Budapesti Javítóintézet

A Budapesti Javítóintézet Magyarország egyik gyermekvédelmi intézménye volt az ország fővárosában, Budapesten; a bíróságok által letartóztatásba helyezett fiatalkorú fiúk számára biztosított javítóintézeti ellátást és nevelést. Székhelye a III. kerületi Szőlő utcában volt. A létesítmény és a működésével kapcsolatos problémák 2025-ben kerültek a hazai, sőt rövid időn belül a nemzetközi médiaérdeklődés középpontjába, a sajtóban az intézet leggyakrabban a Szőlő utcai Javítóintézet vagy Szőlő utcai Gyermekotthon névvel szerepelt. 2026. január 19-én a kormány elrendelte az intézmény bezárását. A Telex információi szerint ezzel hatvan ember munkahelye szűnt meg, állítólag senkinek nem lett felajánlva más pozíció. Az intézmény 2026. március 14. határnappal szűnik meg jogutód nélkül a belügyminiszter tájékoztatása szerint. Feladata, működése Egységes szerkezetbe foglalt alapító okirata szerint az intézet alapítója a népjóléti miniszter volt, felügyeleti szerve a szociális és munkaügyekért mindenkor felelős minisztérium. Állami feladatként ellátandó alaptevékenysége a bíróságok által letartóztatásba helyezett fiatalkorú fiúk számára javítóintézeti ellátás és nevelés biztosítása, országos hatáskörrel, 100 férőhelyen, 12 éves kortól. Közfeladata ezen belül a fiatalkorú letartóztatottak őrzése, nevelése, oktatása és szakmai alapozó képzése – összességében a személyiségük helyes irányba történő fejlesztése, annak érdekében, hogy szabadulásuk után minél előbb képesek legyenek a társadalom hasznos tagjává válni. Az intézmény saját hitvallása szerint a javítóintézeti nevelés olyan követelményeknek kell, hogy megfeleljen, melyek kielégítik a társadalom önvédelmi igényének elvárásait – vagyis azt, hogy azaz védje meg az egyes embert a fiatalkorú bűnelkövetőktől, izolálva a vétkeseket –, de úgy, hogy azzal teljesíti saját szakmai elvárásait is, melyek megfogalmazásánál – gyermekvédőkhöz, szociális szakemberekhez, pedagógusokhoz méltóan – egész sor alapértéket állítottak maguk elé. „Nem tisztünk és nem is célunk büntetni, nevelünk, tanítunk, szocializálunk, és igyekszünk előcsalogatni mindenkiből a saját maga szerethető énjét, szunnyadó tehetségét” – áll a küldetésnyilatkozatukban. A fentiek szerint kialakított szakmai program szerint az intézetben folyó nevelés célja a fiatalok társadalmi beilleszkedésének elősegítése, beilleszkedési zavaraik enyhítése, pszichés állapotuk rendezése, iskolázottságuk, szakmai képzettségük fejlesztése, az alapvető erkölcsi normák elfogadtatása és az egészséges életmódra való felkészítés. Az általuk biztosított nevelés eszerint egyidejűleg törekszik a megelőző életút hiányainak pótlására és a bűnelkövetés hátterében rejlő hibás viszonyulási rendszer kijavítására. Az intézet pedagógiai munkája napi-heti bontásban szorosan strukturálja az ellátottak idejét, szinte teljesen kiiktatva az irányítatlan tevékenységet. Tanóra jellegű keretrendszerben végez oktató, nevelő és fejlesztő tevékenységet, az ellátottak igényeihez minél inkább illeszkedő módszerekkel, gyakori szóbeli és írásbeli tudáspróbákkal, tesztekkel és egyéb ellenőrzésekkel. Az ellátottak heti négy napon iskolai oktatásban, két napon pedig munkafoglalkoztatáson vesznek részt. Utóbbi fő célja, hogy távozásuk után az ellátottak eséllyel jelenjenek meg a munkaerőpiacon, képesek legyenek agy adott munkahely munkakultúrának elsajátítására és főként motiválttá váljanak az eredményes, önálló munkavégzésre. A munkafoglalkoztatás helyét minden növendék részére a vezető jelöli ki – az intézet szakértői csoportjának javaslata alapján –, az illető személyiség-állapota, képességei és más szempontok figyelembevételével. A fiatalok a munkájukért, jogszabályban rögzített díjazásban részesülnek, amit saját szükségletükre fordíthatnak. A javítóintézetek története A javítóintézet a Madzsar József szerkesztésében 1928-ban megjelent Társadalmi lexikon definíciója szerint olyan állami vagy társadalmi nevelőintézet, „amely a bűntettes és erkölcsi romlásnak indult fiatalkorúak javító nevelésére szolgál”. Magyarországon a fiatalkorúak bíróságáról szóló 1913. évi törvény azon nevelő intézmények közé sorolta, amelyek a fiatalkorú bűnelkövetők életének jobbítását célozzák, ezért nevelő jellegének kidomborítására hosszabb időn át inkább az állami nevelőotthon elnevezést alkalmazták az ilyen intézményekre. A világ első ismert, kifejezetten ilyen céllal létrehozott intézetét egy jótékony célra megszervezett brit egyesület alapította 1788-ban, a London melletti Hackneyben. Az ottani példát később több más államban is átvették, főként Svájcban, Belgiumban és Norvégiában. Svájc később a hasonló intézeteknek olyan, családszerű rendszerre alapított szervezetét alakította ki, ahol a növendékeket a nevelő tanító vezetése alatt álló csoportokba osztották. E beosztás sokáig főleg életkor szerinti tagolódást mutatott, később inkább az intézetben végzett munka vált tagoló szemponttá. Hazánkban sokáig az aszódi intézet rendelkezett a legnagyobb befogadóképességgel; a második világháborút megelőző időszakban néhány nagyobb állami intézmény mellett jelentős számban működtek hasonló intézetek a történelmi egyházak fenntartásában is. A Szőlő utcai telephely Rövid története Az óbudai Szőlő utca 56. alatti telken 1901-ben szentelték fel a neoromán stílusban épült Jó Pásztor templomot. Tőle északra a 2026-ban kiürített javítóintézet modern épülete 1974-re épült fel az 1892-ben átadott szerzetesrendi ház helyére. 2025-ös botránya és bezárása 2025. május 27-én őrizetbe vették Juhász Péter Pált, a javítóintézet korábbi igazgatóját, akit emberkereskedelemmel és kényszermunkával, valamint közfeladati helyzettel visszaéléssel gyanúsítottak meg; élettársát pedig – aki egykor az intézet biztonsági vezetőjeként dolgozott – ugyanakkor emberkereskedelemmel és kényszermunkával. Néhány hónappal Juhászék letartóztatása után az ügy egy interjúnak köszönhetően politikai színezetet kezdett ölteni. Az őszi-téli hónapokban kiterjedt belpolitikai botrány alakult ki az intézet körül, egyebek közt kiderült az is, hogy a Juhász utódaként megbízott igazgatónak is voltak problémás ügyei, amik miatt december elején le is mondott. A következő időszakban egy sor egykori dolgozót gyanúsítottak meg különböző bűncselekményekkel, egy részüket le is tartóztatták. 2025. december 10-én megjelent egy rendelet, amely szerint a javítóintézetek fenntartásáról azontúl a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (BVOP) feladata gondoskodni. A kormányzat azt remélte, ezzel sikerül véget vetni a nyilvánosságra került állapotoknak. A bejelentés után további érintett intézetekhez is kivonult a rendőrség. December 17-én Nagy Gábor Bálint legfőbb ügyész képviselői kérdésre úgy válaszolt, hogy van kiskorú érintettje a Szőlő utcai ügynek (alig két hónappal korábban Tuzson Bence igazságügy-miniszter még határozottan az ellenkezőjét állította). 2025 utolsó napjainak híre volt, hogy a javítóintézet dolgozói állományának csökkenése miatt a működés jelentősen megnehezült, ennek nyomán a Telex hírportál megírta, hogy értesülése szerint az ott fogva tartott és letartóztatásban lévő fiatalokat más javítóintézetekbe szállítaná át a BVOP. 2026. január 19-én pedig a kormány bejelentette, hogy bezárja az intézményt, hatvan ember munkahelyét megszüntetve. Az intézmény 2026. március 14. határnappal szűnik meg jogutód nélkül a belügyminiszter tájékoztatása szerint. Néhány nappal később a Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zrt. árverésén pedig magánkézbe került az értékes óbudai ingatlan. Jegyzetek További információk Az intézmény hivatalos honlapja (magyarul) A Szőlő utcai javítóintézet ügye: jogi háttér és lehetséges következmények