NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Synagoge (Pécs)

Die große Synagoge der ungarischen Stadt Pécs ist ein jüdisches Gotteshaus mit noch aktiver Gemeinde. Geschichte Juden lebten bereits vor der osmanischen Besatzung Ungarns in der Stadt. Nach deren Abzug 1692 schwor die Stadtbevölkerung nur noch Katholiken in der Stadt siedeln zu lassen. Trotz der ungünstigen Rahmenbedingungen konnten sich Juden wieder ansiedeln. 1827 wurde ein jüdischer Friedhof angelegt und 1843 wurde die erste Synagoge gebaut, die jedoch bald zu klein wurde. Architektur Das heutige Gebäude wurde im Juli 1869 fertiggestellt und orientiert sich stilistisch an der Romanik. Die Synagoge geht auf einen Entwurf der Architekten Frigyes Feszl, Károly Gerster und Lipót Kauser zurück. Die Fassade wurde zwischen 1980 und 1983 restauriert. Der prachtvolle Innenraum befindet sich noch im Originalzustand. Geometrische Formen, florale und fruitale Elemente bestimmen den Eindruck. Die mit Sternen verzierte Decke ist vom Hauptraum optisch durch ein reich ornamentiertes Bronzegeländer getrennt. Unter einem großen Baldachin aus mächtigen Marmorsäulen befindet sich der Thora-Tisch und das Buch der Tränen, welches die Namen von 3022 Juden enthält, die während Zweiten Weltkrieges hauptsächlich ins Konzentrationslager Auschwitz deportiert und ermordet wurden. Das Ner Tamid in Form eines Davidsterns symbolisiert die immerwährende Anwesenheit Gottes. Hier befinden sich auch Sitzplätze für älteren Mitglieder der Gemeinde, die Kanzel und die Menora. An den Wänden befinden sich Gedenktafeln mit hebräischen Inschriften, die auf den letzten Gottesdienst 1944 hinweisen. Die historisch wertvolle Orgel stammt von der Firma Angster und wurde im März 1869 im Gotteshaus installiert. Rechts und links des Hauptschiffes befinden sich in Glasbehältern sogenannte „Seelenkerzen“. Auf der linken Seite des Hauptschiffs befindet sich auch ein Wasserbecken, das für die symbolische rituelle Reinigung genutzt wird. Über dem Wasserbecken befindet sich eine Uhr, welche die Zeiten des Samstagsgebets anzeigt. Der Synagoge ist an eine auch heute noch aktive jüdische Schule angeschlossen. Literatur Rudolf Klein: Zsinagógák Magyarországon 1782–1918 : fejlődéstörténet, tipológia és építészeti jelentőség/Synagogues in Hungary 1782–1918. Genealogy, Typology and Architectural Significance. TERC, Budapest 2011, ISBN 978-963-9968-01-1, S. 235–240. (nicht ausgewertet) Weblinks Churches (Memento vom 6. September 2009 im Internet Archive) (englisch)
Synagogue de Pécs

La grande synagogue de la ville hongroise de Pécs est un lieu de culte juif avec une communauté toujours active. Histoire Les Juifs vivaient dans la ville avant même l'occupation ottomane de la Hongrie. Après leur départ en 1692, les habitants se jurent de n'autoriser que les catholiques à s'installer dans la ville. Malgré les conditions-cadres défavorables, les Juifs ont pu s'installer à nouveau. Un cimetière juif a été aménagé en 1827 et la première synagogue a été construite en 1843, mais elle est vite devenue trop petite. Architecture Le bâtiment actuel a été achevé en juillet 1869 et est stylistiquement basé sur le roman. La façade a été restaurée entre 1980 et 1983. Le magnifique intérieur est encore dans son état d'origine. Les formes géométriques, les éléments floraux et fruitiers déterminent l'impression. Le plafond, décoré d'étoiles, est optiquement séparé de la pièce principale par une balustrade en bronze richement ornée. Sous un grand baldaquin composé de puissantes colonnes de marbre se trouve la table de la Torah et le Livre des larmes, qui contient les noms de 3 022 Juifs qui ont été principalement déportés vers le camp de concentration d'Auschwitz et assassinés pendant la Seconde Guerre mondiale. Le Ner Tamid sous la forme d'une étoile de David symbolise la présence éternelle de Dieu. Il y a aussi des sièges pour les membres plus âgés de la congrégation, la chaire et la menorah. Des plaques commémoratives sur les murs avec des inscriptions en hébreu font référence au dernier service en 1944. L'orgue historiquement précieux provient de la société Angster et a été installé dans l'église en mars 1869. À droite et à gauche de la nef principale se trouvent des « bougies de l'âme » dans des récipients en verre. Sur le côté gauche de la nef principale, il y a aussi un bassin d'eau qui est utilisé pour le nettoyage rituel symbolique. Il y a une horloge au-dessus du bassin d'eau, qui indique les heures de la prière du samedi. La synagogue est rattachée à une école juive encore active aujourd'hui. Littérature Rudolf Klein : Zsinagógák Magyarországon 1782–1918 : fejlődéstörténet, tipológia és építészeti jelentőség / Synagogues en Hongrie 1782–1918. Généalogie, typologie et signification architecturale . TERC, Budapest 2011 (ISBN 978-963-9968-01-1), p. 235-240. (non évalué) Liens web Churches (Memento vom 6. September 2009 im Internet Archive) (englisch) Portail du judaïsme Portail de la Hongrie
Synagoga w Peczu

Synagoga w Peczu – zbudowana w 1869 roku przy Kossuth tér, najbardziej ruchliwym placu handlowym w Peczu. Najbardziej charakterystycznym elementem wystroju zewnętrznego jest umieszczony na fasadzie synagogi zegar, a nad nim napisy hebrajskie. Synagoga została zniszczona podczas II wojny światowej, lecz zaraz po wojnie udało się ją wyremontować. Obecnie jest jedną z trzech czynnych synagog na Węgrzech, w których regularnie odbywają się nabożeństwa.
Palais Péterffy

Le Palais Péterffy (en hongrois : Péterffy-palota) est un édifice de style baroque, situé dans le 5e arrondissement de Budapest, sur Március 15. tér. Surnommé parfois la Maison Krist (Kriszt-ház), on y trouve le restaurant Százéves étterem (« restaurant centenaire »), ouvert depuis 1831. Portail de Budapest Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Péterffy-palota

A Péterffy-palota (más néven Krist-ház) barokk városi palota a budapesti Március 15. tér mellett, a Piarista utca 2. szám alatt (volt Pesti Barnabás utca). A magyarországi barokk építészet fontos emléke, Pest egyetlen eredeti formáját őrző világi barokk épülete. 1831 óta a Százéves Étterem működik benne. Története A házat 1755-től építtette Péterffy János ítélőtáblai ülnök Mayerhoffer András tervei szerint, Proberger Jakab, az első pesti serfőzde főcéhmestere háza helyére. Péterffyék után a Macsenka, a Grabovszky, a Krist és a Widler családok birtokában volt. Már nem sokkal megépítése után vendéglő működött benne. Környékén, a pesti belvárosban számos hasonló barokk palota állt, közte a Péterffyékéhez felépítésében is igen hasonló Grassalkovich-palota, amely szintén Mayerhoffer tervei szerint épült. Ezeket a 19. század végén, az Erzsébet híd építéséhez kapcsolódó városrendezés során lebontották, így a Péterffy-palota ritka és fontos emléke Pest városa barokk építészetének. Leírása A jelenlegi utcaszintnél mélyebben álló épület középrizalitjának sávozott földszintjén oldalt egy-egy vasrácsos ablak, középen barokk fakapu nyílik. A bejárat körül kőatlaszok tartják az emeleti, kőrácsos erkélyt. A 2+3+2 tengelyes emeleti középső nyílásai félköríves záródásúak, míg a szélső két-két ablak téglalap alakú, keretezésük hermával és lógófüzérekkel díszített. A középrizalit feletti timpanonban kettős címer látható, felette két puttóval és hermával. Az épületen vörösmárvány emléktábla jelöli az 1838-as pesti árvíz magasságát. A hátsó homlokzathoz, a Galamb utca felé eredetileg U alakú szárnyak csatlakoztak, de ezeket 1936-ban elbontották. A Százéves Étterem A Péterffy-palotában a hagyomány szerint már a 18. század második felében vendéglő működött. 1831-ben biztosan itt nyílt meg a Buda Városához címzett, Hasslinger-féle fogadó. 1864-től 77 éven át a Kris család üzemeltette előbb Fehér Hajóként, majd a tulajdonos család saját nevén. 1923-tól ismét a Buda Városához nevet vette fel. A centenárium alkalmával, 1931-ben felújították, ekkortól viseli a Százéves Étterem nevet és ekkor készült jelenlegi, iparművészeti védettség alatt álló berendezése: faragott söntéspultja, erdélyi kályhája, zenedoboza, falain számos képpel és antik konyhai eszközzel. Források Berza László (szerk.): Budapest Lexikon. Második kötet, L-Z. Akadémiai Kiadó, Budapest, 1993 További információk "Péterffy-palota". Műemlékem.hu. Hozzáférés: 2017. május 19.. : Unknown parameter |templatename= ignored (súgó) A legrégebbi pesti vendéglő. A Százéves Étterem története; Százéves Étterem, Bp., 2006
Püspöki kastély (Mecseknádasd)

A püspöki kastély vagy barokk kastély Mecseknádasdon, Baranya vármegyében található. Klimó György pécsi püspök 1751 és 1753 között építtette fel – a délre néző domboldalon – a barokk stílusú nyaralót. Az épületet később iskolaként, illetve könyvtárként hasznosították. A 20. században oktatási intézményként használták az épületet. Az új iskola megépítése óta üresen áll, majd visszakerült egyházi tulajdonba. A kastélyt – Klimó György utóda, Scitovszky János pécsi püspök meghívására – a világhírű komponista, Liszt Ferenc is felkereste. Útban Pécs felé 1846. október 24-én itt szállt meg a művész, és itt komponálta a Pécsi Dalárda számára első magyar férfikari művét. Garay János Patakcsa című költeményére. Varga Imre Liszt Ferenc-mellszobra és a kastélyban Gebauer Ernő falfestménye őrzi e látogatás emlékét. A kastélyhoz arborétum is tartozott, melynek pusztulása a Pécs-Budapest közti út megépítésével kezdődött. A út kettészelte a gyönyörű kertet. A kastély kerítéssel lezárt, rossz állapotban van, ablakait betörték. A kastély falán emléktábla található a következő szöveggel: Jelenlegi használata A 20. században oktatási intézményként használták, ám az új iskola megépítése óta üresen áll, és visszakerült az egyház tulajdonába. Jegyzetek Források Utikönyvem.hu
Püspöki palota (Pécs)

A pécsi püspöki palota a pécsi székesegyház nyugati oldalánál található műemléki épület, melyet zömmel a 12. század folyamán építettek. A Püspöki Palotán a 19. században végeztek utoljára nagyobb méretű átalakítást Scitovszky János püspök megbízásából. A palota köré csoportosult épületek teszik ki azt a műemléki együttest, melybe bele tartozik a barbakán is. A középkori eredet látható formáit későbbi átépítések szinte maradéktalanul eltüntették. Az alaprajzi rendszeren és a faltest anyagán kívül emlékét nem is őrzi más, csak az egykori védőtoronnyal megerősített kapualj és a délkeleti torony gótikus ablakának töredékei. Története A legkorábbi emlék a püspöki palotáról 1015-ben keletkezett, majd az 1064-es tűzvészkor is említést tesznek róla, hogy a tűz martaléka lett. A 12. századból való a trapéz alakú udvart közrefogó északi, keleti és déli szárny, valamint a palota mögötti kert északi oldalán álló épület, melynek helyén akkor a várbeli káptalan Szent Jánosról elnevezett temploma állott. A 14. században a palota a pécsi székesegyház északi oldaláról a déli oldalára került. A kutatók úgy tartják, hogy a délnyugati tornyához épített nagy épületszárny lehetett a palota magja. A 15. században kapu- és lakótoronnyal gazdagodott a palota. A reneszánsz korban a palotát jelentősen átalakították. Ekkor egy újabb palotaszárnnyal gazdagodott, amit a várfal belső falához építettek a toronytól nyugatra. Az első nagyarányú átépítésre a 18. században került sor. A század első felében gazdasági rendeltetésű szárnnyal zárták le az udvar nyugati oldalát. A század második felében pedig Klimó György püspök az egész épületet alapvetően korszerűsítette. Az északi és keleti szárny fölé második emeletsort húztak és a déli szárnyat meghosszabbították a belső vár délnyugati sarkán álló toronyig. A homlokzatok is egységes barokk arculatot kaptak. A kis méretű ablakokat nagy, kőablakokra cserélték le. Felépítették a könyvtárszárnyat, és gazdasági helyiségeket alakítottak ki. A tér felé néző főhomlokzatot egy 19. századi metszetről ismerjük, amelyen a Pollack Mihály által átépített, klasszicista Székesegyház mellett még a barokk püspöki palota áll. A palotán a 19. században végezték az utolsó nagyobb méretű átalakítást. 1838–1852 között Scitovszky János püspök megbízásából lebontották a nyugati szárny egy részét, a hozzá csatlakozó reneszánsz szabad lépcsővel együtt, s neoreneszánsz stílusban építették át a keleti homlokzatot. Források Dercsényi Dezső, Pogány Frigyes, Csorba Krisztina, Szentkirályi Zoltán: Pécs (Műszaki, 1966) Jegyzetek
Laffert-kúria

A Laffert-kúria egy barokk stílusú műemlék épület Dunaharasztiban. Az épület jelenleg múzeumként és színházként üzemel. Története A barokk stílusú kastélyt báró Laffert Ferdinánd Antal földesúr építtette 1716-ban, amikor családjával Harasztira költözött. A Laffert-család 1694-től birtokolta Harasztit, egészen 1864-ig. 1830-ban a Laffert-család egy új, nagyobb méretű kastélyt építtetett, klasszicista stílusban, ez ma a városháza. Ezután a régi kastélyt gazdasági épületként hasznosították, innen ered a Granárium elnevezés. Az 1940-es évektől lakások, üzletek, műhelyek, és műterem telepedtek meg benne, bomlasztva a barokk tereket, díszeket. 2010-2011-ben a Laffert-kúriát felújították. A 2011-es megnyitása óta az épület múzeumként és színházként üzemel. Kétszintes, közel 560 m² alapterületű. Frissen telepített, 3300 m² barokk átiratú kert tartozik hozzá. Az épület Fő út felöli traktusát a díszterem, valamint az egybenyitható szalonokból álló termek alkotják. Emeletén egy 135 m²-es, modern kiállítótér található. Kertjében levendula-kiültetés, almaliget, lugasok a hófehér, 335 m²-es mészkőburkolatú terasz mellett. Források, jegyzetek
Radó-sziget

A Radó-sziget Győr történelmi magjában található, a Rába két ága fogja közre. A sziget közvetlenül a Rába torkolata előtt, Belváros, Újváros és Sziget városrészek közt helyezkedik el. A műemléki környezetben fekvő sziget kedvelt séta és pihenőhely. A szigeten található Győr legszebb parkja, szórakozó, pihenő és történelmi emlékhelyek is találhatók itt. Korábban a szigetet Sétatéri-szigetnek nevezték, mai nevét Szentmártoni Radó Kálmánról, a Rábaszabályozó Társulat egykori igazgatójáról (Vas vármegye főispánjáról) kapta. A Radó-sziget hídjai A Radó-sziget közepén vezet keresztül a Bécsi kapu térről az újvárosi Rát Mátyás térre a Rába kettős híd. A sziget másik hídja az Ifjúság hídja. Ez a kis gyaloghíd Sziget városrészből, a Strandfürdő bejáratától a Radó-sziget északi csücskébe vezet. A sziget Rába kettős hídtól délre fekvő része A sziget déli részén hatalmas platánfák találhatók. A Rába kettős híd átvezető útjának déli oldalán található a világháborús hősi emlékmű, Horvay János alkotása (1936). Ennek helyén állt Győr első kőszínháza, ami 1798-ban épült, és az 1930-as években bontották le. A sziget déli felén a kis Zenepavilon érdemel említést, melyben nyáron szabadtéri koncerteket szoktak tartani. A sziget délkeleti oldalán található a 19. század végén épült, műemléki értékű csónakház. A sziget legdélibb részén Sajó Károly győri természettudós emlékműve található. A sziget déli csúcsáról a Petőfi híd, s mögötte Újváros házai és templomai látszanak. A sziget Rába kettős hídtól északra fekvő része A sziget északi felén vadgesztenyefák állnak. A Rába kettős hídnál egykor a szecessziós stílusú Rába Kioszk épülete állt. Helyén ma egy, a tájba jól illeszkedő, modern stílusú épületben étterem található. Az Ifjúság hídja felé vezető sétány mentén található a Vénusz-szobor.
Raffay-ház

A Raffay-ház egy szecessziós stílusban épült polgári lakóház Szegeden. Az épületet Kótay Pál tervei alapján 1903-ban építette Raffay László. a szegedi ipari iskola egyik tanára. A háznak helyet adó telket Raffay tanártársával, Szígyártó Alberttel közösen vásárolta meg, majd megosztották azt. (A Szígyártó által megvásárolt telekrészen a szintén szecessziós stílusú Szígyártó-ház épült fel.) A Raffay-ház a Lechner-tér tervezett feltöltése miatt magasföldszintes megoldással épült. Lábazata nyerstégla, a magasföldszintet bevakolták. Az épület homlokzatán mázas kerámiadíszsor fut körbe. Az épület jellegzetességét a téglával díszített oromfal adja. A bejárat a ház homlokzata mellett található, egy kovácsoltvas díszítéssel ellátott ajtón keresztül lehet az udvarra jutni. Az épület az 1940-es évekig állt a Raffay-család tulajdonában, a második világháború első éveiben a Tábith-család vásárolta meg. A család 1990-ig lakta a Raffay-házat, amikor Tábi Tibor, a JATE oktatója az épületet a piaristákra hagyta. A tanítórend a Raffay-házat komolyabb átalakításnak vetette alá. Az épület belső elrendezését megváltoztatták, renoválták a homlokzatot. Az épület 1992 óta a 24 hallgató számára szállást adó Sík Sándor Piarista Egyetemi Kollégium otthona. Az épületet a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma 2006. május 9-én nyilvánította műemlékké. Források A Wikimédia Commons tartalmaz Raffay-ház témájú kategóriát. "Raffay-ház" (magyar nyelven). Nemzeti Kulturális Örökség Elektronikus Oktatási Könyvtára. Hozzáférés: 2011. április 19.. "Raffay-ház" (magyar nyelven). Műemlékem.hu. Hozzáférés: 2011. április 20..
Református kistemplom (Debrecen)

A debreceni református kistemplom (helyi elnevezéssel: kistemplom vagy csonkatemplom) Debrecenben, a Piac utca és a Széchenyi utca délnyugati sarkán található Révész-téren áll. Az eredetileg barokk stílusban épült templomot 1876-ban neoromán stílusban átalakították, s ez a mai napig meghatározza külső megjelenését. Helyén a 18. századig egyszerű faépület állt istentiszteleti helyként, ezt eredetileg „szín”-nek nevezték, majd „kistemplom” lett, mivel a „nagy”, a mai nagytemplom elődje az András-templom volt. A Rákóczi-szabadságharc alatt megszentségtelenítették a bevonuló császári csapatok, mivel istállónak használták. A fatemplom az 1719-es tűzvészben égett le. Az új, 1600 férőhelyes kőtemplomot Báthory Szabó András cívis polgár adományából kezdték el építeni. 1726-ra felkerült a rézgomb a torony tetejére. Az 1727-es tűzvészben azonban ez a templom is súlyos károkat szenvedett, és csak négy év után sikerült újra helyreállítani. 1790-ben készült el különleges, copf stílusú szószéke. Orgonáját Kiszeli István építette. Tornyát eredetileg hagymaszerű sisak fedte. 1907-ben egy óriási szélvész ezt megrongálta. Megjavították, de az alföldi szelek nemsokára teljesen lerombolták. Az építészek, „belenyugodván az isteni akaratba”, kupola nélküli, bástyaszerű kialakítást adtak a toronynak, ezért lett a helyi elnevezése „Csonkatemplom”. Többször le akarták bontani, de 1902-ben az országos tekintélyű építész Schulek Frigyes, meghagyását és renoválását javasolta.[forrás?] A templom falai között volt 1860-ban az a nagygyűlés, amely a protestáns egyházak önkormányzatát tiltó császári-királyi rendelet ellen tiltakozott. Itt először volt kénytelen a császári hatalom visszakozni a szabadságharc óta. A hagyomány szerint a császári megbízott a közgyűlés előtt állva jelentette ki: „A gyűlést a király nevében betiltom!”, erre Balogh Péter, a város püspöke teljes nyugodtsággal felelte: „Én pedig az Isten nevében megnyitom!”. A templomban vezették be elsőként a két világháború között, hogy az úrvacsora borát higiénés okokból nem néhány nagy kehelyből osztják; 150 kis kelyhet használnak, s csak az elmosott kelyhekbe töltenek újra. További információ Református Kistemplom- CívisGIStory
Református templom (Aggtelek)

Az aggteleki református templom a falu látképének meghatározó eleme. Története A templom eredetije a 13. században épült, de középkori jellegéből az átalakítások miatt már csak a falfeltáró munkák eredményeként előkerült és kívülről bemutatott nyílások tanúskodnak: egy kapumaradvány és két, félköríves ablak. Az első olyan, nagyobb átalakítás, amiről konkrét feljegyzések maradtak fenn, 18. századi. 1785-ben elbontották a középkori szentélyt, és a hajót kelet felé meghosszabbították. A bejárat előterét is ekkor toldották az északi oldalhoz. A kazettás famennyezet, amit Bede Pál és legényei készítettek, egy évszázadon át a templom fő büszkesége maradt. Az 1885. évi, az egész falut elpusztító tűzvész után a templomot gyakorlatilag újjá kellett építeni (1861–1864). Legutóbb 2008-ban újították fel. Az épület és berendezése A fehérre meszelt, oromzatos, nyeregtetős, toronytalan templom műemlék (törzsszáma 957, KÖH azonosító száma 2642). Az épületbe az északi oldalhoz toldott előtéren át juthatunk be. A tetőteret vakolt, sík mennyezet zárja le. A belső berendezés új, jellegtelen. A terméskőből rakott kerítés középkori. Rendezvények Egész évben tartanak esküvőket. Források Hadobás S., 2003: Az Aggteleki Nemzeti Park és környéke kultúrtörténeti értékei I. Építészeti emlékek. 2., javított kiadás. Aggteleki Nemzeti Park Igazgatóság. Aggteleki Református Egyházközség temploma
Református templom (Dorog)

A dorogi református templom egy erdélyi stílusban épült templom a Köztársaság úton. Története A Dorogi-medence szénbányászatának folyamatosan növekvő termelése sok munkást igényelt. Többen az Alföldről és Erdélyből érkeztek, ezen munkások jelentős része pedig protestáns vallású volt. Puskás Károly építészmérnök egy erdélyi stílusú templomot tervezett Dorogra, amelynek alapkövét 1935-ben rakták le. A református és evangélikus hívek 1936. október 18-án vették át. A mai napig evangélikus Istentiszteleteket is tartanak benne. Képek Források ↑ Solymár–Kovács 2008: Solymár Judit – Kovács Lajos: Dorogi lexikon. Dorog: (kiadó nélkül). 2008. ISBN 963-00-4973-2 A templomról a nagyvofely.hu honlapon A templomról a dorog.hu honlapon Archiválva 2015. október 2-i dátummal a Wayback Machine-ben
Református templom (Kánó)

A református templom Kánó legrégibb, fennmaradt épülete. Története Magát az épületet – valószínűleg az előző, egyes források szerint 1596-ban emelt templom megnagyobbításával – 1804-ben építették, torony nélkül. A déli homlokzat előtt álló, 18 m magas toronnyal 1886-ban egészítették ki, a keleti oldal közepéhez 1927-ben toldották a bejárati előteret. Az épület Az épület késő barokk stílusú, nyeregtetős. Homlokzatait falsávok tagolják. Az ablakok szalagkeretesek, kosárívesek. A templomon kívül, annak délkeleti sarkánál áll az I. világháborús hősi halottak emléktáblája. A 8 m * 17 m-es, téglalap alakú hajó sarkai elöl lekerekítettek; a hajót hevederívek között négy falpilléren három csehsüvegboltozat fedi. A középső boltozat stukkódíszében 1804-es évszám olvasható. Belső berendezése A 7 m * 21 m-es templomhajót kazettás, festett famennyezet díszíti. A hajó két végében középen oszloppal alátámasztott fakarzat magasodik, a torony felőlin orgonával. Berendezése egyszerű, barnára mázolt. A falubeliek emlékezete szerint a korábbi templomból átörökített, szép, festett berendezést 1927-ben leszedték; abból mindössze két tárgy maradt meg: az úrasztala az ajtaján olvasható felirat szerint 1782-ben készült. Oldalain növénymintákat ábrázoló festéknyomok vehetők ki; a szószék mögött 1787-es évszámot viselő tábla tanúsítja, hogy a belső tér egykor sokkal díszesebb volt. Kívül, az épület délkeleti sarkán látható a község I. világháborús hősi halottainak emléktáblája. Források A Sajó-Bódva vidék északi részének építészeti emlékei Hadobás Sándor, 2003: Az Aggteleki Nemzeti Park és környéke kultúrtörténeti értékei I. Építészeti emlékek. 2., javított kiadás. Aggteleki Nemzeti Park Igazgatóság.