Besenyőtelek

Besenyőtelek község Heves vármegyében, a Füzesabonyi járásban. Fekvése Az Alföld északi peremén, a Hevesi-síkon fekszik, Füzesabonytól 5 kilométerre délre, a Tiszától mintegy 17 kilométerre északnyugatra. A kistáj 86 és 202 méter közötti tengerszint fölötti magasságú, lényegében a Laskó-patak és az Eger-patak hordalékkúp-síksága. A falu határa a Mátra és a Bükk-vidék Alföldre nyúló pereméhez és a Tisza árterületének tájegységéhez tartozik. Közigazgatási területe két részre oszlik, melyeket egy bő 3 kilométer széles, Mezőtárkányhoz tartozó külterületi területsáv választ el egymástól. Nyugati területrésze jó 20 négyzetkilométer kiterjedésű, itt van a település teljes belterülete. Keleti területrésze, mely csaknem másfélszer nagyobb, hozzávetőlegesen 28 négyzetkilométer kiterjedésű, néhány kisebb-nagyobb tanyát, tanyabokrot leszámítva lakatlan. A szomszédos települések: észak felől Dormánd, északkelet felől Mezőtárkány, dél felől Átány, nyugat felől pedig Erdőtelek. (Utóbbinál − közúton, illetve légvonalban − valamivel közelebb fekszik hozzá Tenk, de közigazgatási területeik nem érintkeznek.) Keleti területrésze a fentieken túl határos még észak felől Egerfarmossal, kelet felől Poroszlóval, dél felől pedig Újlőrincfalva, Sarud és Kömlő községekkel is. Besenyőtelek mérsékelten meleg-száraz éghajlatú. Az évi napfénytartam 1930-2000 óra. Az évi középhőmérséklet 9,8-12,2 °C. A csapadék évi mennyisége 540–580 mm. A keleti, északkeleti és nyugati szél a leggyakoribb. Természetes növénytakarója a füves puszta. Uralkodó növényei a fűfélék és egyéb lágyszárú fajok. A település határában kis számban találhatók erdőfoltok, fasorok, melyeknek leggyakoribb képviselői a fehér akác, a nemes nyár és a kocsányos tölgy. A cserjeszint növényei közül terjed a keskenylevelű ezüstfa, a vadrózsa és a gyalogakác. Megközelítése Legfontosabb közúti megközelítési útvonala a 33-as főút, mely áthalad a központján. Ezen érhető el Debrecen és Füzesabony irányából is. Az ország távolabbi részei felől a 3-as főúton, illetve (1998 óta) az M3-as autópályán közelíthető meg a legegyszerűbben (füzesabonyi letéréssel). A 3-astól 8, az M3-astól 4 kilométerre délre fekszik. Kömlővel és Tiszanánával a 3212-es út köti össze. Vasútvonal nem érinti, a legközelebbi vasúti csatlakozási lehetőséget a Budapest–Sátoraljaújhely-vasútvonal Füzesabony vasútállomása kínálja mintegy 6 kilométerre északra. Története A falu egykor besenyőtelep volt, eredeti neve Bessenyő. A zásztyi apátság alapítólevelében a 11. században a besenyők kútját, besenyők temetőjét említették ezen a helyen. A településről 1278-ból való a legrégibb fennmaradt adat; ekkor egy Tekme nevű besenyő birtoka volt, aki 1278 körül örökös nélkül halt el. 1467-ben Bessenyei Mihály alnádor birtokolta, aki besenyei birtokához abban az évben Tepélypusztát is adományul kapta Mátyás királytól. Besenyőtelek már a török uralom elején, 1544-ben elpusztult, s 1596 őszétől, amikor a törökök Eger várát is elfoglalták egészen 1676-ig sem Besenyő, sem Tepély nem szerepel az adóösszeírásokban. A falu 1686-ban harmadszor is lakatlanná vált, ezért az 1696. évi és az 1697. évi összeírásban sem szerepel a lakott települések között. 1703-ban azonban újra benépesült, s 1703. december 19-én gróf Zinzendorf egri császári várparancsnok a Rákóczi-szabadságharc kezdetén a következő szövegű menlevelet állította ki a besenyőtelkiek részére: „Miután Besenyő falu lakói a most kitört felkelés idején az általam kívánt élelmiszert hűségesen beszolgáltatták, ezért utasítom az itt lévő és ezután érkező császári katonákat, hogy a falu lakóit semmiféle terménybehajtással, rablással ne zaklassák, és ilyesmitől védelmezzék, kivévén azt az esetet, ha a császári katonaság élelemhiány miatt rákényszerül. Kelt Eger várában 1703. dec. 19. Gr. Zinzendorf Ferinánd.” 1848 őszén több mint 100 besenyőtelki férfi jelentkezett nemzetőri szolgálatra. Az első világháború négy éve alatt a 3400 főnyi lakosságból 674 főt hívtak be katonai szolgálatra, közülük 121 hősi halált halt. A bevonultak a felnőtt férfilakosság csaknem negyven százalékát tették ki, ami jóval meghaladta az országos átlagot. A két világháború között három besenyőtelki lakost vitézi címmel tüntetett ki a kormányzó az első világháborúban tanúsított hősiességéért . A Tanácsköztársaság kikiáltását 1919. március 21-én a falu népe nem fogadta kitörő lelkesedéssel. A Kommünnel szembeni ellenszenvét csak növelte, hogy 1919. május 1-jétől Besenyőtelek hadtápterület lett. A községben helyezték el a Vörösezred pihenő legénységének egy részét. A front közelsége miatt a parasztság biztosította az élelem és hadianyag szállítását. A Vörös őrségbe a helyiek közül csak néhányan álltak be. A második világháború nagy károkat okozott Besenyőtelken is. A többnapos helyi harcok a település középületeit és lakóházait sem kímélték. A községházán lévő hivatalos iratok jó része is megsemmisült. Közélete Polgármesterei 1990–1994: Kalóz András (független) 1994–1998: Kalóz András (független) 1998–2002: Kalóz András (független) 2002–2006: Kalóz András (független) 2006–2010: Bozsik Csaba (független) 2010–2014: Bozsik Csaba (független) 2014–2019: Bozsik Csaba (független) 2019–2024: Bozsik Csaba (független) 2024– : Nagy Zsolt (független) Népesség A település népességének változása: 2001-ben a település lakosságának 97%-a magyar, 3%-a cigány nemzetiségűnek vallotta magát. A 2011-es népszámlálás során a lakosok 90,8%-a magyarnak, 10,4% cigánynak, 0,3% németnek mondta magát (9% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 63,9%, református 2,7%, görögkatolikus 0,3%, felekezeten kívüli 6,4% (25,2% nem nyilatkozott). 2022-ben a lakosság 92,8%-a vallotta magát magyarnak, 7,4% cigánynak, 0,2% németnek, 0,1-0,1% románnak, ruszinnak, ukránnak és szerbnek, 1,5% egyéb, nem hazai nemzetiségűnek (7,2% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). Vallásuk szerint 40% volt római katolikus, 3,2% református, 0,2% görögkatolikus, 0,1% evangélikus, 1,1% egyéb keresztény, 1,3% egyéb katolikus, 9,2% felekezeten kívüli (44,6% nem válaszolt). Híres szülöttei 1879. augusztus 23-án itt született Berze Nagy János néprajztudós. 1950. május 27-én itt született dr. Hannus István, a Szegedi Tudományegyetem Alkalmazott és Környezeti Kémiai Tanszékének egyetemi tanára. Nevezetességei A település legfontosabb műemléke a klasszicista stílusban épült római katolikus templom középtornyos homlokzatán enyhén előrelépő rizalit fejezetes pilaszterekkel és timpanonnal. A kosáríves bejáratnál elhelyezett tábla felirata: „Az egy igaz Isten ditsőségére Szent Lőrincz mártír tiszteletére közigyekezettel és buzgósággal." Az alatta lévő másik tábla felirata: „Magyarország ezredéves fennállásának emlékére 1896." A rizalit két oldalán nagy faltükör, a főpárkány fölött ívelt vonalú oromfal-háromszögek vannak, közöttük a toronyemelet keretelt sávos síkjában alacsony ablak. A torony oszloppárkánya fölött fejezetes sarokpillérekkel tagolt toronyemelet, körben négy vállöves, félkörös harangablakkal. Órapárkány órákkal, kettőzött lanternás, kupolás sisak. Lizénákkal díszített oldalain jobbra négy bojtdíszes, szegment záródású ablak látható, az első lizéna keretelésében fekvő ovális lépcsőházablakkal. Egyenes záródású, rézsűsen visszalépő szentély. Balról füles, kőkeretes oldalbejárat. A templombelső jellemzői: a kórusalja csehsüveg boltozatos, a szélesen előrelépő kosárív között előredomborodó falazott kórus-mellvéd plasztikus XVI. Lajos-stílusú díszekkel, beépített orgonaházzal. A hajótér három szakaszos, tágas, széles lesarkított délpillér kötegein mereven kiülő párkány látható. A csehsüveg boltozatok között széles járomhevederek vannak, homorúan archívolt, lépcsőzetesen emelt, visszalépő négyzetes szentélye fölött pedig csehsüveg boltozat. A templom főoltára festett, részben aranyozott fa. Szarkofág alakú sztipesz, oszlopos, klasszicizáló tabernákulum. Az oldalán egy-egy színesen festett imádkozó angyal látható. A félkörösen záródó, nagy empire faragványokkal díszített olajvászon főoltárkép a védőszentet, Szent Lőrinc mártírt ábrázolja. Az oltárképet 1821-ben Balkay Pál egri festőművész festette. A templomban van egy 1820 körül készült hordozható Mária-kép is. A két empire oszlopon álló faragott baldachin alatt áttört, aranyozott keretben olajfestett Mária, hátoldalán a Pietà. A hordozható asztalon díszvázák találhatók és egy-egy plasztikus puttószobor. A két mellékoltár fehérre festett, részben aranyozott fa. Az egyik Szent Anna, a másik Szent József tiszteletére készült 1860 körül. A Szent Anna-oltáron lévő kép Szűz Mária neveltetését ábrázolja. A Szent József-oltáron Jézus nevelőapjának képe látható. Az előbbi oltárképet 1862-ben Sajósy Alajos egri festő festette, s feltehetően az 1880 körül készült másik is egy egri művész alkotása. A klasszicista stílusú szószék fehérre festett, részben aranyozott fa. Tölcséres talpán leveles gomb és rozettás talpöv található. A kosarán lévő aranyozott dombormű Keresztelő Szent Jánost ábrázolja. Hangvetőjében sugaras galamb van, tetején felhő gomolyog, és angyalfejek között törvénytábla látható. A gyóntatószék a 18. század végen készült pácolt hársfából, gömbölyű előrésszel. Hátfalán szegett peremű, vésett panneau van. Széke a régi templomból való. A sekrestyében lévő gyóntatószéket puhafából készítették 1770 körül, félkörös alaprajzán csigás végű rekesztőfalakkal. A szentélyben lévő két kétüléses, 1790 körül készült, keményfából faragott, elöl csillagos és intarzia berakásos padszék, az úgynevezett „tanítók széke" helyi asztalos munkája. A templom hajójában lévő 4x9 keményfa pad 1820 körül készült klasszicista stílusban. A szentélyben is van a „tanítók székéhez" hasonló, 1800 körül készített kettős ülőpad is, és a kórusnál további négy kettős családi pad és két háromüléses családi pad is; ezek mind az 1800 körüli években készültek. Valamennyi családi pad a régi templomból való, ahol azokat a nemesi község birtokos családjai használták. A szentélyben lévő papi szék részben berakott cseresznyefából és cseresznyefa gyökérből készült 1820 körül ívelt lábakkal és nagy csigában végződő kartámokkal. Helyi asztalos munkája. Források Borovszky Samu: Heves vármegye Jegyzetek