NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Casquets

Die Casquets sind eine kleine Felsengruppe im Ärmelkanal 13 km westlich von Alderney, einer der vor der französischen Küste liegenden Kanalinseln. Die Felsengruppe ist mit einem Leuchtturm markiert und gehört zur Vogtei (bailiwick) Guernsey. Geschichte Ursprünglich waren alle Kanalinseln Teil der Ländereien des Herzogs der Normandie. Im Jahr 1066 eroberte Herzog Wilhelm der Eroberer England und wurde englischer König. Die Kanalinseln blieben in königlichem Besitz. Der erste Leuchtturm auf der bis dahin meist unbewohnten Insel wurde 1724 errichtet. Während des Zweiten Weltkrieges waren die Kanalinseln von der deutschen Wehrmacht besetzt. Sieben Mann der Inselbesatzung wurden am 2./3. September 1942 in einem englischen Kommandounternehmen gefangen genommen. Aufgrund ihrer exponierten Lage stellen die Casquets eine große Gefahr für Schiffe dar; im Lauf der Zeit ereigneten sich dort zahlreiche Unglücke. Bereits 1724 installierte man auf dem größten Felsen drei Kohlefeuer in Laternen, die 1790 durch drei miteinander verbundene Leuchttürme mit Öllampen und Metallreflektoren ersetzt wurden. 1877 wurden die drei Lichter durch eines ersetzt. Der Leuchtturm ist in dieser Form bis heute in Betrieb, wenn auch seit 1990 automatisiert und ohne Leuchtturmwärter. Zu den Opfern der Casquets gehört z. B. das britische Linienschiff HMS Dragon, das am 16. März 1712 auflief, während es einen Konvoi eskortierte. Die Wrackreste (korrodierte Kanonen und Konkretionen) erstrecken sich im östlichen Bereich der Casquets vom Flachbereich bis in eine Tiefe von etwa 40 m. Ein weiteres Schiffsunglück war der Untergang des Passagierschiffs Stella, das am 30. März 1899 auf dem Weg von Southampton nach Guernsey bei Nebel auf den Felsen Black Rock prallte. Von den 217 Personen an Bord kamen 105 ums Leben. Das Wrack wurde 1973 etwa eine Seemeile westlich der Felsen in etwa 56 Metern Tiefe entdeckt. Mit den Casquets wurde lange eine der größten Schiffskatastrophen in britischen Gewässern in Verbindung gebracht: der Untergang des Linienschiffs Victory am 5. Oktober 1744, bei dem die gesamte Besatzung von etwa 1150 Mann ihr Leben verlor. Mit dem Fund des Wracks 2008, etwa 100 Seemeilen westlich des angenommenen Unglücksortes, zeigte sich aber, dass nicht die Felsenkette für den Untergang verantwortlich war. Man geht mittlerweile vielmehr von einer fehlerhaften Konstruktion und mangelhafter Instandhaltung des Schiffes aus, die es schließlich bei einem heftigen Sturm zum Kentern brachten. Weblinks Offizielle Homepage von Alderney Offizielle Leuchtturmseite des Trinity House
Casquets

Les Casquets se composent d’un groupe de rochers à 13 kilomètres au nord-ouest d’Aurigny, dans les îles Anglo-Normandes. Deux hypothèses sur l’origine du nom : casquette ou cascade. Descriptif Les rochers font partie d’un récif de grès consistant des îles de Burhou et d’Ortac. Victor Hugo signale le nom des différents écueils émergeant entre les Casquets et Aurigny : Sastériaux, Anfroque, Niangle, Fond du Croc, les Jumelles, la Grosse, la Clanque, les Eguillons, le Grac, la Fosse-Malière, Sauquet, Hommeau, Floreau, la Brinebetais, la Queslingue, Croquelihou, la Fourche, le Saut, Noire Pute, Coupie, Orbue. Il n’y a guère de végétation. Naufrages Parmi les naufrages les plus célèbres : ceux du HMS Victory, qui a percuté les îles en 1744, et SS Stella en 1899. Dans son roman l'Homme qui rit, écrit durant son exil à Guernesey et terminé en 1868, Victor Hugo raconte dans le livre deuxième le naufrage de l'ourque biscayenne Matitudina, transportant des proscrits cherchant à quitter l'Angleterre, l'action se déroulant en 1688. Épargnés par les Casquets, les naufragés couleront entre Aurigny et Ortac. Phare des Casquets et navigation Le premier phare fut inauguré le 30 octobre 1724. Ses trois tours étaient éclairées par des feux à charbon : Saint Peter, Saint Thomas et « Le Dungeon ». Le phare fut bâti par Thomas Le Cocq, responsable des îlots des Casquets, sous contrôle de Trinity House à Londres. En 1954, le phare devient électrique. À présent, la lampe de la tour nord-ouest fait 37 mètres de haut et clignote 5 fois toutes les 30 secondes. Le phare est visible jusqu'à 24 milles marins. La corne de brume sur la tour sonne toutes les 6 secondes, et on l’entend à 5 km environ. Sur la tour ouest, un héliport rudimentaire a été aménagé. En 1990, tout le mécanisme devient automatique : on le commande à partir du « Trinity House Operations Control Centre» à Harwich. Aux abords des Casquets se trouve un dispositif de séparation du trafic, dénommé « rail des Casquets », qui est surveillé par le CROSS Jobourg. Histoire Pendant la Seconde Guerre mondiale, quand les Allemands occupaient les îles Anglo-Normandes, un Commando britannique du « Small Scale Raiding Force » fit deux incursions. La première, Operation Dryad, eut lieu entre les 2 et 3 septembre 1942. Elle aboutit à la capture de sept Allemands, qui furent amenés en Angleterre comme prisonniers de guerre. Références Voir aussi Articles connexes Fosse des Casquets Liens externes Organisation du trafic dans la Manche sur unicaen.fr, site de l'université de Caen. Portail des îles Anglo-Normandes Portail des îles
Casquets

Les Casquets (o semplicemente Casquets) è un gruppo di scogli situato circa 13 km a nord-ovest di Alderney, nelle Isole del Canale. Le rocce fanno parte di una dorsale sottomarina di arenaria. Sulle rocce principali sorge il faro omonimo. Toponimo L'origine del nome è dibattuta; le principali teorie suggeriscono: una derivazione dal francese cascade (cascata), in riferimento alle fortissime correnti di marea che le circondano; una derivazione dal termine casque (elmo), a causa della forma delle rocce; una derivazione dalle parole cas (rotto) e quet (roccia). Storia e Naufragi I Casquets hanno causato numerosi e tragici naufragi nel corso dei secoli a causa delle insidiose correnti oceaniche. Tra i più noti spicca quello dell'HMS Victory nel 1744, un vascello della Royal Navy affondato con la perdita dell'intero equipaggio di circa 900 uomini. Per prevenire ulteriori tragedie, venne costruito il Faro dei Casquets, eretto originariamente nel 1724 con tre torri e ripetutamente ammodernato nel corso del tempo. Durante la seconda guerra mondiale, l'isolotto fu teatro di un'audace incursione dei commando britannici, nota come Operazione Dryad (2-3 settembre 1942). L'intera guarnigione tedesca di sette uomini, dislocata a guardia del faro, fu catturata senza sparare un colpo e trasferita in Inghilterra, mentre le apparecchiature radio furono distrutte. Nella letteratura Il fascino e la pericolosità dei Casquets hanno ispirato diverse opere letterarie: La poesia di Algernon Charles Swinburne Les Casquets è basata sulla famiglia Houguez, originaria di Alderney, che visse realmente sulla roccia per 18 anni gestendo il faro. Victor Hugo, che visse in esilio a Guernsey, descrive i Casquets nel suo romanzo L'uomo che ride (1869), sottolineandone l'estrema pericolosità per i naviganti. Le rocce sono citate anche nei romanzi marittimi di C. S. Forester, in particolare nella serie di Horatio Hornblower. Note Voci correlate Alderney Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Casquets
Casquets

Casquets ou Les Casquets (em inglês: [kæsˈkɛts]) é um grupo de ilhéus 13 km a noroeste de Alderney e parte de uma cadeia submarina de arenito, da qual também fazem parte as ilhotas de Burhou e Ortac. Origem do nome As teorias como origem para o nome incluem: derivação do francês 'cascade', que aludem às marés que circundam as ilhotas; derivação de 'casque', referindo-se ao formato de elmo ou capacete das rochas; derivação de 'cas' (quebrado) e 'quet' (rocha). Um mapa (mapa de Leyland) datado de aproximadamente 1640 dá um nome latino Casus Rupes ("rochas quebradas), que pareceriam confirmar a terceira teoria acima mencionada, mas que podem ser etimologia popular. Destroços Houve numerosos acidentes nas Casquets; marés fortes, atingindo 6 a 7 nós em correntes e a falta de pontos de referência foram responsáveis por muitos acidentes. Os mais famosos incluem SS Stella (1890), em 1899. O maior naufrágio na região foi o navio-tanque de 8000 toneladas Constantia S em 1967. Acreditou-se por séculos que a perda do HMS Victory (1737) em 1744 tenha ocorrido nas Casquets, com culpa atribuída ao mantenedor do farol de Alderney em corte marcial por não ter conseguido manter a luz acesa durante a perda do navio. No entanto, quando os destroços do navio foram encontrados em 2008, eles estavam a 60 milha náuticas (110 km) das Casquets. II Guerra Mundial Casquets foi onde se deu um ataque aéreo ousado do precursor do Serviço Aéreo Especial britânico, a SSRF, em 2 de setembro de 1942; liderado pelo major Gus March-Phillipps DSO, OBE (1908-1942) e foi um dos primeiros ataques de Anders Lassen VC MC (1920-1945). No ataque toda a guarnição foi capturada e devolvida à Inglaterra como prisioneira de guerra. Na literatura Victor Hugo, que viveu em Guernsey e muito escreveu sobre as Ilhas do Canal, disse em seu romance "O homem que ri" (L'Homme qui Rit): "Atingir as Casquets é ser cortado em fitas; atingir Ortac é ser esmagado em pó... Num frontão reto como o de Ortac, nem a onda nem a bala de canhão pode ricochetear... se a onda carregar a embarcação em direção às rochas, ela a quebra e esta se perde..." Galeria Referências Ligações externas (em inglês) SS Stella Website (exige JavaScript) Alderney society and museum – Geology Thumbnails of pictures of the Casquets Bibliografia COYSH, Victor. Channel Islets
Casquets

Casquets sau Les Casquets sunt un grup de insule stâncoase situate la 13 km nord-vest de Alderney, și fac parte din bailiwick-ul Guernsey din Insulele Canalului. Se află pe aceeași formațiune stâncoasă ca și insulele Burhou și Ortac. Numele lor poate proveni fie din termenul francez 'cascade' (cascadă), ce se referă la curenții mereici ce se formează în jurul lor, fie de la termenul 'casque' (cască), referitor la forma insulelor, fie o combineție 'cas' cu semnificația de spart și 'quet' cu semnificația de stâncă. O hartă maritimă din 1640 le numește în latină Casus Rupes stâncile sparte, ceea ce pare să confirme a treia ipoteză. Numeroase ambarcațiuni au eșuat în apropierea insulelor, lucru ce a dus la decizia de a construi un far pe aceasta. Farul a început să funcționeze în 30 octombrie 1724 și era format din trei turnuri, în care ardeau focuri pe bază de cărbune. Turnurile farului au fost construite astfel încât să aibă un aspect diferit de cel al farurilor de pe coasta franceză. Farul a fost convertit la un far cu lămpi pe ulei și reflectoare din metal în 1790 iar aparatul ce permite rotirea fascicolului luminos a fost instalat în 1818. În 31 octombrie 1823 farul a fost puternic afectat de o furtună și în 1854 s-a finalizat lucrarea de înălțare a turnurilor cu încă 10 metri. În 1887 turnul din Nord-Vest a fost înălțat din nou iar celelalte două turnuri au fost oprite. În timpul celui de al doilea război mondial insulele au fost sub control nazist și au fost locul de desfășurare a două raiduri de comando ale armatei britanice. Într-un raid din 2-3 septembrie 1942 trupele britanice au capturat cei 7 paznici ai farului care au fost făcuți prizonieri de război și transportați în Anglia. În 1954 farul a fost electrificat și cele două turnuri nefolosite au fost reduse în înălțime. În 1990 farul a fost complet automatizat iar actualmente are o înălțime de 23 de metri și este situat la 37 de metri deasupra nivelului mării. Produce 5 flash-uri la fiecare 30 de secunde, separate de 3,7 secunde și este vizibil de la 24 mile nautice pe vreme bună. Pe turnul de est este instalat un difuzor pentru semnale în perioadă de ceață iar pe turnul din Sud este instalat un heliport.
Каскетс

Каскетс (фр. Les Casquets) — острова в проливе Ла-Манш в составе Нормандских островов в 13 км к западу от острова Олдерни, коронного владения Великобритании Гернси. Название Название произошло либо от фр. Сascade, то есть от волн вокруг островов, либо от фр. casque — шлемовидных скал, либо производная от фр. cas (сломанный) и фр. quet (скала). На карте 1640 года (Leyland map) острова обозначены как лат. Casus Rupes сломанные скалы. На островах Каскетс есть маяк. Географические координаты островов Каскетс — . Ссылки Фото островов Каскетс (англ.)
Каскетс

Ка́скетс, Ке́скетс, Каске́ (фр. Les Casquets) — острови у протоці Ла-Манш у складі Нормандських островів за 13 км на захід від острова Олдерні, коронного володіння Великої Британії Гернсі. Назва Назва походить або від фр. Cascade тобто від хвиль навколо островів, або від фр. casque — шоломоподібних скель, або похідна від фр. cas (зламаний) та фр. quet (скеля). На карті 1640 року (Leyland map) острови позначені як лат. Casus Rupes «зламані скелі». Історія Усі острови Ла-Маншу тривалий час належали герцогу Нормандії. 1066 року герцог Вільгельм Завойовник захопив Англію й став англійським королем. Острови Ла-Маншу залишилися у власності короля. Перший маяк на довгий час необжитому острові було споруджено 1724 року. Під час Другої світової війни острови були окуповані німецьким вермахтом. Острови Каскетс завжди були великою небезпекою для кораблів. Численні судна зазнали на островах Каскет корабельної аварії. 1724 року тут було встановлено три вугільні ліхтарі, які 1790 року замінили три поєднані між собою вежі маяків. 1877 року старі маяки замінив один новий, який зберігся й до сьогодні. Серед відомих корабельних аварій на Каскетс можна згадати аварію британського лінійного корабля «HMS Dragon», що трапилася 16 березня 1712 року. 30 березня 1899 року тут затонув пасажирський пароплав «Стелла»: по дорозі із Саутгемптону до Гернсі він врізався у скелю Блек Рок. З 217 пасажирів загинуло 105 осіб. 1973 року залишки пароплава «Стелла» було знайдено за одну морську милю від місця аварії на глибині 56 м. Тривалий час з островами Каскетс пов'язували найбільшу в історії британського флоту морську катастрофу — загибель 5 жовтня 1744 року лінійного корабля «HMS Victory», внаслідок якої втонуло 1100 чоловік. Проте зараз вже доказано, що аварія трапилася не через скелі Каскетс, а через вади в конструкції самого судна. Посилання Фото островів Каскетс [Архівовано 8 квітня 2007 у Wayback Machine.] (англ.) Офіційна сторінка о. Алдерней [Архівовано 26 березня 2012 у WebCite] Офіційна сторінка маяка, Триніті-Хауз
St Anne's Church, Alderney

The St Anne's Church, dedicated to St Anne, Mother of the Blessed Virgin Mary, is centrally located in the St Anne town on the side of a hill between Victoria Street (from which it is approached through the Albert Gate) and La Vallee. It is surrounded by a churchyard which dates back to at least the 7th century and once had a contemporaneous chapel on the site. During the 12th or 13th centuries the chapel was replaced with a new one on the same site, with subsequent additions to the building in 1561 and 1767. The present church was designed by George Gilbert Scott, a renowned architect of Victorian buildings. Renovation of the old church involved the demolition of an ancient medieval building in the old churchyard, next to the present day island museum. The clock tower of the old church and the cemetery were retained, however. The renovation was completed and consecration held in 1850. Reverend Canon John Le Mesurier, son of the last Hereditary Governor of Alderney, built it in memory of his parents and fully met the cost of renovation, then estimated at £8,000. The main church, cruciform in the “transitional style from Norman to Early English with a clear French influence”, is an ornate structure built of local granite with Caen stone dressings, with a high altar with solid round pillars and the nave supporting towering arches. It became an archetype model for six other churches built by the same architect. The original six Victorian bells were removed during the German invasion; four were taken to Cherbourg to be melted for making munitions, and two were found in Alderney. All six bells were recast by Taylor's of Loughborough in 1953. During the Second World War, when the town was under German occupation and all its citizens had vacated the town, the church was used as a store, and its premises were damaged. A machine-gun post was set up then in the belfry, and still-visible graffiti on the stone work left by soldiers bears mute witness to the occupation. Pews had been removed from the church premises. After the war, the church figured in substantial restoration work in the town, completed in 1953. The Bishop of Winchester rededicated the church on 11 June of that year. A redeeming event recorded in 1998 was the restoration of an old Bible dated 1683 and bound in with a copy of the Book of Common Prayer and a Metrical Psalter dated 1679. It was partially damaged by dampness but had been substituted with manuscript sheets exquisitely engraved in small copper plates. The Bible was restored to the church by the widow of a soldier who had taken it from there and had stored it in his library in Germany. In view of its large size, the church is called the “Cathedral of the Channel Islands.” It was intended to serve not only as a parish church but also as a fortified garrison for the defence forces stationed in the island. Approach to the present church is through the Albert Memorial Entrance, which is a granite arch with wrought iron gates, opposite to Oliver Street. References
Princess Elizabeth Hospital

Princess Elizabeth Hospital (PEH) is a hospital in the parish of Saint Martin in Guernsey. It is the only acute hospital in Guernsey. History The hospital was opened by the then Princess Elizabeth on 23 June 1949. It proceeded from previous hospitals on Guernsey including Victoria Cottage Hospital, Guernsey, which closed in 1940 during German Occupation. Facilities The hospital is made up of 12 wards and has 104 beds. References External links Official website
Pomme d'Or Hotel

The Pomme d'Or Hotel is a hotel in Saint Helier, Jersey. It was founded in 1837 and was used as the Nazi naval headquarters during the Nazi occupation of the Channel Islands. It is the main focus for Jersey's Liberation Day celebrations. Early history The original site of the Pomme d'Or had been occupied since 1802, initially stables were built on it. In 1837, the owners demolished the stables and built a hotel in their place. It was named the Pomme D'Or after a local cider produced nearby. In 1852, the French author Victor Hugo stayed at the hotel during his exile from France. Following the end of the First World War, the hotel had become dilapidated until 1932 when the Seymour family bought it and renovated it. Occupation When the Germans invaded in 1940, the Pomme d'Or was requisitioned by the Nazis as the Kriegsmarine Naval Headquarters. The Reichskriegsflagge was flown from the hotel's flagpole. During the Liberation of the Channel Islands, soldiers of the British Army climbed to the balcony and removed the Nazi flag and replaced it with the Union Jack. Since then, the act of raising the Union Jack on the hotel balcony has been ceremonially repeated yearly as the focal point for Jersey's Liberation Day celebrations. Later history In 2006, the hotel was renovated for a visit by Queen Elizabeth II. In 2012, the Pomme d'Or hosted the British–Irish Council for a discussion on the misuse of drugs in the British Isles. In 2015, Jersey moved their Liberation Day celebrations away from Liberation Square and to the People's Park, which resulted in the Pomme d'Or not hosting the traditional flag-raising ceremony that year. The celebrations and commemorative flag raising returned to the hotel the next year. References
Candie Gardens

Candie Gardens is a park in St Peter Port, Guernsey, originally established as a Victorian pleasure gardens in 1894. Origins The gardens were originally those of Candie House, and became a public park in 1894. Features The Upper Gardens feature panoramic views over the islands of Herm and Sark. Two statues of note within the Upper Gardens are those of Queen Victoria and Victor Hugo. The statue of Victoria was erected in 1900 to mark her Diamond Jubilee; it was cast in bronze by C B Birch and is a replica of those in Aberdeen and the Thames Embankment, and was cast by the same foundry, Hollingshead & Burton of Thames Ditton. The statue of Hugo was erected in 1914, and was a gift of the French Government as thanks for the hospitality shown towards the writer during his exile on Guernsey. It was sculpted by Jean Boucher from stone, mounted on a limestone base, which, in turn, sits on a block of Jaonneuse granite. The former Candie House is now the Priaulx Library. The Upper Gardens also feature the Guernsey Museum and an adjacent café, in the former bandstand. The museum was established in 1978, replacing the former Pavilion, at which The Beatles played on 18 August 1963. The Beatles performed two shows on the day, at 7pm and 9.15pm, were their only ones on the island, and were promoted by Baron Pontin. The Lower Gardens feature a rare surviving example of a Victorian Public Flower Garden, which was restored in 1998–99. There are also two surviving greenhouses in the Lower Gardens, both dating from 1792 and 1793. References
Hohlgangsanlage 8

Hohlgangsanlage 8 (Ho8), auch Jersey War Tunnels oder German Underground Hospital, ist eine unterirdische Bunkeranlage auf Jersey, der größten der von der deutschen Wehrmacht während des Zweiten Weltkriegs besetzten britischen Kanalinseln. Die Hohlgangsanlage wurde dort ab 1941 gebaut und war als Munitionsdepot und Lazarett vorgesehen, aber wurde in letzterer Funktion nie genutzt. Die Bunkeranlage ist heute ein Museum und kann besichtigt werden. Geschichte Die Besetzung Jerseys, wie auch der anderen Kanalinseln, begann am 30. Juni 1940, als ein erstes Flugzeug der Luftwaffe auf dem dortigen Flugplatz landete. Ab 1941 begannen die Besatzer damit, durch massive Bautätigkeit die Inseln zur Verteidigung weiter zu stärken. Auf Jersey entstand ein weitläufiges, nahezu 2600 m² großes, unterirdisches Gangsystem, das „bombensicheren“ Schutz gegen alliierte Luftangriffe bieten sollte. Dazu gehörten zunächst Mannschaftsquartiere, Verpflegungseinrichtungen und Munitionslager. Für die gefährliche und mühsame Bauarbeit, bei der über 14.000 Tonnen Gestein und Erde bewegt wurden, brachten die Besatzer sowjetische Zwangsarbeiter auf die Insel, die in einem nahe gelegenen Gefangenenlager untergebracht wurden. Die Zahl der Unfälle und Todesfälle unter den Arbeitern war sehr hoch. Ende 1943, als die Furcht vor einer alliierten Invasion wuchs, wurde die Anlage um ein Lazarett ergänzt, das über mehrere Operationssäle und 500 Krankenhausbetten verfügte. Am 9. Mai 1945, einen Tag nach der bedingungslosen Kapitulation der Wehrmacht, betraten britische Truppen die Kanalinseln und internierten die deutschen Besatzungstruppen. Die Bunkeranlage wurde in ein Museum umgewandelt und dazu teilweise wieder in den Zustand von 1945 zurückversetzt. Weblinks Offizielle Website (englisch) Jersey War Tunnels geöffnet Februar–November Einzelnachweise