Széchenyi utcai református templom (Székesfehérvár)

A Széchenyi utcai református templom (vagy belvárosi református templom, régi református templom) Székesfehérvár legrégibb protestáns temploma. Az impozáns, hófehér falú, zöld ablakos épület a belváros déli részén, a történelmi városmagtól délnyugatra, a forgalmas Széchenyi utcában áll. Eredetileg 1829 és 1837 között épült klasszicista stílusban, ma is látható formáját azonban később, 1844-ben érte el, mivel az egy évvel korábbi tűzvészben teljesen kiégett. Története Az egyházközség rövid története Az erős római katolikus város hírében álló, 1777 óta püspöki székhelynek számító Székesfehérvárott az első református gyülekezet már a 16. században megalakult. Az ellenreformáció azonban a 17. században fölszámolta azt, ezután pedig megakadályozták a nem katolikusok letelepedését a városban. A Székesfehérvári Evangélium Szerint Reformált Gyülekezet 1824. január 11-én alakult meg 130 fővel Mészöly Imréné Pázmándy Katalin házánál. Első lelkészei Cserna István ősi-i lelkész és Dabasi-Halász Sámuel voltak, első kurátora pedig Ráckevei Pál asztalosmester volt. 1825-től a Sárszentmihályi egyházközség leányegyháza, 1840-től önálló. A templom története A telket, melyen a templom megépült, 1827-ben vásárolta meg az egyházközség 1600 forintért. A templomot 2 évvel később kezdték el építeni. 1837. október 29-én került sor a felszentelésre Nagy Mihály kocsi lelkész által. Az új templom nem sokáig állt eredeti fényében, ugyanis az 1843. szeptember 5-i nagy tűzvész során leégett. Azonnal elkezdték az újjáépítést, így már 1844. december 1-én felszentelhette Bali Mihály esperes. Ekkorra készült el a szószék, a korona és a Mózes-szék. 1846-ban két harang került a toronyba. 1855. augusztus 1-én adták át a Jámbor György által faragott vörösmárvány úrasztalát. 1877-ben a gyülekezet orgonát és toronyórát készíttetett. 1906-ban elkészültek a tervek a torony megmagasítására és egy új harang beszerzésére. 1908. szeptember 1-én fejeződtek be a munkálatok, szeptember 18-ára a harang is elkészült. Október 11-én Antal Gábor püspök celebrálta a torony- és harangszentelési istentiszteletet. Az ünnepség igen nagyszabású volt. Az első világháború idején a két nagyobb harangot hadicélokra elszállították; 1925-ben pótolták azokat közadakozásból. 1929-ben Mészáros Mihály vörösmárvány keresztelőkutat adományozott a templomnak. 1929. június 30-án kiadták a határozatot az épület megnagyobbítására: 1931. november 28-án elkészült az új vasbeton karzat 15 700 pengőből; a teljes építkezés 1932-ig tartott. 1932. március 1-én avatták a templomban a gyülekezet hősi halottainak emlékművét, melyet Kovács István presbiter és felesége készíttettek elsősorban fiuk emlékére. A második világháborúban a két kisebb harangot emelték ki a toronyból hadicélból. 1944. szeptember 10-én súlyos találatok érték a templomot, a parókiát, az iskolát és a kultúrházat is egy bombatámadás során. Októberben intézkedtek a károk felméréséről, felszámolásáról és az anyagok megőrzéséről. Az újjáépített templomot 1947. szeptember 7-én avatta föl Győry Elemér dunántúli püspök. Az épületet 20 évvel később ismét felújították: 1966. július 24-én fejeződött be a 95 ezer forint értékű külső-belső tatarozás. A torony felújítása 1977. június 26-án készült el. Újabb teljes körű renoválás csak 2011–2012-ben történt. A felújítás egyik jelképes eseményeként a toronycsillag alatt levő toronygombban időkapszulát helyeztek el, amely tartalmazza az építkezés aktuális információit, illetve a presbiterek és a lelkészek névsora mellett az alábbi idézetet is: „És íme, a csillag, amelyet láttak feltűnésekor, előttük ment, amíg meg nem érkeztek, és akkor megállt a fölött a hely fölött, ahol a gyermek volt. Amikor meglátták a csillagot, igen nagy volt az örömük.” (Máté 2,9-11). 2012. július 1-én szentelte fel a felújított templomot Steinbach József dunántúli püspök. Az ünnepség, amelyen Teleki Miklós orgonaművész és a Csomasz Tóth Kálmán Kórus is fellépett, a fehérvári REND (Református Egyházi Napok Dunántúl) fesztivál utórendezvénye is volt egyben. Leírása Szabadon álló, középtornyos, klasszicizáló, egyhajós, cseréptetős templom, keleti lezárása egyenes. Klasszicizáló főhomlokzata háromtengelyes, toszkán fejezetű falpillérekkel tagolt, timpanonos lezárással, egyenes záródású ablakokkal, középtengelyében kőkeretes ajtóval. A főhomlokzat síkjától visszaléptetett négyszöghasáb alakú torony alsó zónájához két oldalt lépcsősen tagolt oromfal kapcsolódik, a felső része toszkán fejezetű pilaszeterekkel tagolt, teljes főpárkány zárja minden oldalon timpanonokkal. A négyszögből nyolcszögbe átmenő, a timpanonok magasságából kissé kiemelkedő felsőzónát törtvonalú sisak zárja. A torony négy ablaka egyenes záródású, felettük órákkal. Déli homlokzata öttengelyes, szalagkeretes nyílásai egyenes záródásúak, a második és a negyedik tengelyben álló felső ablakok félkörívesek, a középtengely kőkeretes kapuja a járószinttől egy lépcsővel emelkedik. Az északi homlokzat négytengelyes, szélső tengelyeinek alsó részén egyenes záradású, szalagkeretes vakablakok állnak, a középső tengelyekben félköríves záródású nyílások húzódnak. Mindkét homlokzat félköríves ablakait kis párkányok kötik össze, valamint szélső tengelyeit vízszintesen vonalazott falsávok fogják közre. A keleti homlokzat középtengelyében alul egyenes záródású ajtó, felül félköríves záródású ablak nyílik. Az épületen azonos magasságú lábazat és teljes főpárkányzat fut körbe. Harangjai A templom eredeti, 1846-ban felszentelt harangjai közül a nagyobbikat az 1908-ban készíttetett nagyharanggal együtt 1916. július 11-én 19 órakor elszállították hadicélokra. Pótlásuk 1925-ben, közadakozásból történt. Az eredeti kisharang az 1925-ben beszerzett kisebbikkel egyetemben 1943. október 17-én került kiemelésre ugyancsak háborús indokból. A toronyban jelenleg két harang található. A nagyharangot Ifj. Walser Ferenc öntötte Budapesten 1925-ben. Súlya 630 Kg, hangja: G1, alsó átmérője: 102 cm. Minden nap délben megszólal, ezen kívül az egész órákat üti el. A kisharangot Gombos Miklós öntötte Őrbottyánban 1994-ben. Súlya: 185 Kg, hangja: D2, alsó átmérője: 68 cm. Csak vasárnap szól a nagyharang mellett, illetve a negyed órákat üti el. A parókia és az általános iskola Közvetlenül a templom mellett található a parókia épülete és a Talentum Református Általános Iskola Archiválva 2018. január 24-i dátummal a Wayback Machine-ben. Az iskola története 1869. november 21-én vásárolt meg az egyházközség 5000 forintért egy házat a jelenlegi iskolaépület helyén iskola kialakításának céljából. 1870 őszén megnyílt az intézmény az épület átalakítása után. 1884–85-ben készült egy új épület a régi helyén közadakozásból, emellett megszervezték a második tanítói állást, valamint a hitoktatói segédlelkészi státuszt. 1923-ban történt egy emeletráépítés, 1933-ban pedig az egész iskola átépült. 1935-ben az iskolát és a keresztes házat átalakították kultúrházzá. A második világháború idején az iskolaépület is súlyos károkat szenvedett. 1947-ben elkészültek a tervek az újjáépítésre, amire nem sokkal később sor is került. Az 1950-es években államosították az intézményt, amit a rendszerváltás után az egyházközség visszaigényelt, így 2002-ben megindult az oktatás a Székesfehérvári Református Általános Iskolában. 2010-ben fölvette a Talentum Református Általános Iskola nevet és elnyerte a Fejér Megyei Prima díjat. Galéria Jegyzetek Források Székesfehérvári református egyházközség honlapja Műemlékem.hu További információk A gyülekezet YouTube oldala Videó a Youtube-on a templom kisharangjáról Videó a Youtube-on a nagyharangról