NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Georgia-bérház

A Georgia bérház vagy (volt) MTA-bérpalota egy bérház Budapesten, a VII. kerületben, a Károly körút és a Rákóczi út sarkán, azaz az Astoriánál. Két épület egybeépítéséből született 1939-ben; tervezőik Novák Ede és Barát Béla (1935), valamint Hültl Dezső (1939) voltak. Története Az „eredeti” bérház Novák Ede és Barát Béla tervei alapján épült meg 1935-ben a Rákóczi út 4. szám alatt, eredetileg is bérháznak. Ennek a tetején kapott helyet egy óra, illetve oldalán Minerva bronz szobra. Az épület tetején helyet kapott óra alatt egy penthouse-t alakítottak ki, amelyhez a tetőterasz is hozzátartozott. Novákék az épülettel szakmai pályájuk csúcsára értek, az építésszövetség elismeréséül mesterdíjjal tüntette ki őket. Ehhez az épülethez kellett az építtető Magyar Tudományos Akadémia megbízásából Hültl Dezsőnek 1939-ben megterveznie a mai épület nagyjából kétharmadát kitevő kiskörúti részt, valamint a kettő összeköttetését. Hültl az eredeti épület homlokzati elemeinek lemásolása mellett döntött és egy szimmetrikus épületet álmodott meg, ami mindkét út síkjához képest beljebb van. Ennek nyomán egy nagyjából azonos méretű épületszárnyat húztak fel a Károly körút mentén is, a két tömböt összekötő (szintén ugyanolyan magasságú) rész sarkát pedig lekerekítette. Mivel ez beljebb található, mint a két út síkja, az épület előtt így egy apró teret is létrehozott. Néhol tévesen Kotsis Ivánt jelölik az épületegyüttes tervezőjének, ez azonban helytelen. A második világháború után államosították, az 1956-os forradalom során itt is komoly harcok dúltak, ám az épület mindkétszer sikerrel átvészelte a csatákat. Ma vegyesen lakások és irodák is működnek benne, a földszinten végig üzletekkel. A Rákóczi út átellenes oldalán álló East-West Business Center megjelenésében tudatosan a Georgia-bérházat utánozza. A médiában Ezen épület tetőterasza (és az átellenben látható Astoria Szálló) alkotja (a Budavári Palota) mellett Katy Perry 2010-es Fireworks című klipjének hátterét. Ugyancsak a központi épületrész tetején forgatták a Robert Redford és Brad Pitt főszereplésével készült Kémjátszma c. film egyik drámai jelenetét. Több alkalommal volt látható az épület légi felvétellel készült vágóképként a Jennifer Garner nevével fémjelzett Alias című televíziós akciósorozatban mint amszterdami városrészlet. Források A volt MTA-bérház szobrai, szoborlap.hu „Georgia” lakóépület üzletekkel Jegyzetek A Wikimédia Commons tartalmaz Georgia-bérház témájú kategóriát.
Institut Goethe de Budapest

L'Institut Goethe de Budapest (en hongrois : Budapesti Goethe-intézet ; en allemand : Budapest Goethe-Institut) est un centre culturel affilié au réseau des Instituts Goethe, situé dans le 9e arrondissement de Budapest. L'Institut Goethe est implanté à Budapest depuis 1988 et contribue au dialogue culturel entre l'Allemagne et la Hongrie. Il organise des conférences, événements culturels, cours de langue et formations continues en allemand. Il dispose de son centre de documentation. Il s'installe dans ses locaux actuels en 2006. Voir aussi Articles connexes Institut culturel italien de Budapest Institut français de Budapest Université germanophone Gyula Andrássy de Budapest Liens externes Site officiel Portail de Budapest Portail de l’Allemagne
Villa Kochmeister

Le villa Kochmeister (en hongrois : Kochmeister-villa) est un édifice situé dans le 2e arrondissement de Budapest. Liens externes Budapest, Kochmeister-villa A Budakeszi úti Kochmeister-villa Svájci villa a Hűvösvölgyben Erzsébet királyné a zugligeti Kochmeister-villában Articles connexes Frigyes Feszl (en) Kochmeister Frigyes Élisabeth de Wittelsbach Rodolphe d'Autriche Gisèle d'Autriche Références Portail de Budapest Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Kochmeister-villa

Kochmeister Frigyes (1816-1907) nagykereskedő megrendelésére svájci stílusban 1852-ben épült zugligeti villa (jelenleg Budakeszi út 71. szám) terveit a Feszl–Gerster–Kauser társulás készítette, Feszl Frigyesnek tulajdonítva az épület architektúráját, illetve díszítményeit. Az épület egyemeletes faszerkezetű nyári lak volt, tizenöt centiméter vastagságú kitöltő falazattal. Alaprajzát tekintve a szimmetrikus szerkezetű klasszicista villákra emlékeztet; különlegességét, svájci jellegű hatását a főhomlokzat portikusz felületein megjelenő famunkák jelentették. Elsősorban a tornác áttört díszítése, illetve ajtó- és ablaktokokon is elhelyezett facsipkéik, amelyek 23–24 mm vastagságú deszkára lombfűrésszel készült csipkés motívumok sorozatos egymás mellé helyezésével jöttek létre. (E díszítőmotívum jellemezte Feszl 50-es években készült terveit.) A villa Erzsébet császárné és gyermekei (Gizella és Rudolf) ideiglenes szállásaként vált ismertté az 1866 nyári magyarországi tartózkodásuk idején. A villát egészen 1908-ban bekövetkezett haláláig eredeti tulajdonosa és építtetője, Kochmeister Frigyes birtokolta. Ezt követően az 1952-es államosításáig további hat tulajdonos váltotta egymást. Az állami használatba vételt követően gyermeküdülőként hasznosították a lakot, utóbb a 70-es években úttörőtábornak adott otthont. A 80-as években az épületben szanatóriumot terveztek létesíteni, ami végül meghiúsult. Az elhagyatott s egyre leromlottabb állagú – süllyedő – nyári lak utóbb hajléktalanok szálláshelyéül is szolgált. A rendszerváltást követően, a 90-es évek közepén lezajlott tulajdonosváltások után a telek alsó (Hárshegyi út felőli) végén lakópark épült, végül a villát 2000-ben menthetetlennek ítélt állapota okán szinte teljesen lebontották, majd 2001-ben modern anyagokból, a mai szabványnak megfelelő falvastagsággal újraépítették az épületet. További információk Budapest, Kochmeister-villa https://web.archive.org/web/20170926041823/http://sissi180.eu/budapest-kochmeister-villa/ [archive] A Budakeszi úti Kochmeister-villa http://nol.hu/archivum/archiv-42530-30947 [archive] Svájci villa a Hűvösvölgyben https://web.archive.org/web/20170926042439/http://epiteszforum.hu/svajci-villa-a-huvosvolgyben [archive] http://www.oreghazak.hu/munkak/kuria2/ Archiválva 2017. augusztus 29-i dátummal a Wayback Machine-ben https://www.hegyvidek.hu/kerulet/latnivalok/erzsebet-kiralyne Erzsébet királyné a zugligeti Kochmeister-villában https://web.archive.org/web/20170926041613/http://www.hegyvidekujsag.eu/archivum/archivum-2013/archivum-2013-januar-15/erzsebet-kiralyne Jegyzetek
Synagoge (Cegléd)

Die Synagoge in Cegléd, einer ungarischen Stadt im Komitat Pest rund 80 Kilometer südöstlich der Hauptstadt Budapest, wurde 1905 errichtet. Die profanierte Synagoge, die nach Plänen des Architekten Lipót Baumhorn errichtet wurde, ist ein geschütztes Kulturdenkmal. Sie wird als Sporthalle genutzt. Weblinks Cathrin Kahlweit: Bitte kommt zurück. Judentum in Ungarn. In: Süddeutsche Zeitung vom 5. Dezember 2015 Geschichte der jüdischen Gemeinde in Cegléd (englisch, abgerufen am 6. Dezember 2015)
Ceglédi zsinagóga

A Ceglédi zsinagóga egy ma már eredeti funkciójában nem működő zsidó vallási épület. Története A ceglédi zsidóság a 20. század elején döntött úgy, hogy nagy méretű zsinagógát építtet. A zsinagóga a neves magyar zsinagógaépítész, Baumhorn Lipót tervei szerint szecessziós stílusban épült. 1902. szeptember 12-én nyílt meg. A második világháború idején a helyi zsidó lakosság jelentős részét elhurcolták, közülük csak kevesen tértek haza. A nagy zsinagóga fenntartása ezek után egyre több nehézségbe ütközött, ezért a Ceglédi Izraelita Hitközség az eladásról döntött. 1965-ben a Ceglédi Vasutas Sportegyesület megvásárolta az épületet, és sportlétesítménnyé alakíttatta át. 1984-ben ismét munkálatok zajlottak az épületben, amelyek során a belső tér vertikálisan két részre lett osztva, növelve a sportolók küzdőterét. Az épület jelenleg is sportolási helyként működik. Források Zsinagóga volt… – Dél-Pest Megyei Panoráma Zsinagógából tornaterem: a ceglédi zsidók tragédiája – Múlt-kor Újjászülető zsinagógák – Cegléd város hivatalos honlapja Filmfelvételek Cegléd zsinagóga – Youtube.com, Közzététel: 2019. márc. 11. Kapcsolódó szócikkek Magyarországi zsinagógák listája
Lipicán

Lipicán (slovinsky Lipicanec) je koňské plemeno úzce spojené se Španělskou jezdeckou školou ve Vídni. Počátky chovu těchto koní sahají do 16. století a do slovinské vesnice Lipica, podle níž nese celé plemeno své jméno. Historie chovu Rok po založení hřebčína v Kladrubech rozhodl císař Rudolf II. roku 1580 o založení dalšího chovatelského centra v Lipici nedaleko Terstu u Jadranu. V rakouském Piberu nedaleko Grazu je chovná základna lipicánů pro Španělskou jezdeckou školu ve Vídni (Spanische Hofreitschule). Zde se chovají koně od roku 1920 s výjimkou válečných let za druhé světové války, kdy byl chov přesunut do městečka Hostouň na Domažlicku. Menší počet lipicánů najdeme také na Slovensku v městečku Topoľčianky, dále pak v Maďarsku a v Srbsku. Vídeňští lipicáni Hřebčín v Piberu dodává koně pro vídeňskou Španělskou jezdeckou školu. Mladí hřebci jsou umístěni na alpské pastviny, kde několik let sílí, a vybraní jedinci pak putují do Vídně k dalšímu výcviku. Po pěti až sedmi letech jsou připraveni k vystoupení před obecenstvem formou Morgenarbeit (dopolední trénink za poplatek přístupný veřejnosti) nebo večerních představení, která jsou ovšem na dlouhé měsíce předem vyprodaná. Díky své odolnosti a dlouhověkosti nejsou výjimkou koně vystupující ve věku dvaceti až pětadvaceti let. Součástí inventáře vídeňské jezdecké školy jsou i postroje a barokní sedla stará 200 let, stále plně funkční a používaná. Část roku tráví vystupující koně na "letním bytě" v rakouském Heldenbergu, kam jsou každoročně převezeni, aby relaxovali a nabrali síly. Zde je možno je navštívit a zhlédnout občasné vystoupení těchto překrásných zvířat. Popis plemene Je to středně velký teplokrevník, zástupci tohoto plemene mají většinou bílou barvu srsti. Je to kůň velmi mírumilovný, hodný, vyniká svojí učenlivostí a proto se hodně používá v cirkusech a jezdeckých školách. Je také vhodný jako kůň jezdecký nebo kočárový. Není tak rychlý, ale je spíše vytrvalý. Je blízký příbuzný starokladrubského koně (Equus Bohemicus). Jako u starokladrubského bělouše se hříbata rodí téměř černá, postupně začínají šednout, až srst zbělá – tento proces může trvat i desítky let. Příležitostně se vyskytnou i hnědáci, ti však nejsou zařazeni do chovu, avšak je tradicí Španělské školy mít jednoho hnědáka. Lipicán dospívá pomalu, ale výkonnost si drží do vysokého věku. Chovné linie V chovu lipicána bylo založeno šest linií podle šesti hlavních hřebců, kteří se považují za zakladatele slavných kmenů. Byli to: Favory – plavák, narozený v roce 1779 v hřebčíně v Kladrubech nad Labem Maestoso – kladrubský bělouš, narozený roku 1773 Conversano – vraník, narozený v roce 1767 Neapolitano – hnědák neapolitánský kůň, narozený v roce 1790 Pluto – frederiksborg, narozený v roce 1765 Siglavy – pravý arabský hřebec, nar. v roce 1810, import z Arábie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lipicán na Wikimedia Commons Galerie Lipicán na Wikimedia Commons
Lipizzan

O Lipizzan ou Lipizzaner (em checo: Lipicán, em croata: Lipicanac, em húngaro: Lipicai, em italiano: Lipizzano, em esloveno: Lipicanec), é uma raça de cavalo que surgiu no século XVIII no cruzamento de éguas nativas mestiças de napolitanos e berberes com 5 garanhões Andaluzes selecionados e importados de Andaluzia na Espanha além de cruzamentos com Garanhões Árabes; A Escola Espanhola de Equitação de Viena, Áustria, fundada em 1729 é uma homenagem a estes garanhões Andaluzes formadores desta raça na qual demonstram a "haute école" de movimentos do adestramento clássico, incluindo o alto controle, pulos estilizados e outros movimentos. Cavalo Lipizzan possui este nome em homenagem as terras eslovenas de Lipitza, e popularizado através da Casa dos Habsburgos, no século XVIII. Esse cavalo exibe membros poderosos, garupa chata e cabeça forte. Sua crina, longa e sedosa, lembra a do andaluz. O potro nasce negro e, com o passar do tempo, torna-se tordilho e, finalmente branco. As linhagens consideradas puras compreendem apenas cinco famílias, cada uma descente de um reprodutor no caso Garanhões Andaluzes formadores da raça, cujo nome deve figurar no patrônimo completo de cada indivíduo. No haras de Lípica- Áustria e Haras da Eslovênia as éguas reprodutoras dão cria e os jovens garanhões são educados. Os cavalos adultos vivem em haras austríacos e eslovenos , e os melhores são selecionados para a Escola Espanhola de Viena. A docilidade do lipizzan, aliada às suas aptidões físicas, transformaram-no na montaria exclusiva desta instituição, que preserva intactas as tradições da equitação clássica. As reprises apresentam cavalos tanto na guia quanto montados, em trabalho individual ou em grupo. Os garanhões mais dotados são reservados ao uso dos escudeiros. Outros produtos são procurados para o adestramento, mas, sobretudo, para a atrelagem, modalidade em que sua obediência e potência são muito apreciadas. A homogeneidade de sua pelagem oferece ainda mais elegância sob os arreios. Referencias Ligações Externas Fédération Française du Lipizzan Lipizzaner Society of Great Britain Lipizzaner National Stud Book Association of Great Britain Lipica stud farm official website Lipizzan International Federation-LIF Spanish Riding School and Federal Stud Farm Piber Lipizzan Association of North America South African Lipizzaners Piber Stud United States Lipizzan Registry-USLR
Lipițan

Lipițanul este o rasă de cai, originară din Lipica, Slovenia. Lipițanii sunt balerinii din lumea cailor și pot fi văzuți în acțiune la Școala de călărie spaniolă din Viena, Austria. Superbii cai albi ai școlii sunt faimoși în toată lumea pentru grația cu care execută mișcări complicate de dresaj. Tradițiile de creștere ale cailor lipițani au fost înscrise în Lista reprezentativă a patrimoniului cultural imaterial a umanității în 2022, împreună de către Austria, Bosnia și Herțegovina, Croația, Italia, România, Slovacia, Slovenia și Ungaria. Scurt istoric În anul 1580 Arhiducele Carol al II-lea a hotărât înființarea unei herghelii la Lipica pentru a forma o nouă rasă de cai cu alură asemănătoare calului andaluz. El a hotărât astfel pentru că toți caii de origine spaniolă erau foarte căutați la vremea aceea, iar spaniolii au interzis exportul lor. Arhiducele a ales Lipica pentru că avea clima, vegetația, și solul asemănătoare cu cele din Andaluzia, deci condițiile de creștere erau asemănătoare. Herghelia de lipițani a fost mutată în Ungaria de două ori în timpul războaielor napoleoniene, formându-se astfel herghelia de lipițani la Mezőhegyes. Aceasta a fost mutată în 1876 la Sâmbăta de Jos (lângă Făgăraș), iar de acolo la Bábolna (Ungaria) în 1912. De aici, în anii 1950, a urmat un nou transfer în mediul deluros de la Szilvásvárad. Note Vezi și Sâmbăta de Jos, Brașov Legături externe Materiale media legate de Lipițan la Wikimedia Commons Cai de legendă, lipițanii de la Sâmbăta de Jos Arhivat în 6 martie 2014, la Wayback Machine., 11 septembrie 2009, Raluca Brodner, Ziarul Lumina
Липиццанская лошадь

Липицца́нская порода (липпицианская, липпизанская) — порода верхово-упряжных лошадей. Рост около 147—157 сантиметров, имеют светло-серую масть. Обладают высокими способностями к обучению сложным трюкам при массивном корпусе. Породу начали выводить с 1580 года в деревне Липица, почему она и получила такое название. Порода связана со старинной венской Испанской школой верховой езды. Характеристики В холке большинство из них 147—157 сантиметров, хотя те лошади, которые выведены ближе к упряжным, достигают 165 сантиметров. Липицианские лошади имеют длинную голову с прямым или чуть изогнутым профилем. Челюсть глубокая, уши маленькие, глаза большие и выразительные, ноздри раздувающиеся. Имеют изогнутую твёрдую шею, холка низкая, мускулистая и широкая. У них широкая, глубокая спина, широкий круп и мускулистые плечи. Ноги мускулистые и сильные, с широкими суставами. Они обычно медленно взрослеют, но живут активной жизнью дольше других пород. В Испанской школе верховой езды двадцатилетние лошади выполняют сложные упражнения. Окрас Большинство липицианцев — белые; изредка встречаются гнедые и вороные. Подобно другим серым лошадям, у них чёрная кожа, тёмные глаза, с белым шёрстным покровом. Они рождаются тёмными и постепенно седеют в течение первых от 6 до 10 лет жизни. Их часто ошибочно относят к белым лошадям, но белые лошади рождаются светлыми и имеют светлую кожу. До 18 века окрас был существенно более разнообразным, но белый определяется доминантным геном. Белый цвет предпочитался императорской семьёй, и поэтому коневоды отдавали ему предпочтение. Однако в Испанской школе верховой езды есть соблюдаемая и сейчас старая традиция иметь хотя бы одного тёмного жеребца. Примечания Литература Липиццанская порода лошадей // Лесничий — Магнит. — М. : Советская энциклопедия, 1954. — С. 186. — (Большая советская энциклопедия : [в 51 т.] / гл. ред. Б. А. Введенский ; 1949—1958, т. 25). Д. Я. Гуревич, Г. Т. Рогалев. Липиццанская лошадь // Словарь справочник по коневодству и конному спорту. Справочное пособие.. — М.: Ростагропромиздат, 1991. — С. 106. — 240 с. — 90 000 экз. — ISBN 5-260-00573-2. Д. Я. Гуревич. Липиццанская лошадь // Справочник по конному спорту и коневодству.. — 2-е. — М.: Центрполиграф, 2001. — С. 145. — 325 с. — ISBN 5-227-01423-X. Ливанова Т. К., Ливанова М. А., Всё о лошади. — М.: АСТ-ПРЕСС СКД, 2002. — 384 с.: ил. — (Серия «1000 советов»)
Ліпіцанер

Ліпіцанер (словен. Lipicanec, італ. Lipizzano, нім. Lipizzaner) — компактний, мускулистий кінь, як правило, пов'язаний з Іспанською школою верхової їзди. Порода сходить до 16 століття, коли вона була розроблена за підтримки династії Габсбургів. Порода отримала свою назву від одного з найбільш ранніх конезаводів, розташованих у селі Липиця, Словенія. Найбільш ранні попередники ліпіцанерів виникли у 7 столітті, коли берберські коні були введені в Іспанію маврами. В результаті були виведені Андалузькі коні та інші іберійські кінні породи. Морфологія Більшість ліпіцанерів висотою від 147 до 157 см. Тим не менш, коні, які знаходяться ближче до оригінальних порід вказаних вище, наближаються до 165 см. Ліпіцанери мають довгу голову з прямим або злегка опуклим профілем. Щелепа глибока, вуха невеликі, очі великі й виразні, ніздрі розкльошені. Шия міцна, але опукла і холка низька, м'язиста і широка. Це є бароковий тип коней, з широкими, глибокими грудьми, широким крупом і м'язистими плечима. Хвіст тримається високо і добре постановлений. Ноги м'язисті та сильні, з широкими суглобами і чітко визначеними сухожиллями. Ступні, як правило, невеликі, але жорсткі. Ліпіцанери, як правило, сягають зрілості повільно, але вони живуть і діють довше, ніж багато інших порід і добре виконують складні вправи верхової їзди в свої 20 чи 30 років. Більшість ліпіцанерів сірі. Як і всі сірі коні, вони мають чорну шкіру, темні очі, і, у дорослому віці, біле волосся хутра. Але в невеликій популяції породи, коли колір був навмисно обраний як бажана функція зовнішній вигляд може бути білим, сіро-чорним, коричнювато-сірим. Характер Ліпіцанери мають легкий характер, демонструють урівноважений темперамент і велику здатність до концентрації. Галерея Див. також Свійський кінь Масть коня Посилання Асоціація в Австрії [Архівовано 22 березня 2012 у Wayback Machine.] Асоціація в Словенії Асоціація в Італії [Архівовано 21 березня 2012 у Wayback Machine.] Асоціація у Великій Британії [Архівовано 16 січня 2020 у Wayback Machine.] Міжнародна Федерація Асоціація в Північній Америці [Архівовано 31 жовтня 2020 у Wayback Machine.]
Szekszárd vasútállomás

Szekszárd vasútállomás egy Tolna vármegyei vasútállomás, amit a MÁV üzemeltet a vármegye székhelyén, Szekszárdon; a város legfontosabb személyforgalmi vasúti csatlakozási pontja. A szekszárdi belváros keleti szélén helyezkedik el, közvetlenül 56-os főút Pollack Mihály utcai szakasza, illetve a városi autóbusz-állomás mellett. Az állomás a Rockenbauer Pál Dél-dunántúli Kéktúra, az Alföldi Kéktúra, illetve a Dél-dunántúli Pirostúra egyik kezdő-, illetve végpontja, valamint pecsételő helyük. Áthaladó vasútvonalak Rétszilas–Bátaszék-vasútvonal (46) Megközelítése tömegközlekedéssel 1, 3, 4, 4B, 6, 7, 11, 12, 14, 16 A vasútállomás mellett található az autóbusz-állomás, így a vasútállomás valamennyi helyközi autóbuszjárattal is megközelíthető. Forgalom További információk Szekszárd vasútállomás [5506767] szolgálati hely adatai. kapella2.hu. Közlekedéstudományi Intézet Vasúti Pályakapacitás-elosztó Igazgatóság Szekszárd vasútállomás – Vasútállomások.hu
Szekszárd (stacja kolejowa)

Szekszárd (węg. Szekszárd vasútállomás) – stacja kolejowa w Szekszárdzie, w komitacie Tolna, na Węgrzech. Stacja znajduje się na linii 46 Rétszilas – Bátaszék i obsługuje pociągi wszystkich kategorii. Linie kolejowe Linia 46 Rétszilas – Bátaszék Przypisy Linki zewnętrzne Informacje o stacji na Vasútállomások.hu
Balatonaliga vasútállomás

Balatonaliga vasútállomás egy Somogy vármegyei vasútállomás, melyet a MÁV üzemeltet Balatonvilágos településen. A névadó balatonaligai településrész központja közelében helyezkedik el, közvetlenül a 7118-as út vasúti aluljárója közelében (illetve részben afölött). Közúti megközelítését az említett útból, annak 4+700-as kilométerszelvénye előtt északnyugat felé kiágazó, alig 120 méter hosszú 71 333-as számú mellékút (települési nevén Jászai Mari utca) biztosítja. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal Kapcsolódó állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Lepsény vasútállomás (Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal) Balatonvilágos megállóhely (Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal) Forgalom Jegyzetek További információk Balatonaliga vasútállomás [5503319] szolgálati hely adatai. kapella2.hu. Közlekedéstudományi Intézet Vasúti Pályakapacitás-elosztó Igazgatóság Balatonaliga vasútállomás. Magyarország vasútállomásai és vasúti megállóhelyei. vasutallomasok.hu Kapcsolódó szócikkek Magyarország vasútállomásainak listája
Balatonszárszó vasútállomás

Balatonszárszó vasútállomás egy Somogy vármegyei vasútállomás, melyet a MÁV üzemeltet Balatonszárszón. A település központjában helyezkedik el, nem messze a Balaton partvonalától, közúti elérését a 7-es főút felől önkormányzati utak biztosítják. Szomorú nevezetessége, hogy 1937. december 3-án itt lelte halálát egy vonat kerekei alatt József Attila költő. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal Kapcsolódó állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Balatonföldvár megállóhely (Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal) Balatonszemes vasútállomás (Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal) Forgalom Jegyzetek További információk Balatonszárszó vasútállomás [5503426] szolgálati hely adatai. kapella2.hu. Közlekedéstudományi Intézet Vasúti Pályakapacitás-elosztó Igazgatóság Balatonszárszó vasútállomás. Magyarország vasútállomásai és vasúti megállóhelyei. vasutallomasok.hu Kapcsolódó szócikkek Magyarország vasútállomásainak listája
Balatonszemes vasútállomás

Balatonszemes vasútállomás egy Somogy vármegyei vasútállomás, melyet a MÁV üzemeltet Balatonszemes településen. A központ közelében helyezkedik el, közúti elérését leginkább a 7-es főút és a 6502-es út találkozásától a Balaton-part felé induló 71 311-es számú mellékút szolgálja, de az állomás közvetlen közelében halad el a balatonszemesi hajóállomásra vezető 71 305-ös út is, amelyen szintén elérhető. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal Kapcsolódó állomások A vasútállomáshoz az alábbi állomások vannak a legközelebb: Balatonszárszó vasútállomás (Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal) Balatonlelle felső vasútállomás (Budapest–Murakeresztúr-vasútvonal) Forgalom Jegyzetek További információk Balatonszemes vasútállomás [5503434] szolgálati hely adatai. kapella2.hu. Közlekedéstudományi Intézet Vasúti Pályakapacitás-elosztó Igazgatóság Balatonszemes vasútállomás. Magyarország vasútállomásai és vasúti megállóhelyei. vasutallomasok.hu Kapcsolódó szócikkek Magyarország vasútállomásainak listája