NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Újpest kocsiszín

Újpest kocsiszín egy megszűnt villamosremiz Budapest XIII. kerületében, az Újpest-városkapu közlekedési csomópontban, a IV. kerület határán. Az épület ipari műemlék, benne manapság egy szupermarket üzemel. Története A kocsiszínt a Pesti Közúti Vaspálya Társaság építette 1866-ban (más források szerint 1895–1896-ban) az újpesti lóvasút kocsijainak tárolására. Az épület öthajós, szegmentíves vasbetonhéjjal fedett csarnok, amiből a telek alakját követve a Dunához közelebb eső két hajó hátrébb kezdődik és hátrébb is végződik, mint a másik három. Eredetileg fafödémes volt, amihez 1911-ben Zielinski Szilárd tervei alapján vasbeton bővítményt csatoltak, majd 1932-ben az egész épületet vasbeton szerkezetűvé alakították. Közvetlenül a remiz mellett sokáig hurokvégállomás is működött a „Bagolyvár” körül, ami még az egykori lóvasút végállomásának épült 1866-ban. A villamosok innen a IV. kerület belseje felé haladtak az Árpád úton. A kocsiszín 1982. július 1-jén vesztette el eredeti funkcióját, mikor az M3-as metró átadása után a párhuzamosságokat megszüntetendő az Újpest városközpontból ide vezető villamosvágányokat felszedték, a járatokat átszervezték, a remizt pedig bezárták. Az egykori szerelőcsarnokban ma egy szupermarket üzemel. Jegyzetek Források Újpesti kocsiszín, villamosok.hu adatlapj, műemlékem.hu
Újpest Water Tower

The Újpest Water Tower (Hungarian: Újpesti víztorony) is one of many water towers in Budapest. History The Újpest Water Tower played an important role in World War II. Explosives were stored within the tower, possibly reserved for its later destruction. In December 1944, Hungarian partisans ambushed the Arrow Cross guards and seized the ammunition, this preventing the tower from being destroyed. If it had been destroyed, the entire area would have been left without water. References Ungváry, K.; Lukacs, J.; Löb, L. (2005). The Siege of Budapest: One Hundred Days in World War II. Yale University Press. ISBN 978-0-300-10468-4. Retrieved 2021-05-03.
Château d'eau d'Újpest

Le château d'eau d'Újpest (en hongrois : Újpesti víztorony) se situe dans le 4e arrondissement de Budapest. Vers 1905, la ville d'Ujpest avait lancé un concours pour la construction d'un château d'eau équipant le quartier. Elle reçut trois candidatures, et ce fut la Compagnie Générale d'adduction d'eau de Liège (Belgique) qui remporta le concours. En 1910, cette société créait un bureau de maîtrise d’œuvre, dont le capital initial (2 millions de couronnes) était apporté par l'Autriche-Hongrie : la Sté Hongroise des Eaux du Danube. Le 3 juillet 1911, les ingénieurs Mihailich Gyozo et Dümmerling Odon entreprenaient l'édification de ce réservoir de 1 500 m3, conçu selon les principes de Intze. Le réservoir a un diamètre de 15 m. Il repose sur une tour dont le diamètre à la base est de 19 m. Elle est fondée sur une dalle de béton épaisse de 2,40 m. Fin 1944, les Nazis voulaient faire sauter ce château d'eau, mais les résistants d’Ujpest sont parvenus à les en empêcher : une plaque commémorative célèbre cet acte héroïque. Depuis 2003, le réservoir alimente en eau douce plusieurs usines de la ville. Les travaux ont été achevés le 8 juillet 1912. Source Janos Ivanyi, « Le nouveau château d'eau de Budapest » [Rapport d'Histoire locale], sur viztorony.hu, Újpest, juin 2003 Portail de Budapest Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’eau Portail des années 1910
Újpesti víztorony

Az újpesti víztorony 2003 óta üzemen kívül álló víztorony, egyben Budapest IV. kerülete, azon belül is Újpest városrész egyik szimbóluma. Az épület 1911–1912-ben, a korban modernnek számító vasbeton (vasrudakkal merevített beton) technikával készült főképp betonból és részben téglából. Története A 19. század–20. század fordulóján önálló Újpest város 1905-ben döntött a helyi vízvezeték-hálózat kiépítéséről. Az erre kiírt pályázatot a három jelentkező közül a Compagnie Générále des Conduites d' Eau Liége Belgique nevű belga társaság nyerte el. A belgák 1910-ben kétmillió osztrák–magyar korona alaptőkével Ister Magyar Vízmű Részvénytársaság néven magyar projektcéget hoztak létre a feladat kivitelezésére. A rendszernek, lévén Újpest területe sík, szüksége volt egy víztoronyra is, hogy biztosítani tudja az egyenletes vízellátást a nagyobb fogyasztású napokon is. A Mihailich Győző (szerkezeti rész) és Dümmerling Ödön (építészeti rész) által tervezett, és Schreiber Gyula által kivitelezett épület helyén 1911. július 3-án kezdődtek meg a földmunkák. Az újpesti víztorony 1500 m³-es ún. Intze-rendszerű vasmedencét foglal magában, mely 15 méter átmérőjű. A víztorony alapozása 19 m átmérőjű 2,40 m vastag beton lemez. A torony alsó – fő teherhordó – része téglafal, 9,50 m belső átmérővel, 1,80 m kezdő falvastagsággal. A felépítmény 27 m magasságig mintegy 2 méternyit szűkül, a konzolok alsó alján a külső átmérő kb. 11,6 m. A víztorony építészeti kialakításánál ügyeltek arra, hogy az a város díszére legyen. Az építkezés 1912. július 8-án fejeződött be, ekkor adták át ünnepélyesen a torony kulcsát a vízvezetéket üzemeltető társaság vezetőjének. 1944-ben a nyilasok fel akarták robbantani, de az újpesti partizánok sikeres rajtaütésének köszönhetően megmenekült. E hősi cselekedet emlékét tábla őrzi a torony oldalán. 2003 februárjáig a környékbeli gyárak ipari vízellátását biztosította. A Fővárosi Vízművek szakembereinek tájékoztatása szerint azóta a műtárgyat használaton kívül helyezték. Jegyzetek Források Iványi János: Az újpesti víztorony, Újpesti Helytörténeti Értesítő, 2003 június, viztorony.hu Adatlapja a műemlékem.hu oldalon
Újvárosi református templom (Makó)

A makói Újvárosban található református templom 1882-ben épült, a város legkiforrottabb romantikus építészeti emléke. Az épület tervét 1871-ben készítette Besenbach Aladár tatai építész. 1876. november 5-én rakták le az alapkövet; az építőmesterek Szép Ferenc és Jókai István voltak. Az alapkőletétel hatodik évfordulóján szentelték föl, 1882-ben. A templomot 1932-ben, 1957-ben, 1963-ban és 1974-ben is fölújították. A templom tengelye kelet-nyugati irányú, a keleti vége egyenes záródású. A főbejárat nyitott, tetőzetét négy kettőzött korinthoszi oszlop tartja. Az épületbe három kapun keresztül lehet belépni; ennek megfelelően a homlokzatot háromíves záródású ablak tagolja - ez a nyugati karzatot világítja meg. Fölé rózsaablakot helyeztek el; az ívsorral díszített oromfal kéményformát követ. A kiszögellő kereszthajók tagolják az oldalhomlokzatot, oromzata szintén a kéményformát követi. A koronázópárkány alatt körbefutó ívsor található. A 42 méter magas tornyot a nyugati homlokzaton helyezték el. Élei lecsapottak, ablaki zsalusak. Konzolos párkányon áll a vasrácsos sétáló, aminek közelében alakították ki a toronyőr szobáját. A téglából falazott toronysisak gúla alakú, díszítőelemként övpárkányt és szellőzőnyílást helyeztek el rajta. A templombelső kiképzése reneszánsz hatású. A belső térhez az északi kereszthajó földszintes és karzati bővítménye csatlakozik. A karzatokat négy oszlop tartja. A keleti karzaton állították föl az 1887-ben Dangl Antal által épített orgonát; a hangszert 1901-ben Wegenstein C. Lipót modernizálta tizenkét változatúra. A kereszthajó déli szárnyában helyezték el a szószékföljárót és raktárszobát. A déli oldal közepén áll az úrasztala és a szószék. Az ablakok közötti falsávok fejezetesek. A hevederívekkel tagolt födém dongaboltozatos. A város helyi közlekedésében részt vevő 5-ös számú autóbusznak van megállója a templom előtt. Források Tóth Ferenc dr.: Makói útikalauz. Makó: Magony-Dornbach. 2005. ISBN 963 86933 1 2 Csongrád megye építészeti emlékei. Szerk. Tóth Ferenc dr. Szeged: Csongrád Megyei Önkormányzat. 2000. ISBN 963 7193 28 6
Újvárosi római katolikus templom (Makó)

A makói újvárosi római katolikus templom a helyi felekezet vallási életének egyik központja. A templom neogót stílusban épült 1913-ban Bánszky Mihály tervei szerint. Története, jellemzői A katolikus egyházközség 1863. április 7-én kapta meg a városi tanácstól a régi Állatvásár tér északi felét. 1902. április 20-án egyesületet hoztak létre, aminek célja a templom fölépítési költségének előteremtése volt; a védnök Dessewffy Sándor, csanádi püspök lett. Négy évvel később a város háromszázezer téglát ajánlott föl. Az első terveket Kövecs Antal készítette, de ezt elutasították, mert túlságosan hasonlított az evangélikus templomhoz. Az új tervet Bánszky Mihály műépítész alkotta meg. 1910-ben a telken épült fel a zárda, ahol iskolanővérek tanítottak. A templom alapkőletétele 1912. június 7-én történt. 1913. november 25-én Glattfelder Gyula püspök szentelte föl az épületet Szent László tiszteletére. Önálló plébániává 1933. szeptember 1-jén vált. 1934-ben épült a parókia. 1944 pünkösdjén egy villámcsapás fölgyújtotta a templomot, de még az évben helyreállították, a tetőszerkezetet 1975-ben újították föl. A templomhajó előtt középen magasodik a támpillérekkel megerősített főtorony, két oldalán egy-egy kis torony a templomtest sarkainál. Ezek csigalépcsővel ellátottak, nyolcszög alakúak. A főhomlokzaton három ajtót helyeztek el. A kapuzat egyszerű kivitelű, az ajtó fölötti csúcsíves mezőben Szentháromságot ábrázoló szekkó kép található aranyozott mozaik háttérrel. Az övpárkány csúcsíves ívsor tagolja. Hatalmas rózsaablak került a torony és a kapu közé. A mellékhomlokzatok (a támpillérek, az oratórium, a nyugati falánál oldalbejáratokkal ellátott kereszthajó és a sekrestye révén) változatos tagolásúak. Az épület belső tere kereszt alaprajzú. A hajót a szentélytől csúcsíves diadalív választja el. A templom üvegablakainak árát adományokból teremtették elő, csakúgy mint a berendezést és az orgonát. A fő- és mellékoltárokat, a szószéket, a keresztelőkutat és a Szent Antal-szobrot Lewisch Róbert műipari intézete készítette. Az épületben található még Szent Teréz, Assisi Szent Ferenc, Szent Anna Mária szobra. Falán 2008-ban emléktáblát helyeztek el a Búza utca 1/C alatt működő katolikus elemi népiskolára emlékezve. A templom mellett található plébánia épületét 2012 novemberében kezdték el bővíteni, benne akadálymentesített, többfunkciós közösségi tér, nagyobb kápolna, számítógépes tanulószobák és új irodahelyiségek kerültek kialakításra, azzal a céllal, hogy az épület felekezeti hovatartozástól függetlenül szolgálja a városrészben élőket. Jegyzetek Források Csongrád megye építészeti emlékei. Szerk. Tóth Ferenc dr. Szeged: Csongrád Megyei Önkormányzat. 2000. ISBN 963 7193 28 6 Külső hivatkozások A templom adatlapja a Vendégváró.hu oldalon Az újvárosi templom az Épülettár.hu weblapon Az Osztálykirándulás.hu az épületről
Őserdő (Bükk)

A bükk-vidéki őserdő az Istállós-kő és a Tar-kő között, a Virágos-sár oldalában, a tengerszint fölött 850–900 méter magasan helyezkedik el. Az első 25 hektárt a 19. század eleje tájékán vették ki a gazdálkodásból, majd Király Lajos erdőmérnök javaslatára Pallavicini őrgróf a teljes jelenlegi területet véglegesen kivonta a termelésből és a tudományos kutatás rendelkezésére bocsátotta. Azóta az ember közvetlenül nem avatkozik annak fejlődésébe: a 45–50 méter magas, 180–200 éves bükkóriások „állva halnak meg”. Nyugati széle mellett még kivehető a hajdani kisvasút helye. A 3/2000. (III. 24) KöM rendelet az őserdőt a Bükki Nemzeti Park erdőrezervátumává nyilvánította. Az Őserdő Erdőrezervátum területe 375,3 hektár, ebből a magterület 59,7 hektár. 2020-ban Amiről a fák suttognak címmel készült természetfilm forgatási helyszíne. Jegyzetek Források Bükki Nemzeti Park: Erdőrezervátumok, magterületek
Ősze-szék

Ősze-szék är en sjö i Ungern. Den ligger i provinsen Csongrád-Csanád, i den centrala delen av landet, 140 km sydost om huvudstaden Budapest. Arean är 0,48 kvadratkilometer. Den sträcker sig 1,3 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,8 kilometer i öst-västlig riktning. Källor
Jüdischer Friedhof (Tata)

Der Jüdische Friedhof in Tata, einer Stadt im gleichnamigen Kreis im Komitat Komárom-Esztergom in Ungarn, ist gut erhalten. Der große, stark überwachsene Friedhof liegt in der Nähe der Burg(ruine) Esterházy auf dem Kalvarienberg. Der älteste Grabstein ist auf das Jahr 1740 datiert. Im Jahr 2005 wurde ein Holocaust-Denkmal errichtet. Die letzte Beerdigung erfolgte im Jahr 2006. Eine Liste mit den Namen der Personen, die auf dem Friedhof bestattet wurden, ist vorhanden und kann eingesehen werden. Siehe auch Liste jüdischer Friedhöfe in Ungarn Weblinks Einzelnachweise
Kwatera 301 (Budapeszt)

Kwatera 301 – kwatera na Nowym Cmentarzu komunalnym w Budapeszcie, na którym potajemnie chowano ofiary represji skazane w procesach toczących się na Węgrzech po upadku powstania węgierskiego 1956. Działka obejmuje teren 111,5x65 metrów, znajdują się na niej groby Imre Nagya, Jánosa Szabó, Józsefa Dudása, Ilony Tóth czy Petera Mansfelda. Zobacz też Kwatera na Łączce – miejsce potajemnych pochówków ofiar zbrodni komunistycznych na Cmentarzu Wojskowym na Powązkach w Warszawie.
56-os Múzeum

Az 56-os Múzeum Magyarország első és eddig egyetlen 1956-os forradalom és szabadságharcos múzeuma. Kiskunmajsán a Corvin köz volt főparancsnoka, Pongrátz Gergely alapította. Miután a rendszerváltás után kényszerű száműzetéséből 1990-ben hazatért, egyik legfontosabb célja volt, hogy létrehozzon egy olyan kiállítást, amelyben megtekinthetők az 56-os forradalomhoz és szabadságharchoz kapcsolódó dokumentumok, ereklyék, fotók. A múzeum épületét tanyasi iskolának építették a két világháború között Klebelsberg Kuno minisztersége alatt. A múzeum 1999-ben nyílt meg, udvarán egy T–55-ös harckocsi látható. Két kiállítási terme van. Ezekben korabeli relikviák: zászlók, fegyverek, térképek, fényképek, újságok, szabadságharcosok képzőművészeti alkotásai, egyéb személyes tárgyaik láthatók. Képgaléria Források Kozma Huba: Pongrátz Gergely; Antológia Kiadó, Lakitelek, 2006 A múzeum honlapja, corvinista.hu
Abbaye de Bélapátfalva

L’ancienne abbaye de Bélapátfalva, également nommé de Bélháromkút (« les trois fontaines de Bél ») est un ancien monastère de moines cisterciens, fondé au XIIIe siècle et situé en Hongrie, dans la commune et le district éponymes, au pied du massif montagneux de Bükk, plus précisément au pied du Bél-kő (hu). Elle fut abandonnée devant l'avancée des Ottomans au XVIe siècle. Histoire Fondation L'abbaye est fondée le 16 mai 1232 à l'initiative de l'évêque d'Eger, Kili II. La construction de l'abbaye est cependant interrompue par l'invasion mongole de 1241. En 1246, des chroniques indiquent que le monastère a été épargné ou a résisté, et que les moines y vivent L'abbaye médiévale L'abbatiale actuelle est construite assez tardivement, aux XIVe et XVe siècles, en remplacement d'un édifice en style roman tardif, et est de style gothique. La prospérité de l'abbaye diminue très fortement à la fin du Moyen Âge. En 1503, on n'y compte que trois moines. La fermeture Après la bataille de Mohács, en 1526, et l'occupation ottomane qui s'étend jusqu'en 1552, les monastères hongrois sont fermés, ce qui est le cas de Bélapátfalva en 1530. Le monastère tombe lentement en ruine, état dans lequel il reste jusqu'en 1720. Une restauration à l'identique commence alors, et dure jusqu'en 1732, date à laquelle l'église est rouverte au culte, mais en tant qu'église paroissiale. Certains éléments, comme l'autel et la chaire, sont plus tardifs et datent de 1748. Le reste du monastère a servi de carrière de pierres, et il n'en reste que les soubassements. Site de l'abbaye Caractéristiques et protection C'est la seule abbatiale cistercienne hongroise qui soit conservée dans son état originel. À ce titre, elle est aujourd'hui protégée en tant que monument sous le numéro 5433. Des fouilles ont été réalisées sur le site de l'abbaye au milieu des années 1960, en même temps qu'un chantier de restauration de l'église. L'abbatiale L'abbatiale est une église en croix latine, à trois nefs, sans clocher. Elle est consacrée à Émeric de Hongrie. Le cloître Le cloître était de forme rectangulaire, mesurant vingt-et-un mètres de longueur par dix-sept de largeur. Notes et références Voir aussi Articles connexes Portail du christianisme Portail du monachisme Portail de la Hongrie
Cisterciënzerabdij van Bélapátfalva

De Cisterciënzerabdij van Bélapátfalva (Hongaars: Bélapátfalvai ciszterci kolostor) is een voormalige 13e-eeuwse cisterciënzenabdij in Bélapátfalva in het comitaat Heves, maar hoorde tot 1950 bij het buurcomitaat Borsod. Het gebouw is Romanogotisch en het best bewaarde voorbeeld van deze bouwstijl in Hongarije. Het klooster ligt aan de voet van de 815 meter hoge Bélkő, een van de hoogste toppen van het Bükkgebergte. Het klooster werd in 1232 erkend door de bisschop van Eger, Kilit II (Cletus Bél). Het lag op het terrein van de familie von Bél, de familie waartoe de schenker ook behoorde. Het was een dochterklooster van de Cisterciënzerabdij van Pilis, waarvan de Abdij van Clairvaux in Frankrijk, het moederklooster was.
Opactwo Cystersów w Bélapátfalva

Opactwo cystersów w Bélapátfalva – dawne opactwo cystersów w Bélapátfalva, na Węgrzech położone u stóp wzgórza Bélkő w Górach Bukowych w Komitacie Heves. Kościół poklasztorny opactwa w Bélapátfalva jest jedyną w całości zachowaną świątynią romańską na Węgrzech. Historia Opactwo założone zostało w 1232 przez biskupa Egeru Kilita II (Cletusa), grunty pod fundację opactwa przekazała rodzina Bél. Opactwo zasiedlone zostało przez mnichów z klasztoru Pilis, przez co stało się filią pośrednią opactwa Clairvaux. Budowa kościoła została zakłócona najazdami mongolskimi w 1241. Odbudowane po nich sklepienie zyskało cechy wczesnogotyckie. Kryzys klasztor przeżywał również w XIV wieku, kiedy oprócz opata mieszkało w nim tylko dwóch mnichów. Początek XV wieku to okres krótkotrwałego rozkwitu klasztoru. Opactwo funkcjonowało do XVI wieku. Po inwazji tureckiej w 1596 kościół i klasztor popadły w ruinę. W latach trzydziestych XVIII wieku kościół odbudowano. Sklepienie zyskało wtedy cechy barokowe. Zachodnie skrzydło klasztoru odbudowano jako Dom Myśliwski, funkcjonujący później jako siedziba parafii (w 1925 budynek ten uległ zniszczeniu). Kolejna renowacja kościoła miała miejsce w latach 1953–1956. Kilka lat później odkryto jako trwałą ruinę fundamenty klasztoru. Architektura kościoła i klasztoru Kościół wzniesiony został na planie krzyża, z korpusem o długości 37 m. Trzynawowy z transeptem, z nawą główną wyższą niż nawy boczne. Fasada zachodnia trzyczęściowa, z częściowo zachowanymi filarami. Część środkowa wykonana jest z ozdobnych czerwono–szarych pasów utworzonych przez odpowiednio dobrane kamienne ciosy. Fasada ozdobiona jest piękną gotycką rozetą. Klauzura klasztorna znajdowała się po prawej (południowej) stronie kościoła. Obecnie zachowały się jedynie fundamenty założenia klasztornego, rozmieszczone na planie prostokąta o wymiarach 21 x 17 metrów. Ciekawostki W okresie letnim (od Wielkanocy do końca sierpnia) w kościele odbywają się codziennie msze święte, w czasie których wykonywane są chorały gregoriańskie przy akompaniamencie drewnianych klasztornych organów. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Galeria zdjęć klasztoru Panoramio
Museum of Minerals in Siófok

Mineral Museum (Hungarian: Ásványmúzeum) is a museum in Siófok, Hungary. It was opened in 1986 in the centre of the city. It is a private museum with the protection of the Hungarian National Heritage label. In this museum you can see 3000 pieces out of their total (12,000) collection. It includes examples most notably from the Carpathian Basin. There are a lot of outstanding minerals from Transylvanian mining areas. There are some objects from distant regions of the world as well. The Kövecses Family has been collecting minerals for 4 generations. The museum became protected by the Hungarian State as a national heritage in 1986, which was renewed and extended again in 2016. In 2001, museum owner and founder Lajos Kövecses-Varga discovered a new mineral, called (kochsandorite). The first found samples of that mineral are also exhibited here. Sources Museum of Minerals at siofokportal.com Museum of Minerals on the utazzithon.hu portal Further information
Ásványmúzeum (Siófok)

A Siófokon látogatható Ásványmúzeum, Kövecses-Varga Lajos gyűjtemény a legnagyobb magán ásványgyűjtemény Közép-Európában. 1986 óta államilag védett, az erdélyi ritkaságokat tekintve a világon egyedülálló magánkollekció. 2016 óta az MTA és ELTE szakembereinek javaslatára, valamint a Forster Gyula Örökségvédelmi Központ közreműködésével fokozottan védett magyar nemzeti kincs. A gyűjtemény a Kárpát-medence történelmi bányahelyeiben talált ásványokra koncentrál, különös tekintettel az erdélyi bányavidék ritkaságaira. Mindemellett a világ számos egzotikus tájáról is láthatunk itt érdekes példányokat. Meglátogatható Siófok város központjában, a Kálmán Imre sétány 10. alatt. Tulajdonosa Kövecses-Varga Lajos; a teljes 12 000 darabos gyűjteményéből itt több mint 3000 darab látható. A múzeum tulajdonosa, Kövecses-Varga Lajos ásványgyűjtő 2004-ben egy új ásványfajtát is talált Mányon, a régi szénbánya meddőhányóján, amit Koch Sándor neves magyar mineralógusról kochsándoritnak nevezett el. A kochsándorit első példánya is a siófoki Ásványmúzeumban található. Jegyzetek Források Az Ásványmúzeum a siofokportal.com-on Archiválva 2014. július 19-i dátummal a Wayback Machine-ben A siófoki Ásványmúzeum az utazzithon.hu portálon Archiválva 2013. november 3-i dátummal a Wayback Machine-ben További információk A Wikimédia Commons tartalmaz Ásványmúzeum témájú kategóriát. Ásványmúzeum - Siófok
Imre-Kálmán-Gedenkhaus

Das Imre-Kálmán-Gedenkhaus (ungarisch Kálmán Imre Emlékház oder auch Imre-Kálmán-Museum, ungarisch Kálmán Imre Múzeum) ist ein Museum in der ungarischen Stadt Siófok. Es befindet sich in der Kálmán Imre sétány 5 im Zentrum der Stadt und dient dem Gedenken an den ungarischen Komponisten und Kapellmeister Imre Kálmán. Geschichte Das Imre-Kálmán-Gedenkhaus ist das Geburtshaus des weltbekannten Operettenkomponisten, der 1882 in Siófok geboren wurde und heute Ehrenbürger der Stadt ist. Anlässlich seines 105. Geburtstages wurde am 22. Oktober 1987 das Gedenkhaus eröffnet. Die Ausstellung im Erdgeschoss des Hauses präsentiert den Menschen Imre Kálmán und die wichtigsten Stationen seiner Laufbahn. Seit der Eröffnung wurde die Ausstellung durch Gaben der Witwe des Komponisten Vera Kálmán sowie seiner beiden Kinder Yvonne und Charles um viele persönliche Gegenstände erweitert. Ausstellung Im ersten Raum des Imre-Kálmán-Gedenkhauses steht der Flügel des Komponisten; außerdem sind Noten und Fotografien ausgestellt. Seine Notizen auf dem Schreibtisch geben Zeugnis von seiner Zeit an der Nationalen Königlich Ungarischen Musikakademie in Budapest. Teil der Ausstellung ist eine Büste von Imre Kálmán, die 1953 von dem italienischen Bildhauer Edward A. Minazzoli aus Carrara-Marmor geschaffen wurde. Die Vitrinen des zweiten Raums zeigen Programmhefte von verschiedenen Aufführungen des Komponisten, persönliche Gegenstände und Auszeichnungen. Der dritte Raum ist seiner Ehefrau Vera gewidmet. Weiterhin gibt es Materialien zu den Aufführungen seiner bekanntesten Operetten, zu denen A Csárdáskirálynő, Tatárjárás, A cigányprímás, A bajadér, Marica grófnő und A Cirkuszhercegnő zählen. Außerdem besteht die Möglichkeit, in den Ausstellungsräumen Ausschnitte aus seinen Operetten zu hören. Im ersten Stock des Imre-Kálmán-Gedenkhauses sind regelmäßig Wechselausstellungen mit Werken meist ungarischer Künstler zu sehen. Daneben finden auch museumspädagogische Veranstaltungen statt. Einzelnachweise Weblinks Kálmán Imre Emlékház. Offizielle Webseite. Abgerufen am 20. September 2025 (ungarisch, englisch). Kálmán Imre Emlékház. In: siofok.hu. Abgerufen am 20. September 2025 (ungarisch).