NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Slot Gödöllő

Slot Gödöllő in het Hongaarse Gödöllő, in de buurt van Boedapest, is een voormalig paleis van de Habsburgers. Het slot werd in de 18e eeuw in barokstijl gebouwd door graaf Antal Grassalkovich. In de 19e eeuw was het een favoriete verblijfplaats voor keizerin Elisabeth. Na de Tweede Wereldoorlog werd het paleis sterk verwaarloosd, maar inmiddels is het weer helemaal gerenoveerd.
Королівський палац Геделле

Королівський палац Геделле (нім. Schloss Gödöllő, угор. Gödöllői Királyi Kastély) або Замок Грассалковичів — імператорський і королівський угорський палац, розташований у муніципалітеті Геделле в окрузі Пешт, центральна Угорщина. Він відомий тим, що був улюбленим місцем імператриці Австрії Єлизавети Баварської. Історія Палац є однією з найважливіших, найбільших пам'яток угорської палацової архітектури. Його будівничий, граф Антон Грассалкович (1694–1771), був типовим представником нової угорської аристократії 18 століття. Він був королівським септемвіром, президентом Угорської палати та довіреною особою імператриці Марії-Терезії (1740–1780). Будівництво розпочалося близько 1733 року під керівництвом Андраша Майєргоффера (1690–1771), відомого будівничого із Зальцбурга, який працював у стилі бароко та зопфу. Палац має форму подвійної літери U і оточений величезним парком. Протягом 18 століття будівля зазнала кількох розширень і модифікацій, а нинішнього вигляду набула за часів третього покоління родини Грассалковичів. На той час будівля мала 8 флігелів і, окрім житлової частини, містила церкву, театр, манеж, оранжерею, теплицю для квітів та оранжерею. Після того, як чоловіча частина роду Грассалковичів вимерла у 1841 році, палац змінив кількох власників, а в 1867 році був викуплений для корони. Рішенням парламенту він був призначений резиденцією короля Угорщини. Такий стан тривав до 1918 року, тож Франц Йосиф I (1867–1916), а згодом Карл IV та королівська родина щороку проводили по кілька місяців у Геделле. У цей період палац став символом незалежної угорської державності, а як житловий центр мав власне політичне значення. Саме королева Єлизавета (1837–1898) особливо любила зупинятися в Геделле, де угорський персонал та мешканці палацу завжди тепло приймали її. Вона могла вільно спілкуватися угорською мовою. Після її трагічної загибелі було закладено меморіальний парк, що прилягає до верхнього саду. Період королівських десятиліть також приніс свої розширення та модифікації. Покої стали більш комфортабельними, було збудовано мармурову стайню та каретний будиночок. Переобладнано манеж. Між двома світовими війнами палац слугував резиденцією регента Міклоша Горті. У цей період не відбулося жодних значних будівельних робіт, окрім бомбосховища у південному палісаднику. Після 1945 року палац, як і багато інших будівель в Угорщині, занепав. Будівлю використовували радянські та угорські війська, частину гарно оздоблених кімнат віддали під будинок для людей похилого віку, а парк поділили на менші земельні ділянки. У липні 2022 року, в рамках ініціативи першої леді України Олени Зеленської з метою популяризації та розширення використання української мови за кордоном у межах проекту культурної дипломатії у Королівському палаці Геделле був запущений україномовний аудіогід. Галерея Примітки Посилання The Royal Palace of Gödöllő
Palác Vigadó

Vigadó je v Budapešti druhý největší koncertní sál. Nachází se na východním břehu řeky Dunaj. Historie Palác Vigadó, navržený Frigyesem Feszlem, byl postaven roku 1859 jako náhrada za jinou koncertní síň, která dříve stála na stejném místě, ale při požáru roku 1848 byla zničena. Vigadó byl také těžce poškozen, tentokrát při Druhé světové válce, ale následná rekonstrukce ho uvedla do zcela původního stavu. V roce 2006 se konala rekonstrukce fasády paláce. Nyní tato koncertní síň nepřestává přitahovat přední dirigenty a umělce z celého světa. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Vigadó Concert Hall na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Palác Vigadó na Wikimedia Commons
Vigadó of Pest

Vigadó (usually translated as "Place for Merriment") is Budapest's second largest concert hall, located on the Eastern bank of the Danube in Budapest, Hungary. The building itself, designed by Frigyes Feszl in 1859. Built to replace another concert hall on the same site (which was destroyed by fire in the 1848 War of Independence) Feszl's Vigadó was also badly damaged, this time during World War II. The post-war reconstruction, which took some thirty-six years to complete, remains faithful to his original design and continues to attract leading conductors and performers from around the world. The facade of the Vigadó was cleaned and restored in 2006. The Budai Vigadó is the home stage of the Hungarian State Folk Ensemble (The House of Traditions), the group having started in 1951 with Hungarian traditional dance and music. The group consists of 30 dancers, a Gypsy band of 14, and a 5-member folk band. See also List of concert halls References External links Official website
Pesti Vigadó

Le Pesti Vigadó ([ˈpɛʃti ˈvigɒdoː]) est une salle de concert située dans le centre de Budapest, au bord du Danube dans le quartier de Belváros dans le 5e arrondissement. Le bâtiment Vigadó de style roman, byzantin et mauresque a été inauguré en 1865. Ce site est desservi par la station Vörösmarty tér : et Vigadó tér : 2 2A. Notes et références Liens externes Ressources relatives au spectacle : Carthalia European Theatre Architecture Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’Art nouveau Portail de Budapest
Vigadó

Il Vigadó è la seconda sala da concerto più grande di Budapest e si trova sulla sponda orientale del Danubio. Descrizione L'edificio progettato da Frigyes Feszl nel 1859, fu costruito per sostituire un'altra sala da concerto che sorgeva sullo stesso sito, e che fu distrutta da un incendio durante la guerra d'Indipendenza del 1848, il Vigadó fu gravemente danneggiato durante la seconda guerra mondiale. La ricostruzione postbellica, che ha richiesto circa trentasei anni, ha mantenuto l'aspetto originario e l'edificio continua ad attrarre direttori d'orchestra ed interpreti di fama mondiale. La facciata del Vigadó è stata restaurata nel 2006. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Vigadó Concert Hall Collegamenti esterni Sito ufficiale, su pestivigado.hu.
Sala koncertowa Vigadó

Sala koncertowa Vigadó (węg. Pesti Vigadó, dosł. „Miejsce rozrywki Pesztu”) – sala koncertowa zbudowana w latach 1859–1864 według projektu architekta Frigyesa Feszla na miejscu innej sali koncertowej, która spłonęła podczas walk Wiosny Ludów 1848. Również obecna sala koncertowa ucierpiała podczas bombardowania w II wojnie światowej. W latach 2004–2006 sala została gruntownie odnowiona. Mieści się przy Vigadó ter 2. Nazwa Pesztu zawarta w nazwie sali koncertowej przypomina, że sala została wzniesiona jeszcze przed połączeniem się Pesztu, Budy i Óbudy) w miasto Budapeszt 1 stycznia 1873. Oprócz sali Vigadó w Budapeszcie istnieje sala koncertowa im. Bartóka w Pałacu Sztuk przy Komor Marcell útca 1. Bibliografia IstvánI. Wellner IstvánI., Budapeszt – przewodnik, TadeuszT. Olszański (tłum.), Warszawa: Sport i Turystyka, 1981, ISBN 83-217-2346-2, OCLC 749382163 . Linki zewnętrzne Oficjalna strona sali koncertowej. tabulas.hu. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-03-12)].
Вигадо

«Вигадо» (венг. Vigadó, vigad — «устраивать бал, веселиться»; также известно как «Редут» от нем. Redoute — «бал-маскарад, танцевальный зал») — второй по величине концертный зал Будапешта. Расположен на набережной Дуная на площади Вигадо. Здание по проекту Фридьеша Фесля было построено в середине XIX века на месте Бального зала («Редута») Михая Поллака, сгоревшего во время антигабсбургского восстания в результате обстрела австрийской артиллерией, и открылось в 1865 году. Великолепный фасад концертного зала с венгерским гербом по центру украшен статуями и бюстами танцоров, монархов и иных видных деятелей Венгрии. Центральный вестибюль «Вигадо» примечателен фресками работы Мора Тана и Кароя Лотца. Сцена концертного зала помнит таких мировых знаменитостей, как Лист, Вагнер и Брамс. В двухуровневой галерее концертного зала работают выставки современного венгерского искусства. Во время Второй мировой войны здание сильно пострадало и открылось после реконструкции в 1980 году. Литература Будапешт: [путеводитель] / С. Кузьмичева, О. Кузьмичев. — М.: Эксмо, 2008. — 384 с.: ил. — (Оранжевый гид). Ссылки Сайт концертного зала Архивная копия от 17 марта 2019 на Wayback Machine (англ.)
Kalocsa

Kalocsa (pronunciación en húngaro: ['kɒlot͡ʃɒ]; en croata: Kaloča o Kalača; en serbio: Kaloča o Калоча; en alemán: Kollotschau, pronunciado en portugués y español: Calocha) es una ciudad en el komitato o condado de Bács-Kiskun, Hungría.​ Se encuentra a 142 kilómetros (88 millas) al sur de Budapest. Se halla en un distrito pantanoso pero altamente productivo, cerca de la orilla izquierda del río Danubio. Históricamente tuvo mayor importancia política y económica que la actual. Kalocsa es la sede episcopal de uno de los cuatro arzobispados católicos de Hungría. Entre sus edificios más importantes destacan la catedral, el palacio arzobispal, un observatorio astronómico, un seminario para sacerdotes y colegios para la formación de profesores. El desarrollo económico tradicional de Kalocsa es principalmente el cultivo de pimentón, la fruta, el lino, el cáñamo y los cereales, la caza de aves acuáticas y la pesca. Kalocsa es una de las ciudades más antiguas de Hungría. El presente arzobispado, fundado hacia 1135,[cita requerida] tiene su origen en un obispado fundado en el año 1000 por el rey San Esteban. Sufrió mucho durante el siglo XVI por las invasiones de los otomanos, que asolaron el país. Ciudades hermanadas La ciudad de Kalocsa está hermanada con:​ Kirchheim unter Teck, Alemania Totana, España Cristuru Secuiesc, Rumanía Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Kalocsa. Página web oficial
Kalocsa

Kalocsa (autrefois en français Colocza) est une ville du comitat de Bács-Kiskun, en Hongrie. Géographie Elle est située sur la rive gauche du Danube, à 68 km au sud-ouest de Kecskemét et à 109 km au sud de Budapest. Histoire Siège de l'un des deux archevêchés créés au début du XIe siècle par le roi Étienne Ier de Hongrie, la ville connut son apogée au XVe siècle avant d'être totalement incendiée pendant l'occupation ottomane. Sa cathédrale baroque date de 1770. Aujourd'hui Kalocsa est une petite ville, célèbre pour son paprika. Elle possède d'ailleurs un musée du paprika. Population Recensements ou estimations de la population : Jumelages La ville de Kalocsa est jumelée avec: Altino (Italie) Bethléem (Palestine) depuis le 15 décembre 2010 Kirchheim unter Teck (Allemagne) depuis le 5 mai 1990 Kula (Serbie) depuis le 25 juin 2010 Shenzhen (Chine) Cristuru Secuiesc (Roumanie) depuis le 3 novembre 2000 Totana (Espagne) depuis le 14 juillet 2005 Voir aussi Liste des évêques et archevêques de Kalocsa Ligne de Kiskőrös à Kalocsa Références Portail de la Hongrie
Kalocsa

Kalocsa (in italiano antico Caloccia) è una città dell'Ungheria situato nella contea di Bács-Kiskun, nell'Ungheria meridionale di 17.492 abitanti (dati 2009) È Sede di un antichissimo arcivescovato. Si trova a circa 140 km a sud di Budapest. È situata in un'area paludosa vicino alla riva sinistra del Danubio. Kalocsa è una delle quattro sedi arcivescovili della chiesa cattolica in Ungheria. Fra gli edifici e monumenti importanti della cita vi sono: la cattedrale dell'Assunzione di Maria Vergine (costruita ai tempi degli arcivescovi Gabriel Herman Antun Patačić, František Xaver Klobušický, József Batthyány e Adam Patačić) il palazzo arcivescovile, un osservatorio astronomico, un seminario per sacerdoti cattolici. La cattedrale attuale, fondata intorno al 1135, è l'evoluzione dell'edificio fondato durante l'anno 1000 dal re Stefano il Santo. Il palazzo arcivescovile subì durante tra sedicesimo secolo e diciottesimo secolo ripetuti danni a causa della guerra tra Turchi e Ungheresi. Rifondato nel 1775 dall'arcivescovo József Batthyány su progetto dell'architetto scolopio Gáspár Oswald, l'episcopio venne completato ai tempi dell'arcivescovo Adam Patačić, al quale si deve in particolare l'allestimento della biblioteca diocesana. All'interno dell'edificio si trova una notevole biblioteca con oltre 140.000 volumi (diretta nel XVIII secolo anche da un bibliotecario italiano di nome Mariosa), fra cui 60 codici e 508 incunabula (tra i quali una Bibbia di Martin Lutero) ed un pianoforte appartenuto a Franz Liszt, che abitò spesso nel palazzo ospite dei locali arcivescovi. Una grande parte della città è stata distrutta da un incendio nel 1875. Le principali attività della zona sono le coltivazioni della vite, frutta, lino, canapa e cereali. Kalocsa è un importante centro per la produzione della paprica. Importanti sono anche la cacciagione di uccelli acquatici e la pesca. Molto nota anche la produzione di ceramica con una tipica decorazione floreale dai colori brillanti. Società Evoluzione demografica Secondo i dati del censimento 2001 il 95,2% degli abitanti è di etnia ungherese, il 3,4% di etnia rom Note Bibliografia I. Genthon, Magyarország múvészeti emlékei (I monumenti artistici dell'Ungheria). Budapest, 1961. Maurizio Tani, La rinascita culturale del ‘700 ungherese. Le arti figurative nella grande committenza ecclesiastica, Roma, 2005 P. Winkler, A Kalocsai és Bácsi Érsekség történeti összefoglalás [Compendio storico della diocesi di Kalocsa e Bács], Kalocsa, 1926 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kalocsa Collegamenti esterni (HU) Sito ufficiale, su kalocsa.hu. (EN) Kalocsa, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Kalocsa

Kalocsa – miasto (17,2 tys. mieszkańców w I 2011 r.) na Węgrzech, położone na zachodzie Wielkiej Niziny Węgierskiej nad Dunajem. Miasto jest ośrodkiem administracyjnym powiatu Kalocsa, wchodzącego w skład komitatu Bács-Kiskun. Historia Arcybiskupstwo od X wieku (drugie na Węgrzech, po Ostrzyhomiu). W 1001 biskup Anastazy-Astryk koronował tu pierwszego króla Węgier – Stefana I Świętego. Od XIX wieku główny ośrodek uprawy papryki. W początku lat 80. XX wieku obszar upraw papryki kaloczańskiej wynosił 3,5 tys. hektarów. Sztuka ludowa Miasto jest silnym ośrodkiem twórczości ludowej, głównie ornamentacyjnego malarstwa ściennego i haftu (hafciarki noszą tu nazwę pisarek). Do 1918 używano w tym zakresie wąskiej gamy kolorystycznej: koloru białego, czarnego, czerwonego i niebieskiego. Obecnie tradycja ta zanikła i używa się szerokiego spektrum barw. Malunki i hafty przedstawiają jednak wyłącznie naturalistyczne ornamenty roślinne. Zdobi się ściany wewnętrzne domostw, jak również ganki i ściany szczytowe. Silne jest także ludowe garncarstwo i ceramika. Wytwarzane są zwłaszcza czerwone dzbany i białe misy z niebieskimi ozdobnikami. Współpraca Kirchheim unter Teck, Niemcy Cristuru Secuiesc, Rumunia Totana, Hiszpania Betlejem, Palestyna Shenzhen, Chińska Republika Ludowa Przypisy Bibliografia Węgierski Urząd Statystyczny
Kalocsa

Kalocsa este un oraș în districtul Kalocsa, județul Bács-Kiskun, Ungaria, având o populație de 17.008 locuitori (2011). Aici își are sediul Arhiepiscopia de Kalocsa, una din instituțiile cele mai importante ale Bisericii Romano-Catolice din Ungaria, cu un rol însemnat în răspândirea creștinismului în evul mediu. Demografie Conform recensământului din 2011, orașul Kalocsa avea 17.008 locuitori. Din punct de vedere etnic, majoritatea locuitorilor (91,52%) erau maghiari, existând și minorități de romi (4,18%), germani (1,94%) și croați (1,07%). Apartenența etnică nu este cunoscută în cazul a 0,67% din locuitori. Din punct de vedere confesional, majoritatea locuitorilor (50,52%) erau romano-catolici, existând și minorități de persoane fără religie (13,43%), reformați (5,2%) și atei (1,19%). Pentru 28,63% din locuitori nu este cunoscută apartenența confesională. Galerie de imagini Note
Калоча

Калоча (венг. Kalocsa) — город в медье Бач-Кишкун в Венгрии. Город занимает площадь 53,18 км², на которой проживает 18 187 жителей. Калоча расположена на левом берегу Дуная, в 5 километрах от самой реки. История Калоча — один из старейших городов Венгрии, и на протяжении истории имел существенно большее значение, чем в настоящее время. В период христианизации Венгрии около 1000 года королём Иштваном Святым здесь было основано архиепископство, кафедра Калочи — одна из пяти старейших епископских кафедр Венгрии вместе с Эстергомом, Эгером, Веспремом и Печем. В настоящее время Калоча — центр архиепархии Калоча-Кечкемет, одной из четырёх архиепархий-митрополий страны. В 1405 году Калоча получила права города. Калоча, как и большая часть Венгрии, в XVI веке была завоёвана турками. Подавляющее большинство зданий дотурецкого периода погибло. Ещё один серьёзный урон архитектурному наследию города был нанесён в 1875 году, когда в результате пожара выгорел почти весь город. Достопримечательности Архикафедральный собор Успения Богоматери Архиепископский дворец Обсерватория Экономика и транспорт Калоча лежит в центре обширного сельскохозяйственного региона с плодородными почвами. Основные культуры — виноград, паприка, фрукты и лён. В самом городе находится ряд предприятий пищевой промышленности. Калоча стоит на автомобильной трассе № 51 Будапешт — Байя — Сомбор. В город из Кечкемета ведёт тупиковая железнодорожная ветка. Население Города-побратимы Примечания Ссылки Официальный сайт города Медиафайлы по теме Калоча на Викискладе
Kaloča

Kaloča (madžarsko Kalocsa) je mesto na Madžarskem, ki upravno spada pod podregijo Kaloča Županije Bács-Kiskun. Znana je tudi kot "svetovna prestolnica paprike" in zgodovinsko kot sedež ene od dveh madžarskih rimskokatoliških metropolij (poleg Ostrogona oz. Esztergoma), v katero je včasih, poleg polovice Ogrske, spadala tudi celotna panonska Hrvaška oz. Slavonija z Zagrebom kot škofijskim sedežem. Tu se nahaja tudi Letališče Kalocsa. Viri in opombe Glej tudi seznam naselij na Madžarskem
Калоча

Калоча (мађ. Kalocsa; негде и Калача) је град у Мађарској. Калоча је један од важнијих градова у оквиру жупаније Бач-Кишкун. Калоча је имала 17.492 становника према подацима из 2009. године. Калоча је познато место ходочашћа римокатолика у Мађарској. Географија Град Калоча се налази у средишњем делу Мађарске. Од престонице Будимпеште град је удаљен око 130 km јужно. Град се налази у средишњем делу Панонске низије, близу десне обале Дунава. Надморска висина града је око 100 m. Историја У месту је (1839) био један Србин, пренумерат Павловићевог „Српског народног листа”. Био је то учени црквени (мада) католички веродостојник, презвитер Атанасије Влаовић. Референце Галерија Партнерски градови Алтино Витлејем Кристуру Секујеск Кирхајм под Теком Кула Тотана Спољашње везе Званични веб-сајт
Kalocsa

Kalosca är en stad i den ungerska provinsen Bács-Kiskun. Den ligger cirka 100 km söder om Budapest, nära Donau, och har 15 280 invånare (2019). I Kalosca finns livsmedels- och textilindustri. I stadens omgivningar odlas paprika i stor skala, och här finns också ett paprikamuseum. Kalocsa är en av Ungerns äldsta städer. Staden är ett katolskt ärkebiskopssäte sedan 1135. Den har en domkyrka och ett ärkebiskopspalats från 1700-talet. Källor ”Kalocsa”. Store norske leksikon. http://snl.no/Kalocsa. Läst 8 mars 2011. Kalocsa i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1910) Externa länkar Officiell webbplats Wikimedia Commons har media som rör Kalocsa.﻿
Калоча

Калоча (угор. Kalocsa) — місто в медьє Бач-Кішкун в Угорщини. Місто займає площу 53,18 км², на якій проживає 18 187 жителів. Калоча розташована на лівому березі Дунаю, за 5 кілометрів від самої річки. Історія Калоча одне з найстаріших міст Угорщини яке протягом історії відігравало істотно більше значення, ніж в даний час. В період християнізації Угорщини близько 1000 року королем Стефаном Святим тут було засновано архієпископство, кафедра Калоча — одна з п'яти найстаріших єпископських кафедр Угорщини разом з Естергомом, Еґером, Веспремом і Печем. В даний час Калоча — центр архиєпархії Калоча-Кечкемет, однією з чотирьох архієпархій-митрополій країни. У 1405 році Калоча отримала права міста. Калоча, як і більша частина Угорщини, в XVI столітті була завойована турками. Переважна більшість будівель дотурецкого періоду зруйновано. Ще один серйозний урон архітектурній спадщині міста було завдано в 1875 році, коли в результаті пожежі вигоріло майже все місто. Пам'ятки Архикафедральний собор Успіння Богоматері Архієпископський палац Обсерваторія Економіка і транспорт Калоча лежить в центрі обширного сільськогосподарського регіону з родючими ґрунтами. Основні культури — виноград, паприка, фрукти і льон. У самому місті знаходиться ряд підприємств харчової промисловості. Калоча стоїть на автомобільній трасі № 51 Будапешт — Байя — Сомбор. В місто з Кечкемета веде тупикова залізнична гілка. Див. також 82092 Калоча — астероїд, названий на честь міста. Посилання Офіційний сайт города [Архівовано 15 травня 2006 у Wayback Machine.]
Nagyszénási repülőtér

A Nagyszénási repülőtér (ICAO: LHNS) Békés vármegye egyik kis mezőgazdasági repülőtere Nagyszénás és Szarvas között, Pálmatér majorban. Üzemeltetője a szegedi székhelyű Szemp Air Kft. Fekvése A Nagyszénási repülőtér Nagyszénástól mintegy 3 kilométerre északra fekszik, a szarvasi úttól nyugatra. A helyiek Pálmatéri repülőtérként emlegetik − tévesen −, ugyanis csak a terület neve Pálmatér, utalva az egykori major nevére. Története 2019-től az Eurochem Agro Hungary Kft. telephelye, mely mezőgazdasági kemikáliákkal foglalkozik, mint például növényvédő, gyomirtó szerek stb. permetezése. 2021 folyamán a futópályáját felszántották. Egyelőre nem tudni, hogy a továbbiakban üzemelni fog-e a repülőtér. Jegyzetek Források A repülőtér honlapja