Центральний ринок (Будапешт)

Великий ринок (офіційно відомий як Центральний ринок, інші назви: Ринковий зал, Центральний ринок на площі Февам, раніше Зал Димитрова) — найбільший ринок Будапешта, розташований у Ференцвароші, Пешт. Розташування Головна митниця розташовувалася на пештському кінці сучасного Мосту Свободи, де здійснювалося митне оформлення товарів, що перевозилися по річці Дунай. Близькість водного шляху також пояснює, чому один з найжвавіших ринків Пешта розвинувся саме тут, на межі двох міських районів — Внутрішнього міста та Ференцвароша. На початку він мав власну залізничну вантажну колію, а підземний коридор з'єднував його з набережною Дунаю. Останній пізніше використовувся (і досі використовується) для збору сміття. Крізь ґратчасту вхідну браму з боку Дунаю, з'єднану зі станцією метро № 4, було добре видно довгий коридор, що вів до ринкової зали, доки не опустили трамвайні колії № 2. До 1965 року ринок мав залізничне сполучення з товарною станцією Будапешт-Дунапарт. Інвестиції Центральний ринок був однією з найбільших інвестицій, пов'язаних з іменем Кароя Камермаєра, першого (головного) мера Будапешта, встановленого в 1873 році, який після виходу на пенсію в 1896 році брав участь у передачі комплексу як приватна особа. Будівля Збудована між 1894 і 1896 роками за переможними проєктами архітектора та професора університету Саму Печа. Це один із найзначніших творів цегляної архітектури угорського історизму. Вхідні кам'яні ворота мають риси неоготичного стилю. Дах покритий різнокольоровою будівельною керамікою з фабрики Жолнаї в Печі. Його площа, покрита кованими конструкціями, становить 8363 квадратних метри, головний неф з базилікоподібним інтер'єром зали з 60-метровим головним фасадом має висоту 28 метрів і довжину 150 метрів. Стіни були покриті червоним та жовтим цегляним облицюванням різних відтінків, фасад був покритий Жолнаї пірогранітом. Обладнання та залізні конструкції торгових точок були виготовлені фабриками Ваагнера та Шліка, порцелянові та майолікові покриття також надійшли з фабрики Жолнаї з Печі. Вартість становила 1 мільйон 900 тисяч форинтів, майже стільки ж, скільки й загальна вартість інших чотирьох пештських ринкових залів, які були відкриті того ж дня, що й Великий ринок у 1897 році. Будівлю оголошено пам'яткою архітектури у 1977 році. З часом будівля сильно занепала. Після Другої світової війни її відновили з використанням благородних будівельних матеріалів, що зберігалися в підвалі, що не відповідало оригінальному архітектурному стилю. До 1991 року ринок знову став небезпечним, був закритий і реконструювався до 1994 року. У 1999 році він отримав найпрестижнішу міжнародну нагороду в архітектурній сфері — FIABCI Prix d'Excellence. У 2013 році американський телеканал CNN Travel назвав його найкращим ринком у Європі. Він входить до десятки найкращих ринків світу. З моменту свого заснування торговий об'єкт, популярний серед туристів, належить столиці та управляється компанією BUDAPEST MARKETS, Business Centers and Market Halls Management Company (до 2021 року: Metropolitan Municipal Hall and Market Directorate). Відомі відвідувачі Протягом свого столітнього існування будівлю відвідували угорський король Франц Йосиф I, німецький імператор Вільгельм II, Зигмунд Фрейд, батько психоаналізу, та прем'єр-міністерка Великої Британії Маргарет Тетчер. Галерея Джерела Про Саму Печа. Інституція ринкової зали Ринок на Műemlékem.hu Ринкові зали у столиці Торг Ринкова зала — зберігає свою якість необмежено довго. Музей Ернста, 30 листопада 2005 р. — 1 січня 2006 р.; ред. Аллан Зігель, Габріелла Уль; Музей Ернста, Будапешт, 2005 Ґергей Надь: Будапештський центральний ринок; Асоціація забудовників за круглим столом, Веспрем–Будапешт, 2014 р Пов'язані статті Список ринкових залів в Угорщині Ринковий зал на вулиці Холд Ринкова зала на площі Хуньяді Ринкова зала на площі Клаузал Ринкова зала на площі Ракоці Примітки