Régi zsidó temető (Frankfurt am Main, Rat-Beil-Straße)

A Rat-Beil-Straße-n található Régi zsidó temető a legnagyobb a tizenkét zsidó temetkezési hely közül Frankfurt am Mainban. Akárcsak a frankfurti Központi temetőt, ezt is az akkori városhatárokon kívül alakították ki. 1828-ban nyitották meg, miután az egykori Frankfurter Judengasse (gettó) közelében lévő – a középkor óta használt – temetkezési helyet bezárták. Az utolsó temetés 1928. szeptember 18-án történt. 1928-ig csaknem 40 000 halott nyerte el végső nyughelyét a temetőben. Számos gazdagon díszített síremlék és híres személyiség sírja megtalálható itt, amelyek fontos kulturális értékét képviselnek. Miután 1929-ben bezárták a temetőt, megnyitották az Eckenheimer Landstraße-n az Új zsidó temetőt. Elhelyezkedése A temető a Rat-Beil-Straße-n található Frankfurt Nordend városrészében. A nyugati oldalán a Központi temető kriptafalával határos. Az eredeti területe kilenc morgen (kb. 18.000 négyzetméter) volt. Az 1850-es és 1890-es években többször kibővítették, míg végül elnyerte mai méretét, a 73.831 négyzetmétert, és fallal kerítették körbe. A temetőt ma nyugatról, északról és északkeletről is a Központi temető határolja. Keleten a Friedberger Landstraßéval határos. Megközelítése A temető eredeti bejáratát Friedrich Rumpf építész tervezte klasszicista stílusban, dór oszlopokkal. A bejárat feletti Architrávban a következő héber felirat olvasható: A főkapu közvetlenül a Központi temető kriptacsarnokával határos. A temetőbe ma már nem a főkapun keresztül lehet bejutni, hanem egy tőle körülbelül 50 méterre található vaskapun. Története 1821-ben a város megbízta Johann Adam Beil szenátort egy új, a város határain kívül kialakítandó temető megtervezésével. Mind a Peterskirchhof, mind az egykori Judengasse régi zsidó temetője túl kicsi lett, ami a túlzsúfoltság miatt fenntarthatatlan higiénés körülményekhez vezetett. Az új temetőben, amely ma határos az Eckenheimer Landstraßével, keresztény és zsidó részleg is kialakításra került. A temető kivitelezését Friedrich Rumpf építész és Sebastian Rinz városi kertész valósította meg. Az új temető végül 1828-ban nyílt meg. Az eredeti területet időről időre kibővítették. A zsidó temető első bővítésére az 1850-es években, egy későbbire az 1890-es években került sor. 1876-ban a Samson Raphael Hirsch vezette ortodox Izraelita Vallási Társaság különvált a frankfurti reformzsidó közösségtől, és a temetőtől keletre saját temetkezési helyet alakítottak ki, azonban az idők folyamán a két temető területe összeolvadt. Mivel a temetőt végül minden oldalról körülvette a Központi temető, már nem lehetett tovább bővíteni. 1929-ben, a temető csaknem százéves fennállását követően, felavatták az Új zsidó temetőt az Eckenheimer Landstraße-n, a Központi temetőtől északra. A síremlékek jellegzetességei A Régi zsidó temetőben található sírok kialakítása részben eltér a többi zsidó temetőre jellemző hagyományos kinézettől. A temetkezések kezdetén a sírok nagy részét egyszerű stílusban tervezték. A 19. század folyamán azonban a szomszédos keresztény temető sírjaihoz hasonlóan, egyre pazarabb és pompásabb formát öltöttek. Csupán az ortodox Izraelita Vallási Társaság maradt meg továbbra is a hagyományos stílusnál. Az önálló ortodox temető területe, amelyet 1876-ban alakítottak ki, az évek során összeolvadt a temető többi részével, de a sírkövek kinézete miatt a ma napig egyértelműen kivehető. Mai használata Ma a temető területén mintegy 40 000 elhunyt síremléke található. 1928-ig rendszeresen temetkeztek ide, amíg a Eckenheimer Landstraßén lévő Új zsidó temetőt létre nem hozták. Ma is tartanak néha temetést a régi részen, de ezek kizárólag a már korábban idetemetett emberek közeli hozzátartozói vagy rokonai lehetnek. Ide temetett személyek Wilhelm Bonn (1843–1910), bankár és mecénás Breuer Salamon (1850–1926) rabbi Henry Budge (1840–1928) kereskedő és mecénás Emma Budge (1852–1937) műgyűjtő és mecénás, Henry Budge felesége Leopold Cassella (1766–1847) vállalkozó Paul Ehrlich (1854–1915) orvos, fiziológiai Nobel-díjas Salomon Fuld (1825–1911) ügyvéd és helyi politikus Charles Hallgarten (1838–1908) bankár Samson Raphael Hirsch (1808–1888) rabbi Horovitz Márkus (1844–1910) rabbi Joseph Johlson (1777–1851) reformpedagógus, teológus Isaac Löw Königswarter (1818–1877) bankár Isidor Kracauer (1852–1923) történész Nehemia Anton Nobel (1871–1922) rabbi Moritz Daniel Oppenheim (1800–1882) festő Bertha Pappenheim (1859–1936) nőjogi aktivista Saul Pinchas Rabbinowicz (1845–1910) író Amschel Mayer von Rothschild (1773–1855) bankár és mecénás Gutle Rothschild (1753–1849) Mayer Amschel Rothschild bankár felesége Hannah Luise von Rothschild (1850–1892) mecénás Louise von Rothschild (1820–1894) mecénás Mathilde von Rothschild (1832–1924) mecénás Mayer Carl von Rothschild (1820–1886), bankár és politikus Wilhelm Carl von Rothschild (1828–1901) bankár és mecénás Heinrich Schwarzschild (1803–1878) orvos és költő Max Schüler (1849–1934) a düsseldorfi iskola német portréfestője Max Seckbach (1866–1922) építész Leopold Sonnemann (1831–1909) a Frankfurter Zeitung alapítója és kiadója Georg Speyer (1835–1902) bankár Theodor Stern (1837–1900) bankár, helyi politikus Israel von Stolin (1868–1921) rabbi Források Die jüdischen Friedhöfe in Frankfurt. Mit Fotos von Klaus Meier-Ude und Texten von Valentin Senger. Waldemar Kramer, Frankfurt am Main, 1983. Victor von Brauchitsch, Helga von Brauchitsch: Zum Gedenken – Grabmale in Frankfurt am Main. Kramer, Frankfurt am Main, 1988. Peter Braunholz, Britta Boerdner, Christian Setzepfandt: . Bildband. Societäts-Verlag, Frankfurt am Main, 2009. Friedhofsverwaltung der Stadt Frankfurt am Main – Grünflächenamt – Abteilung Friedhofsangelegenheiten: Der Friedhofswegweiser - Informationen, Hinweise, Standorte, Historie, Anschriften, Inserate. Hrsg.: Mammut-Verlag (= Diesseits und Jenseits). 1. kiadás. Mammut-Verlag, Leipzig, März 2012. Isidor Kracauer: Geschichte der Juden in Frankfurt a. M. (1150-1824). 2 Bände, J. Kauffmann, Frankfurt am Main, 1925/27. Eugen Mayer: Die Frankfurter Juden. Blicke in die Vergangenheit. Verlag Waldemar Kramer, Frankfurt am Main, 1966. Valentin Senger (Autor), Klaus Meier-Ude (Fotograf): Die jüdischen Friedhöfe in Frankfurt. Verlag Waldemar Kramer, Frankfurt am Main 1985., S. 10–20. (3. átdolgozott kiadás: Die jüdischen Friedhöfe in Frankfurt am Main címmel. Fachhochschulverlag, Frankfurt am Main, 2004. További információk Landesamt für Denkmalpflege Hessen (Hrsg.): Israelitischer Friedhof mit Portalbau In: DenkXweb A Régi zsidó temető a Frankfurti Zsidó Közösség oldalán Archiválva 2021. május 18-i dátummal a Wayback Machine-ben (németül) Információk a Jewish Online oldalon (németül) A temető az Alemannia Judaica oldalon (németül) A temető a Jüdisches Frankfurt oldalon (németül) Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Alter jüdischer Friedhof Rat-Beil-Straße című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.