Обања

Обања (мађ. Óbánya) је село у Мађарској, у крајње јужном делу државе. Село се налази у региону јужне Трансданубије, у барањској жупанији, у печварадском срезу. Село лежи у источном делу Мечека, у клисурској долини, близу Мечекнадашда и због лепоте свог природног и изграђеног окружења, Обања се понекад назива „мађарском Швајцарском“. Географија Мало село, смештено између два брда, налази се у уској долини заштићеног пејзажног подручја Источни Мечек. До њега се може доћи скретањем са главног пута број 6 код Мечекнадашда око 3,5 km. Брза планинска пречица, Ерег-патак, тече поред кућа једине улице у насељу. Обележене туристичке стазе се укрштају у његовом подручју. Обања је одавно популарно летовалиште и излетничка дестинација а 90% њене територије је шума. Историја Подручје Обање, познато и као „Мађарска Швајцарска“ због своје лепоте и прелепог положаја, као и значајног немачког становништва, имало је становнике још у доба Арпада, али је као самостално насеље забележено тек у 18. веку. (У документу из 1773. године помиње се као Alte Glashütte.) Његова црква је средњовековног порекла. Обања, такође позната на немачком као Altglashütte, основана је као насеље око стакларе (officina vitraria) Печујске епископије 1711. године. Стаклара се налазила у источном делу данашњег насеља, близу потока, на месту старе школе и садашње сеоске куће/IKSZT. У 19. веку ово подручје се још увек називало Glashüttengrund (подручје стакларе). У овом делу, иначе веома уска долина потока се толико шири да би се ту могло сместити мало насеље стаклара, у груписаној структури око стакларе. Стакларе се називају оффицина (радионица), фодина (рудник) и форнакс (пећ за топљење). Оснивач је био печујски бискуп, Ференц Вилмош Неселроде, који је био и гувернер округа Барања. Дувачи стакла су правили стакло за сопствену употребу бискупског имања, за цркве, парохије и друге црквене објекте Печујске епархије, као и за продају. Први мајстор стакла magister vitrarius, чије име је познато, био је Георг Гуни. Немачки досељеници који су овде живели дошли су у Барању из региона стаклара у планинама Шпесарт у централној Немачкој, неки из Штајерске и Бургенланда. Најпознатији дувачи стакла и стаклодувачи биле су породице Кункел, Имхоф, Енглерт, Ернст и Вајганд. Након што је искоришћено дрвеће из околних шума, 1751. године стакларска фабрика је премештена у даљи део долине потока, где је касније основано насеље Кишујбања (Neuglashütte). Након што је стакларска фабрика престала да постоји, воденице и грнчарија су обезбеђивале добар живот у Обањи. Демографија Становништво континуирано опада променљивом брзином. Док је 1949. године овде живело 403 људи, тај број се до 2004. године смањио на 140. Чак 89 кућа у селу чува изглед села из прошлог века, са зградама у облику чешља и бочним тремовима. У 2001. години, 30% становништва је било немачке националности. На попису из 2011. године, 51,3% становништва се изјаснило као Мађари, а 49,6% као Немци (26,1% се није изјаснило; због двоструких идентитета, укупан број може бити већи од 100%). Верска расподела је била следећа: римокатолици 64,3%, протестанти 4,3%, неконфесионални 0,9% (30,4% се није изјаснило). У 2022. години, 88% становништва се изјаснило као Мађари, 42% као Немци, 1% као Роми, 1% као Русини, 1% као Јермени, 1% као Грци, 1% као друге националности које нису домаће (11% се није изјаснило; због двоструких идентитета, укупан број може бити већи од 100%). Према својој вероисповести, 41% су били римокатолици, 3% калвинисти, 1% остали католици, 10% неконфесионалног порекла (43% није одговорило). Референце Литература Спољашње везе Веб-сајт локалне самоуправе Обања нѕ fallingrain.com Обања на Vendégvárón Архивирано 2004-07-08 на сајту Wayback Machine(језик: мађарски) Обања на utazom.com Излети у регион - и друге мађарске пејзаже бесплатно