NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Centrale hydroélectrique de Hrauneyjafoss

La centrale hydroélectrique de Hrauneyjafoss (Hrauneyjafosstöð en islandais) est une centrale hydroélectrique utilisant l'énergie de la rivière Tungnaá. Elle est située sur la route du Sprengisandur, près de la cascade Hrauneyjafoss, dans le sud-ouest de l'Islande. Elle est exploitée par Landsvirkjun. Elle fut construite en 1981, soit quelques années à peine après la construction de la centrale hydroélectrique de Sigalda, située à 5 km de là. Avec une puissance de 210 MW, c'est la troisième plus grande centrale du pays. Une équipe d'environ 20 personnes s'occupe de la maintenance de cette centrale, assurant en même temps la maintenance de celle de Sigalda et de Vatnsfell. Références Landsvirkjun Voir aussi Énergies renouvelables en Islande Portail des énergies renouvelables Portail de l’Islande Portail des lacs et cours d'eau
ГЕС Hrauneyjafoss

ГЕС Hrauneyjafoss — гідроелектростанція на південному заході Ісландії. Входить до каскаду у сточищі річки Тьйоурсау (Þjórsá), у якому розташована між ГЕС Сігалда та Búðarháls (обидві на Тунґнаа, яка є лівою притокою Тьйоурсау). Для роботи станції Hrauneyjafoss, введеної в експлуатацію у 1981 році, на Тунґнаа спорудили земляну греблю висотою 15 метрів та довжиною 3000 метрів, яка утворила водосховище Hrauneyjalón площею поверхні 8,8 км2 та об'ємом 33 млн м3. Сюди надходить вода, відпрацьована на ГЕС Сігалда, до якої вона, своєю чергою, потрапляє як з Тунгнаа, так і завдяки деривації з її правої притоки Kaldakvísl та верхів'я головної річки басейну Тйоурсау. Від Hrauneyjalón прокладено канал довжиною 1 км, що переходить у напірні водоводи до машинного залу ГЕС. Останній обладнаний трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 70 МВт, які при напорі 88 метрів забезпечують виробництво 1,3 млрд кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному каналу довжиною 1,1 км раніше скидалась у річище Тунгнаа, проте з 2014 року потрапляє до водосховища наступної станції каскаду ГЕС Búðarháls. Примітки
Vodní elektrárna Sigalda

Vodní elektrárna Sigalda je vodní elektrárna na Islandu v blízkosti Sprengisanduru. Stavěna byla v letech 1973 a 1977 firmou Landsvirkjun. Elektrárna je řízena pracovníky vodní elektrárny Hrauneyjafoss. Napájena je vodou z nádrže Sigöldulón, kterou tvoří řeka Tungnaá.
Sigalda Power Plant

Sigalda Power Plant (Icelandic: Sigöldustöð [ˈsɪːɣˌœltʏˌstœːθ]; "Sigalda station" [ˈsɪːɣˌalta]) is an electric generating plant located in the southern Highlands of Iceland near Þórisvatn. It is the biggest reservoir in Iceland, located around 160 km east from Reykjavík, among Hrauneyjalón and Krókslón reservoirs. It was officially launched early 1978. This power plant is the newest of six other hydroelectric plants (Búrfell, Búðarháls, Vatnsfell, Sultartangi, Hrauneyjafoss). Its construction was quick. It created demand for more hydropower plants to meet electricity needs in the country. The plant is owned by the national power company of Iceland, Landsvirkjun. Design Construction of the Sigalda Hydroelectric Power Station began in 1978, and included three 50-MW turbines. The Sigalda Station is linked into the national grid with 220kV transmission lines to the Sultartangi, Hrauneyjafoss and Vatnsfell Stations, as well as a 132-kV line to southeast Iceland. Together, the installed capacity measures 150MW and is able to produce 650gWh p.a. with a flow rate of 230 m³/s. Sigalda Dam dams the Tungnaá River at the top of the canyon above Sigalda Hill, where it forms Krókslón, a 14 km² reservoir. The rock-fill dam is 925 m long, clad with asphalt, and 40m tall at its highest point. The water is carried 1 km through an intake canal from Krókslón Reservoir to the western edge of Sigalda Hill. Three pressure shafts, 216 m long and 4.3 m in diameter runto the powerhouse north of the riverbed. The harnessed head is 74m. A 550m tailrace canal leads from the powerhouse into the Hrauneyjafoss Reservoir. References External links Sigalda Power Station Archived 2018-11-12 at the Wayback Machine
Central hidroeléctrica de Sigalda

La central hidroeléctrica de Sigalda (en islandés: Sigöldustöð) es una central hidroeléctrica situada en las Tierras Altas de Islandia, cerca de Sprengisandur, en el sur del país. La opera la empresa Landsvirkjun. Fue construida entre 1973 y 1977. Características La central utiliza el desnivel del río Tungnaá. Un embalse de 925 m de anchura por 40 m de altura valla el curso del río, formando el lago Sigöldulón, también llamado Krókslón. El agua del lago realiza una caída de 74 m hasta unas tuberías forzadas, llegando a 3 turbinas de 50 MW cada una. Tras ello, el agua es conducida hasta el lago de la central hidroeléctrica de Hrauneyjafoss. Véase también Energía en Islandia
Centrale hydroélectrique de Sigalda

La centrale hydroélectrique de Sigalda est une centrale hydroélectrique située dans les Hautes Terres d'Islande, près de la piste de Sprengisandur, dans le sud de l'Islande. Elle est exploitée par Landsvirkjun. Elle fut construite entre 1973 et 1977. La centrale est gérée par le personnel de la centrale hydroélectrique de Hrauneyjafoss. Caractéristiques La centrale utilise le dénivelé de la rivière Tungnaá. Un barrage de 925 m de large pour 40 m de haut barre le cours de la rivière, constituant le lac Sigöldulón, aussi appelé Krókslón. L'eau du lac emprunte alors une conduite d'amenée de 1 km dans la colline de Sigalda avant de chuter de 74 m dans trois conduites forcées jusqu'à la centrale en elle-même où elle actionne 3 turbines de 50 MW chacune. L'eau est ensuite acheminée jusqu'au réservoir de la centrale de Hrauneyjafoss. À proximité Près de la centrale, on peut observer le canyon Sigöldugljúfur qu'avait creusé la rivière avant d'être détournée par le barrage. Le surplus d'eau du Sigöldulón y est toujours relâché via une magnifique cascade, dévalant les pentes étagées. Cette eau chute ensuite de nouveau au niveau de la cascade Sigöldufoss avant de rejoindre le réservoir de Hrauneyjafoss. Voir aussi Énergies renouvelables en Islande Liens externes Landsvirkjun Portail des énergies renouvelables Portail de l’Islande Portail des lacs et cours d'eau
ГЕС Сігалда

ГЕС Сігалда – гідроелектростанція на південному заході Ісландії. Входить до складу каскаду у сточищі річки Тйоурсау (Þjórsá), в якому знаходиться між ГЕС Vatnsfell (на річці Kaldakvísl, правій притоці Тунґнаа) та ГЕС Hrauneyjafoss (на самій Тунґнаа, яка є лівою притокою Тйоурсау). Для роботи станції Сігалда, введеної в експлуатацію у 1978 році, на Тунґнаа спорудили кам’яно-накидну греблю висотою 42 метри та довжиною 925 метрів, яка утворила водосховище Krókslón площею поверхні 14 км2 та об’ємом 140 млн м3. Окрім стоку самої Тунґнаа сюди надходить ресурс завдяки деривації з її правої притоки Kaldakvísl, природне устя якої знаходиться нижче від резервуара Krókslón. Для цього воду з Kaldakvísl спрямували по її лівобережжю до сховища Thórisvatn, з’єднаного протокою з Krókslón. Крім того, завдяки системі гребель та каналів Kvíslaveita організоване перекидання до сточища Kaldakvísl ресурсу із верхів’я Тйоурсау, який в підсумку через Thórisvatn також опиняється в Тунґнаа. Можливо відзначити, що первісно перепад між Thórisvatn та Krókslón не використовувався для виробництва електроенергії, поки у 2001 році не ввели в дію ГЕС Vatnsfell. Від Krókslón прокладено канал довжиною 1 км, який переходить у напірні водоводи до машинного залу ГЕС Сігалда. Останній обладнаний трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 50 МВт, що при напорі 74 метри забезпечують виробництво 920 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному каналу довжиною 0,55 км потрапляє у водосховище Hrauneyjalon, споруджене для роботи ГЕС Hrauneyjafoss. Примітки
Öræfajökull

L'Öræfajökull és un volcà cobert de gel del sud-est d'Islàndia. És el volcà en actiu més gran del país i a la seva banda nord-occidental es troba el Hvannadalshnúkur, el cim més alt d'Islàndia. Geogràficament, l'Öræfajökull es considera part de la glacera Vatnajökull i l'àrea coberta per la glacera està dins dels límits del Parc Nacional Skaftafell. Activitat Öræfajökull ha entrat en erupció dues vegades, el 1362 i el 1728. Erupció de 1362 El 1362, el volcà feia erupció explosivament amb expulsió de quantitats enormes de tefra. Va ser d'una escala similar a l'erupció de 1991 del mont Pinatubo. El districte de Litla-Hérað es va destruir per les inundacions i la caiguda de lava i cendra. Van passar més de 40 anys perquè la zona tornara a ser poblada i coneguda com a Öræfi. El nom literalment significa 'zona sense port', però va prendre el sentit de 'terra erma' en islandès. Erupció de 1728 Una erupció més petita l'agost de 1727 va provocar tres víctimes a causa de les inundacions que s'hi esdevingueren. Activitat de 2017 Augment de l'activitat del terratrèmol en forma de petits tremolors que van des d'una profunditat d'1,5 a 10 km sota el cràter del cim, va començar l'agost de 2017 segons l'Oficina Meteorològica d'Islàndia. El codi de colors de l'aviació dels Estats Units es va elevar a groc el 17 de novembre de 2017, després de l'aparició d'un calder de gel dins del cràter principal i l'augment de l'activitat geotèrmica sota la glacera. Activitat de 2018 L'activitat sísmica i geotèrmica que va començar l'agost de 2017 va continuar el 2018, però a nivells reduïts. El 4 de maig de 2018, l'Oficina Meteorològica d'Islàndia va reduir el codi de colors de l'aviació a verd. Referències
Öræfajökull

Öræfajökull je horský masiv na jihovýchodě Islandu. Je největší aktivní sopkou Islandu. Na jeho severozápadním okraji se nad okolní ledovec vypíná vrchol Hvannadalshnjúkur, který je s výškou 2110 m nejvyšším vrcholem celého Islandu. Masiv Öræfajökull tvoří součást národního parku Skaftafell. Erupce V historii jsou zaznamenány dvě erupce. V roce 1362 došlo k masivní erupci, s velkým množstvím sopečného prachu, který spolu s nastalými povodněmi zcela zničil oblast Litla-Hérað, která byla znovu obydlena až po více než 40 letech. Druhá erupce z let 1727–1728 byla menší, i tak ale následné povodně a bahnotoky zavinily smrt tři osob. Fotografie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Öræfajökull na Wikimedia Commons Fotografie na Islandsmyndir.is Fotografie na IcelandPortfolio.com Archivováno 2. 10. 2020 na Wayback Machine.
Öræfajökull

Öræfajökull er Islands største aktive vulkan og en stratovulkan, der også er landets højeste top, Hvannadalshnjúkur, som når 2.110 meter over havet. Vulkanen ligger på det sydlige ekstrem af Vatnajökull-gletsjeren og kan ses fra ringvejen mellem Höfn og Vík. Öræfajökull er dækket af en gletsjer, der udgør den sydlige del af Vatnajökull. Den er en typiske stratovulkan har en kaldera på 12 km² og er en af de højeste vulkaner i Europa. Öræfajökull har kun haft to betydelige udbrud i de sidste 1.100 år. Det første, i 1362, var katastrofalt og et af Islands mest betydningsfulde vulkanske begivenheder. Det andet udbrud fandt sted i 1728, som var mindre og ikke forårsagede betydelig ødelæggelse. Vulkanen har været dvale i mere end 250 år og antages at udbrud forekommer cirka hvert par hundrede år. Referencer Eksterne henvisninger Öræfajökull - Icelandic Meteorological office The Eruptions of Öræfajökull Volcano - Forces of Nature - Perlan Öræfajökull: Iceland's second deadliest volcano Icelandmag.is
Öræfajökull

Öræfajökull es un volcán cubierto de hielo de la región de Austurland, en el sudeste de Islandia. Mide 2.109,6 m s. n. m. Su última erupción fue en 1727 y le costó la vida a más de 1000 personas.​ Sigue activo y es monitoreado con regularidad.​ Características El nombre literalmente significa "zona sin puerto" pero está tomado en el sentido de "desierto" en islandés.​ Una erupción más pequeña en agosto de 1727 provocó tres víctimas debido a las inundaciones que provocó. Es el volcán activo más grande del país y a su banda noroccidental se encuentra el Hvannadalshnúkur, la cima más alta de Islandia. Geográficamente, el Öræfajökull se considera parte del glaciar Vatnajökull y el área cubierta por el glaciar está dentro de los límites del Parque nacional Skaftafell. Ha entrado en erupción en tiempos históricos. En 1362 expulsó enormes cantidades de piroclastos. El distrito de Litla-Hérað fue destruido por estos y por las inundaciones, y la ceniza llegó hasta Europa Occidental.​ Pasaron más de 40 años para que la zona volviera a ser poblada y conocida como Öræfi. Referencias Véase también Volcanes de Islandia
Öræfajökull

Az Öræfajökull egy jégalatti vulkán Izland délkeleti részén. Ez a legnagyobb működő vulkán a szigeten és ennek északnyugati részén található a Hvannadalshnúkur, amely a legmagasabb csúcs a szigeten. Földrajzilag az Öræfajökull vulkán a Vatnajökull gleccser területéhez tartozik, amelyen belül a Vatnajökull Nemzeti Park részét képezi. Az Öræfajökull vulkán két alkalommal tört ki a történelem során: egyszer 1362-ben, amikor nagy mennyiségű tefrát lövellt ki magából. A kitörés következtében Litla-Hérað kerület nagy részén áradások pusztítottak és tefra borította el a vidéket. Több, mint 40 évvel később népesült be újra a vidék, amikor megalapították Öræfit. A vulkán nevének jelentése: a hely, amelynek nincsen kikötője, bár később ez az izlandi nyelvben inkább a pusztaság értelemmel vált ismertté. 1728 augusztusában a vulkán kitörése három halálos áldozattal járt. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Öræfajökull című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források
Öræfajökull

Öræfajökull è un vulcano situato in Islanda. Il nome significa letteralmente ghiacciaio privo di porto, ma nella lingua islandese ha assunto il significato di ghiacciaio deserto. Si tratta del più grande vulcano attivo e al tempo stesso della vetta più alta dell'Islanda (cima di Hvannadalshnjúkur). Rientra nel Parco nazionale Skaftafell e fa parte del ghiacciaio Vatnajökull, con molte lingue glaciali che si diramano lungo le sue valli, come il Svínafellsjökull, il Kotátjökull, il Kvíárjökull e lo Hrútárjökull. La vetta raggiunge la quota di 2109,6 m. Il vulcano ha avuto due eruzioni esplosive in tempi storici. L'ultima eruzione ebbe luogo nell'agosto 1727 e continuò fino alla primavera dell'anno seguente. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Öræfajökull Collegamenti esterni (EN) Oraefajokull sul sito ufficiale del turismo islandese, su visiticeland.com.
Öræfajökull

De Öræfajökull is een met ijs bedekt vulkanisch massief, dat deel uitmaakt van de Vatnajökull, de grootste gletsjer van Europa. De hoogste top van Öræfajökull is de Hvannadalshnúkur met een hoogte van 2.110 meter, het hoogste punt van IJsland. De rivier de Stigá heeft haar oorsprong in de Öræfajökull. In dit riviertje bevindt zich de Stigafoss, met een verval van 138 meter de op een na hoogste waterval van IJsland.
Öræfajökull

Oræfajökull – wulkan na Islandii znajdujący się w Parku Narodowym Skaftáfell otoczonym lodowcami Vatnajökull, Skeiðarárjökull, Skaftafellsjökull. Wulkan ten jest najwyższym szczytem na Islandii – jego najwyższy punkt wznosi się po północnej stronie kaldery i nosi nazwę Hvannadalshnúkur (2110 m n.p.m.). Kaldera ma średnicę 4,5 km. Wulkan Oræfajökull wybuchał w latach m.in.: 1362, 1727–1728. Jako pierwszy na wulkan wszedł Svein Pálsson 11 sierpnia 1794 r. Linki zewnętrzne Öraefajökull. [w:] Global Volcanism Program [on-line]. Smithsonian Institution. [dostęp 2019-02-27]. (ang.). Öræfajökull. [w:] Catalogue of Icelandic Volcanoes [on-line]. [dostęp 2019-02-27]. (ang.).
Öræfajökull

Öræfajökull ( PRONÚNCIA) é um vulcão localizado no sudeste da Islândia. Está a sudeste do vulcão Hvannadalshnúkur, o ponto mais elevado do país. É o maior islandês vulcão ativo. Geograficamnte Öræfajökull é considerado parte de Vatnajökull, fazendo parte do Parque Nacional Skaftafell. Referências
Эрайвайёкюдль

Э́райвайё̀кюдль (исл. Öræfajökull) — вулкан в Исландии на юго-востоке ледника Ватнайёкюдль. Самый крупный по размерам вулкан острова и высочайшая гора Исландии, максимальная высота над уровнем моря — 2010 м (пик Хваннадальсхнукюр). Стратовулкан, конус сформировался преимущественно в ледниковые и межледниковые эпохи плейстоцена, состоит из базальта и риолита. На вершине расположена кальдера размерами 4 на 5 км. Кальдеру накрывает шапка ледника Ватнайёкюдль, ледниковая вода стекает по глубоким руслам на юго-западном и юго-восточном склонах. Извержения В голоцене происходили как взрывные вершинные извержения, так и излияния лавы из трещин на склонах. В 1362 году взрывное извержение, крупнейшее в Исландии за исторический период, выбросило огромные объёмы кремниевой тефры. Ещё одно извержение происходило в 1727—1728 годах. Оба события сопровождались крупномасштабными наводнениями в результате таяния ледниковой шапки, разрушениями и гибелью людей. Примечания Ссылки Öraefajökull (англ.). Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. Дата обращения: 14 января 2026. Архивировано 15 марта 2012 года. John Seach. Öraefajökull Volcano (англ.). Volcano Live. Архивировано 22 марта 2012 года. Вулкан Эрайвайёкюдль (космические снимки, англ.) . Дата обращения: 4 июля 2008. Архивировано из оригинала 7 июня 2008 года.
Вулкан Ерафајокул

Ерафајокул (исл. Öræfajökull) je вулкан који се налази у југо-источном делу Исланда. То је уједно и највиши врх Исланда са висином од 2110 метара. Налази се у Националном парку Ватнајокул (исл. Vatnajökull) и прекривен је делом глечера. To je вулкан прекривен ледом. Оригинални нордијски досељеници су вулкан назвали Кнапафелсјокул (исл. Knappafellsjǫkull) . Данашњи назив се усталио након ерупције 1326. године. Опис вулкана Ерафајокул се налази на јужном делу глечера Ватнајокул и гледа на део Рингрода (енг. Ring Road) између Хефна (исл. Höfn) и Вика (исл. Vík). Представља највећи активан вулкан на Исланду, a на северо-западном обиму вулканског кратера налази се највиши врх Хванадалшнукур (исл. Hvannadalshnúkur). Геофрафски, као глечер, се сматра делом Ватанајокула (исл. Vatanajökull), а део прекривен глечером налази се унутар граница Националног парка Ватанајокул (исл. Vatanajökull). Постоји неколико излазних глечера у леденој капи унутар подручја централног вулкана, неки од њих су: Брејдамеркурјокул (исл. Breiðamerkurjökull), Фјалсјокул (исл. Fjallsjökull), Хрутарјокул (исл. Hrútárjökull), Брерајокул (исл. Bræðrajökull), Квијарјекул (исл. Kviarjökull), Холарјокул (исл. Hólárjökull), Ротарфјалсјокул (исл. Rótarfjallsjökull), Фалсјокул (исл. Falljökull), Виркисјокул (исл. Virikisjökull), Свинафелсјокул (исл. Svinafellsjökull) и Скафтафелсјокул (исл. Skaftafellsjökull). Вршна калдера овог стратовулкана је 3км × 4км, а сам вулкан је дужине 20км у пречнику. Ово је најјужнији вулкан у Ерефи вулканском појасу (енг. Öraefi volcanic belt) који је вероватно ембрионални рифт паралелан и источно од Источне вулканске зоне. Активност Ерафајокул је еруптирао два пута у историји. Прва ерупција догодила се 1362, а друга 1728. године. Ово су биле експлозивне силицијумске ерупције са запремином тефре од 0,1 до 10 км3. Јављали су се и јекулхлаупи (исл. jökulhlaups) тј. нагли и снажни глацијални водени токови који избијају. Наслаге ближе централном вулкану су риолитичке, док су дисталнији токови лаве који се могу протезати до 20 км од калдере алкални оливијен базалти. Eрупција 1362. године Године 1362, Кнапафелсјокул (исл. Knappafellsjökull) је експлозивно еруптирао притом избацујући 10 км3 тефре. Ерупција планине Пинатубо 1991. године била је сличних размера. Богати округ Литлахерад (исл. Litlahérað) уништен је поплавама, пирокластичним токовима и пепелом. Дебели вулкански наноси збрисали су пољопеивредно земљиште, а пепео је стигао чак до западне Европе. Четрдесет фарми је уништено. Прошло је више од 40 година пре него што су људи поново населили ово подручје, које је постало познато као Ерефи (исл. Öraefi). Назив у буквалном преводу значи „подручје без луке”, али је у исландском језику попримило значење „пустош”, јер је ерупција драстично променила окружење планине. Ерупција 1728. године Друга ерупција догодила се у августу 1728. године. Она је била мања у односу на ерупцију 1362. године. У току ове ерупције троје људи је изгубило живот када је отопљена вода однела њихову фарму. Референце
Öræfajökull

Öræfajökull, isländska: [ œːraivaˌjœːkʏtl ], är Islands största aktiva vulkan, en stratovulkan, som även har landets högsta topp, Hvannadalshnjúkur, på 2 110 meter över havet. Öræfajökull är också namnet på glaciären som täcker största delen av vulkanen och som bildar Vatnajökulls sydliga del. Utbrott De senaste utbrotten, de enda i historisk tid, dateras till år 1362 och 1727. Tecken på kommande utbrott I november 2017 rapporterades ökad geotermisk aktivitet vid vulkanen. En volymökning hade då redan pågått sedan årsskiftet 2016/2017. Sommaren 2018 konstaterades att vulkanen, trots minskad geotermisk aktivitet, visade typiska tecken på ett annalkande utbrott. Bland annat sågs en fortsatt volymökning, som då överensstämde med ett magmatillflöde på 10 miljoner m³ sedan aktivitetsökningens början. Man följer den fortsatta vulkaniska aktiviteten med ytterligare mätningar och förbereder för evakuering. Som vid Eyjafjallajökulls utbrott 2010, finns det en risk att vulkanisk aska vid ett kraftigt utbrott lamslår europeisk flygtrafik en tid. Noter
Ерайвайокюдль

Ерайфайокюдль (ісл. Öræfajökull) — це покритий кригою стратовулкан у південно-східній Ісландії, на південному краю льодовика Ватнайокюдль. Він нависає над Кільцевою дорогою між поселеннями Гепн та Вік і Мірдал. Це найбільший діючий вулкан у країні, а на північно-західному ободі кратера на вершині знаходиться пік Хванадальсхнукюр (2 109,6 м.н.м.) — найвищий пік Ісландії. Географічно, Ерайфайокюдль вважається частиною Ватнайокюдль, а територія, покрита льодовиком, належить до Національного парку Ватнайокюдль. Історія вивержень В історичні часи Ерайфайокюдль вивергався двічі. В 1362 році виверження було вибухове і було викинуто величезні обсяги тефри. Район Літла-Герад (ісл. Litla-Hérað) був знищений потопом та падінням тефри. Лише більш ніж через сорок років люди знову почали заселяти цю територію, яка стала відома як Ерайфі, що ісландською буквально означає «земля без гавані», але стало означати «пустеля». Виверження 1727—1728 було меншим, однак потопи спричинили три жертви. Див. також Географія Ісландії Вулканізм в Ісландії Ісландський плюм Примітки Посилання Зображення вулканів Європи Фото Ерайфайокюдль [Архівовано 2 жовтня 2020 у Wayback Machine.] на www.Icelandportfolio.com http://www.volcano.si.edu/world/volcano.cfm?vnum=1704-01= [Архівовано 14 листопада 2020 у Wayback Machine.]
Водафонвьолурин (стадион)

„Водафонвьолурин“ е многофункционален стадион в град Рейкявик, Исландия. Открит е през 2008 г. и разполага с капацитет от 3000 места. Приема домакинските мачове на отбора на местния ФК „Валур“, както и срещите от евротурнирите на исландските футболни клубни отбори. Източници
Hlíðarendi (Stadion)

Hlíðarendi ist ein Mehrzweck-Stadion in Reykjavík, Island. Es ist das Heimstadion der Abteilungen Fußball, Basketball und Handball des Sportvereins Valur Reykjavík. Das Stadion hat eine Kapazität für 2.465 Personen, davon 1.201 Sitzplätze. Das Indoor-Feld hat 1300 Sitzplätze. Geschichte Der Baubeginn des Stadions erfolgte im Jahr 2004. Am 7. September 2007 wurde das Indoor-Stadion eröffnet. Das außen liegende Fußballstadion wurde am 8. Mai 2008 eröffnet. Es trug den Namen Vodafone von 2007 bis in das Jahr 2015. Im Juni 2018 unterzeichnete der Verein einen Fünfjahresvertrag mit Origo, womit das Fußballstadion in Origovöllurinn und das Handball-/Basketballstadion in Origo-höllin (Origo-Arena) umbenannt wurde. Bekannt ist Hlíðarendi als Hofstätte und Wohnort von Gunnar und seiner Frau Hallgerður aus der Njáls saga. Weblinks Stadion Fotos und Videos - Nordic Stadiums Einzelnachweise