Dugonics András Piarista Gimnázium (Szeged)

A Dugonics András Piarista Gimnázium, Alapfokú Művészeti Iskola és Kollégium Szeged híres kegyesrendi (piarista) intézménye, a város legrégibb iskolája. Az iskola történelme A kezdetek Szeged városa 1719-ben kötött szerződést a piarista renddel: „…nem másra volna kedvünk, hanem, hogy Tisztelendő és dicséretes Piaristák szent szerzetét tellyesen Városunkba be hozzuk (…) hogy az említett dicséretes, hasznos szerzet az iffjuságot, a mely akkoráig vadon és parasztul nevelkedett fel mind városunkban, mind körülfekvő tartományokban, tudományokban felnevelhesse”. Az alapítási oklevelet III. Károly király 1720. február 20-án írta alá. A magyar piarista rendtartomány tizenkettedik kollégiuma lett a szegedi. 1898-ig ez volt a város első és egyetlen gimnáziuma. Az első, roskadozó épületben kialakított rendházat a népnyelv „Hatrongyos”-nak nevezte. 1721 őszén nyílt meg az iskola 110 tanulóval, két osztállyal – az egykori pestises kórház, a Lazaretum épületében. Az intézmény rangot és tekintélyt jelentett a város számára, a város művelődése két évszázadon keresztül összefonódott az iskola történetével. 1735 és 1789 között a rendszeresen előadott iskoladrámák a város színjátszását jelentette. Ennek az időszaknak volt diákja a későbbi névadó Dugonics András is. Az árvíztől a bezárásig Az 1879-es szegedi nagy árvíz a város jelentős részét elpusztította és az iskolát is erősen megrongálta. 1886-ra a város állami hitelből építette meg az új épületet, mely az Osztrák–Magyar Monarchia legnagyobb középiskolájaként évente több mint 800 diákot nevelt. Az első világháború után a trianoni békeszerződés következtében a gimnázium elvesztette hagyományos bácskai és bánáti beiskolázási körzetét. Ennek ellenére 1934 és 1945 között az ország egyik legrangosabb humán tantervű gimnáziuma volt. 1945-től kezdve a gimnázium alsó osztályai fokozatosan megszűntek, és helyüket a piaristák által igazgatott, római katolikus Szent Gellért általános iskola felső tagozatának osztályai foglalták el. 1948-ban államosították az intézményt Dugonics András Állami Gimnázium néven. Egy tanév után azonban megszüntették az iskolát, tanulóit a város különböző középiskoláiba kényszerítették. A rendházban levő szerzeteseket 1950 januárjában egy éjszaka teherautóra rakták és Vácra vitték. 43 éven keresztül nem volt Szegeden piarista oktatás. Az épületbe a Szegedi Tudományegyetem egyik természettudományi tanszékét költöztették. Az újraindulás Az 1989-90-es változások után az egyházi iskolák működésének engedélyezésével egyidőben kezdődött a szegedi piarista iskola újjászervezése. A város engedélyt adott ideiglenes épületekben a tanítás megkezdésére. 1991. augusztus 25-én indult meg a 248. tanév a kölcsönkapott felsővárosi minorita kolostorban, majd egy évre rá egy barakképületben a Maros utcában. Az intézmény a korábbi hagyományt követve fiúiskola maradt, eleinte négyéves gimnáziumi képzéssel, amely 1994-ben hatéves képzésű osztályokkal egészült ki. A régi iskolaépület helyett állami kárpótlással új iskola építését kezdte meg a piarista rend a várostól kapott telken az újrókusi városrészben. Az újraindulás saját épületének felszentelése 1999. augusztus 25-én Kalazanci Szent József ünnepén volt. Az ünnepélyen Orbán Viktor akkori miniszterelnök a hit és hazaszeretet iskolájának nevezte a piarista iskolát, biztatta az ifjúságot, hogy szerencsésebb nemzedék lesz, mint bármelyik a 20. században. Az új, impozáns épületegyüttes templommal egészült ki, melyet 2001. június 17-én szentelt fel Gyulay Endre, a Szeged-Csanádi egyházmegye püspöke. A templom patrónusai az 1936-os spanyol polgárháborúban vértanúhalált halt piarista szerzetesek, akiket 1996-ban avatott boldoggá II. János Pál pápa. Az iskolában négy- és hatévfolyamos képzés folyik, és a 2013/2014-es tanévtől már lányokat is felvettek. Az iskola újraalapításának negyed évszázados évfordulóját 2016-ban ünnepelték. Egykori neves tanárok Fiala Jakab (1697–1733) piarista szerzetes, gimnáziumi tanár, költő Deményi László (1711–1761) piarista szerzetes, gimnáziumi tanár, szónok Dugonics András (1740–1818) piarista szerzetes, író, egyetemi tanár Benyák Bernát (1745–1829) piarista szerzetes, gimnáziumi és filozófiai tanár, költő, műfordító Szablik István (1746–1816), piarista szerzetes, gimnáziumi és filozófiai tanár, fizikus Egervári Ignác (1751–1809) piarista szerzetes, gimnáziumi igazgató, tartományfőnök, író Horváth Cirill (1804–1884) piarista szerzetes, gimnáziumi igazgató, író, filozófus Tóth János (1804–1887) piarista szerzetes, népiskolai felügyelő Cseh Ferenc (1809–1883) piarista szerzetes, gimnáziumi igazgató, filozófus Csaplár Benedek (1821–1906) piarista szerzetes, irodalomtörténész, néprajzi gyűjtő, a Magyar Tudományos Akadémia levelező tagja Magyar Gábor (1842–1912) piarista szerzetes, gimnáziumi tanár, igazgató, rendfőnök Schütz Antal (1880–1953) piarista szerzetes, teológus Balanyi György (1886–1963) piarista szerzetes, történész Révai József (1887–1967) piarista szerzetes, görög és latin tanár, pedagógus, a „talpascserkészet” létrehozója Öveges József (1895–1979) piarista szerzetes, fizikus, Kossuth-díjas Albert István (1907–1991) piarista szerzetes, hittanár, tartományfőnök, cserkészvezető Lénárd Ödön (1911–2003) piarista szerzetes, történelem-latin szakos tanár, a kommunizmus áldozata Kovács Mihály (1916–2006) piarista szerzetes, fizikus, informatikus, cserkészvezető Egykori neves diákok Angyal Dávid (1857–1943) történetíró Barthel-Rúzsa Zsolt (1978–) a Honvédelmi Minisztérium kabinetfőnöke, a HM EI Zrt. igazgatóságának elnöke Bálint Sándor (1904–1980) néprajzkutató, művészettörténész, a katolikus egyház kezdeményezte a boldoggá avatását Beszédes József (1787–1852) vízépítő mérnök Bibó István (1911–1979) jogász, társadalomfilozófus, politikus Csetri Lajos (1928–2001) irodalomtörténész Dank Viktor (1926–2021) geológus Dugonics András (1740–1818) piarista szerzetes, író Ferenczy Lajos (1930–2004) mikrobiológus Gerentsér László (1873–1942) atléta, vívómester, sportszakíró Gonda Bence (1986–) a Szabályozott Tevékenységek Felügyeleti Hatósága stratégiai elnökhelyettese, a Koncessziós Tanács tagja Gönczy Lajos (1881–1915) olimpiai bronzérmes atléta, magasugró Gyulay Endre (1930–2024) a Szeged-Csanádi egyházmegye nyugalmazott püspöke Herczeg Ferenc (1863–1954) író, színműíró, újságíró, a Magyar Tudományos Akadémia tagja és másodelnöke Horváth Mihály (1809–1878) pap, történész, politikus Juhász Gyula (1883–1937) költő Katona József (1791–1830) drámaíró Kiss Ágnes Anna (2005–) Európa-bajnok kenus, olimpikon Klapka György (1820–1892) honvédtábornok, helyettes hadügyminiszter Koch Sándor (1925–2009) orvos, virológus professzor, az Magyar Tudományos Akadémia doktora, a gyermekbénulás elleni Salk-vakcina, majd a Sabin-csepp magyarországi előállítója Kopasz Bálint (1997–) olimpiai, világ- és Európa-bajnok kajakozó Kovács Mihály (1916-2006) piarista szerzetes, középiskolai tanár Lőw Immánuel (1854–1944) szegedi főrabbi, orientalista, művelődéstörténeti író Magay Dániel (1932–) világ- és olimpiai bajnok vívó, vegyészmérnök Maróczy Géza (1870–1951) mérnök, sakkozó, nagymester, sakkolimpiai bajnok Mályusz Elemér (1898–1989) történész, a magyar középkorkutatás egyik legjelentősebb alakja Márta Ferenc (1929–2010) kémikus, egyetemi tanár, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja Musulin Béla (1907–2007) matematika-fizika szakos tanár, az Orosházi Táncsics Mihály Gimnázium alapítója és első intézményvezetője (1933 és 1938 között) Nógrádi Bence (2002–) rövidpályás gyorskorcsolyázó, olimpikon Nótári Tamás (1976–) római jogász, klasszika-filológus, medievista Ortutay Gyula (1910–1978) néprajzkutató, politikus Paskai László (1927–2015) ferences szerzetes, pap, bíboros, esztergom-budapesti érsek Révai Miklós (1750–1807) nyelvész, egyetemi tanár Salgó László Péter (1986–) jogász, az Igazságügyi Minisztérium jogszabály-előkészítés összehangolásáért és közjogi jogalkotásért felelős helyettes államtitkára, majd Csongrád-Csanád vármegye főispánja Schütz Antal (1880–1953) piarista szerzetes, teológus Solymosi Frigyes (1931–2018) Széchenyi-díjas kémikus, fiziko-kémikus, egyetemi tanár, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja Somogyi Szilveszter (1872–1934) jogász, 1915-től Szeged város polgármestere Sőtér István (1913–1988) Kossuth-díjas író, irodalomtörténész, esszéista, egyetemi tanár Szádeczky-Kardoss Samu (1918–2004) klasszika-filológus, egyetemi tanár Tihanyi Károly (1914–2006) magyar-latin szakos tanár Toroczkai László (1978–) újságíró, lapszerkesztő, politikus, Ásotthalom polgármestere, a Jobbik alelnöke, majd a Mi Hazánk Mozgalom elnöke, országgyűlési képviselő Tóth Mihály (1846–1925) Szeged főépítésze Tömörkény István (1866–1917) író, újságíró, néprajzkutató, régész, múzeum- és könyvtárigazgató Zsigmond Vilmos (1930–2016) Oscar-díjas operatőr, rendező Jegyzetek Források Károlyi Attila: Pietas et Litterae – Dugonics András Piarista Gimnázium, alcikk: Piaristák-Szegeden https://www.kir.hu/KIR2_INFO/pub/Index/029752 Archiválva 2019. július 27-i dátummal a Wayback Machine-ben További információk A Piarista: 300 éve Szegeden; szerk. Károlyi Attila, írták: Angyal László, Borbás Péter, Jusztin István, Jusztinné Nedelkovics Aliz, Károlyi Attila, Koltai András, Mészáros Ferenc, Szekér Barnabás, Zsova Tamás, Dugonics András Piarista Gimnázium–Piarista Rend Magyar Tartománya, Szeged, 2022. – 404 pp. Hivatalos honlap 35 lányt vettek fel a szegedi piaristákhoz, Délmagyarország, 2013. szeptember 16.