Алшомочолад

Алшомочолад (мађ. Alsómocsolád) је село у Мађарској, у крајње јужном делу државе. Село се налази у региону Јужне Трансданубије, у барањској жупанији, у хеђхатском срезу. Локална самоуправа Селом управља градоначелник са четворочланим већем. Локална самоуправа села води заједничку канцеларију већа са оближњим местима Магоч, Мекењеш и Нађхајмаш. Седиште заједничког већа је у Магочу. Етимологија Име насеља потиче од словенске речи која значи мочвара, пламен, натапање конопље и вероватно се односи на чињеницу да се село граничи са равним мочварним земљиштем. Географија Село се налази на северним падинама планине Мечек, на граници жупанија Барања и Толна, путем 17 км југоисточно од Домбовара. Алшомочолад је заселак, доступан само приступним путем, споредним путем број 65 174, који се одваја од пута Боњхад-Капошекче на југу у центру Магоча. Окружен је шумовитим брдима на истоку и широком равницом на западу. Надморска висина му се креће између 200 и 220 метара. Положај му је веома повољан са хидролошког аспекта, а клима је умерено топла са израженим утицајем океана. Лета су свежа, зиме благе, а падавине умерене. Ови климатски услови пружају добре могућности за пољопривреду. Историја Од праисторије до средњег века На територији насеља Алшомочолад налазе се археолошки налази из бронзаног доба и римског периода. Године 1900. откривено је значајно откриће из римског периода – остава сребрних предмета са укупно 1296 комада. Археолошки налази и назив места показују да је насеље вековима било присутно у планинама Барања. Први писани запис о Мочоладу сачуван је у повељи из 1294. године, у верзији Мохолај. У то време, насеље је још увек припадало опатији Веспрем. У духу верских тежњи краља Стефана I, суседно насеље, црква Магоч, изграђена је почетком 13. века, и стога ниједна црква није изграђена у Алшомочоладу до средине 19. века. У 12. веку, подручје је било у власништву бенедиктинске опатије Магоч, а затим краља Стефана II. Године 1510, Уласло је доделио 25 села земљопоседнику Ференцу Боду на граници жупанија Толна, Шомођ и Барања, укључујући и Алшомочолад. Опустошено је и пљачкано током турског периода, али су се његови становници који су побегли полако враћали и изградили ново село мало даље, на месту садашњег села Алшомочолад. Новије доба Крајем 17. века, насељено је и од стране Срба. Током векова, међу његовим становницима били су Мађари, Валонци, Словени, Немци и Италијани, али најзначајније етничке групе у модерној историји су Мађари и Немци. Велика прекретница у животу села била је изградња железничке пруге Домбовар-Батасек-Баја-Чикерија 1872. године. Италијански радници који су радили на овом градилишту (не зна се да ли намерно или случајно) запалили су сеоске куће, али су их људи који су овде живели обновили. На живот села значајно су утицале породице земљопоседника Перцел и Штанковански током његове историје. Породица Перцел је заслужна за цркву изграђену од 1826. до 1836. године, која је сада споменик. Освећена је 1836. године у част апостола Светог Андреја. Већину трошкова изградње покрили су Андраш Перцел и Ференц Перцел. 20.-21. век Године 1930, 746 становника се изјаснило као Мађари, а 68 као Немци а 1947. године почела је депортација немачког становништва. Године 1970, у селу је живело 570 Мађара и 43 Немца. Број становника се смањује од 1960-их. Године 2019, село је прославило 725. годишњицу од свог првог документованог помена. Током године у селу је организовано низ дманифестација поводом тог догађаја. Демографија Према попису из 2011. године, у селу је живело 303 становника, 110 домаћинстава и 78 породица. Густина насељености била је 61 становник по квадратној миљи (24 становника/км²). Било је 140 стамбених јединица са просечном густином од 28 станова по квадратној миљи (11 станова/км²). Просечна величина домаћинства била је 2,43. Просечан број деце био је 1,01. Просечна величина породице била је 2,82. Верска припадност била је следећа: 66,9% римокатолика, 2,3% калвиниста, 1,3% лутеранаца и 28,3% непристрасних, док је 1,3% одбило да одговори. На попису из 2011. године, 97,1% становништва се изјаснило као Мађари, 2,3% као Роми, 0,3% као Хрвати и 7,1% као Немци (0,3% се није изјаснило; због двоструких идентитета, укупан број може бити већи од 100%). Верска расподела је била следећа: римокатолици 66,9%, реформисти 2,3%, лутерани 1,3%, неконфесионалци 28,3% (1,3% се није изјаснило). У 2022. години, 82,7% становништва се изјаснило као Мађари, 3,9% као Роми, 2,8% као Немци, 0,7% као Румуни, 2,5% као друге националности које нису домаће (15,5% се није изјаснило; због двоструког идентитета, укупан број може бити већи од 100%). Према својој вероисповести, 56,5% су били римокатолици, 2,5% калвинисти, 0,4% лутерани, 0,4% гркокатолици, 0,7% остали хришћани, 0,4% остали католици, 9,9% неконфесионално (29,3% није одговорило). Белешка Референце Спољашње везе OpenStreetMap Детаљан географски речник Мађарске Званична страница насеља Знаменитости насеља