Büdös-szék

A Büdös-szék, hivatalos nevén Dongér-tó egy időszakos szikes tó Pusztaszertől keletre, a Csaj-tótól 4 km-re délnyugatra, Csongrád-Csanád vármegyében. A Baksi-pusztával együtt itt több ezer hektáros összefüggő gyepterületen keresztül halad két földrajzi nagytáj, a Kiskunság és az Alsó-Tisza-vidék határa. A fokozottan védett madárrezervátum a Pusztaszeri Tájvédelmi Körzet része. Földtörténeti múlt A puszta felszínét a szél, illetve a Duna és a Tisza folyók áradásai alakították. A felszínen homokot, löszt és öntéstalajokat találunk. Az uralkodó északnyugati széljárás helyenként elhordta a homokot és deflációs mélyedéseket formált, melyekben esővíz és rétegvíz gyűlt össze. Ezek a tavak nyaranta rendszerint kiszáradtak, majd fokozatosan elszikesedtek. Az így kialakult szikes tavakban speciális növény- és állatvilág jött létre. Domborzati viszonyok A szikes tó és környezete 85 m körüli tengerszint feletti magasságon található. A viszonylag sík vidékből csak a pusztaszeri kunhalmok magasodnak ki. Ezek közül talán a tóhoz közeli Nagycsászárné-halma a legmagasabb. Talajviszonyok A puszta nyugati részére a szoloncsák típusú szikes talaj a jellemző, míg a keleti oldalon az oszlopos, szerkezetes szolonyec szik is, ami inkább a Tiszántúl szikeseire jellemző. A teljes pusztán foltokban löszhátak és szikpadkák emelkednek a nedves szikes rétek fölé. Az északnyugati oldalon a Kiskunságra jellemző futóhomok félszigetszerűen fedi a szikes talajt. Vízrajzi sajátosságok Az időszakos szikes tó 60 ha területű. Sekély vizű, átlagosan 25–50 cm mély. Valószínűleg az egykori Dong-ér meder kiöblösödött része. Régi hivatalos neve ezért Dongér-tó, viszont a helyi lakosság Büdös-szék néven ismeri. Az északról a pusztára érkező Gyenes-széki csatorna a Gömöri-szék, a Szabó-tó és a Fülöp-tó szikes vizét hozza. A pusztán lévő további időszakos vizek a Vesszős-szék, a Rontó, illetve egy névtelen szikes mocsár. Tájtörténeti elemzés 200 évvel ezelőtti, katonai célból készült térképeken a puszta még egybefüggő legelőnek látszik; a kis méretű mocsarak árvíztől nem függenek, hálózat nélküliek, de már a jelenkorihoz hasonlóak. Csak homokhátak tagolják a puszta nyugati szélét. A Büdös-széket és a Vesszős-széket szikes tónak jelölik. A Büdös-széket eléri a Dong-ér egyik ága. Az 1800-as évek első felében sok szántó látható a puszta peremén és belsejében is, a mocsarak nem kisebbek, a vizenyős területek kiterjedése nagyobb. A táj erdőtlen. Az 1800-as évek második felében megjelennek a pusztaszéli tanyák, tanyasorok. Egyre több erdőt a telepítenek, kevesebb a mocsár. A puszta belső tömbje továbbra is egységes. A 20. század közepére készül el a Dong-éri főcsatorna. Ebben az időszakban található a környéken a legtöbb szántó és tanya. A Büdös-szék továbbra is szikes tó, de a Vesszős-széket már lecsapolták. Több apró löszhátat pusztai szántóvá, illetve erdővé alakítottak. Az állattartás jelentős szerepet játszik a szikes puszta növényzetének kialakításában. A mára időskorú pusztai tölgyerdő-foltok szép látványt nyújtanak, és az állatvilág fennmaradása szempontjából szintén jelentősek. Mára a tanyák nagy része a szövetkezei korszaknak köszönhetően eltűnt. A tanyavilágból csak egyetlen épületcsoport maradt fenn, a nemzeti park kutatóházai és az azokkal szomszédos házak. Növénytani értékek A terület két flórajárás, a Pannóniai flóratartomány Alföld flóravidékének Tiszántúli és Duna-Tisza közi flórajárásainak határán található. A változatos talajokon sajátos módon keverednek a Kiskunság homokpusztai növényei az ürmös-csenkeszes szikes puszta fajaival. A két táj határa jól felismerhető. A puszta védett növényei közül megemlítendő a törpe nőszirom, amely több színárnyalatban, a leggyakrabban citromsárga vagy ibolyakék színben virágzik. Szeptemberben rendszeresen virágzik a vetővirág, amely levelét és termését tavasszal hozza. Az orchideák közül leggyakoribb az agárkosbor. Az érintetlen löszös partokon áprilisban virágzik. Közel ugyanebben az időszakban nyílik a pókbangó néhány százas állománya. A szikes pusztán élő endemikus növény, az erdélyi útifű májusban hozza fehér füzérvirágzatát. A löszre jellemző macskahere a puszta baksi részén öt foltban júniusban virágzik. Állattani értékek A Büdös-szék igazi értékét a madárvilága adja. A rezervátum a fészkelő, a vonuló, az átnyaraló és az áttelelő madarak számára is fontos élőhely. A rendszeres megfigyelések során napjainkig 232 madárfaj előfordulását sikerült bizonyítani, melyek közül közel 80 a fészkelők száma. A fészkelő fajok közül a legjelentősebbek a sziki madarak. A gólyatöcs a Büdös-szék mellett a Vesszős-széken is rendszeresen költ. A gulipán egyes években a tó zátonyain telepesen fészkel. Sziksós kopárokon költ a széki lile. Büdös-széken a 2000-es években rendszeresen észlelték jelenlétét. Az apró füvű legelőn az ugartyúk fészke is rendszeresen előkerült. Fészkel még itt a nagy goda, a piroslábú cankó és a bíbic is. A területet szegélyező erdőkben néhány párból álló kék vércse telep alakult ki. A nyáron kiszáradó tómeder több tízezer madárnak biztosít éjszakázóhelyet. Bíbicek, pólingok, gólyák, danka- és sárgalábú sirályok ezrei érkeznek ide. Az őszi csapadék hatására a tóban ismét víz jelenik meg. Ekkor a darvak és a vadludak száma közelíti meg a húszezret. Télen magevő madárfajok csapataival találkozhatunk. A Büdös-szék védett természeti terület fokozottan védett része. Kezdetben Pusztaszer község tanácsa nyilvánította helyileg védetté 1960-ban, majd 1965-ben 443 ha kiterjedésben országos jelentőségű védett természeti területet jelöltek ki. A Pusztaszeri Tájvédelmi Körzet részévé 1976-ban vált a puszta teljes területe. Ma a Ramsari egyezmény hatálya alá eső nemzetközi jelentőségű vizes élőhely és Natura 2000 terület. Természetvédelmi kezelő szerve a Kiskunsági Nemzeti Park Igazgatóság. A tó mellett kutatóház található. Kapcsolódó szócikkek Szikes puszták Források "Pusztaszeri Tájvédelmi Körzet". Kiskunsági Nemzeti Park. 2009. augusztus 18. 2012. szeptember 3. dátummal az eredeti címről archiválva. Hozzáférés: 2019. január 18.. Bakacsi Gábor (2005): A magyarországi szerecsensirály (Larus melanocephalus) állomány területhűsége és állományváltozása, DATE, Debrecen, szakdolgozat Futó Rita (1989): A Pusztaszeri Tájvédelmi Körzet természetvédelmi fenntartási és fejlesztési terve I-III. Környezetgazdálkodási Intézet, Budapest. Hahn István (2008): A Baksi-puszta Natura 2000 terület élőhely-térképezése, ELTE, Budapest. Juhász Gőz Szilvia (2000): A Pusztaszeri Büdös-szék vegetáció térképe, Szegedi Tudományegyetem, diplomamunka Kordás Katalin (2009): Különböző módon kezelt gyepek és ürgepopulációik vizsgálata a Pusztaszeri Tájvédelmi Körzetben, SZIE, Gödöllő, szakdolgozat Marián Miklós és Varga Béláné (1969): A Pusztaszeri Rezervátum és madárvilága, Móra Ferenc Múzeum Évkönyve Szeged, 1, p. 229-256. Marián Miklós (szerk.) (1980): A Dél-Alföld madárvilága. Somogyi Könyvtár, Szeged, 83-88. Molnár Béla (2009): A Kiskunsági Nemzeti Park földtana és vízföldtana, kézirat, Molnár Zsolt és Vajda Zoltán (2000): A Duna-Tisza Köze élőhely-térképezése (D-TMAP 1996-2000), MTA ÖBKI kutatási jelentés, Vácrátót Rakonczay Zoltán (1991): A magyar természetvédelem 50 éve számokban, 1939-1990. OTvH, Budapest. Tajti László (1992): A széki lile (Charadrius alexandrinus) helyzete és természetvédelmi problémái a Dél-alföldön. Szakdolgozat. Juhász Gyula Tanárképző Főiskola, Szeged. Tajti László (1996): Természetvédelem Pusztaszeren. In: Nagy J.-né, Pintér E. 1996: Pusztaszer története. p. 212-217 Tajti László (2007): Pusztaszeri Büdös-szék, Baksi-Puszta. In: Tardy János: Magyarországi vadvizek világa, p. 194-199 Varga Béláné (1974): A Dongértó és környéke madárvilágáról. Áll. Közlemények, 61, 151-156.