Гамбурзький університет

Га́мбурзький університе́т (нім. Universität Hamburg) — один з найбільших академічних центрів Німеччини. Попри те, що Гамбурзький університет є одним з наймолодших університетів Німеччини, наукові відкриття та досягнення професорів та випускників університету, п'ять з яких — лауреати Нобелівської премії — увійшли в історію науки і техніки. Входить до асоціації найбільших німецьких університетів German U15. Історія Датою створення Гамбурзького університету вважається 1 квітня 1919. Університет успадкував традиції вищої школи від заснованої в 1613 році в Гамбурзі «Академічної гімназії» (Akademisches Gymnasium). Протягом двох семестрів гімназисти прослуховували загальний курс лекцій, після чого переходили до спеціалізованих курсів, але через малу кількість слухачів гімназія була змушена закритися. У 1895 році бізнесмен Едмунд Сімерс пожертвував будинок для проведення досліджень та лекцій. Сьогодні ця будівля — головний корпус Гамбурзького університету. У XIX столітті поряд з Академічної гімназією виник ботанічний сад (1821), обсерваторія (1833), хімічна лабораторія (1878), фізична лабораторія (1885) і т. д. Корпус академії розширювався, що призвело в 1907 році до створення «Гамбурзької наукової організації», яка займалася підтримкою наукових експедицій та видавництвом публікацій, і Colonial Institute в 1908 році. На початку XX століття Вернер фон Мелле зробив спробу об'єднати ці інститути в університет, але міський парламент відхилив цю пропозицію. І тільки після Першої світової війни демократично налаштоване населення Гамбурга проголосувало за відкриття «Гамбурзького університету» та призначило Вернера фон Мелле ректором університету. На базі університету було створено 4 факультети: право, медицина, філософія та природничі науки. Базою для створення медичного факультету була клініка в Еппендорфі, яка прославилася за часів епідемії холери в XIX столітті. Кількість факультетів до 1954 році збільшилася до шести — розділився соціально-економічний факультет і факультет права, також відкрився новий лютеранський теологічний факультет. 1919 року в університеті значилося 1729 студентів. На початку 50-х років число студентів збільшилося до 6000, в 60-х це число подвоїлося, а в 70-ті тут здобували вищу освіту вже 19 200 майбутніх фахівців. Нині в Гамбурзькому університеті навчається близько 39 000 студентів. Факультети Відомі співробітники та студенти У Гамбурзькому університеті навчалися і здобули наукові ступені: Ганс Адольф Кребс — лауреат Нобелівської премії в області медицини і фізіології (1953) Ганс Єнсен — лауреат Нобелівської премії з фізики (1963) Гаральд цур Гаузен — лауреат Нобелівської премії в області медицини і фізіології (2008) Шіінг-Шен Черн — лауреат премії Вольфа (1983) Гельмут Шмідт — німецький політичний діяч, федеральний канцлер ФРН (з 1974 до 1982) Пауль Неверман — перший бургомістр Гамбурга з 1961 до 1965 Лео Штраус — історик політичної філософії, культуролог Ріхард Зорге — радянський розвідник У Гамбурзькому університеті викладали: Отто Штерн — лауреат Нобелівської премії з фізики (1943) Вольфганг Паулі — лауреат Нобелівської премії з фізики (1945) Вольфганг Пауль — лауреат Нобелівської премії з фізики (1989) Карл Фрідріх фон Вайцзеккер — німецький фізик, філософ і політичний діяч Вільям Льюїс Штерн — німецький психолог і філософ, творець концепції інтелектуального коефіцієнта Йоганн Радон — австрійський математик Альбрехт Отто Йоганнес Унзельд — німецький астрофізик Вальтер Ернст Фріке — німецький астроном Бернгард Нохт — німецький гігієніст Див. також Гамбурзька державна та університетська бібліотека імені Карла фон Осецького Примітки Посилання Офіційний сайт Гамбурзького університету [Архівовано 15 травня 2008 у Wayback Machine.] (нім.)(англ.) Німецька служба академічних обмінів (нім.)(рос.)