Jézus szíve templom (Dunakeszi)

A Jézus szíve templom Dunakeszin, a Mindszenty József sétány 3. szám alatt található. A templomot a Műhelytelepen élő vasutas közösség építette jelentős mértékű társadalmi munkával, illetve a Magyar Királyi Államvasutak anyagi segítségével. MÁV Műhelytelep Dunakeszin A Magyar Királyi Államvasutak (MÁV) 1911-ben kezdte meg Dunakeszin egy új főműhely és egy lakótelep építését. Az építkezést az első világháború lassította, de nem állította le teljesen. 1914-ben pályázatot hirdettek az építésre, így az év végére elkészült a kapus épület, az iroda, a tanoncműhely, a szertár, a villamos javítóműhely, a szállítási- és szerszámraktár, a faraktár, a lőszerfeldolgozó műhely, az olajraktár és a kazánház, és 1916-ig a nagy víztorony, valamint tető alá került a kovácsműhely. Elkészült a Munkásotthon (ma: VOKE József Attila Művelődési Központ) épülete is. 1918-ig megépítették a kocsiszerelő csarnok (mai: A-csarnok) vasvázának és vas tetőszerkezetének 95, falainak pedig 60%-át. Ezek a világháború idején egy több száz fő befogadására alkalmas hadikórházként működtek. A templom előtti időszak Az első világháború után számos, a trianoni határon kívülről érkező család lelt itt új otthonra, de a Budapest istvánteleki főműhelyből szinte a teljes személyzet is ide települt át. A főműhely vezetője 1926-tól Lányi Ferenc lett. Az itt élők nagy része katolikus vallású volt, de a telep túl messze feküdt a Szent Mihály-templomtól, ezért először a kultúrház nagytermében, majd valamely más termében vasár- és ünnepnapokon római katolikus misét tartottak. 1928-ban külön egyházközség alakult. A miséket a művelődési ház nagytermében, majd az MÁV Elemi Iskola alagsorában kialakított szükségkápolnában tartották meg. 1929-ben kértek és kaptak engedélyt egy orgona megépítésére, amelyet a főműhelyben késztettek el. Az orgonát Katona József iparművész tervezte, és Marcell Endre készítette. Két manuálos (billentyűsoros), 168 sípos és 24 regiszteres. A fasípokat a főműhely asztalosai készítették. Felszentelésére 1930. június 1-jén került sor, hatalmas ünnepség keretében. Az új orgonát Serédi Jusztinián hercegprímás, esztergomi érsek (1927–1945) áldott meg. Az 1934-ben Dunakeszire érkező lengyel vasutas küldöttség a műhelytelepi egyházközségnek értékes ajándékot hozott: a częstochowai Fekete Madonna kegykép gyémántruhás, felszentelt másolatát, amelynek mérete 20 x 28 cm. Az ottani állomásfőnök és felesége nyújtotta át a képet, azzal, hogy:„Kérem az Isten anyját, hogy a kép hozzon szerencsét, áldást, békességet.” A kép az iskolakápolnába került, ahol az ajándékozást követő szentmisén Vince Dezső műhelytelepi káplán köszönetet mondott a nagylelkű ajándékért, és ismertette a hívekkel a kép történetét. A templom megépítése A MÁV engedélye Lányi Ferenc mindent megtett azért, hogy Műhelytelepnek temploma legyen. 1940. március 27-én kérvényt intézett a MÁV Igazgatósághoz, amelyben leírta eddigi erőfeszítéseiket, továbbá a helyi katolikus közösség lelkesedését egy új templom építése iránt. A kérvényben leírta:„1000 lélek befogadására alkalmas templomot szeretnénk.” A tervek A MÁV május 20-ai válaszában megírta, hogy engedélyt ad a templom megépítésére. Megalakult a Dunakeszi‒Műhelytelepi Római Katolikus Templomépítő Egyesület. A bizottság Heintz Béla (3 db) és Aggházy Tibor (4 db) építészek templomterveit szinte azonnal fel is terjesztette a MÁV Igazgatóságához, ahol azonban egyik sem nyerte el a vezetők tetszését. A MÁV elnöke, Láner Károly magyar királyi tanácsos, államtitkár felhívta ekkor a Budapesti Műszaki Egyetem ókori építészeti tanszékét, ahol Wälder Gyula egyetemi tanár Pázmándy István adjunktust ajánlotta a tervek elkészítésére. Utóbbi a feladatot elvégezte, és Beöthy Kálmán igazgató 1940. július 10-én adta át azokat Lányi Ferencnek, Kerényi Bélának és Zöldi Sándor villanyszerelőnek. Építés Az építési munkálatok 1942 őszén kezdődtek meg vitéz Katona Mihály építőmester, Balogh György építő és Urbán József alagi főpallér vezetésével. Az alapkőben a templom alapító iratát, továbbá 1-1 darab 1, 2, 10 és 20 fillérest, illetve 1, 2 és 5 pengőst helyeztek el. A főműhelyi fényképészek (Hernádi Jenő, Bozsó Zoltán, Fogarasi Lajos) folyamatosan készítettek felvételeket az építkezésről, így annak számos fázisát ismerhetjük. Tekintettel arra, hogy a MÁV Igazgatósága a templomépítés finanszírozását két újabb (a mai Béke és Fő utak sarkán álló) lakóház megépítéséhez kötötte, nagy területen kezdődtek meg a munkálatok. A két „népies hangvételű”, kétemeletes lakóházban 12 egyszobás és 9 kétszobás lakást alakítottak ki. A templom belseje 1943 nyarán már álltak a templom falai, a belső kialakításához a főműhelyi dolgozók nyújtottak segítséget. A Csík Lajos vezette asztalosműhelyben készültek a nyílászárók, a gyóntatószék, a sekrestyeszekrény, de a bejárati ajtók és a padok is. A lakatosműhely gyártotta az ajtózárakat és a díszvereteket. A két réz szenteltvíztartó Zarnóczi Sándor, a templom előtti kandeláber Bartos Péter, a toronysisak Győrváry Ferenc és Kaposváry Gyula bádogosok munkáját dicséri. A toronysisak felemeléséhez egy különleges szerkezetre volt szükség, amelyet Káldos Endre művezető tervezett. Az áldoztatórácsot, a jelzőcsengőt, a húsvéti gyertyatartót és a virágtartókat Wetzl Ferenc és Kállós György főműhelyi díszkovácsok készítették. A bejárati ajtó feletti Jézus szíve sgraffito-kép Szanka József aranyozómester munkája. A templom belső, fából készült berendezési tárgyait, így a padokat is Csizmadia Károly faszobrász irányításával készítették. A Mária-oltárt és a szószék faragványait Antal A. József iparművész készítette. A templom belsejének festését Csetényi Antal iparművész tervezte meg, és az elkészítés főkoordinátora is ő volt. Irányítása alatt a főműhelyi kőművesek, illetve Szanka József aranyozómester dolgozott. Felszentelés A templom 1944-ben elkészült, felszentelésére június 29-én került sor, az ekkorra már állandóvá váló légi támadások miatt reggel 7 órakor volt a ceremónia, amelyen dr. Pétery József váci püspök (1942–1967) szentelte fel az új templomot.„Végre június 29-ében állapodtunk meg reggel 7 órában. A püspök úr a MÁV sínautóbuszán megjelent, ugyancsak B[uda]pestről az igazgatóság népes küldöttségben. A szentmise és benedikálás s utána a reggeli simán folyt le, környékünket kikerülték a bombázók. […] Rajter Lajos karnagy külön misét írt ez alkalomra, melyet a Magyarság férfiénekkara nagyszerűen adott elő.”Az ünnepélyre a MÁV teljes vezérkara eljött, de Dunakeszi tisztségviselői és egyházi vezetői is képviseltették magukat, közöttük Delia István műhelytelepi lelkész. Az ünnepi szentmise után Rajter Lajos karnagy vezényletével a 120 tagú Magyarság Dal és Önképző Egyesület adta elő vezetőjük ezen alkalomra írt művét. A templomszentelést követően dr. Pétery József püspök a művelődési ház dísztermében fogadta az államvasutak küldöttségét, a községi elöljárókat, a műhelytelepi egyházközség vezetőségét, valamint a tervező és kivitelező építészeket, mesterembereket. Ezután villásreggelire került sor. A templomszentelésre emléklapot készíttettek a dunakeszi hívek. Az épület körül pedig elültették a vadgesztenye-facsemetéket. Az új templom a Jézus szíve nevet kapta. A háború árnyékában felépült templom nem sokáig szolgálhatta épségben a híveket. A templomszentelés utáni időszak az állandó légiriadók korszaka volt a dunakeszi műhelytelepiek életében. A front egyre közeledett a településhez, és a németek megfigyelőállást építettek ki az új templom tornyában, ahonnan kitűnő rálátás nyílt a vidékre. 1944. december 8-án a gyárban is leállt a munka. A szovjetek, támadásaik során kilőtték a német megfigyelőállást a Jézus szíve templom tornyában, ami által a torony és az északi fal is jelentős sérüléseket szenvedett. A belső mennyezeten repeszek és lövésnyomok maradtak. A belső mennyezeten keletkezett repesz és lövésnyomok csak a templom szentélyének és karzatának a 2016. évi, valamint hajójának 2019. évi restaurálása során tűntek el. A háború után A front átvonulása után a műhelytelepiek hozzáfogtak a romok eltakarításához és a károk felméréséhez, a háború lezárulása után pedig megkezdődtek a helyreállítási munkálatok is. Delia István kinevezett műhelytelepi plébános a hitélet mihamarabbi újraindításán fáradozott, de a megváltozott politikai viszonyok között nem volt könnyű dolga. Delia 1956-ig szolgálta a dunakeszi híveket, majd Sződre került. Gyártelepen Fehér Zoltán, volt kiskunlacházai lelkész vette át a munkát. A legnagyobb feladatot eleinte az jelentette számára, hogy a Jézus szíve templom saját egyházközséggé alakuljon. Emiatt azonban vitába keveredett Dunakeszi plébánosával, dr. Vass Gyulával, mivel nem tudtak megegyezni a két egyházközösség közötti határvonalban. A váci püspökség végül döntött, hogy január 1-jétől a gyártelepi plébánia önállóvá vált, amely döntésről április 21-én, húsvét vasárnap tájékoztatta Fehér Zoltán a híveket. Az önálló plébánia (1957‒) Az 1957. évi önállóvá válást követően a Jézus szíve templomhoz kötődő gyártelepi plébánia az egyházra és a hívőkre járó nehéz idők ellenére folyamatosan működött. Az 1961. évi keltezéssel ellátott, mintegy 3 x 6 m nagyságú olajfestmény, vagyis az új oltárkép megáldására az 1962. évi búcsú (június 24.) ekkor került sor. Kezdetben a főoltár felett egy nagyméretű kereszt függött. Ezt váltotta fel a Nécsey Magdolna által festett Lourdes-i Mária-kép, amely valamikor az ötvenes években (1958 előtt) készült. Az új oltárképet Károly Gyula keszthelyi festőművész – Fehér Zoltán plébános kérésére – készítette, amelynek költsége 9800 forint volt. Az oltárképet dr. Galla Ferenc pápai prelátus áldotta meg. Az oltárkép leírása Az új oltárkép a bibliai időt és a modern időket egyszerre ábrázolja, mivel bemutatja magát a címadó jelenetet, vagyis azt, amikor Jézus csodálatos módon megszaporította a kenyeret, ugyanakkor arra is utal, hogy minden egyes szentáldozással a hívők az átvitt értelmű kenyérből, vagyis Jézus testéből táplálkozva erősítik meg hitüket. Az idősíkok „összecsúszását” az is jelzi, hogy Jézus korával egyszerre jelenik meg a képen a pap, aki egy polgári ruhába öltözött családnak éppen kiszolgáltatja az Oltáriszentséget, mellettük pedig a paraszti ruhába öltözött család látható. Ezen alakok annyira élők, hogy nagy valószínűséggel kortársakról mintázta a művész. A pap alakjában Hajdu Jenő, a dunakeszi Szent Mihály-templom káplánját, míg a polgári ruhás családban Lányi Ferencet, feleségét, és három gyermeküket (Ilona, Katalin, Ferenc) ismerheti fel a szemlélő. A bal oldalon látható, sötét ruhás női parasztasszony Mihály Györgyné (sz. Kiss Mária), aki sokat dolgozott a plébánián és kiváló énekhanggal rendelkezett. A harangok 1928. október 28-án a MÁV Elemi Iskola alagsorában kialakított szükségkápolnában celebrált első mise alkalmával Zadravetz István ny. tábori lelkész a két harangot is felszentelte. A nagyobbik, „Jézus szíve” nevű harang öntését a MÁV Igazgatósága finanszírozta. A harang 80 kg-os, alsó átmérője 52 cm, G2 hangú. Felirata: „Önttette dunakeszi Máv. főműhely r.k. egyházközsége páter Bálint kezdeményezésére, öntötte Szlezák László harangöntő, Magyarország aranykoszorús mestere Budapesten 1928.” Másik oldalán pedig ez áll: „Jézusunk legédesebb szíve add, hogy téged mindig jobban szeressünk!” Palástját Jézus szíve dombormű díszíti. A kisebbik harangot, amely 35 kg-os, alsó átmérője 39,5 cm és c2 hangú, Szlezák László ajándékozta a műhelytelepieknek. Felirata: „Önttette a dunakeszi Máv. főműhely r.k. egyházközsége, páter Bálint kezdeményezésére, ajándékozta Szlezák László harangöntő, Magyarország aranykoszorús mestere Budapesten 1928.” Másik oldalán ez olvasható: „Szent József könyörögj érettünk!” A rajta lévő dombormű Szent Józsefet ábrázolja. 1936-ban a haranglábat az iskola elé, a mai 1848-as emlékműnél helyezték el. Innen akkor került el, amikor felépült az új templom, amelynek bejáratához közel állították fel a haranglábat, rajta a harangokkal. 1968-ban az egyházközség világi elnöke, Bozsó Zoltán és dr. Oláh Antal plébános úgy döntöttek, hogy a harangokat a haranglábbal együtt felhúzzák a toronyba. A villanyszerelő Tomasek Mihály egy, a harangok elektromos működtetését lehetővé tevő szerkezetet készített. Ez eleinte kézi erővel indítandó módon működtette a nagyobbik harangot. Nem sokkal később azonban egy másik kántor, Kuti Antal segítségével, aki villamosmérnök volt, olyan szerkezet készült, amely egy iskolai jelzőórához kötve meghatározott időpontban és meghatározott ideig szólaltatta meg a harangot. Október 6-án a munkálatokban részt vett mintegy 30 emberért szentmisét mutattak be. Jegyzetek