Csörsz árka

Csörsz árka néven egy körülbelül 1260 km hosszú ókori védőműrendszer maradványait ismerik Magyarországon, mely mintegy körbekeríti az Alföldet: a Dunakanyartól indul, az Alföld északi peremén halad kelet felé a Tiszáig, majd Debrecen környékén délkeletre fordulva egészen az Al-Dunáig húzódik. A Csörsz-árok pontos keletkezése és funkciója a mai napig vita tárgyát képezi. Tájanként több elnevezése ismert: Ördög árka, Avarárok, Ördögárok, Ördögborozda, Csörsz-árok, Rapsonné útja, Ördögszántás, Kakasborázda. A Csörsz-árok római irányítással avagy önállóan a szarmaták által épített sáncárokrendszer. Az árkot 1067-ben említi először oklevél: „magna fovea, huae protensa usque ad Aruksceguj tendit”. Maradványai több mint 1600 évig jól láthatóak voltak, a 19. században ipari méretekben megindult talajrendezések nyomán azonban mára már csak kis szakaszai ismerhetők fel világosan. Helyének pontos meghatározásában nagy segítséget nyújt a légirégészet. A nyomvonal kikerülte a laza, homokos talajú területeket (ahol hamar betemetődhetett volna), ahol pedig vizes, ingoványos területre fut, ott építésekor valószínűleg a maitól eltérőek voltak a terepviszonyok. Szarmata védmű Az árokból és töltésből álló, faszerkezettel is megerősített védősánccal az Alföldön megtelepedett szarmata törzsek építették körbe magukat északon és keleten, hogy a germánok északról fenyegető betörései ellen védekezzenek. Az árokról kapta nevét a Mezőcsát közelében lévő Ároktő. Innen az árok Füzesabony, Dormánd, Erdőtelek, Kál, Átány, Bod, Zsadány, Árokszállás és Csány felé húzódik tovább. (Egy monda szerint Csányban temették el Kund magyar vezér fiát, Csörszöt.) Római limes Az árok a 4. század utolsó évtizedéig a rómaiak előretolt védelmi vonala (limes Sarmatiae) volt, és a népvándorlás miatt betörő barbár népek támadásai ellen védte a Római Birodalom békéjét. A védmű valószínűleg Nagy Konstantin római császár uralkodása idején épült, 324 és 337 között. A Körösladánynál ma is jól kivehető, négy kilométer hosszú Körös-menti sánc később, 352 körül épülhetett, miután a germánok kelet felől áttörték a korábban épült sáncokat, és a szarmatáknak fel kellett adniuk a Köröstől délre eső területeket. Tiszadob határában szintén feltárták az árok maradványait egy szarmata temető és egy földvár szomszédságában. Arad közelében, a Maros jobb partjának közelében is épségben megmaradt egy részlete. A Maros bal partjától Temesvár felé futó szakaszát pedig az Arad–Temesvár autópálya építése során metszették át. Az Al-Dunát Versectől délre érte el az árokrendszer. Méretei Az árok mélysége: 2–5 m Az árok szélessége: 5–8 m Az árokrendszer teljes hossza: ~1260 km A körbekerített terület nagysága: ~60-65.000 km² A megmozgatott föld mennyisége: ~10 millió m³ Az építésre fordított munkanapok száma: ~10 millió (Vagy 2250 nap 15 évvel, évente 5 hónappal [1 hó = 30 nap] számolva; vagy 1800 nap a 700 m/nap sebességből kiindulva.) Az építkezésen részt vett emberek száma: ~5500 fő Az árok építésének „sebessége”: ~700 m/nap (15 építési évvel és évi 5 munkahónappal számolva) Nyomvonala A Dunától a Tiszáig tartó délebbi árok nyomvonala: Dunakeszi, Fót, Mogyoród, Kerepes, Gödöllő, Isaszeg, Valkó, Vácszentlászló, Tura, Zsámbok, Boldog, Jászfényszaru, Pusztamonostor, Jászágó, Jászberény, Jászdózsa, Jászjákóhalma, Jászapáti, Jászivány, Pély, Tarnaszentmiklós, Kisköre. A tiszántúli belső árok nyomvonala: Tiszadob, Rejetanya, Tiszadada, Tiszavasvári, Bűdszentmihály, Nagycserkesz, Bene-halom, Kálmánháza, Újfehértó, Téglás, Hajdúhadház, Bocskaikert, Pallagpuszta, Debrecen, Mikepércs, Sáránd, Hajdúbagos, Hosszúpályi, Konyár, Esztár, Hencida, Gáborján, Váncsod, Bojt, Mezőpeterd, Bedő, Biharkeresztes, Told, Berekböszörmény, Körösszegapáti, Körösnagyharsány, Biharugra, Geszt, Mezőgyán, Nagyszalonta, Újszalonta, Méhkerék, Kötegyán, Sarkad, Keményfok, Ant, Feketegyarmat, Dénesmajor, Gyula, Gyulavarsánd, Nagypél, Székudvar, Sikló, Nadab, Simánd, Szentmárton, Mácsa, Kürtös, Újszentanna, Zimándújfalu. Maradványok Az árok két helyreállított darabkája kiállítás formájában is megtekinthető: M3 Archeopark Polgárnál, az autópálya mellett. A korabeli sáncnak egy kis rekonstruált része ma is látható a Debrecentől keletre, a Vámospércs felé vezető út déli oldalán, a Zsuzsi Erdei Vasút Csere-erdő megállójával szemben, az erdőben. Védettsége Az emberi erőforrások miniszterének 2012. szeptember 14-i rendelete kiemelten védetté nyilvánította az árokrendszer egyetlen, debreceni szakaszát. Egy másik szakasza, a Heves vármegyei Kál, Erdőtelek, Füzesabony és Dormánd településekhez tartozó területeken természetvédelmi oltalom alá esik mint a Hevesi Füves Puszták Tájvédelmi Körzet egyik különálló területrésze. Mondák, néveredet A főleg a Jászságban elterjedt magyar népmonda a longobárdokhoz és egy Rád nevű királyhoz köti építését, nevét pedig Csörsz avar király nevéhez, akit a monda szerint a csatornának épülő árok mellett sújtott halálra a villám. Hasonló mondák kapcsolódtak Erdélyben a Rapsonné útja, Tündérek útja, Ördögök árka stb. néven ismert maradványokhoz. Egy másik változat szerint Csörsz királyfi – mai változataiban egy cseh főúr vagy más nagyúr – árkot építtet, mivel menyasszonya csak azzal a feltétellel megy hozzá nőül, ha vízi úton, hajón jöhet a szárazföldön keresztül. Az árok ásása több évtizedig tart. Egy fiú, akinek apja kisgyermekkora óta otthonától távol dolgozott, valamilyen jelről megismeri apját. Megöli az árkot építtető zsarnok urat. A honfoglalás előtti erődítmények, határárkok nyomát a magyar nyelvterületen sok helyen ördögároknak, ördögborozdának nevezik. A Kárpát-medencei szlávok szintén ismerik a csertovszki-jarek (ördögárok) elnevezést. Szépirodalmi hivatkozások Tompa Mihály Csörsz árka című verse a fenti népmondát használta fel: Csörsz megkéri a longobárd Rád király lányát, Délibábot, azonban Rád feltételt támaszt: Csörsz építsen csatornát: Égett a munka, éjjel, Nappal, későn, korán, Hogy mély árok hasadt a Dolgos sereg nyomán; S Tiszától a Dunának Vett a mezőn futást, Naponkint mind tovább nyult, S haladt szemlátomást. Gvadányi József Egy falusi nótáriusnak budai utazása című művében a főszereplő Nagy-Peleskéről Budára menet viharba kerülve Jászberény előtt beleesik a Csörsz árkába: A lovam rettegett, nem mene folytába, Ide, oda csuszott vagy egy, vagy más lába, Mivel a setétben lépett csak vaktába, Velem együtt bédűlt a Csősznek árkába.” Gvadányi saját kommentárja szerint „Majd Füredtől fogva vagyon egy széles árok egész Jászságon keresztül, és paraszt trádició, hogy valami Csősz király – némelyek ezt a királyt Cseh királynak nevezik – akarta vólna az által a Tiszát a Dunába hozni.” Seress Imre: Magyar mondavilág, 12 költői beszély. Budapest, 1887. Pfeifer Ferdinánd kiadása, Athenaeum Rt. könyvnyomdája Csörsz Király Régen volt. A mikor még össze nem járták E haza hegy-völgyét a dicső nagy Árpád Gyönyörű hadai tüzes paripákkal, … Régen volt, mikor még hatalmas Csörsz király Vala úr a Mátra erdős lábainál, Örök ugar földjén a nagy róna térnek, Mely befurakodott óriási éknek Duna s Tisza közzé, egyre beljebb, beljebb, Mert Kárpát bércei rája nehezedtek. … Űzve mérges harcot a környék vezéri, S csak a Mátra felől tudtak odaférni! Tünődött Csörsz király, aztán tépelődött, Benne egy nagy eszme forrott, érlelődött; Ébren és álomban kinozta örökké, S e hatalmas eszme vált lelkébe’ röggé: Hogy a szőke Dunát kanyargós Tiszával Köti kerek egygyé, szintén folyam által; Négy felől országát csupa víz övezze, Mely a merész ellent által ne ereszsze; S emberkéz ássa ezt, önnön népe karja, Hiszen valamennyit ő kezében tartja! Jegyzetek Irodalom Balás Vilmos: Az alföldi hosszanti földsáncok, Régészeti füzetek Ser II. No. 9, Magyar Nemzeti Múzeum, Budapest, 1961 Soproni Sándor: Limes sarmatiae. Archeológia Értesítő 96., 1969 Patay Pál: Neuere Ergebnisse in der topographischen Untersuchung der Erdwalle in der Tiefebene, Móra Ferenc Múzeum Évkönyve, Szeged, 1969/2 Mócsy András: Pannonia and Upper Moesia, London, 1974 Borzsák István: Semiramis kertjeitől a Csörsz árkáig, A Magyar Tudományos Akadémia Nyelv- és Irodalomtudományi Osztályának Közleményei 30., Budapest, 1978 E. Luttwak: La grande strategia dell’Impero romano, Milánó, 1981 AAVV, Il mondo di Roma imperiale: la formazione, Bari, 1989 Molnár Géza: Az ártéri gazdálkodás, 1991 Makkay János: Attila kardja, Árpád kardja, Csongrád Megyei Múzeumok Igazgatósága, Szeged, 1995, ISBN 9637217304 Fischl Klára: Előzetes jelentés a Csörsz-árok kutatásáról Csincsén, Somogyi Múzeumok Közleményei 11., 33–46. o., 1995 Istvánovits Eszter–Kulcsár Valéria: The history and perspectives of the research of the Csörsz Ditch, Proceeding of the XVIIIth Internatinal Congress of Roman Frontier Studies Held in Amman, 2000 Garam Éva–Patay Pál–Soproni Sándor: Sarmatischen Wallsystem im Karpatenbecken, Régészeti Füzetek Ser. II., No. 23. Magyar Nemzeti Múzeum, Budapest, 1983, 2003 Száraz M. Gy.: Ördög barázdája, Magyar Nemzet, 2004. január 24. Tóth József: Ősi épített tájak a Kárpát-medencében, Fríg Kiadó, Budapest, 2007 ISBN 9789638752055 J. R. Whittaker: Le frontiere imperiali, in: Storia dei Greci e dei Romani, vol. 18, La Roma tardo-antica, per una preistoria dell’idea di Europa, Milánó, 2008 Bernát Péter: A legendától a valóságig: a Csörsz-árok története, Múlt-kor, 2007. szeptember 20. Bernát Péter: Taktika és stratégia a római erődépítészetben, Várak folyóirat, 2009/2., április, 18–22. o. Patay Pál: Csörsz árka, Várak folyóirat, 2009/3., június, 8–12. oldal Harkányiné Székely Zsuzsanna: Csörsz-árok, Tájak-Korok-Múzeumok Kiskönyvtára 823. kötet, Budapest, 2010, ISBN 9789635545568 Harkányiné Székely Zsuzsanna: Csörsz-mondák, Szent István Egyetem Kiadó, Gödöllő, 2016 ISBN 9789632695211 Farkas Kristóf Vince: A Csörsz-árok rejtélye; Rubicon, 2017/6. szám, 34–37. o. További információk Harkányiné Székely Zsuzsanna, Benő Dávid, Prunner Andrea, Katona Andrea: A Csörsz-árok térinformatikai feldolgozása G-portál – Római erőd Tájalakítás a római birodalom idején – tájrendezés Pannóniában A legendától a valóságig: a Csörsz-árok története A Csörsz-árok földrajzi bemutatása Archiválva 2020. augusztus 31-i dátummal a Wayback Machine-ben A Csörsz-árok a Temesvár melletti Hidasligetnél A Csörsz árka – Lánczi Ágnes rádióriportja, MR1-Kossuth Rádió, 2010. szeptember 21. A Csörsz-árok olyan kincs, amit védeni kell!, Nyugati Jelen, 2010. október 26. Kerepes történelmi kulturális öröksége, a Csörsz-árok, Szent István Egyetem, 2011. április 12. Csörsz-árok – avagy a Római Birodalom határa az Alföldön, Mezőkövesd.hu, 2011. november 15. Mi is az a Csörsz-árok? Archiválva 2020. szeptember 27-i dátummal a Wayback Machine-ben, Tuti-tipp.hu, 2011. január 17. A Csörsz-árok, Rómaikor.hu Elfeledett örökségünk: a Csörsz-árok, JászberényOnline.hu, 2012. január 24. A Csörsz-árok múltja és jelene, Jászkürt.hu, 2012. január 31. Védetté nyilvánítása, Limesblog.hu, 2012. szeptember 23. Térképen a Csörsz-árok, térkép: OpenStreetMap Csörsz árka. Régészeti közlemény Réső Ensel Sándor uti naplójából; Sz. és H. Közlöny Kny., Nyíregyháza, 1875 Bartalos Gyula: Magyarország önállásának és függetlenségének kivívása 1074 és 1075-ben a csörszárkok, mint haditényezőknek felhasználása által; Érseki lyc. Ny., Eger, 1910 Csörsz-árok; szerk. Harkányiné Székely Zsuzsanna et al.; TKM Egyesület, Bp., 2010 (Tájak, korok, múzeumok kiskönyvtára) Csörsz-mondák; szerk. Harkányiné Székely Zsuzsanna; SZIE, Gödöllő, 2016 Csörsz-tanulmányok; szerk. Harkányiné Székely Zsuzsanna; SZIE, Gödöllő, 2017