovaných organizací Paris Musées. Vzniklo z Musée Jean-Moulin a Mémorial Leclerc, které existovaly v letech 1994–2018. Muzeum bylo slavnostně otevřeno dne 25. srpna 2019 k 75. výročí osvobození Paříže. Umístění Muzeum se nachází na adrese 4, avenue du Colonel-Henri-Rol-Tanguy ve 14. obvodu. Sídlí v bývalé bráně Barrière d'Enfer na Place Denfert-Rochereau. Vchod muzea je umístěn v blízkosti bezprostředního vstupu do stanice metra Denfert-Rochereau. Historie U příležitosti 50. výročí osvobození Paříže (24. srpna 1994) byl slavnostně otevřen památník maršála Leclerca de Hauteclocque a osvobození Paříže. Dne 3. září 1994 následovalo muzeumJeana Moulina. Mimo jiné kvůli nedostatečné viditelnosti s méně než 15 000 návštěvníků ročně bylo v roce 2015 rozhodnuto přemístit muzeum z nádraží Montparnasse v 15. obvodu na Place Denfert-Rochereau. Muzeum U příležitosti 75. výročí osvobození Paříže bylo 25. srpna 2019 otevřeno nové muzeum. Rozhodnutí o jeho přestěhování a rozšíření přijala starostka Anne Hidalgová v roce 2015 a muzeum bylo přemístěno do pavilonů architekta Claude-Nicolase Ledouxe, navržených v roce 1787 na jižní straně Place Denfert-Rochereau. Pod západním pavilonem je obranný kryt, kde plukovník Rol-Tanguy umístil 20. srpna 1944 své velitelské stanoviště, když vypuklo lidové povstání proti okupantům. Přestavba začala v květnu 2017 a přesun sbírek od léta 2018. Práce si vyžádaly náklady 20 milionů eur, z nichž 13 financovalo město. Nový areál má výstavní plochu 2500 m2 výstavní plochy, z toho 660 m2 pro stálé sbírky, 140 m2 pro dočasné výstavy a 160 m2 zaujímá dokumentační centrum. Muzeum obsahují téměř 300 objektů jako originální dokumenty a fotografie, uniformy, plakáty, noviny i audiovizuální svědectví. Bývalé vojenské velitelství FFI (Forces françaises de l'intérieur), které se nachází v suterénu, obsahují zbytky telefonní ústředny, kancelář plukovníka Rol-Tanguye, sekretariát, kde pracovala jeho žena Cécile, a také cyklopedál, který umožňoval zásobování obranného krytu elektřinou v případě poruchy nebo výpadku. V posledních místnostech muzea jsou uloženy četné archivní dokumenty věnované týdnu pouličních bojů a vojenských operací, které vedly k osvobození hlavního města. Související články Mémorial Leclerc Musée Jean Moulin Résistance Německá okupace Paříže Pařížské povstání Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Musée de la Libération de Paris - musée du Général Leclerc - musée Jean-Moulin na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Musée de la Libération de Paris – musée du Général Leclerc – musée Jean-Moulin na Wikimedia Commons
Musée de la Libération de Paris – Musée du Général Leclerc – Musée Jean-Moulin

Das Musée de la Libération de Paris – Musée du Général Leclerc – Musée Jean-Moulin ist eines der 14 Museen der Stadt Paris, die von der öffentlichen Einrichtung Paris Musées verwaltet werden. Es trat die Nachfolge des Musée du Général Leclerc de Hauteclocque et de la Libération de Paris - Musée Jean-Moulin (1994–2018) an. Das Museum wurde am 25. August 2019 anlässlich des 75. Jahrestages der Befreiung von Paris eröffnet. Das Museum befindet sich in der avenue du Colonel-Henri-Rol-Tanguy im 14. Arrondissement von Paris, einem ehemaligen Teil des Place Denfert-Rochereau, der dem Standort der ehemaligen Barriere d’Enfer entspricht. Der Eingang befindet sich in der Nähe eines unmittelbaren Zugangs zur Metrostation Denfert-Rochereau. Dieser Eingang zur Metrostation, der sich im Norden des Gebäudes (auf der Seite des Platzes) befindet, ist eine Guimard-Ädikula, die als historisches Denkmal eingetragen ist. Das neue Museum wurde an einem historische Ort erbaut, über der ehemaligen Kommandozentrale von Colonel Rol-Tanguy, Chef der französischen Streitkräfte des Innern (FFI) in der Region Paris. Geschichte Anlässlich des 50. Jahrestages der Befreiung von Paris wurde am 24. August 1994 das Denkmal für Maréchal Leclerc de Hauteclocque und die Befreiung von Paris eingeweiht, dem am 3. September 1994 das Museum Jean Moulin folgte. 2011 wurde daraus das Museum für General Leclerc de Hauteclocque und die Befreiung von Paris. Unter anderem aufgrund seiner mangelnden Präsenz mit weniger als 15.000 Besuchern pro Jahr wurde 2015 beschlossen, das Museum an den Place Denfert-Rochereau zu verlegen. Laut Sylvie Zaidman, Direktorin des neuen Museums, war der alte Standort in Montparnasse „von der Straße aus nicht sichtbar und für die Besucher schwer zugänglich“. An der Rückseite des Gebäudes von Claude-Nicolas Ledoux (zum Platz hin) wurden umfangreiche Bauarbeiten durchgeführt, um einen Großteil der künftigen Museumsräume unterzubringen. Der neue Standort verfügt über eine Ausstellungsfläche von 2500 m², davon 660 m² für die ständigen Sammlungen, 140 m² für Wechselausstellungen und 160 m² für das Dokumentationszentrum. Die Sammlung des Museums umfasst rund 300 Objekte. Originaldokumente und Fotografien, Uniformen, Plakate, Zeitungen sowie audiovisuelle Zeugnisse. Der ehemalige militärische Kommandoposten der FFI, der sich im Untergeschoss befindet, kann besichtigt werden, jedoch nur in Gruppen von maximal 18 Personen und nach vorheriger Anmeldung. Die Besucher können auch die Überreste der Telefonzentrale, das Büro von Oberst Rol-Tanguy, das Sekretariat, in dem seine Frau Cécile arbeitete, sowie ein Tretrad besichtigen, das dazu diente, den Bunker der passiven Verteidigung im Falle einer Panne oder eines Stromausfalls mit Strom zu versorgen. In den letzten Räumen des Museums sind zahlreiche Archivdokumente über die einwöchigen Straßenkämpfe und die eintägigen militärischen Operationen ausgestellt, die zur Befreiung der Hauptstadt führten. Weblinks Website des Museums Lage Einzelnachweise
Promenade Jane-et-Paulette-Nardal

La promenade Jane-et-Paulette-Nardal est un espace situé dans le 14e arrondissement de Paris, en France. Situation et accès Surplombant la Petite ceinture qui passe en souterrain, cette promenade plantée de 3 450 m2 s’étend sur 520 mètres de long entre la rue Didot et la rue Raymond-Losserand. C'est est un lieu de découverte consacré à la biodiversité, en particulier à la chauve-souris. Quatre jardins thématiques ont été conçus : 380 m2 sont positionnés à l’emplacement de l’ancienne aire de jeux. Elle abrite un jeu multi-âge en forme de chauve-souris ; 142 m2 sont dotés de mobiliers interactifs axés sur la faune et le patrimoine de la Petite Ceinture ; 202 m2 équipés de tables de jeux du monde et d’un parcours de billes sur le thème de la trame verte et bleue du Grand Paris ; 345 m2 d'agrès sportifs. La promenade est accessible aux personnes à mobilité réduite grâce notamment à un fil d’Ariane, un revêtement de sol rainuré, une application mobile et un plan tactilosensible. Origine du nom La promenade porte le nom des deux sœurs et militantes féministes martiniquaises Paulette et Jane Nardal. Par vote du Conseil de Paris le 20 novembre 2018, les noms des deux sœurs sont attribués à la promenade plantée du site de l'ancien hôpital Broussais, entre la rue Raymond-Losserand et la rue Didot. La voie piétonne est officiellement inaugurée le 31 août 2019 en présence de la cantatrice Christiane Eda-Pierre, nièce des sœurs Nardal qui, en tant qu'écrivaines, philosophes, et enseignantes, ont posé les bases théoriques et philosophiques de la négritude avec Aimé Césaire, Léopold Sédar Senghor et Léon-Gontran Damas. Historique Références Annexes Articles connexes Liste des espaces verts de Paris Promenades de Paris Portail de Paris Portail des espaces verts Portail des routes
Институт за политически науки в Париж

Институтът за политически науки в Париж (на френски: Institut d’études politiques de Paris, често именуван съкратено Sciences Po Paris или само Sciences Po), е голяма френска образователна институция в областта на хуманитарните и социалните науки и международните отношения. Предлагат се изследвания по право, финанси, управление на човешките ресурси, комуникация, маркетинг, журналистика, градско планиране и околна среда. Училището се слави с качеството на образованието и взискателността. Основан е през 1872г. Известни възпитаници Франсоа Митеран, френски политик, президент на Франция (1981-94) Еманюел Макрон, френски политик, президент на Франция от 14 май 2017 г. Фредерик Бегбеде, френски писател Бележки Външни препратки Официален сайт
Institut d'études politiques de Paris

Institut d'études politiques de Paris (Sciences Po Paris, Pariškog instituta političkih znanosti ) je europska poslovna škola s razvedenim kampusom smještenim u Parizu. Osnovana je 1872. Škola je poznata po svojim katedrama političke znanosti, uprave, ekonomije, geopolitike, ljudskih i društvenih znanosti. Rangiran je na 2. mestu na globalnoj rang listi sveučilišta u području političkih znanosti i međunarodnih odnosa, odmah poslije Harvarda.[1] Poznati diplomanata François Gemenne, belgijski je predavač François Hollande, francuski predsjednik i socijalistički političar Izvori Vanjske poveznice Službena stranica
Sciences Po

Sciences Po, voluit het Institut d'études politiques de Paris (Instituut van Politieke Studies van Parijs), is een zogenoemd grand établissement in de Franse hoofdstad Parijs. Het betreft een zeer prestigieus opleidingsinstituut op universitair niveau in de maatschappijwetenschappen, met name die van de politieke wetenschappen. Wereldwijd wordt Sciences Po als een van de voornaamste opleidingen in maatschappijwetenschappen beschouwd en in 2024 plaatste de QS World University Rankings het op de tweede plaats ter wereld voor politicologie en internationale betrekkingen. Gewoontegetrouw wordt hier de politieke en diplomatieke top van Frankrijk opgeleid. Sciences Po werd in 1872 als École Libre des Sciences Politiques opgericht. Het instituut is gevestigd in 17e- en 18e-eeuwse gebouwen op en rond de Rue Saint-Guillaume in het 7e arrondissement. De campus ligt vlak bij de Seine en op loopafstand van de Notre Dame, het Panthéon, en de Assemblée Nationale. De Sciences Po heeft ook campussen in Dijon, Le Havre, Menton, Nancy, Poitiers en Reims. Sciences Po werkt samen met verschillende andere hoogstaande universiteiten, zo kunnen studenten een dubbele master krijgen na een jaar aan de prestigieuze London School of Economics of Bocconi-universiteit in Milaan gestudeerd te hebben, en kunnen studenten een semester aan universiteiten zoals Oxford en Cambridge volgen. Bekende oud-studenten zijn onder anderen Marcel Proust, Christian Dior, Dominique Strauss-Kahn, Pierre Trudeau, Chandrika Kumaratunga, Salome Zoerabisjvili, Boutros Boutros-Ghali, Simone Veil, Audrey Azoulay, Louis Schweitzer, Hélène Carrère d'Encausse, Leïla Slimani, Pierre de Coubertin, Pascal Lamy, Michel Camdessus, Jean-Claude Trichet, prins Reinier III van Monaco, Pierre Werner, Esko Aho, Henri Giscard d'Estaing, José Sócrates, Florence Parly, Foort van Oosten, Bruno Le Maire, Jean-Michel Blanquer en Austen Chamberlain. Zo ook 6 Franse presidenten, waaronder Emmanuel Macron, Nicolas Sarkozy, François Hollande, François Mitterrand, Georges Pompidou en Jacques Chirac, en 18 Franse premiers. Externe links Website Science Po MBA Sciences-Po
Institut d'études politiques de Paris

Institut d'études politiques de Paris (cunoscut și prin apocopa Sciences Po, Institutul de Studii Politice din Paris) este o mare instituție din domeniul științelor umane și sociale și al relațiilor internaționale. Sunt propuse studii de drept, de finanțe, de gestiunea resurselor umane, de comunicație, de marketing, de jurnalism, de urbanism și de mediul înconjurător. Școala este reputată pentru calitatea învățământului și exigență. A fost înființată în 1872. Absolvenți celebri Boutros Boutros-Ghali, jurist, profesor și diplomat egiptean Jacques Chirac, președinte al Republicii Franceze în 1995 și 2007 Sandra Pralong, autor, politolog și activist civic Dominique Strauss-Kahn, politician francez Simone Veil, politiciană franceză, președintă a Parlamentului European, laureată a Premiului Carol cel Mare Rama Yade, politician francez Profesor celebru Alena V. Ledeneva, profesor de politici și societate la School of Slavonic and East European Studies Note Legături externe Website oficial
Institut d'études politiques de Paris

Institut d'études politiques de Paris (tudi Sciences Po Paris) je francoska visoka šola, ki se posveča predvsem družboslovnim študijem ter študiju mednarodnih odnosov. Ponujeni so študiji prava, financ, upravljanja s človeškimi viri, komuniciranja, marketinga, novinarstva, urbanizma in okolja. Šola slovi po kakovosti izobraževanja in zahtevnosti. Ustanovljena je bila leta 1872. Znani profesorji Zdravko Mlinar, slovenski sociolog in akademik Viri Zunanje povezave Uradna spletna stran
Париски институт политичких наука

Париски институт политичких наука (фр. Institut d'études politiques de Paris), познатији као Sciences Po, француски је институт специјализован у области друштвених наука и међународних односа. Институт такође организује предавања на подручију права, финанција, рачуноводства, руковођења, менаџмента људских ресурса, комуникације, маркетинга, новинарства, урбанизма и животне средине. Године 2020. институт се пласирао на другом месту у свету на пољу политичких наука и међународнх односа (одмах након Харвард универзитета) што га доводи до првог европског института у овој области. Студије Париски институт политичких наука регрутује студенте широм света. Институт пружа два вида студија: Основне студије: трају три године (две године на институту и годину дана уиностранству), која следи мастером у једној од партнерских факултета која сужи за специјализацију. Постдипломске студије: Резервисане за научнике, професоре и дипломиране студенте. Студије трљју две године, годину дана у Паризу и годину дана у партнерском универзитету. Скоро 71% дипломираних студената ради у приватном сектору, 8% у међународној организацији или у оквиру европских институција и 21% у јавном сектору. Институт такође нуди припреме за француска административна такмичења, европска такмичења, као и за судска и правна такмичења. Настава Институт дели студије на више нивоа: Основне студије: Универзитетски факултет (први циклус), који омогућава стицање дипломе након три године (фр. BAC+3); Факултет (други циклус) који омогућава стицање мастер студија (фр. BAC+5); Докторат(трећи циклус), који омогућава стицање доктората (фр. BAC+8) Припрема за конкурсе; Постдипломске студије (Executive Education). Партнери института Институт је партнер са више од 470 универзитета широм света од којих су најпрестижнији: Америка: Хардвардов правни факултет, Универзитет у Чикагу, Масачусетски технолошки институт, Универзитет Мичигена, итд. Канада: Универзитет Макгил, Универњитет у Британској Колумбији, Универзитет у Торонту, итд. Африка: Универзитет Кејптауна Европа: Кингс Колеж, Универзитет у Кембриџу, Универзитет у Оксфорду, итд. Азија: Универзитет у Сингапуру, Универзитет у Хонконгу, итд. Референце Спољашње везе Званични сајт Париског института политичких наука Истраживања
Institut d'études politiques de Paris

Institut d'etudes politiques de Paris, ofta kallat Sciences Po, är ett lärosäte för högre utbildning (grand établissement) beläget i Paris, Frankrike. Det är den primära institutionen för högre utbildning av den franska politiska och administrativa eliten, och är en av de mest prestigefyllda och selektiva skolorna i världen inom samhällsvetenskap. Sciences Po har utbildat 7 av de senaste 8 franska presidenterna, bland annat nuvarande president Emmanuel Macron. Skolan har även utbildat chefer för internationella organisationer såsom EU, FN, WTO, och IMF. 2019 rankades Sciences Po som världens tredje bästa universitet för politik och internationella relationer. Sciences Po bildades 1872 av Émile Boutmy med syftet att utbilda politiker som kunde återuppbygga Frankrike efter Napoleon III:s nederlag i fransk-tyska kriget. Charles de Gaulle omstrukturerade skolan den 9 oktober 1945 till två skolor som båda fortsättningsvis kallas Sciences Po, Fondation nationale des sciences politiques (FNSP) och Institut d'études politiques de Paris (IEP Paris). FNSP fick till uppgift att bistå IEP Paris med administration och bibliotek, och i dess verksamhet finns även att utge tidskrifter varför de har ett eget förlag och eget tryckeri. Vid Sciences Po finns ungefär 1400 anställda lektorer, av vilka ungefär 800 är professorer. Antalet studenter uppgår till drygt 14 000. De lektorer som anlitas är mycket framstående inom sitt område; bland dem som gästföreläst och varit verksamma där finns François Hollande, Dominique de Villepin, Pascal Lamy, Jean-Pierre Raffarin, Joseph Stiglitz, Enrico Letta, och Dominique Strauss-Kahn. Vid lärosätet kan studenter få diplom på avslutad utbildning, erlägga magisterexamen eller doktorera. Rektor för Sciences Po sedan 2021 är Mathias Vicherat. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Institut d'études politiques de Paris.
Інститут політичних досліджень (Париж)

Інститут політичних досліджень (перша назва — фр. École libre des sciences politiques, розповсюджена назва — фр. Sciences Po) — один із провідних вищих навчальних закладів Франції та Європи, який готує державних чиновників, журналістів, фахівців із суспільних наук, міжнародних відносин, фінансів, права тощо. Заснований у 1871 р. У французькій національній системі Інститут політичних досліджень класифікується як громадська установа наукового, культурного та фахового спрямування (фр. établissement public à caractère scientifique, culturel et professionnel — EPCSCP). Базовий рівень вищої освіти в Інституті політичних досліджень репрезентований так званим «університетським коледжем» (фр. collège universitaire), що поділяється на сім кампусів, кожен із яких має регіональну спеціалізацію: Європейський кампус Центральної та Східної Європи у м. Діжоні Європейський франко-німецький кампус у м. Нансі Європейсько-американський кампус у м. Реймсі Європейсько-латиноамериканський кампус у м. Пуатьє Азійсько-європейський кампус у м. Гаврі Кампус країн Близького Сходу та Середземномор'я у м. Мантоні Паризький кампус Навчання в університетському коледжі триває три роки, останній із яких традиційно відбувається за межами Франції — в рамках програми обміну або практичного стажування. Після закінчення третього року студенти здобувають ступінь бакалавра. На маґістерських програмах Інституту студенти здобувають одну з 14 професійних спеціальностей або ж готуються до навчання в аспірантурі за одним із трьох наукових напрямів — політологія, соціологія, історія. В Інституті викладаються 18 іноземних мов. Бібліотека закладу нараховує більше 1 мільйона книг і 15 тисяч періодичних видань із гуманітарних і суспільних наук (одна з найбільших книгозбірень із суспільних наук у континентальній Європі). Рейтинги У рейтингу QS World University Rankings 2020 року Sciences Po зайняв 2-е місце в світі в галузі політичних наук та міжнародних відносин, поступившись тільки Гарварду. Відомі випускники Жорж Помпіду, прем'єр-міністр і президент Франції Франсуа Міттеран, президент Франції Жак Ширак, прем'єр-міністр і президент Франції Франсуа Олланд, президент Франції Емануель Макрон - президент Франції Крістіан Діор, модельєр Поль Бія, президент Камеруну Бутрос Бутрос Галі, генеральний секретар ООН Мішель Камдессю, директор Міжнародного валютного фонду П'єр де Кубертен, президент Міжнародного олімпійського комітету Марсель Пруст, письменник Реньє III, князь Монако П'єр Трюдо, прем'єр-міністр Канади Домінік Стросс-Кан, директор Міжнародного валютного фонду Фредерік Беґбеде, письменник Бернар Леконт (письменник) Ніколас Краузе, всесвітньовідомий французький диригент, засновник, головний диригент і художній керівник Оркестру Нової Європи Примітки Посилання l'Institut d'études politiques de Paris — офіційний сайт [Архівовано 4 вересня 2009 у Wayback Machine.] Офіційний сайт Товариства колишніх випускників (L'Association des anciens élèves de Sciences Po Paris) [Архівовано 29 червня 2011 у Wayback Machine.]
Pont de Maisons-Alfort

Le pont de Maisons-Alfort est un pont français qui permet le passage de la route départementale 148 au-dessus de la Marne. Il relie, côté ouest, l'avenue de la République à Maisons-Alfort, à d'autre part l'avenue Pierre-Mendès-France à Joinville-le-Pont. Description C'est un pont en arc avec tablier supérieur, réalisé en acier. Sa structure repose sur un pilier central unique, décoré d'un écusson "RF", initiales de la République Française. La maison de l'octroi, à l'angle de l'avenue de Verdun, a été restaurée en 2020. Historique Ce pont a été construit en 1912. De 2017 à 2018, il bénéficie d'une restauration visant à lutter contre la corrosion et rénover l’étanchéité. Bibliographie Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail des routes Portail du Val-de-Marne Portail des ponts
Institut del Món Àrab

L'Institut del Món Àrab (IMA) (en francès: Institut du Monde Arabe) es troba a París i busca fomentar l'entesa entre el món Francès i l'Àrab. L'institut té com a finalitats principals: el desenvolupament i aprofundiment dels estudis, el coneixement i la comprensió del Món Àrab, el seu idioma, civilització i afany de desenvolupament, la promoció l'intercanvi cultural, la comunicació i cooperació entre el món Àrab i Francès, especialment en el relacionat amb els camps de les ciències i la tècnica i fomentar les relacions entre el món àrab i França així com Europa. Té al seu càrrec el diàleg entre França i Egipte, Algèria, Bahrein, Djibouti, l'Iraq, Iemen, Jordània, Qatar, Comores, Kuwait, Líban, Líbia, El Marroc, Mauritània, Oman, Palestina, Aràbia Saudita, Somàlia, Sudan, Síria, Tunis, Unió dels Emirats Àrabs i la Lliga Àrab. L'edifici L'Institut del Món Àrab és un edifici dissenyat per Jean Nouvel i inaugurat el 1987. Aquest arquitecte francès va guanyar el concurs on es buscava el projecte per a crear un centre cultural que acostés la cultura àrab a la francesa. Està situat al Boulevard Sant Germain, al costat del riu Sena. Una de les seves característiques principals és l'espai «sense límits» creat pel joc de llums, ombres, reflexos i vitralls que Nouvel posa hàbilment en la seva obra. Les cèl·lules fotoelèctriques que hi ha als vitralls de la façana sud són un dels elements de l'edifici més cridaners. Presidents 1977-1980 : Jean Basdevant 1980-1985 : Philippe Ardant 1985-1986 : Pierre Guidoni 1986-1988 : Paul Carton 1988-1995 : Edgard Pisani 1995-2002 : Camille Cabana 2002-2004 : Denis Bauchard 2004-2007 : Yves Guéna 2007-2011 : Dominique Baudis 2011-2012 : Renaud Muselier 2013-2026 : Jack Lang Referències