NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chiesa dei Servi di Maria (Budapest)

La chiesa dei Servi di Maria è un luogo di culto situato nel quartiere di Pest, a Budapest. La chiesa barocca fu costruita tra il 1725 e il 1732 su progetto di János Hölbling e György Pauer per l'Ordine dei Serviti. Nel 1871, la facciata fu ricostruita e la torre coperta da un nuovo tetto, progettato da József Deischer. Sopra l'ingresso si possono ammirare le figure di San Pellegrino, Sant'Anna, San Filippo e Sant'Agostino. Sulla destra è presente un bassorilievo dedicato agli erio del Settimo reggimento ussaro morti nella prima guerra mondiale, opera di János Istók. Bibliografia Barbara Olszańska, Tadeusz Olszański, Budapest, Mondadori, Milano, 2007. ISBN 9788837047092 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa dei Servi di Maria
Starý most (Segedín)

Starý most, nebo doslova Staroměstský most (maďarsky Belvárosi híd) se nachází v maďarském Segedíně. Překonává řeku Tisu. Je to hlavní silniční most ve městě. Most spojuje historické centrum města s Novým Segedínem (maďarsky Újszeged). Je nápadný díky svému ocelovému oblouku. Postaven byl v závěru 19. století, po velké povodni, která zpustošila Segedín. Výstavba mostu trvala tři roky (1880 až 1883) a projekt stavby připravili Gustave Eiffel a János Feketeházy. V závěru druhé světové války jej nejprve poškodilo bombardování západních spojenců roku 1944 a v roce 1945 jej částečně strhla ustupující německá armáda. Trosky byly vyzvednuty roku 1946 a roku 1948 byl kompletně opraven. Dříve po něm také jezdily tramvaje. Do roku 1979 byl jediným mostem přes Tisu ve městě. Každý rok se zde koná trh s názvem hídvásár (trh na mostě), který je jednou z hlavních společenských událostí. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Belvárosi Bridge (Szeged) na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Starý most na Wikimedia Commons
Belvárosi Bridge (Szeged)

The Belvárosi Bridge in Szeged, Hungary, is the main bridge of the city, connecting Újszeged, on the left bank of the river Tisza, to the other quarters. It was the only crossing on the river in the County until the finishing of the Bertalan Bridge in 1979. Every year in May the Hídivásár (Bridgemarket) is held there, drawing thousands of visitors to the city. Its two ends are: Roosevelt Square in Szeged, with the Móra Ferenc Múzeum Torontál Square in Újszeged, with the Erzsébet Park History After the Great Flood of Szeged in 1879, it was an important aspect of the renovations to create a permanent crossing on the Tisza river. Construction began in December 1880, according to the plans of Gustave Eiffel and János Feketeházy, and finished on September 23, 1883. During the World War II it was seriously damaged on September 3, 1944, in an air attack by the Allies, then at October 9 the same year, German soldiers exploded it while withdrawing before Soviet troops. The removal of the wreckage started only after the war in 1946, and the reconstruction took two years by the plans of Győző Mihailich and Róbert Folly. The renovated bridge finally reopened in 1948. Between 1909–1944 and 1949–1979 the Tram line 5 ran through the bridge, since then Trolleybus lines 5 and 7 superseded it. Gallery References
Belvárosi híd (Szeged)

A szegedi Belvárosi híd Újszegedet köti össze a Tisza túlpartján fekvő városrészekkel. Minden év májusában itt tartják Szeged Napja alkalmából a hídi vásárt, mely több tízezer látogatót vonz a városba. A hídon két trolibusz (5-ös és 6-os) és számos helyi autóbuszjárat (32-es, 60, 60Y, 67, 67Y, 70, 71, 71A, 72, 72A) halad át. Története A várost elpusztító árvíz után Szeged teljes újjáépítésének fontos része volt - a már 1787-ben felvetődött - állandó közúti Tisza-híd megépítése. 1880. július 1-jén kiadták a pályázati feltételeket és útmutatót. 1880 decemberében kezdődött a híd építése - Feketeházy János és Gustave Eiffel tervei alapján. 1881-ben a Tisza áradása miatt ideiglenesen leállították a munkálatokat. 1883. április 19-re elkészült a medernyilás vasszerkezete, szeptember 1-jén elkezdődtek a próbaterhelések, előbb a IV. és II, majd a III. és I. nyílásokat terhelték. A próbaterhelések szeptember 15-én egy 20 tonnás kocsi áthaladásával fejeződtek be. Másnap (1883. szeptember 16.) átadták a hidat. 1944. szeptember 3-án légitámadás miatt részben megsemmisült, majd október 9-én az szovjetek elől visszavonuló német csapatok a hidat felrobbantották. A boltív túlélte a háborút. A roncseltávolítás 1946 tavaszán kezdődött, az új híd építése 1947 tavaszán. Az acélszerkezet gyártását a győri Magyar Waggon- és Gépgyár Rt., a Ganz-gyár, és több kisebb műhely végezte. A hidat a MÁVAG szerelte össze. 1948-ban átadták a forgalomnak. Az 5-ös villamos 1969-ig közlekedett rajta. Forgalmát az 5-ös és a 7-es trolibuszvonal vette át. Képgaléria Jegyzetek Források Szeged hídjai
Temple évangélique de Belváros

Le temple évangélique de Belváros (en hongrois : Belvárosi evangélikus templom) est un temple luthérien situé à Miskolc. Le temple évangélique est situé au 8 rue Hunyadi János. Notes et références Liens externes Site officiel Portail de la Hongrie Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme
Belvárosi templom (Szolnok)

A Belvárosi templom avagy Nagytemplom (hivatalosan Szentháromság római katolikus templom) római katolikus templom Szolnokon, a Templom utca 8. alatt. Története Bezdiczky Ignác sótiszt 1718-ban költözött a városba, és a mai helyen egy szentélyszerű kápolnát építtetett a ferences barátok részére, úgy, hogy az később, bővíthető legyen. Az 1718-ban elkészült szentélyhez 1723–1729 között épült a hozzá kapcsolódó déli rész. 1736-ban lerakták a templomhajó alapjait. A barokk stílusú templomot és a rendházat, ami tulajdonképpen bővítés volt 1724–1757 között építették Giovanni Battista Carlone egri építész tervei szerint. A templom mai formáját a 19. században nyerte el. A főkapu feletti, Szentháromságot ábrázoló szoborcsoport 1757-ben került a helyére. Korán hozzá kellett kezdeni a felújításhoz, 1770-ben átépítették a tetőt. A torony kilátója 1835-ben készült el, és ekkor aranyozták a toronytetőt is. Egy földrengés következtében azonban a torony megdőlt, és megsérült a szentély, ezért 1867-ben ismét egy nagyobb javítást kellett elvégezni. A 20. század végén ismét nagyszabású felújításba kezdtek, kívül-belül tatarozták. Stílusjegyek A többszörösen keretelt orgonaablak a nyugati homlokzaton kapott helyet, ez a kapu fölött látható. A homlokzat két szélső részében lent záróköves szoborfülke, felettük erősen kiugró szemöldökű üvegezett ablak található. A homlokzatot timpanon zárja, alatta egy újabb szoborfülke látható, az oromfalmezőben pedig füles ablakok. Az alaptól, egészen az oromfalig felnyúló kettőzött párkányfejezetű falpillérek törik át az erősen kiugró főpárkányt. Feltűnően magas az ál-keresztboltozatokkal készített, négy boltszakaszos templomhajó. A három-három mellékoltárfülkét dór párkányfejezetes félpillérkötegek választják el egymástól. Gazdagon díszített a barokk szószék hangvetője, melyet két angyal tart, tetején a Jó Pásztor alakja, alatta a négy evangélista látható. A templomban tizenegy oltár van. Ezek közül az egyik, az első ismert szolnoki festő Stefanovits Máté munkája 1737-ből. A freskók 1819-ben készültek, a stációképek 19. századiak, a szentségtartó pedig 1745-ből való. Képek További információk A templom története – Szolkat.hu Miserend Stílusjegyek
Innerstädtische Pfarrkirche (Budapest)

Die Innerstädtische Pfarrkirche (offiziell Liebfrauenkirche, ungarisch Nagyboldogasszony Főplébánia, Belvárosi plébániatemplom) der ungarischen Hauptstadt Budapest ist eine römisch-katholische Kirche und zugleich die älteste Kirche des Landes. Sie befindet sich im Stadtteil Pest im Stadtbezirk Belváros-Lipótváros (5. Bezirk). Im Zentrum der Stadt gelegen, gehört sie als Teil des Donauufers seit dem Jahr 1987 zum UNESCO-Weltkulturerbe. Die Kirche steht auf römischen Ruinen. Durch Plexiglas an einer Stelle im Boden der Kirche können Besucher die Krypta aus der Römerzeit sehen. Geschichte Wann die Kirche genau erbaut wurde, ist unklar, aber im Jahr 1046 wurde Bischof Gellért bereits hier bestattet. Im 14. Jahrhundert wurde die Kirche mit der Unterstützung von König Sigismund von Luxemburg im gotischen Stil umgebaut und während der Herrschaft von König Matthias Corvinus um zwei weitere Seitenschiffe erweitert. Zur Zeit der Türkenherrschaft wurde sie als Moschee verwendet; hiervon zeugt ein Mihrab (Gebetsnische), der sich in der südöstlichen Mauer des Chors befindet. Nach einem Großbrand im Jahr 1723 wurde das Gebäude zwischen 1725 und 1739 unter der Leitung des Architekten János György Pauer (1692–1752) im barocken Stil wiederhergestellt. Danach wurde die Kirche mehrfach restauriert: zwischen 1805 und 1808 (unter der Leitung von János Hild), im Jahr 1889 (Imre Steindl), nach 1945 (László Gerő) und schließlich im Jahr 2011 (Tamás Mezős). Im Jahr 2010 fand man in der Nische hinter dem Chor ein aus der sog. Anjou-Zeit (Anfang des 14. Jahrhunderts) stammendes Fresko, das die Jungfrau Maria auf dem Thron darstellt und bemerkenswert gut erhalten ist. Der ungarischen Legende nach musste die Kirche beim Bau der Elisabethbrücke verschoben werden, da sie im Weg war. Dies jedoch stimmt nicht: Man dachte zwar darüber nach, sie zu verschieben, aber schließlich wurde die Brücke direkt neben dem Kirchengebäude vorbeigeführt, so wie das auch heute zu sehen ist. In der Kirche befinden sich seit März 2002 eine Reliquie des Heiligen Gellért und seit 2006 Reliquien des Königs Ladislaus I. (Ungarn) und Elisabeth von Thüringen, die im Jahr 1211 ihre Verlobung hier gefeiert hatte. Die Orgel wurde 1894 von den Gebr. Rieger aus Jägerndorf erbaut und verfügt über 74 Register. Auf ihr spielten einst des Öfteren Franz Liszt und manchmal auch Richard Wagner, wenn er den ungarischen Komponisten und zugleich Schwiegervater besuchte. Weblinks Homepage der Pfarrkirche Geschichte der Kirche vendegvaro.hu [1] Einzelnachweise
Inner City Parish Church in Pest

Budapest's Inner City Parish Church (Budapest-Belvárosi Nagyboldogasszony), officially the Church of the Blessed Virgin Mary, is the main parish church of Budapest. It is often referred to as the City Parish Church, or Downtown Parish Church. It is located adjacent to the walls of the Roman Contra-Aquincum Fortress and the Elisabeth Bridge. History The earliest features of the church date back to the Romanesque period. In 1046, St. Gellért (Gerard), Bishop of Csanád, was buried there. 14th-century King Sigismund of Hungary initiated its reconstruction in Gothic style. During the reign of King Matthias, two additional lateral aisles were added. Jesuits ran the church beginning in 1702. When the Jesuits were suppressed in 1773 it returned to the parish. It was used as a mosque in Turkish times and a mihrab from this period is still visible in the south-eastern wall of the sanctuary. After a fire in 1723, the Jesuits restored it between 1725 and 1739 in Baroque style, under the direction of the master builder János György Pauer (1692-1752). In 1828, István Kultsár (born in 1760), the great Hungarian theater promoter of the Enlightenment era, was entombed in the church's vault. The church was restored several times: by János Hild between 1805 and 1808, Imre Steindl in 1889, and Lászlo Gerő after 1945. The interior murals were restored in 1976–77. In 2010, in the parlor of the sanctuary behind the sanctuary, an Anjou-era (14th–century) fresco of the throne of the Virgin Mary was found, surprisingly intact. The exterior of the church was neglected until the facade was renovated in 2011 after the renovation of the park before it, executed by Hungarian architect Mezős Tamás. During the archaeological excavations carried out between 2014 and 2016, the camp commander's room was accessed and a sub-church was built. After the renovation, on August 15, 2016, the church was handed over to the faithful and visitors by Dr. Péter Erdő. When the Elisabeth Bridge was being rebuilt after destruction during World War II, the Communist government of Hungary sought to demolish the church, but the Church, through astute negotiation with the Communist authorities, managed to save this historic treasure. See also List of Jesuit sites References
Église Notre-Dame-de-l'Assomption de Belváros

L'église Notre-Dame-de-l'Assomption (en hongrois : Nagyboldogasszony Főplébánia) est une église catholique romaine de Budapest, située dans le quartier de Belváros. Fondé pendant le règne de saint Étienne, sur le lieu de sépulture de l'évêque Gellért, ce sanctuaire est l'édifice le plus ancien de Pest. Convertie en mosquée pendant l'occupation turque, l'église a conservé le mihrab qui constitue un des rares vestiges de l'occupation musulmane de Budapest. Elle fut endommagée par le Grand Incendie de 1723 et fut en partie reconstruite dans le style baroque par György Pauer entre 1725 et 1739. Le décor intérieur comprend aussi des éléments néo-classiques et des œuvres du XXe siècle. Portail de l’architecture chrétienne Portail de Budapest Portail du catholicisme
Chiesa parrocchiale del Centro-città

La chiesa parrocchiale del Centro-città di Budapest (in lingua ungherese Belvárosi plébániatemplom) è un luogo di culto situato nel quartiere di Pest, nella parte orientale della capitale ungherese. Storia e descrizione Sul luogo in cui sorge l'attuale chiesa si trovava già nel Trecento un edificio religioso, utilizzato come moschea durante l'occupazione turca. In seguito ai danneggiamenti subiti nell'incendio del 1723, fu ricostruita in parte in stile barocco da György Pauer fra il 1725 e il 1739. All'interno, sono presenti elementi neoclassici di János Hild e opere risalenti al XX secolo. Della chiesa medievale sono rimasti solamente dei muri nella torre meridionale, oltre che un frammento di muro nella sezione inferiore della facciata. Il portale tardo barocco è sovrastato da una Trinità intarsiata in oro. All'interno della chiesa sono presenti lo stile barocco e gotico, che rappresentano i periodi in cui fu costruita. La navata, posta sul lato occidentale della chiesa, mostra un disegno barocco. L'altare originale, andato distrutto nella Seconda guerra mondiale, fu sostituito nel 1948 con quello attuale, opera di Károly Antal e Pál C. Molnár. Rilevanti all'interno della chiesa sono il pulpito neogotico in legno intarsiato, creato nel 1808 da Fülöp Ungradt, e la cappella gotica, con le sue finestre traforate, alla quale si accede attraverso un passaggio ad arco. Fra le opere più antiche presenti all'interno dell'edificio troviamo il frammento di un affresco italianeggiante del XV secolo, che raffigura la crocifissione di Cristo. Fu spostato dal chiostro al coro, dove si trova attualmente. Lo stemma di Pest, commissionato ad un artista italiano dal comune nel 1507, adorna il piedistallo di un tabernacolo. Uno dei pochi resti dell'occupazione turca è una nicchia di preghiera (miḥrāb), che indica la direzione de La Mecca. Bibliografia Barbara Olszańska, Tadeusz Olszański, Budapest, Mondadori, Milano, 2007. ISBN 9788837047092 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla chiesa parrocchiale del Centro-città Collegamenti esterni Sito ufficiale, su belvarosiplebania.hu.
Parochiekerk van de binnenstad

De Parochiekerk van de Binnenstad (Hongaars:Belvárosi plébániatemplom) is een kerkgebouw in de Hongaarse hoofdstad Boedapest en is gelegen in het stadsdeel Pest. Het kerkgebouw stamt van origine uit de 11e eeuw (1046) en staat boven het graf van Sint-Gellért. Het kerkgebouw is het oudste kerkgebouw van Pest. De kerk was van origine romaans. Een klein deel bij de zuidtoren is er nog van te zien (een deel van de muren). In de 14e eeuw werd de kerk verbouwd in gotische stijl en werd gewijd als kathedraal van het toen gestichte bisdom Pest. Tijdens de verovering door de Turken werd de kerk veranderd in een moskee; hier herinnert het gebedsnisje naast het altaar nog aan (het is een richtingaanwijzer naar Mekka). Na de herovering van Pest door de Oostenrijkers werd de moskee weer een kerk. Na een grote brand in 1723 werden het schip en de voorgevel van de kerk tussen 1725 en 1739 herbouwd in barokke stijl, onder leiding van architect Gyõrgy Paur. Voor de rest ziet het gebouw er nog middeleeuws uit. Het kerkinterieur bevat ook neoclassicistische elementen, deze zijn aangebracht door János Hild. Verder bevinden zich in de kerk 20e-eeuwse werken, zoals het altaar uit 1948 (werd vervangen wegens schade). Dit altaar is beschilderd door de kunstenaars Károly Antal en Pál Molnár
Beregi-ház (Szeged)

A Kótay Pál építészmérnök által tervezett Beregi-ház a szecessziós építészet egyik alkotása Szeged belvárosában. Az épületnek helyet adó telket az egykori szegedi vár helyén kialakított Deák Ferenc utcában jelölték ki. A vár elbontása után a telken csak egy kis kalyiba állt. Az épületet Beregi Lajos szegedi üzletember felkérésére tervezte Kótay Pál. Az épület tervezésekor az északnémet szecesszió jellegzetességeit ötvözte a magyar népművészet elemeivel. A Beregi-ház homlokzatát világos keramittéglákkal borították, amelyeket vörös téglasávok tagolnak. A vörös sávok által közrezárt kisebb felületeken a magyar népművészetből, főként az alföldi pásztorok öltözetének díszítéséből kölcsönzött motívumok tűnnek fel. Az épület homlokzatának legszembetűnőbb eleme a saroktorony, amelynek alját karcolt díszítéssel (sgrafittóval) látták el. Az épület L alaprajzú, a hosszabbik homlokzat néz a Deák Ferenc utca felé. Az épület kettős célú, egyszerre szolgált üzlet- és bérházként. A félemeleten készült el a házmester szolgálati lakása. Az emeleteken a korszak elegáns polgárainak igényeihez szabott lakásokat alakítottak ki apró cselédlakásokkal. (1938-ban Beregi Lajos az épület eredeti belső felosztást a válaszfalak áthelyezésével megváltoztatta.) A mosókonyhákat a tetőtérben tervezték elhelyezni, ám Szeged belvárosában a városi vízhálózat csak a második emelet magasságáig tudott vizet feljuttatni. A földszinteken az utcára nyitott üzlethelyiségeket helyeztek el. Az üzletek portáljainak lábánál helyezték el a pincébe vezető szénledobó csúszkákat. A kiterjedt pincék az üzletek raktáraiként is szolgáltak, amelyek az épület alatti területeken túl az udvar alá is kiterjedtek. A második világháború idején a pincében légoltalmi óvóhelyet hoztak létre. Források A Wikimédia Commons tartalmaz Beregi-ház témájú kategóriát. "Beregi-ház" (magyar nyelven). Nemzeti Kulturális Örökség Elektronikus Oktatási Könyvtára. Hozzáférés: 2011. május 3.. "Beregi-ház" (magyar nyelven). Épülettár. Hozzáférés: 2011. május 4..
Bertalan híd (Szeged)

A Bertalan híd a Nagykörút és a 43-as főút részeként, Szegeden a Tisza fölött Újszegedet köti össze a Felsővárossal és a többi külvárosi résszel. 2001-ben Bertalan Lajos mérnökről nevezték el. 1979-2001 között a Felsővárosi híd nevet viselte. (A helyiek körében sokaknak egyszerűen Új híd volt, szemben a Belvárosi híddal, ami a Régi híd nevet viselte.) Története 1972-ben már nem volt elég a forgalom számára a – Szeged tiszai átkelő forgalmát akkor még egyedüliként kiszolgáló – Belvárosi híd; emiatt született döntés a Nagykörút vonalának folytatásában egy új híd létesítéséről. A hidat a Ganz–MÁVAG készítette 1977 és 1979 között. Az Anna-kúttól a Felső Tisza-parton át Somogyitelepig közlekedő régi 2-es villamos útban volt az új hídnak, emiatt meg kellett szüntetni. Forgalmát busz vette át. Források Szeged hídjai
Berzeviczy Gergely School of Trade and Catering

Berzeviczy Gergely School of Trade and Catering, situated in Miskolc, is one of the oldest schools in Hungary. History The school was founded in 1886, the ceremony to mark its opening was on 11 September 1886. First it was a school only for boys, who studied at three grades between 26 and 33 hours a week. It became state property in 1896. After the World War I Higher Trade Boys' School, what was the school's name in that period, it became one of the biggest trade secondary school in Hungary. People in the area who worked in trade liked sending their children here, but banking, railway and economical studies were also taught. It was named after Ferenc Deák between 1925 and 1949, then in 1961 the name was changed again to Gergely Berzeviczy, who was an economist. The school was situated in three different buildings, moved to its final place in 1908. The biggest change in “Berze”'s life was in 1968, when technical training in the field of catering was added to the curriculum. In 1989–1990, at the time of political change of regime of Hungary, the Berzeviczy met new challenges in the field of social economics. Privatization appeared at first in the trades of the school; more and more private companies were founded, which expected different knowledge of students than previously. The reaction was quite fast, in the school year of 1991/1992 reforms of programs and organization started connecting to the National Technical Training Institute. Teachers of Berzeviczy started to renew the syllabus; some of them edited and wrote new textbooks getting big general respect for the school. Since then there were other innovations in the school's life such as teaching foreign-trade studies or bilingual tourist studies in German. The foreign-trade administrator field of study proved to be very useful and popular. Students can learn foreign languages (English and German) in high number of hours; they get good-quality computer skills as well. There were also changes in the traditional commercial and catering studies because of new requirements of the era. That's why the school introduced subjects such as marketing, law and accountancy and post-graduating technical training. The school combines theoretical instruction with practical training and maintains partnerships with companies in the trade and catering industries. Its curriculum includes subjects such as marketing and law in addition to core trade subjects, and students participate in vocational competitions. Teachers pursue additional diplomas and degrees as part of ongoing professional development. Fields of study nowadays Pre-graduating studies: Internal Trade (4 year studies) Foreign Trade (5 year studies) Tourism (5 year studies) Post-graduating studies: Catering Technician Trading Administrator Traveling Administrator References External links https://web.archive.org/web/20110610224144/http://www.miskolc.hu/pages/template1.aspx?id=1653700
Berzsenyi Dániel Gimnázium

Berzsenyi Dániel Secondary School (Hungarian: Berzsenyi Dániel Gimnázium) is a secondary school in Vizafogó, Budapest Hungary. The previous one was in the downtown of the city. Notable alumni include Mihály Károlyi, former prime minister and president of Hungary, poets Miklós Radnóti and Frigyes Karinthy, Hungarian-American businessman György Soros and Olympic champion swimmer Alfréd Hajós. History Notable alumni Mihály Károlyi, politician, former prime minister and president of Hungary Miklós Radnóti, poet Frigyes Karinthy, author, playwright, poet and journalist Alfréd Hajós, Olympic champion swimmer George Soros, businessman, investor, and philanthropist Tom Lantos, American politician André Kostolany, speculator Dennis Gabor, Nobel Prize-winning physicist and mechanical engineer George Klein Hungarian–Swedish microbiologist George Pólya, mathematician Bence Szabolcsi, music historian Victor Jacobi, operetta composer György Szepesi, radio personality, journalist and sports executive Tibor Szanyi, politician Bence Tordai, politician Gusztáv Rados, mathematician Gábor Tardos, mathematician György Sárközi, poet Jenő Heltai, poet Zsófia Szamosi, actress Judit Hernádi, actress Zsuzsa Koncz, singer István Eörsi, writer, novelist and poet Gábor Darvas, composer and musicologist Marcel Grossmann, mathematician Gabor Carelli, classical tenor Donát Bánki, mechanical engineer Emanuel Beke, mathematician Péter Zollman, scientist, engineer and inventor See also List of notable secondary schools in Hungary References External links Website (in Hungarian)
Besenyőtelek

Besenyőtelek es un pueblo húngaro perteneciente al distrito de Füzesabony, condado de Heves.​​​ Superficie Cuenta con una superficie de 49,10 km².​ Demografía Hasta 2024 la población era de 2435 habitantes,​ con una densidad de población de 49,59 hab/km².​ Referencias