Soroksári Textilgyár

A Soroksári Textilgyár (SORTEX) egy ipari vállalkozás volt Budapest XXIII. kerületében. Története A vállalat 1923-ban jött létre Soroksári Textilipar Rt. néven, miután 1919-ben leégett a Ledofsky-féle Gőzmalom. Az alapítók nemzetközi háttérrel rendelkeztek: a magyar Ledofsky/Letowsky Géza mellett a cseh Tutsch Mór és Fischl Sándor, valamint az osztrák Engel Frigyes vettek részt a cégalapításban. Az így felszabaduló, infrastruktúrával – többek között vasúti kapcsolattal – rendelkező terület kedvező feltételeket biztosított egy új ipari üzem kialakításához. A kezdeti időszakban a gyár működése részvényesi alapon szerveződött, ahol az egyes tulajdonosok különböző műszaki és ellátási feladatokat vállaltak. A termelés technológiai hátterét központi gőzgépek biztosították, amelyek transzmissziós szíjrendszereken keresztül hajtották meg a gyár különböző részlegeiben működő berendezéseket. A vezérigazgatói posztot Tutsch Mór töltötte be, aki az eredetileg kizárólag szövéssel foglalkozó üzemet fokozatosan fejlesztette és bővítette. 1932-ben a vállalat bérbe vette az Állami Selyemfonodák békéscsabai üzemét, amelyet külön részvénytársaságként, Mercur Szövöde Rt. néven működtetett. Ez a társaság 1938-ban beolvadt a Soroksári Textilipar Rt.-be, ugyanebben az évben pedig a soroksári telephelyen elindult a vigogne fonoda is. Ugyancsak 1938-ban Tutsch Mór távozott a cégtől; helyét a külföldi tulajdonosok bizalmából Czerny Gusztáv vette át, aki már 1923 óta a gyár alkalmazásában állt. A második világháborút követően Letowsky Géza ismét átvette a vállalat irányítását, és egészen az államosításig, 1948. március 25-ig vezette azt. 1949-ben a cég még részvénytársasági formában működött, jelentős, 32,5%-os külföldi részesedéssel. Az osztrák tulajdonosokkal kötött megállapodást követően 1950 és 1963 között önálló vállalatként működött, majd 1963-tól a Pamutnyomóipari Vállalat telephelyévé vált. 1980-ban egyesült a Kispesti Textilgyárral, majd 1981-ben kivált a PANYOVA szervezetéből. Innentől a két vállalat közösen működött tovább. A Soroksári Textilgyárhoz korábban tartozó Putnoki Cérnagyár is a Kispesti Textilgyárhoz került. A gyár fő termelési profilját a pamut alapanyagú textíliák előállítása jelentette, amelyet mechanikus szövőgépeken végeztek. A gyártási folyamat kezdetben alacsony szintű automatizáltsággal működött, ugyanakkor a későbbiekben fokozatos technológiai fejlődés ment végbe, amely során a szövőgépek teljesítménye nőtt, és egy munkás egyre több gép kezeléséért felelt. A termelési környezetet jelentős zajterhelés, valamint poros és párás levegő jellemezte, ami a korszak ipari viszonyainak megfelelő működési feltételeket tükrözte. A gépek működtetéséhez szükséges hajtószíjak folyamatos karbantartása és pótlása külön szakértelmet igényelt, amelyet dedikált szakemberek biztosítottak. A gyár működésének utolsó szakaszában, az 1980-as években, a termelés fokozatosan visszaesett, és az üzem egyre kisebb egységekben folytatta tevékenységét, ami végül a működés megszűnéséhez vezetett. A üzem túlélte a rendszerváltást. A szövöde részt 2000 decemberében, a fonodát 2001-ben állították le. Területét napjainkban kisebb vállalatok használják. Jegyzetek Források Az államosítás előtt működött textil-, szőrme- és bőripari vállalatok repertóriuma, Magyar Országos Levéltár, Budapest, 2004 (A Magyar Országos Levéltár segédletei 14.) Budapest lexikon I. (A–K). Főszerk. Berza László. 2., bőv. kiad. Budapest: Akadémiai. 1993. 688. o. ISBN 963-05-6410-6 [1] https://soroksarihelytortenet.blogspot.com/2015/01/sortex.html További irodalom Lakatos Ernő – Lukács Mátyás – Nagy Ernő – Sütő Anna: Pesterzsébet, Soroksár. Budapest XX. kerületének múltja és jelene (Tanulmányok), Budapest XX. kerületi Tanács, Budapest, 1972 Kasza Sándor: Soroksár. XXIII. kerület, CEBA Kiadó, Budapest, 1997, ISBN 963-85490-2-5 (Budapest városrészei 23.) Kapcsolódó szócikkek Budapesti gyárak listája