NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ponor in požiralnik

Ponor in požiralnik označujeta mesto na kraških tleh, kjer voda izgine s površja. Ponor nastane zaradi spremembe v sestavi tal: voda, ki je drsela po neprepustnem terenu (skali ali prsti), priteče na grušč ali peščeno zemljo in se skozi to prepustno plast »precedi« v podzemlje. Take vode imenujemo ponornice ali ponikalnice. Večkrat se spet pojavijo na odprtem in večkrat tudi ponovno ponorijo, odvisno pač od ozemlja, po katerem tečejo. Ponori so prava vrata med površjem in kraškimi jamami, in to predvsem zato, ker urejajo dotok v podzemlje. Ko obilno dežuje, potok ali reka naraste, ker se na površini količina vode poveča. Ko pa pride do prepustnih tal, voda ne more pronikniti z isto hitrostjo, kot priteka, zato nastanejo nad ponori poplave in obdobna jezera, medtem ko so podzemski tokovi sorazmerno vedno enako vodnati. Voda pri pretoku skozi ponor odnaša iz površine pesek in razne usedline, ki prepustno plast lahko širijo in poglabljajo. Lahko razumemo, da je zgoščenost in enovitost prepustne plasti tisti dejavnik, ki največ vpliva na količino vode v ponikalnici ter na obliko in deročnost podzemskega toka. Tudi požiralnik je mesto na kraških tleh, kjer voda izginja s površja, a gre za povsem drugačen pojav. Požiralniki so več ali manj globoke lijaste kotanje, v katere se ob dežju zliva vsa voda s površine. Voda potem v njih narašča, jih napolni, se preko robov izlije in preplavi ravnino. Govorimo torej o kraškem polju ali o presihajočem jezeru. Medtem ko je ponor prehod v jamo, ki je nekje v spodaj ležečih zemeljskih plasteh, požiralnik sega v globino le do obširne neprepustne plasti. Ta plast postane ob nalivih dno ogromne sklede, v katero priteka skozi požiralnike voda. Ko je voda dovolj visoka, seveda napolni skledo, to je, preplavi vso dolino. Dejansko torej požiralnik vode ne »požira«: kdor bi opazoval naraščanje vode v njem ob močnem dežju, bi v resnici opazoval naraščanje vode v celotni globeli okoli sebe in pod sabo – požiralnik je le luknja, skozi katero bi videl doseženo raven vode. Posebna vrsta ponora je estavela, ki vodo sicer požira, a jo občasno tudi bruha, zato je istočasno bruhalnik in požiralnik. To si lahko razložimo, če pomislimo, da je kras v notranjosti prepreden z vodnimi tokovi, ki tvorijo vezne posode, in s pritoki, ki se pojavljajo preko smrkov (sifonov). Estavela je le točka, ki vodo sprejema, kadar je splošna vodna raven pod njeno višino; nasprotno, kadar podzemna vodna raven naraste, tudi estavela postane izvir. Umetno narejen ali razširjen požiralnik je katavatron.
Понор (геоморфологија)

Понор је облик настао на месту увирања површинских вода у подземље. Јављају се као стрме, па и вертикалне подземне просторије, које почињу на површини, а у стенској маси се настављају у крашке канале. Када ове подземне просторије изгубе хидрогеолошку функцију, настају јаме. Понори такође могу бити и хоризонталног и субхоризонталног положаја, а када овакви облици изгубе хидрогеолошку функцију, настају пећине. Литература Марковић М., Павловић Р., Чупковић Т. 2003. Геоморфологија. Београд: Завод за уџбенике и наставна средства Види још Крашки процес
Понори

Поно́ри (від словен. ponor — «нора», «яма») або катавотри — природні отвори (в формі тріщин, каналів тощо), на поверхні закарстованого масиву, через які відбувається поглинання поверхневих вод і проникнення їх у глибинні шари земної поверхні (у басейн підземних вод). Являє собою природний отвір (тріщину) або порожнину будь-якої форми на поверхні карстових гірських порід, по яких стікає вглиб дощова, тала снігова та проточна вода. Понори утворюються зазвичай на дні карстових лійок чи в руслах зникаючих річок. Понор є індикатором карстування, тому завдяки понорам спелеологи знаходять можливі виходи печер на поверхню, хоча понор може бути виключно локалізованим. Див. також Дунайські понори Совицькі понори Воклюз (геологія) Примітки Література Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Донбас, 2007. — Т. 2 : Л — Р. — 670 с. — ISBN 57740-0828-2.
Érd Aréna

Az Érd Aréna egy többcélú fedett sportcsarnok Érden, amely több szakosztálynak is otthont ad. Befogadóképessége: 2300 fő. Jellemzők Az Érd Aréna megfelel a legmagasabb, nemzetközi szintű előírásoknak, ezért nyitása óta számos rangos eseménynek adott otthont. Egyéb jellemzők Alapterület: 14 950 m² A lelátók lifttel megközelíthetők A pálya borítása parketta Klimatizált épület nagyfelbontású LED eredményjelző 360 db gépkocsi parkoló Események Budapest Darts Gála 2019 I. Rock Aréna Retro Show koncert Érdi Nyitnikék tavaszi kiállítás és vásár Magyar röplabdakupa döntők Röplabda Európai Liga mérkőzések Experidance Production színpadi előadások Bajnokok Ligája női kézilabda mérkőzések Férfi kézilabda Európai-bajnoki selejtező Aquatic Kupa szinkronúszó versenyek Honvéd vízilabda mérkőzések Street Darts egyéni nemzeti bajnokság Érd Női Kézilabda mérkőzések Magic magyar bajnokság Rendvédelmi nap és kiürítési gyakorlat Felnőtt egyéni asztalitenisz országos bajnokság További információk Az Aréna honlapja
Borsod-Abaúj-Zemplén Vármegyei Büntetés-végrehajtási Intézet

A Borsod-Abaúj-Zemplén Vármegyei Büntetés-végrehajtási Intézet büntetés-végrehajtási szerv Borsod-Abaúj-Zemplén vármegye székhelyén, Miskolcon. Az intézet költségvetési szerv, jogi személy. Alaptevékenysége a külön kijelölés által meghatározott körben: az előzetes letartóztatással, a biztonsági és egyéb fontos okból elhelyezett elítéltek szabadságvesztésével, továbbá az elzárással összefüggő büntetés-végrehajtási feladatok ellátása. Felügyeleti szerve az Belügyminisztérium, szakfelügyeletet ellátó szerve a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága. Címe: 3501 Miskolc, Fazekas u. 4. Története Építését 1898-ban kezdték meg Kiss István építész tervei alapján. Az objektum, amely a fogház mellett a vizsgálóbíróság épületét is magába foglalta, 1902-ben készült el (alapító okirata szerint ekkor létesítették). A fogházban rabműhely és törvényszéki kórház is működött. Az 1950-es évektől folyamatosan a túlzsúfoltság jellemezte. Az intézet II. számú – eredetileg a szigorított javító-nevelő munka végrehajtására épített – objektumát 1986-ban kezdték büntetés-végrehajtási célokra átalakítani. A betelepítésére 1991 tavaszán került sor. A II. objektumból 2002-ben hozták létre a Fiatalkorúak Regionális büntetés-végrehajtási Intézetét, Szirmabesenyőn. A fogvatartottak foglalkoztatását korábban az Ipoly Cipőgyár Termelő és Szolgáltató Kft., jelenleg az ÁBRÁND-Ágynemű, Fehérneműgyártó és Forgalmazó Kft. biztosítja. Források Lőrincz József – Nagy Ferenc : Börtönügy Magyarországon (1997.) 20/1997. (VII. 8.) IM rendelet a büntetés-végrehajtási szervek alapító okiratainak kiadásáról, módosításáról További információk Hivatalos oldal
Bory-vár

Bory-vár (Bory-Burg) heißt ein vom ungarischen Bildhauer, Architekten und Hochschullehrer Jenő Bory (1879–1959) in jahrzehntelanger Eigenarbeit ab 1923 errichteter schlossartiger Gebäudekomplex im Stadtteil Öreghegy am Nordostrand der Stadt Székesfehérvár. Der eklektizistische Bau dient heute als Museum. Das Gebäude wurde 1964 von der Familie des Künstlers vollendet. Es enthält 30 Räume und weist sieben Türme auf. Der Aussichtsturm ist 30 m hoch. Bory-vár ist reich geschmückt mit Bildern und Statuen, die vorrangig von Jenő Bory selbst und von seiner Frau Ilona Komócsin, einer Malerin, geschaffen wurden. Sie stellen hauptsächlich führende Persönlichkeiten und wichtige Ereignisse der ungarischen Geschichte dar. Außerdem umfasst die Burg eine „Kapelle der Gattenliebe“ mit einer allegorischen Statue, die die Züge von Borys Frau trägt. Die Grundstruktur des Gebäudes besteht aus Stahlbeton, äußerlich hat es romantisch-historistischen Charakter. An der Errichtung des Schlosses, die hauptsächlich während der Sommerferien vorangetrieben wurde, waren auch Jenő Borys Studenten beteiligt. Das Gebäude gilt als eine der bedeutendsten Sehenswürdigkeiten der ehemaligen ungarischen Krönungsstadt Székesfehérvár und wird jährlich von Tausenden Touristen besucht. Weblinks Homepage von Bory-vár
Bory-vár

A Bory-vár egy különleges, változó művészi színvonalú épületcsoport, amelyet Bory Jenő (1879–1959) építész, szobrász épített és díszített Székesfehérváron. 1923-tól nagyjából 40 éven át épült. Ma részben Bory Jenő leszármazottainak használatában van, de legnagyobb része múzeumként látogatható. Bory, a tervező építész volt az építésvezető, a pallér, a kőműves is. A vár kazamatájától a kilátótornyokig 30 méter a magassága. Hét torony, harminc kisebb-nagyobb helyiség, köztük három műterem, mindenütt szobrok, képek, régiségek, műtárgyak. Érdekesség, hogy a vár alapanyaga beton, amely anyag alkalmazásában úttörő volt. A vár százoszlopos udvarának körbefutó folyosóin a magyar történelem nagy alakjai, hősök, dalnokok és királyok sorakoznak Álmos vezértől Tinódi Lantos Sebestyénig. Bory Jenő és felesége, Komócsin Ilona (mindketten Székely Bertalan-tanítványok), Klára leánya (Glatz-tanítvány) képei és szobrai mellett a következők alkotásaival találkozhatunk a várban: Székely Bertalan, Karlovszky Bertalan, Körösfői-Kriesch Aladár, Csók István, László Fülöp Elek, Márk Lajos, Bosznay István, Szüle Péter, Márton Ferenc, Iványi-Grünwald Béla, Haranghy Jenő, Fadrusz János, Zala György, Stróbl Alajos, Ligeti Miklós, Dankó János stb. A Bory-vár „kivonatos” tárgymutatója majdnem 400 művet sorol fel, de több ezer is van ott. Képgaléria Külső hivatkozás A Bory-vár honlapja
Botka-kastély

A Botka-kastély vagy Botka-kúria Bókaházán, Zala vármegyében található, (8741 Bókaháza, Kossuth u. 98.) Története A kastély 1787-ben épült késő barokk stílusban. A parkban, szabadon álló, téglalap alaprajzú, egyemeletes, csonkakontyolt nyeregtetős épület, részben újabb tetőtér beépítéssel. K-i és Ny-i homlokzatán egy-egy, enyhén előrelépő rizalit. A szalagkeretes ablakokat a földszinten vízszintes, az emeleten íves szemöldökpárkány koronázza. A nyílástengelyeket a lábazattól az emeleti ablakok szemöldökpárkányig futó faltükrök kapcsolják egybe. Az épület Ny-i homlokzatán a kosáríves keretezésű, egyenes záradékú bejárati ajtót, két oszlopra támaszkodó, újonnan épített, vasrácsos mellvédű erkély hangsúlyozza. Kéttraktusos elrendezésű, részben csehsüveg boltozatos helyiségekkel, több helyen újabb álmennyezettel. A kastélyt 2002-ben jelentősen felújították. Parkjában, a kastélytól ÉNy-ra, téglalap alap-rajzú gazdasági épület és Szűz Mária-szobor, állíttatta Botka Mihály 1909-ben. Jelenleg szociális otthonként működik. Lásd még Bókaháza További információk muemlekem.hu Magyar kastélyok és kúriák
Slot Brunswick

Slot Brunswick is een kasteel in Martonvásár, Hongarije. Het ligt op 32 kilometer van de hoofdstad Boedapest in de laaglanden van het Buda-gebergte. Het slot werd gebouwd in 1773-1775 in opdracht van graaf Anton van Brunswick. Het werd in 1885 herbouwd in een voor Hongarije onbekende Engelse neogotische stijl. In het slot is tegenwoordig de Hongaarse Academie van Wetenschappen gevestigd. Het instituut is ook de beheerder van het museum. Het landbouwinstituut neemt een groot deel van het slot in beslag. Daarnaast is er het muziek-wetenschappelijk instituut gevestigd met het Beethoven-herdenkingsmuseum. Dit is een museum met tuin en concertpodium op het eiland dat gewijd is aan Ludwig van Beethoven. De componist was bevriend met Frans Brunswick en was in elk geval in het jaar 1800 te gast op zijn slot.
Szentkirályszabadja flygplats

Szentkiralyszabadja är en flygplats i Ungern. Den ligger i den västra delen av landet, 90 km sydväst om huvudstaden Budapest. Szentkiralyszabadja ligger 280 meter över havet. Terrängen runt Szentkiralyszabadja är huvudsakligen platt, men söderut är den kuperad. Runt Szentkiralyszabadja är det ganska tätbefolkat, med 160 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Veszprém, 4,6 km väster om Szentkiralyszabadja. Omgivningarna runt Szentkiralyszabadja är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Källor
Budaer Berge

Die Budaer Berge (ungarisch Budai-hegység), früher auch Ofner Bergland, sind das bergige und fruchtbare Umland im Westen der ungarischen Hauptstadt Budapest. Es ist Teil des Ungarischen Mittelgebirges in Transdanubien. Geographie Nur die Begrenzung nach Osten wird durch die Donau klar festgelegt. Im Nordwesten verlaufen seine Höhenzüge bis Pilisvörösvár (deutsch: Werischwar), im Westen reicht das Gebiet etwa bis Budajenő (deutsch: Jeine) und Páty, teilweise aber auch noch weiter bis Zsámbék (deutsch: Schambeck), und im Südwesten bis in die Umgebung von Budaörs (deutsch: Wudersch) und Etyek. Geschichte Nach den Türkenkriegen mit der Belagerung von Ofen und der erfolgreichen Rückeroberung der Stadt und Festung Buda (deutsch: Ofen) im Jahre 1686 wurde die Wiederbesiedlung des verödeten und fast menschenleeren Landstrichs von den Habsburgern vorwiegend aus deutschen Ländern planmäßig gefördert und in mehreren Schwabenzügen durchgeführt. Neben dem Kaiserhaus trieben auch andere Magnaten die Besiedlung voran, bei den Gemeinden Budaörs, Budakeszi, Solymár und Békásmegyer waren es beispielsweise die Grafen Zichy. Wie in Ofen selbst blieb Deutsch als Sprache der Bevölkerungsmehrheit in diesem Raum lange Zeit vorherrschend, so dass sich das Ofner Bergland wie eine Sprachinsel entwickelte. Zum Ende des 19. Jahrhunderts hin erhielten dann auch in Ungarn nationalistische Strömungen stärkeren Auftrieb. Der größte Teil der deutschen Bevölkerung wurde nach dem Ende des Zweiten Weltkrieges ausgewiesen. Wirtschaft und Gewerbe Länger als bei anderen europäischen Hauptstädten blieb der stadtnahe Raum vorwiegend ländlich und bäuerlich geprägt. Erst nachdem im Jahr 1873 die 3 Nachbarstädte Ofen / Buda, Altofen / Óbuda und Pest – letzteres bedeutet im ursprünglich slawischen Wortsinn ebenfalls „Ofen“ – zur Hauptstadt Budapest vereinigt wurden, entwickelte sich im Gefolge der rasanten Entwicklung der Metropole auch die Wirtschaft ihres Umlands hin zu Dienstleistungen, Gewerbe und Handel. Der Obst- und besonders der Weinbau im Ofner Umland war bedeutend, seine Weine genossen in früherer Zeit einen hervorragenden Ruf, bis die Reblaus Phylloxera in der 2. Hälfte des 19. Jahrhunderts zu radikalen Einschnitten zwang. Die Weinbauregion Etyek – Buda wird heute wieder mit etwa 1700 ha ausgewiesen. Galerie Literaturhinweis Ofen und Ofner Bergland. Ein Skizzenbuch von Josef de Ponte. München 1982. ISBN 3-88356-026-X Weblinks
Buda Hills

The Buda Hills (Hungarian: Budai-hegység) are a low mountain range of numerous hills which dot the Buda side of Budapest, capital of Hungary. The most famous ones located within city limits are Gellért Hill, Castle Hill, Rózsadomb, Sváb Hill, János Hill, Széchenyi Hill and Eagle Hill. These hills consist of both nature and residential areas. Geology The Budaörs dolomite of Anisian-Carnian age (Triassic period) is the oldest formation which crops out in the Buda Hills. Younger Triassic succession is composed of cherty dolomite and limestone (basin facies), and dolomite combined with limestone (platform facies). The Triassic surface is composed of karstified carbonates, which are overlain by an Upper Eocene succession made of conglomerate beds. During the period from the terminal Cretaceous to Priabonian, the area was a karstic terrestrial environment displaying distinct relief differences. It was also the time when Triassic formations were eroded. The continental period (ended by the transgression in Late Eocene) was characterized by the formation of small fans at the slope foot. The fans contained substantial quantities of andesite clasts thanks to the fans' close location to the andesite source rocks. The clasts could have been then transported by periodic streams along the valleys. The Late Eocene transgression reworked accumulated terrestrial sediments. Important hills The most important hills of the region are: Budaörsi Hill Ferenc Hill János Hill Kutya Hill Nagy-Kopasz Nagy-Szénás Remete Hill Szabadság Hill Széchenyi Hill Zsíros Hill Gallery Further reading Budai-hegység [Buda Hills Atlas]. Budapest. 2007. ISBN 9789633525739. : |work= ignored (help)CS1 maint: location missing publisher (link) Bedő István (1999). Nyugat Pest megye útikönyv (Budai-hegység). Nagykovácsi. ISBN 963-550-956-1. Hegytörténet. Hegytörténeti Konferencia Budapest-Hegyvidék 2000. Szerk.: Noéh Ferenc. XII. kerületi Önkormányzat és Tarsoly Kiadó. Budapest. 2001.: CS1 maint: location missing publisher (link) Juhász Árpád [in Hungarian] (1988). dr. Gál Éva: A budai hegyvidék. Képzőművészeti Kiadó. Képzőművészeti Kiadó. ISBN 963-336-436-1. Magyarország kistájainak katasztere. Szerk.: Dövényi Zoltán. MTA Földrajztudományi Kutatóintézet. Budapest. 2010. ISBN 978-963-9545-29-8.: CS1 maint: location missing publisher (link) Dr. Pápa Miklós [in Hungarian] (1956). Budai hegyek útikalauz, Sport Lap- és Könyvkiadó. Budapest. Archived from the original on 2020-10-22. Retrieved 2020-06-10.: CS1 maint: location missing publisher (link) Dr. Pápa Miklós [in Hungarian] (1966). Budai-hegység útikalauz, Sport. Budapest.: CS1 maint: location missing publisher (link) References
Collines de Buda

Les collines de Buda (hongrois : Budai-hegység, collines de Buda, prononcé [ˈbudɒi ˈhɛcʃeːg]) est un massif collinéen située à l'ouest de Budapest dans le massif de Transdanubie, au sud des monts du Pilis. Le point culminant est le Nagy-Kopasz (559 m). Certains sommets comme le János-hegy ou le Széchenyi-hegy sont desservis par le Gyermekvasút. Liens externes Portail de la montagne Portail de la Hongrie Portail de Budapest
Buda-gebergte

Het Buda-gebergte (Hongaars: Budai hegység) is een onderdeel van het Transdanubisch Middelgebergte en het Dunazug gebergte. De hoogste top is de Nagy-Kopasz, 559 meter hoog. Het gebergte wordt aan de westzijde door het bekken van Zsámbék begrensd, aan de noordzijde grenst het aan het Pilisgebergte en aan de oostzijde ligt de Donau. In het zuiden ligt een vallei met de plaats Érd. Het stadsdeel Buda van Boedapest ligt voor het grootste deel in het gebergte.
Budimski hribi

Budimski hribi (madžarsko Budai-hegység) je nizko hribovje številnih vrhov na budimski strani Budimpešte, glavnega mesta Madžarske. Najbolj znani, ki so znotraj meja mesta, so hrib Gellért, grajski hrib, Rózsadomb, hrib Sváb, hrib János, hrib Széchenyi. Ti griči so sestavljeni iz narave in stanovanjskih območij. Geologija Budaörski dolomit anizijske-karnijske starosti (triasno obdobje) je najstarejša tvorba, ki se pojavlja v Budimskem gričevju. Mlajšo triasno sukcesijo sestavljajo rožnati dolomit in apnenec (bazinski facies) ter dolomit v kombinaciji z apnencem (platformni facies). Triasno površje je sestavljeno iz zakraselih karbonatov, ki jih prekriva zgornjeeocenska sukcesija iz konglomeratnih plasti. V obdobju od končne krede do priabonija je bilo območje kraško kopensko okolje z izrazitimi reliefnimi razlikami. To je bil tudi čas erozije triasnih tvorb. Za celinsko obdobje (ki se je končalo s transgresijo v poznem eocenu) je bilo značilno oblikovanje majhnih aluvialnih stožcev ob vznožju pobočja. Ti so vsebovali znatne količine andezitnih klastov zaradi bližine izvornih kamnin andezita. Klasti so se nato lahko prenašali s periodičnimi tokovi po dolinah. Poznoeocenska transgresija je predelala nakopičene kopenske usedline. Gallery Sklici Zunanje povezave
Будимска брда

Будимска брда (мађ. Budai-hegység)су низак планински ланац бројних брежуљака који се простиру на будимској страни Будимпеште, главног града Мађарске. Најпознатија брда која се налазе у границама града су брдо Гелерт, Вархеђ, Рожадомб, Швабхеђ, Јаношхеђ, Сечењхеђ и Шашхеђ. Ова брда поред паркова и шума имају и урбане насељена подручја. Многе планине планинског ланца налазе се у границама Будимпеште, на будимској страни I, II, III и XII округа. Делови унутар главног града се такође заједнички називају Будимска брда или Будимске планине. Будимска брда такође обухватају Пати, Нађковачи, Реметеселеш, део Шољмара и село Телки. Планински венац је омеђен планинама Пилиш на северу, басеном Замбеки на западу, Терекбалинтом, Диошдом и Ердом на југу и Дунавом (Визиварош) на истоку. Његова највиша тачка је Нађ-Копас, која је висока 559 метара. Геологија Будаерш доломит анизијско-карнског доба (период тријаса) је најстарија формација која се појављује у Будимским брдима. Млађа тријаска сукцесија је састављена од кречњачког доломита и кречњака (фације басена), и доломита у комбинацији са кречњаком (платформска фација). Тријаска површина је састављена од карстификованих карбоната, који су прекривени сукцесијом горњег еоцена направљеном од слојева конгломерата. Током периода од терминалне креде до Приабона, ово подручје је било крашко копнено окружење са изразитим рељефним разликама. То је такође било време када су тријаске формације еродиране. Континентални период (завршен трансгресијом у касном еоцену) карактерише формирање малих лепеза у подножју падине. Лепезе су садржале значајне количине кластова андезита захваљујући блиској локацији лепеза са стенама извора андезита. Класти су се тада могли преносити периодичним токовима дуж долина. Касноеоценска трансгресија прерадила је нагомилане копнене седименте. Значајнија брда Најзначајнија брда региона су: Будаерш (брдо) Ференц (брдо) Јанош (брдо) Кућа (брдо) Копас (брдо) Нађ−Сенаш (брдо) Ремете (брдо) Сабадшаг (брдо) Сечењ (брдо) Жирош (брдо) Структура површине Литература Референце Спољашње везе Будимска брда „Туристички путеви”. turistautak.hu. 23. 5. 2014. Приступљено 23. 5. 2014. Будимска брда на funiq-hu-n
Budabergen

Budabergen (ungerska: Budai-hegység) är ett bergsområde i Ungern, strax väster om Budapest, på Buda-sidan. Den utgör en del av Transdanubiska bergen. Den högsta toppen är Kutya-hegy, 562 meter över havet. Topografiskt ingår följande toppar i Budai-hegység: Budaörsi-hegy János-hegy Kutya-hegy Nagy-Kopasz Nagy-szénás Remete-hegy Sváb-hegy Széchenyi-hegy Zsíros-hegy Trakten ingår i den hemiboreala klimatzonen. Årsmedeltemperaturen i trakten är 10 °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är 22 °C, och den kallaste är december, med −4 °C. Genomsnittlig årsnederbörd är 875 millimeter. Den regnigaste månaden är januari, med i genomsnitt 88 mm nederbörd, och den torraste är april, med 43 mm nederbörd. Galleri Kommentarer Källor
Budai II. László Stadion

Budai II. Laszló Stadion is a multi-use stadium in Budapest, Hungary. It is currently used mostly for football matches and is the home stadium of Rákospalotai EAC and 1. FC Femina. The stadium was named after Rákospalota-born Hungarian footballer, László Budai. The stadium is able to hold 10,000 people. Photo gallery External links Stadion Budai II. László at magyarfutball.hu See also List of Nemzeti Bajnoksag I stadiums
Stade László Budai II

Le Stade László Budai II (en hongrois : Budai II. László Stadion), est un ancien stade de football hongrois situé à Rákospalota, un quartier du 15e arrondissement de Budapest, la capitale du pays. Inauguré en 1959, le stade, doté de 7 500 places, est connu pour servir d'enceinte à domicile pour les clubs de football du Rákospalotai ainsi que du FC Femina. Histoire Le stade porte le nom de László Budai, footballeur international hongrois. Événements Galerie Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de Budapest
Budai II László Stadion

A Budai II László Stadion Budapest XV. kerületének legnagyobb labdarúgópályája, 7500 néző befogadására képes. Hazai klubja, a REAC az Nb3 szereplője és az 1. FC Femina a női NB I résztvevője. Címe 1151 Budapest, Széchenyi tér 8 - 10. (1949 és 1991 között Czabán Samu tér) Története Korábban a Volán vállalat stadionja volt. Bár a XV. kerület legnagyobb stadionja, mára eléggé elavulttá vált. Mindössze 1200 ülőhely található benne, betonlelátói sincsenek jó állapotban, és 2008-ig a játéktérnek mesterséges megvilágítása sem volt. Jegyzetek Források Képek a stadionról a Magyarfutball.hu-n A stadion a csapat honlapján