Миленијумски споменик

Миленијумски споменик (мађ. Millenniumi emlékmű) налази се у Будимпешти, на Тргу хероја у Градском парку, и обележава хиљадугодишњицу доласка Мађара у Панонску низију. Споменик је један од драгуља безбројних архитектонских и урбанистичких пројеката намењених прослави миленијума 1896. године (Мост Ференца Јожефа, Велики булевар, Миленијумска подземна железница, Зграда парламента итд.), али је због кашњења потпуно завршен тек десет година касније, 1906. Споменик је ројектовао Алберт Шикеданц, а већина оригиналних скулптура била је дело Ђерђа Зале, од којих су последње завршене 1926. године. Испред споменика постављен је спомен-камен херојима Првог светског рата, који је пројектовао Национални комитет за очување сећања на хероје. Спомен-камен и споменик су откривени 26. маја 1929. године, на Дан сећања на мађарске хероје. После Другог светског рата, статуе владара из куће Хабзбург замењене су статуама водећих личности из разних мађарских борби за слободу као национални пантеон. Историја Скулптурални комплекс посвећен хиљадугодишњици мађарског доласка почео је да се гради 1896. године изнад артешког бунара који је избушио геолог Вилмош Жигмонди 1868. године, у великој мери да би се показало да су Мађари такође способни да стварају независна економска, научна и уметничка дела која може да примети цео свет. Његови делови подсећају на готово сваки важан детаљ целокупне мађарске историје. Скулптурални комплекс је завршен 1906. године постављањем четири алегоријске статуе (Рат, Мир, Рад и просперитет, Знање и Слава). Бронзане статуе је пројектовао и углавном извео Ђерђ Зала (вајар), међу њима је статуа арханђела Гаврила освојила главну награду на Светској изложби у Паризу 1900. године. Споменик херојима, подигнут у част хероја Првог светског рата, постављен је испред групе статуа, а откривен је 26. маја 1929. године, на Дан хероја, од стране Миклоша Хортија, гувернера Мађарске. Иако инспирисан губицима у Светском рату, није био војни гроб нити споменик Светском рату, већ је служио мађарском иредентизму. Оригинални камени блок је оштећен у Другом светском рату и потом је уклоњен (заједно са статуама хабзбуршких краљева из Миленијумског споменика). Иако су статуе убрзо замењене (статуе Хабзбурговаца замењене су водећим личностима мађарске националноослободилачке борбе), мање дело није замењено у пролеће 1956. године. Монолитни камени блок ширине 2,4 метра, дужине 4,5 метра и висине 0,5 метара, који је пројектовао Бела Гебхарт, такође је без украса; откривен је 3. априла 1956. године, као део војне почасти. Током комунистичког периода, споменик је трансформисан у складу са марксистичком идеологијом која је, како су Мађари тада рекли, парафразирајући званични слоган, „научна доктрина која припрема будућност, организује садашњост и модификује прошлост“. У време када је Матијаш Ракоши био на челу Јединствене странке, идеја о рушењу свега, у складу са слоганом „Хајде да обришемо прошлост“ преузетим из прве строфе Интернационале, разматрана је због „монархистичког, буржоаског и националистичког карактера“ статуе. Миленијумску споменик, заједно са Спомен-каменом херојима, прошао је кроз комплетну реконструкцију између 2000. и 2001. године, а затим је поново отворен 18. августа 2001. године. Године 2001, Парламент је прогласио оба националним спомен-местима Законом LXIII из 2001. о очувању сећања на мађарске хероје и Дану сећања на мађарске хероје. Тада је са стране додат следећи натпис: „У знак сећања на наше хероје”. Опис У центру, на стубу високом 36 метара, стоји статуа арханђела Гаврила („човек Божји“, „сила Божја“ или „Бог се показао јаким“) са раширеним крилима. Висока је скоро 5 метара, у једној руци држи мађарску круну, а у другој апостолски двоструки крст, баш као што је, према легенди, то чинио оснивач државе, Свети Стефан, у свом сну. Споменик је изграђен у еклектичном стилу, полукружног облика, ширине 85 метара, дубине 25 метара, висине 13 метара, растојање између две колонаде је 20 метара. У левој и десној колонади налазе се бронзане статуе 7 познатих личности мађарске историје, док рељефи постављени на каменим постољима отворених ниша приказују историјске сцене типичне за епоху или делатност дате личности. На постољу средњег стуба налазе се седам племенских везира, лево (од позади напред) Техетем, Онд, Конд, десно (од позади напред) Таш, Хуба, Елед, предвођени мађарским принцом Арпадом. Метална плоча између Споменика херојима и статуе принца Арпада крије артешки бунар са термалном водом. Бунар је започео Вилмош Жигмонди 1868. године, а термалну воду је пронашао 4. јуна 1877. на дубини од 970 метара. На угаоним стубовима колонада, са унутрашње стране, једна насупрот другој, на врху две колонаде, налазе се коњска запрега Рата и Мира, а са спољашње стране алегоријске бронзане фигуре Рада и Просперитета, и Знања и Славе. Статуе и рељефи леве колонаде (с лева на десно): Статуе и рељефи десне колонаде (с лева на десно): Шангајска копија Реплика чувеног мађарског споменика, верзија 90%, постоји недалеко од Шангаја, у такозваном забавном парку „Шангајски глобални рај“, међу копијама других светских знаменитости (нпр. пирамиде у Гизи, Бранденбуршка капија у Берлину, ветрењаче из Холандије, Микеланђелов Давид и статуе америчког председника уклесане у планину Рашмор). Његово стање се значајно погоршало од отварања 1996. године; према вестима из 2005. године, ниже статуе су све уништене, док неке од виших још увек стоје. Референце Литература Magyarország története 8. rész Az Árpád-kor Utolsó Évtizedei Hajós, György, Heroes' Square, Municipality of Budapest (2001) Gerő, András, Heroes' Square Budapest, Corvina (1990) Спољашње везе Millenniumsdenkmal – www.budapest.com „Lejárt hősök a szoborraktárban”. Pótó János: „…állj az időknek végezetéig!” – Az ezredévi emlékművek története Kiváló minőségű panorámakép a térről (.mov) Bővebb leírás a Háború és a Béke szobrairól A Hősök emlékköve részletesebb története Kis budapesti szoborkörút