NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Университет Париж-север XIII

Университет Сорбонна-Париж-Север (фр. Université Sorbonne-Paris-Nord) — французский государственный университет, один из 13 Парижских университетов основанных после майских событий 1968 года. До 2020 года — Университет Париж 13 или Университет Париж-Север. История Университет Париж XIII был создан в начале 60-х годов ХХ по инициативе ректора Парижского университета в рамках открытия третьего научного факультета Сен-Дени-Вильтанёз. Изначально университет назывался Университетским центром Сен-Дени, но позже, в формате реформы Law Faure, в ходе которой было принято решение о создании тринадцати автономных междисциплинарных университетов, призванных заменить факультеты Парижского университета, получил название Париж XIII. Проектировали университет архитекторы Адриан Файнзильберг и Жюль Анспах в рамках реконструкции г.Вильтанёз. В первом здании университета, построенном в 1970 году, в декабре обучалось около 1500 студентов первого года обучения в таких дисциплинах, как право, экономика и гуманитарные науки. В 1972 году было завершено строительство двух библиотек университета. Структура Университет состоит из 5 факультетов и Института Галилея. Факультеты Факультет литературы, гуманитарных наук и цивилизаций Факультет права, политологии и общественных наук Факультет Коммуникаций Факультет экономики и менеджмента Факультет медицины, здоровья и биологии человека См. также Сорбонна Ссылки www.univ-paris13.fr
Університет Париж XIII

Університет Париж XIII, або Університет Париж-Північ — французький державний університет, один з 13 Паризьких університетів, заснованих після травневих подій 1968 року. Історія У 1960 році Паризький університет вирішує відкрити третій факультет точних наук. Таким чином в 1969 році утворюється Університетський центр Сен-Дені-Вільтанез. У 1970 році внаслідок поділу університету Парижа утворюється нинішній університет Париж XIII на основі університетського центру Сен-Дені. В 1980 році Університет Париж VIII переїжджає поблизу Університету Париж XIII. Структура Університет складається з 5 факультетів та Інституту Галілея. Факультети Факультет літератури, гуманітарних наук і цивілізацій Факультет права, політології та соціальних наук Факультет комунікацій Факультет економіки та менеджменту Факультет медицини, здоров'я та біології людини Див. також Сорбонна Примітки Посилання www.univ-paris13.fr - Офіційна сторінка
Centre Georges Pompidou

Centre Georges Pompidou [sántr žorž pompidú], plným názvem Centre national d’art et de culture Georges-Pompidou, zkráceně Centre Pompidou a hovorově také Beaubourg [bóbúr] je kulturní centrum a galerie moderního umění ve 4. okrese francouzské metropole Paříže, nedaleko bývalé tržnice Halles. V Centru sídlí mimo jiné i Musée national d’art moderne (Národní muzeum moderního umění). Nejbližší stanice metra jsou Rambuteau a Les Halles. Od roku 2010 funguje v Metách pobočka, Centre Pompidou-Metz, od roku 2015 pobočka ve španělské Malaze. Historie Moderní kulturní centrum vzniklo v letech 1972 až 1977 na popud francouzského prezidenta Georgese Pompidoua. Mezinárodní architektonické soutěže na architektonický návrh se zúčastnilo kolem 700 architektů z 50 zemí světa. Výběrové řízení vyhrála britsko-italská dvojice architektů Richard Rogers a Renzo Piano. Na projektu se podílel též architekt Jan Kaplický. Stavba, která podle jejich návrhu vznikla, stála téměř 1 miliardu franků a vyvolala mnohé diskuze u odborníků i široké veřejnosti. Postupem času se však Centrum stalo jednou z hlavních pařížských atrakcí a v roce 2013 mělo 5,2 milionu návštěvníků, z toho 3,75 milionu navštívilo muzeum. Popis budovy Moderně působící sedmipodlažní skleněný palác o délce 166 metrů, šířce 60 metrů a výšce 42 metrů stojí na ploše 7 500 m2, celková podlahová plocha měří 103 305 m2..Nosná ocelová konstrukce budovy je vysunuta na vnější fasády a připomíná zapomenuté lešení, takže vytváří velmi netradiční vzhled této budovy. Díky tomu je ovšem celý vnitřek budovy volný, bez pilířů a opěr. Komunikace a rozvody jsou vedeny vně budovy různobarevně odlišeným potrubím, jehož barevnost není náhodná, ale rozlišuje jeho funkci. Modré je klimatizační potrubí, vodovodní je zelené, žluté je elektrické vedení a červená je určena pro výtahy, eskalátory atd. Bílé trubky jsou větrání podzemních prostor. Vnitřní prostory Uvnitř se nacházejí výstavní prostory, knihovna, muzeum moderního umění, obchody, kavárny, kinosály a další prostory s velkými možnostmi využití. Ve 4. a 5. podlaží vystavuje Muzeum moderního umění díla předních umělců 20. století, jako byl Pablo Picasso, Marcel Duchamp, Vasilij Kandinsky, Joan Miró, Jackson Pollock a mnozí další. Ze sbírek muzea Obrazy Design Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Centre Georges Pompidou na anglické Wikipedii. Literatura Masterpieces from the Centre Pompidou, Centre Pompidou, Paris 2017, ISBN 978-2-84426-807-5 Související články Galerie umění Umění 20. století Centre Pompidou-Metz Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Centre Georges Pompidou na Wikimedia Commons Oficiální stránky (francouzsky)
Centre Georges Pompidou

Pompidou-centeret for kunst og kultur (fransk: Centre national d'art et de culture Georges-Pompidou) er en kunstinstitution og et berømt bygningsværk i Paris, opkaldt efter tidligere præsident Georges Pompidou. Byggeriet er tegnet af arkitekterne Renzo Piano og Richard Rogers, og stod færdigt i 1977. Arkitekterne ville bryde radikalt med det indelukkede præg som traditionelle kunstinstitutioner ofte har. De løste opgaven ved at sløjfe facadeklædning og lægge bærende konstruktioner og tekniske installationer åbent udenpå facaden. Ventilationsanlægget er malet blåt, vandrør er grønne, elevatorer er røde og elektriske kabler gule. Byggeriet vakte stærke reaktioner da det blev rejst – nogle karakteriserede det som «et olieeraffinaderi midt i centrum» – men i årenes løb har kritikken stilnet af. De tre nederste etager rummer et offentligt bibliotek med en særlig stor samling af periodika, plader og film. Musée National d'Art Moderne holder til i fjerde og femte etage, og i topetagen er der skiftende udstillinger. Forskningsinstituttet for musik og lyd (IRCAM), i nabobygningen er organisatorisk knyttet til centret. Eksterne kilder og henvisninger Pompidou-centerets officielle hjemmeside (fransk)
Centar Georges Pompidou

Nacionalni centar umjetnosti i kulture Georges Pompidou (francuski: Centre national d'art et de culture Georges-Pompidou, CNAC), poznat i kao Beaubourg radi istoimene četvrti u kojoj se nalazi, izgrađen je 1977., a sastoji se od Bibliothèque publique d'information (Javna informativna knjižnica), Musée National d'Art Moderne (Nacionalni muzej moderne umjetnosti) i IRCAM (Centar za muziku i akustična istraživanja). Nazvan je po Georgesu Pompidouu, koji je za svog predsjedničkog mandata pokrenuo ideju o izgradnji centra. Arhitektura Centar su dizajnirali talijanski i britanski arhitekti Renzo Piano i Richard Rogers. Oni su odlučili da na eksterijer zgrade budu postavljeni elementi koji su tipični za interijer kao što su pokretne stepenice, dizala, cijevi i masivna čelična konstrukcija zgrade što do tad nije bilo uobičajeno. Na stranu zgrade koja gleda na ulicu Renard postavljene su obojene cijevi. Osim što su dekorativne imaju i funkcionalnu ulogu, tako plava boja označava cijevi za ventilaciju, cijevi za dovod vode su zelene boje, a cijevi s električnim dovodima žute boje, dok je prostor kroz koji se kreću posjetitelji unutar zgrade, kao što su dizala, crvene boje. Musée National d'Art Moderne Državni muzej moderne umjetnosti (fr. Musée National d'Art Moderne) je francuski nacionalni muzej moderne umjetnosti. Smješten je na četvrtom i petom katu centra. Posjeduje 100.313 umjetnina od više od 6.400 umjetnika od kojih je oko 1.300 izloženo za javnost na prostoru od 18.500 m². U kolekciji se nalaze djela Duchampa, Kandinskog, Matissea, Picassa, Warhola i dr. Uz umjetničku zbirku muzej također posjeduje kolekciju dizajna i arhitekture 20. st. Muzej također priređuje povremene izložbe na prostoru od oko 5.200 m². Izvan zgrade, na Trgu Pompidou, nalazi se l'Atelier Brancusi, također izložbeni prostor, a na južnoj strani pokraj centra nalazi se fontana Stravinsky (još zvana Fontaine des automates) s radovima Jean Tingulelyja i Niki de Saint-Phalle. Izvori Vanjske poveznice Službene stranice muzeja (fr.) Bibliothèque publique d'information website Arhivirana inačica izvorne stranice od 5. svibnja 2021. (Wayback Machine)
Georges Pompidou Központ

A Georges Pompidou Központ (franciául Centre Georges-Pompidou) kulturális központ Párizsban, Renzo Piano és Richard Rogers tervei alapján épült. A George Pompidou központot high-tech stílusa miatt Párizs nevezetességei közt tartják számon. A Georges Pompidou Központ-ot Georges Pompidou-ról, Franciaország korábbi köztársasági elnökéről nevezték el. Pompidou kezdeményezte és szorgalmazta, hogy legyen egy minden francia rendelkezésére álló kulturális központ színházi stúdiókkal, galériákkal, hatalmas könyvtárral, koncerttermekkel. Megnyitásakor, 1977. január 31-én, valóra vált Pompidou álma: egy hangadó modern művészeti múzeum, ahol mindenki részt tud venni kulturális aktivitásokkal. Pompidou korai halála miatt a megnyitót nem érte meg, de minden az ő elgondolásai szerint lett megvalósítva. A központot 1977. január 31-én Giscard d’Estaing köztársasági elnök nyitotta meg. A Georges Pompidou Központ a fiatal franciák és számos más ország fiataljainak kedvelt találkozóhelye lett, ahol számot adtak tudásukról, tehetségükről, s tanultak egymástól (tudományok, tánc, zene, festészet stb.) A központban állandó és időszakos kiállításokat, hangversenyeket rendeznek, és van benne nyilvános könyvtár is. Benne található a Modern Művészetek Galériája is. A múzeum 2025. szeptemberében felújítás miatt bezárt, a tervek szerint csak 2030-ban lesz újra látogatható. A felújításra szánt költség 262 millió euró. Látnivalók A Centreban többféle modern művészet alkotásai találhatóak. Köztük: Festmények Könyvek Film Videó Muzsika Design Jegyzetek További információk Centre Pompidou - Hivatalos honlap
Centre Pompidou

Het Centre Pompidou, officieel het Centre national d'art et de culture Georges-Pompidou ook bekend als Centre Pompidou of Beaubourg, is een toonaangevend centrum voor moderne kunst in Parijs. Het werd in februari 1977 geopend, waarmee een wensdroom van de voormalige Franse president Georges Pompidou gestalte kreeg. Hij wilde dat er in Parijs een groot publiekscentrum werd gebouwd waar alle vormen van moderne kunst en andere culturele uitingen een plek zouden kunnen krijgen. Gebouw Het Centre Pompidou is een opvallend gebouw. Het is ontworpen door de Britse architect Richard Rogers en de Italiaanse architect Renzo Piano. De gevel van het gebouw is een wirwar van pijpen en buizen in verschillende kleuren. De kleuren geven de functie van de buizen aan. Zo verwijzen de witte buizen naar luchtfiltratie, de gele naar elektriciteit, de groene naar water en de rode delen naar het transport van bezoekers doorheen het museum. De opzet van de architecten was om het gebouw als het ware binnenstebuiten te keren. Musée national d'art moderne In het centrum is op twee etages onder andere het Musée national d'art moderne gevestigd met een van de belangrijkste verzamelingen moderne kunst ter wereld. In de collectie van circa zestigduizend werken vindt men onder andere sculpturen, schilderijen, boeken, films, video, documentatie over muziek en vormgeving. De activiteiten van het Centre Pompidou zijn onder andere: presentatie van de permanente collecties van het Musée national d'art moderne en het Centre de création industrielle tentoonstellingen Bibliothèque Kandinsky, leesplek voor het gewone publiek, mogelijk gemaakt door de Bibliothèque publique d'information optredens onder andere theater, dans en muziek bioscoop, symposia en debatten en publicaties. Renovaties Na twintig jaar intensief gebruik was het Centre Pompidou in 1997 hard aan een opknapbeurt toe. Er waren in de voorafgaande jaren zo'n 160 miljoen bezoekers geweest en dat had zijn tol geëist. De renovatie en de interne vernieuwing werd uitgevoerd door de architecten Renzo Piano en Jean-François Bodin. Op 1 januari 2000 werd het gerenoveerde Centre Pompidou heropend. Begin 2021 meldde de directie dat het gebouw lijdt aan ernstige 'verouderingsverschijnselen'. Sinds eind 2025 is het museum voor vijf jaar gesloten vanwege een nieuwe renovatie die naar schatting 200 miljoen euro gaat kosten. In de tussentijd worden de topstukken in het kader van het Programme Constellation in andere musea ondergebracht. Afbeeldingen Zie ook Centre Pompidou Málaga Centre Pompidou-Metz KANAL-Centre Pompidou Lijst van musea voor moderne kunst Strawinsky-fontein Externe link (fr) (en) (es) Officiële website
Centrul Cultural „Georges-Pompidou”

Centrul Național de Artă și Cultură Georges-Pompidou, cunoscut mai ales sub denumirea de Centrul Cultural „Georges-Pompidou”, Centrul Pompidou sau Centrul Beaubourg, este o instituție policulturală situată în cartierul Beaubourg, în arondismentul 4 din Paris, pe malul drept al Senei, între cartierele Halelor și Marais. Centrul deschis publicului în prezența președintelui Valéry Giscard d'Estaing, la 31 ianuarie 1977, a apărut la cererea lui Georges Pompidou, președinte al Franței, de a se crea, în inima Parisului, o instituție culturală originală, în întregime dedicată creației moderne și contemporane, în care artele plastice se învecinează cu cărțile, designul, muzica și cinematograful. În 2006, Centrul Pompidou primea 6,6 milioane de vizitatori pe an, ceea ce îl situa pe locul al treilea între cele mai vizitate instituții din Franța, după Luvru și Turnul Eiffel. Centrul Georges-Pompidou păstrează una dintre două cele mai mari colecții de artă modernă și contemporană din lume, alături de cea a Museum of Modern Art din New York. Adăpostește importante galerii de expoziții temporare, săli de spectacole și de cinema, și prima bibliotecă de lectură publică din Europa. Expoziții La Centrul Pompidou, în fiecare an, se organizează expoziții temporare, dedicate unor mari personalități culturale. Pe lângă expoziții temporare și retrospective, Centrul Cultural Pompidou oferă evenimente pe tot parcursul anului (cinema, spectacole, dans, teatru, concerte, dezbateri, conferințe, simpozioane) în colaborare cu Mnam/Cci, Ircam și Bpi. Note
Центар Жорж Помпиду

Центар Жорж Помпиду (фр. Centre national d'art et de culture Georges-Pompidou), такође познат као само Центар Помпиду, је комплекс у Паризу, Француска, у делу града Бобур, који припада четвртом арондисману Париза. Изграђен је у стилу Хај-тек архитектуре. У близини се налази Културни центар Србије. У овом комплексу су смештени републичка библиотека, Музеј модерне уметности и IRCAM (центар за музичка и акустичка истраживања). Назван је по Жоржу Помпидуу, председнику Француске 1969. до 1974. године. Званично је отворен 31. јануара 1977. од стране председника Валерија Жискара Д'Естена. До сада је имао више од 150 милиона посетилаца. Архитектура Помпиду су пројектовали архитекте Ренцо Пјано, Ричард Роџерс и Ђијанфранко Франћини. Сви структурни елементи грађевине су обележени бојама: зелене цеви су водоводне инсталације, плаве су за контролу климе, електричне жице су жуте, а простори за кретање посетилаца и уређаји за безбедност су црвени. Градња је завршена 1977. године. Коштала је око 993 милиона Француских франака. Рестаурација је рађена од 1996. до 2000. године. и коштала је око 576 милиона франака. Ова зграда има 3 спрата. Дугачка је 166 метара, широка 60 метара и висока 42 метра. Фонтана Стравински У близини центра Жорж Помпиду се налази Фонтана Стравински, на тргу Стравински која се састоји од 16 померајућих скулптура које прскају воду. Дизајниране су од стране Ники де Сен Фал и Жан Тингулеи и представља радове композитора Игора Стравинског. Фонтана је отворена 1983. године. Превоз Најближе станице метроа су Les Halles и Rambuteau.
Centre Georges-Pompidou

Centre national d’art et de culture Georges-Pompidou är ett franskt nationalmuseum för samtidskonst, beläget i Paris 4:e arrondissement. Centre Pompidou benämns ofta av fransmännen som Beaubourg, vilket är namnet på kvarteret museet ligger i. Museet Centre Georges-Pompidou öppnade 1977 på initiativ av den franske presidenten Georges Pompidou, och visar sedan dess upp de mest betydelsefulla verken ur den franska statens samlingar av konst från 1900-talet och framåt, och kompletterar därmed Musée d'Orsay och Louvren. Förutom två våningar med den permanenta utställningen erbjuds ett antal tillfälliga utställningar av modern och nutida konst, en biograf för kvalitets- och konstfilm, en scen för dans och musik, butiker, en exklusiv restaurang och tillhörande café, samt ett stort referensbibliotek som i sig upptar två hela våningar. År 2012 var Centre Georges-Pompidou det nionde mest besökta konstmuseet i världen, med 3,6 miljoner besökande. Byggnaden En arkitekttävling fick 681 inkomna förslag och vanns av Renzo Piano, Richard Rogers och Gianfranco Franchini.. Arkitektfirman samarbetade med Arup and Partners. Rör för ventilation, vatten- och elektricitetsförsörjning hade anbringats på byggnadens utsida och målats efter funktion (till exempel blått för luftintag och rött för människotransport). Byggnadens moderna utseende bröt starkt av mot de intilliggande äldre husen, ett faktum som uppskattades av somliga parisare men som ansågs skandalöst av en del. Filial i Málaga Vid årsskiftet 2013/2014 träffades avtal mellan Centre Pompidou och Málaga om en filial i hamnområdet Muelle Uno i Málaga i Spanien. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Centre Georges-Pompidou. Bild på Centre Pompidou i Paris https://www.centrepompidou.fr/fr Centre Pompidous webbplats] Centre Pompidou Visiting Information (engelska)
Musée Delacroix

Musée Delacroix, plným názvem Musée national Eugène-Delacroix (česky Národní muzeum Eugèna Delacroixe) je muzeum v Paříži, které je věnováno francouzskému malíři Eugènu Delacroixovi. Nachází se v 6. obvodu v ulici Rue de Furstenberg č. 6. Muzeum je ve správě muzea Louvre. Muzeum bylo otevřeno v roce 1971 v domě, kde malíř žil a měl svůj výtvarný ateliér. Delacroix zde bydlel od 28. prosince 1857 až do své smrti 13. srpna 1863. Muzeum zpřístupňuje malířovy obrazy, skici, předměty ze severní Afriky, osobní předměty a rukopisy. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Musée Delacroix na Wikimedia Commons
Musée national Eugène Delacroix

Das Musée national Eugène Delacroix ist ein Museum, das dem Künstler Eugène Delacroix gewidmet ist. Es befindet sich in dem ehemaligen Wohnhaus von Delacroix in der Rue de Furstemberg im 6. Arrondissement in Paris. Geschichte Eugène Delacroix bezog 1857 eine Wohnung in dem Haus aus dem 18. Jahrhundert und nutzte ein im Garten gelegenes kleines Hinterhaus als Atelier. Er lebte hier bis zu seinem Tode 1863. In den folgenden Jahren bewohnten mehrere Mieter die Wohnung, doch als das Atelier abgerissen werden sollte, bildete sich Widerstand. Der Maler Maurice Denis gründete 1920 mit Gleichgesinnten die Gesellschaft der Freunde von Eugène Delacroix. Man mietete zuerst das Atelier und später auch die Wohnung und versuchte, einen Ort zum Gedenken und zur Information über Leben und Werk von Delacroix zu schaffen. Ab 1932 organisierte man regelmäßig Ausstellungen und Konzerte. Als das Haus 1952 verkauft werden sollte, beschloss man, die Sammlung des Fördervereins an die französischen Nationalmuseen zu veräußern, um Wohnung, Atelier und Garten kaufen zu können. 1954 übergaben die Vereinsmitglieder das Haus an die Republik Frankreich, damit das Kulturministerium ein Museum einrichten konnte. 1971 wurde das Museum eingeweiht und zum Nationalmuseum erklärt, 1991 wurden Haus, Garten und Atelier zum Monument historique erklärt. 2004 wurde das Museum dem Louvre unterstellt. Museum Atelier und Wohnung von Delacroix können besichtigt werden. Das Museum beherbergt heute eine umfangreiche Sammlung an Gemälden, Zeichnungen und Druckgrafiken des Malers, aber auch Briefe und Mobiliar. Zu sehen sind auch Kunstgegenstände aus Nordafrika, die Delacroix bei seinen Reisen erwarb. Außerdem gibt es eine umfangreiche Bibliothek und ein Dokumentationszentrum. Das Haus wird für Ausstellungen, Konzerte, Lesungen und Konferenzen genutzt. Weblinks Offizielle Website des Musée national Eugène Delacroix (französisch) Einzelnachweise
Musée national Eugène Delacroix

The Musée national Eugène Delacroix (French pronunciation: [myze nɑsjɔnal øʒɛn dəlakʁwa]; English: National Eugène Delacroix Museum), also simply the Musée Delacroix, is an art museum dedicated to painter Eugène Delacroix (1798–1863) and located in the 6th arrondissement at 6, rue de Furstemberg, Paris, France. It is open daily except Tuesday; an admission fee is charged. History The museum is located in painter Eugène Delacroix's last apartment; he moved to this location on December 28, 1857, and remained until his death on August 13, 1863. In 1929, the Société des Amis d'Eugène Delacroix was formed to prevent the building's destruction; in 1952, the Société acquired the apartment, studio, and garden, and in 1954 donated the property to the French government. In 1971, the site became a national museum, and in 1999 its garden was renovated. Léon Printemps had his studio in this same building, where he died on 9 July 1945. Since 2004 the museum has been managed by the Louvre. Collection Today the museum contains Delacroix's memorabilia and works, exhibiting pictures from nearly every phase of his career, including the artist's only three attempts at fresco from Valmont (1834); the Education of the Virgin painted in Nohant in 1842; and Magdalene in the Desert exhibited at the Salon of 1845. It also contains: Drawings, primarily studies for paintings in the Chapelle des Saints-Anges at the Église Saint-Sulpice, but also drawings by some of Delacroix's friends and colleagues (Lassalle-Bordes, Huet, Poterlet, Saint-Marcel, Colin). Notes, sketches, and souvenirs for Delacroix's Morocco trip in 1832, including burnooses, haiks, caftans, djellabas, jewelry, sabers, cushions, slippers, boots, and ceramics. Studio items, including easel, palettes, painting tables, a glass he used for washing up, a small group of decorated faiences, and a pair of candlesticks. Photographs of Delacroix toward the end of his life, and letters to and from Delacroix. A library and documents concerning Delacroix and entourage, with more than 1,000 works (monographs, exhibition catalogues, research, etc.). See also List of museums in Paris List of single-artist museums Notes References Musée national Eugène Delacroix Paris.org entry Frommer's article Eugène Delacroix (1798-1863): Paintings, Drawings, and Prints from North American Collections, a full text exhibition catalog from The Metropolitan Museum of Art
Museu Delacroix

O Museu Delacroix, situado na Rua Furstemberg, em Paris, capital francesa, é um museu criado na antiga casa do ilustre artista francês Eugène Delacroix. Em 1932, um grupo de amantes da arte abriram o L’Atelier Delacroix, para salvar a casa do artista de ser demolida. Este museu tornou-se museu nacional em 1971, quando o Governo francês reconheceu a importância do mesmo. Hoje em dia, alberga vários esboços, desenhos e pinturas do artista. Mas, para além disso, o museu conserva uma série de objectos pessoais de Delacroix.