NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Тасерсуатсіак

Тасерсуатсіак (старе написання: Taserssuatsiaq ) - озеро в центральній західній частині Гренландії, в муніципалітеті Кекката. Воно розташоване на південний схід від Кангерлуссуака, глибиною 80 м (262,5 фт), що займає площу 750 га. У роки експлуатації американської бази на Західній восьмій Блуї в Кангерлуссуаку озеро називали озером Фергюсон. Озеро та ресторан Roklubben на його західному березі з'єднані з гравійною дорогою Кангерлуссуаком, однією з небагатьох у Гренландії. Тасерсуатсіак - джерело прісної води для Кангерлуссуака. Географія Озеро 2x6 км відокремлене від долин Цингуата Кууссуа і Акуліарусіарсууп Кууа, а також поселення Кангерлуссуак на півночі низьким тундровим хребтом Каарсорсуак. На заході лежить віддалений кінець фіорду Кангерлуссуак . З південної та східної сторони вона обмежена величезним нагір'ям Аммалортуп Нунаа, початковий регіон, штучно заселений 27 мускоксенами . Флора і фауна Дно озера вкрите рдесником. У цій місцевості поширені мускоксен та північний олень. Примітки
Timmiarmiit

Timmiarmiit és una illa deshabitada de la costa del Rei Frederic VI, al municipi de Sermersooq, al sud de Groenlàndia. Geografia L'illa es troba a l'entrada del fiord de Timmiarmiut, en una zona molt fragmentada de la costa del Rei Frederic VI, al sud-est de Groenlàndia. La costa de Timmiarmiit és molt irregular amb un fiord profund al seu costat oriental que gairebé divideix l'illa en dos. Té una superfície de 229,3 km² i una línia de costa de 140,6 quilòmetres. Està separada del continent al nord pel Timmiarmiit Tunorqútariât, un estret fiord. Al costat de la seva costa sud hi ha les illes Aaluik i Ingmikârtajivit, així com una multitud d'illots i roques. Els jaciments arqueològics paleoesquimals de Qivítip Igtiva i Inukasingmit es troben al SO de l'illa —aquest últim en un illot de la costa— i el jaciment de Sarpap Tupertivâ al cap NW. Tots els antics assentaments inuit a Timmiarmiit es troben a la costa. Referències
Timmiarmiit

Timmiarmiit (old spelling 'Tingmiarmit') is an uninhabited island of the King Frederick VI Coast, Sermersooq municipality, southern Greenland. Geography The island is located at the entrance of the Timmiarmiut Fjord in a very indented area of King Frederick VI Coast in southeastern Greenland. Timmiarmiit's coastline is very irregular with a deep fjord on its eastern side that almost divides the island in two. It has an area of 229.3 km ² and a shoreline of 140.6 kilometres. It is separated from the mainland in the north by the Timmiarmiit Tunorqútariât, a narrow sound. Off its southern shoreline lie the islands of Aaluik and Ingmikârtajivit, as well as a multitude of islets and rocks. The Qivítip Igtiva and Inukasingmit Paleo-Eskimo archaeological sites are located on the SW of the island —the latter on an islet off the shore— and the Sarpap Tupertivâ site on the NW headland. All former Inuit settlements on Timmiarmiit are on shoreline locations. See also List of islands of Greenland References External links Mesoproterozoic dykes in the Timmiarmiit area, Southeast Greenland: evidence for a continuous Gardar dyke swarm across Greenland’s North Atlantic Craton
Timmiarmiit

Timmiarmiit (o Tingmiarmît) è un'isola disabitata della Groenlandia di 229 km². Prima della riforma municipale groenlandese apparteneva alla contea della Groenlandia Orientale e al comune di Ammassalik. Oggi fa parte del comune di Sermersooq. Collegamenti esterni Gazetteer of Greenland, compilato da Per Ivar Haug, UBiT (Universitetsbiblioteket i Trondheim), agosto 2005, ISBN 82-7113-114-1
Timmiarmiit

Timmiarmiit är en ö i Grönland (Kungariket Danmark). Den ligger i kommunen Sermersooq, i den södra delen av Grönland. Arean är 230 kvadratkilometer. Terrängen på Timmiarmiit är kuperad. Öns högsta punkt är 1 290 meter över havet. Den sträcker sig 15,6 kilometer i nord-sydlig riktning, och 30,3 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Grónsko (ostrov)

Grónsko je silně zaledněný ostrov na rozhraní Severního ledového oceánu a Atlantského oceánu. Jedná se o největší ostrov světa geograficky náležející do Severní Ameriky. Tvoří hlavní území stejnojmenného závislého území – Grónska. Rozloha ostrova je zhruba 2 166 000 km2. Geografie Grónsko je z východu omýváno vodami Grónského moře, z jihovýchodu Irmingerovým mořem, z jihozápadu Labradorským mořem, ze západu Baffinovým mořem, ze severu Lincolnovým mořem a Wandelovým mořem. Od Ellesmerova ostrova na západě je oddělen Naresovým průlivem a Robesonovým průlivem. Od Islandu na východě je oddělen Dánským průlivem. Značná část území ostrova je zaledněna Grónským ledovcem. Pobřeží je členité, s hluboce zaříznutými fjordy. Ostrov je obklopen četnými malými ostrůvky. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Grónsko na Wikimedia Commons WWII US Bombers: The reason why the US attempt to buy Greenland after WWII, and why the Danish Rejected the offer na YouTube (anglicky)
Qaqortoq Museum

Qaqortoq Museum er et museum i Qaqortoq (Julianehåb), som er Grønlands fjerde største by. Museet udstiller en række gamle inuit både, fangstredskaber og nationaldragter. De har også rekonstrueret «det røde værelse» og «det blå værelse», hvor henholdsvis Knud Rasmussen og Charles Lindbergh har overnattet. I 2006 startede museet et projekt om at bygge en umiak, som er en traditionel grønlandsk båd med en træramme dækket af sælskind. Museet ligger i Sydgrønlands ældste bygning, som er fra 1804. Kilder
Qaqortoq-Museum

Das Qaqortoq-Museum (dänisch Qaqortoq Museum, grönländisch Qaqortup Katersugaasivia) ist das Heimatmuseum (Lokalmuseum) von Qaqortoq. Geschichte Ein Museumsverein eröffnete am 5. März 1972 erstmals ein Lokalmuseum in Qaqortoq, das sich in der alten Schmiede (B-61) befand. Mitte der 1970er Jahre baute der Pastor Anda Høegh (1892–1978) ein angrenzendes Torfmauerhaus, das er aus eigenen Erinnerungen möglichst originalgetreu einrichtete. 1981 wurde das bisher privat betriebene Museum von der Gemeinde Qaqortoq übernommen. 1984 wurde das Kulturhaus Puilasoq eröffnet, das vom Museum, das unter Platzmangel litt, mitbenutzt werden konnte. 1997 erhielt das Museum die Möglichkeit, die alte Wohnung des Kolonialverwalters (B-29) übernehmen zu können, welche mit dem Baujahr 1804 das älteste Gebäude der Stadt darstellt. Im Frühjahr 1998 konnte das Museum umziehen, wurde aber erst am 21. Juni 1998 offiziell an seinem neuen Standort eingeweiht. 1999 wurde das Torfmauerhaus bei der alten Schmiede abgebaut und neben dem neuen Museum wieder aufgebaut. Telemuseum Bereits 1996 hatte das Museum die Idee, ein Telemuseum zu eröffnen und erhielt hierfür Unterstützung von TELE Greenland. In den folgenden Jahren wurde an einer Ausstellung gearbeitet, die 1999 vorübergehend im Servicegebäude von TELE Greenland in Qaqortoq eröffnet wurde. Der Teleingenieur Per Danker stiftete dem Museum sein privates Archiv zum Thema, während das Museum die Telegrafiestation von 1925, die einzige erhaltene der vier ursprünglichen solchen in Grönland, renovieren ließ. Am 20. Mai 2004 wurde Grønlands Telemuseum / Nalunaarasuartaateqarnermut Katersugaasivik () als Unterabteilung des Qaqortoq-Museums offiziell eröffnet. Gebäude Die Museumsgebäude sind geschützt. Für detaillierte Beschreibungen zur Geschichte und Architektur der einzelnen Gebäude, siehe die Liste der Baudenkmäler in Qaqortoq. Ausstellung Mit Stand 2004 befanden sich im Museum vielfältige Ausstellungen zu verschiedenen Themen. Eine Kunstausstellung zeigt bspw. Gemälde und Schnitzereien. Daneben gibt es archäologische Funde, alte Werkzeuge, Trachten und Kajaks sowie eine große Fotosammlung. Der große Fokus auf archäologische Themen kommt dadurch zustande, dass das Museum vor allem in den ersten Jahrzehnten von Archäologen geleitet wurde. Weblinks Daniel Thorleifsen, Bo Albrechtsen: Qaqortoq Museum. Danmarks Nationalleksikon. Daniel Thorleifsen, Bo Albrechtsen: Telemuseet (Grønland). Danmarks Nationalleksikon. Qaqortoq Museum. Visit Greenland. Einzelnachweise
Qaqortoq Museum

Qaqortoq Museum (Greenlandic: Kalaallit Nunaanni Katersugaasiviit) is a museum in Qaqortoq, Greenland. It is located close to the main fountain square in one of the oldest buildings of the town, the former Royal Greenland Trading Department which dates from 1804. The museum exhibits old Inuit boats, hunting equipment, national dresses and Norse artifacts. The museum is a member of NUKAKA, the association of Greenlandic museums. Museum Director is Dan Ullerup. Exhibits Permanent exhibits The Dorset culture, the Thule culture, and the Norse culture all have their separate, permanent exhibits. One of the features is the reconstructed "red room" and "blue room", where polar explorer Knud Rasmussen and the aviator Charles Lindbergh have slept. Much of the Inuit culture can be seen around this area along with the old brewery and the old meeting hall. Temporary exhibits The museum also exhibits artworks and other expos. Among former temporary displays are Greenlandic artist Aka Høegh that held an art exhibition, displaying the latest works. The art exhibition was opened by Qaqortoq mayor Simon Simonsen. Current developments In 2006 the museum started constructing an umiac, a traditional Greenlandic boat. The project was done in cooperation with Northern Coastal Experience. References
Qaqortoq museum

Qaqortoq museum (grönländska:Qaqortup Katersugaasivia) är ett hembygdsmuseum i Qaqortoq i Grönland. Museet är inrymt i en av Grönlands äldsta byggnader, ett kulturskyddat hus från 1804. Bland utställningsföremålen märks gamla inuitbåtar, fångstredskap och folkdräkter samt föremål från både Dorsetkulturen, Thulekulturen och vikingatiden. Man har också rekonstruerat det "röda rummet" där Knud Rasmussen har övernattat och det "blåa rummet" där Charles Lindbergh övernattade. År 2006 byggde man en umiak klädd med sälskinn. Historia Museet invigdes som privat museum den 5 mars 1972 i en gammal smedja och i mitten av 1970-talet byggde man en traditionell torvhydda intill museet. Byggnaderna och museet övertogs av Qaqortoqs kommun år 1981. Museet övertog den tidigare koloniförvaltarens bostad år 1997 och flyttade dit följande år. Det återinvigdes den 21 juni samma år och år 1999 revs torvhyddan och smedjan och byggdes upp igen intill det nya museet. Källor
Gertrud Rasks Kirke

Gertrud Rasks Kirke er en hvid, lutheransk betonkirke i Qaqortoq, (dansk navn: Julianehåb) Sydgrønlands største by. Historie Efter en stigende befolkningsvækst i Julianehåb kunne Frelserens Kirke ikke længere tjene byens menighed, og den danske kirke besluttede derfor, at opføre en ny kirke. Kirken blev bygget fra maj 1972 til juli 1973 og indviet den 8. juli 1973. Kirken er opkaldt efter Gjertrud Rasch, missionæren Hans Egedes hustru. Kirkens indre Altertavlen er udført af Marie Haagen-Müller (1903-1996) i 1973, viser 47 grønlandske planter. På nordvæggen i det hvidmalede murstenskirkerum dominerer er der et 4 m højt og 6 m bredt billede udført i 1996 af Kistat Lund, malet med akryl og airbrush direkte på mur. Det viser en barfodet Jesus Kristus iført blå kjortel, som lægger sine velsignende hænder på to grønlandske piger. Kirkens orgel er et 10-stemmers Frobenius-orgel fra 1973. Referencer Eksterne henvisninger Video af kirken
Aappilattoq Helistop (Nanortalik)

For alternative betydninger, se Aappilattoq Helistop (Upernavik). Aappilattoq Helistop (IATA: QUV, ICAO: BGAQ) er et grønlandsk helistop beliggende i Aappilattoq ved Nanortalik med et gruslandingsområde på 20 m x 30 m. I 2008 var der 256 afrejsende passagerer fra helistoppet fordelt på 80 starter (gennemsnitligt 3,20 passagerer pr. start). Aappilattoq Helistop drives af Mittarfeqarfiit, Grønlands Lufthavnsvæsen. Statens Luftfartsvæsen fører tilsyn med helistoppet. Noter Eksterne links AIP for BGAQ fra Statens Luftfartsvæsen
Heliport Aappilattoq (Nanortalik)

Der Heliport Aappilattoq (ICAO-Code: BGAQ) ist ein Hubschrauberlandeplatz in Aappilattoq im südlichen Grönland. Da er kein Abfertigungsgebäude besitzt, wird der Heliport auch als Helistop bezeichnet. Lage und Ausstattung Der Heliport liegt im südlichen Teil des Dorfs, liegt auf einer Höhe von 30 Fuß und hat eine 30 × 20 m große rechteckige mit Schotter bedeckte Landefläche. Fluggesellschaften und Ziele Der Heliport wird von Air Greenland bedient, die 2025 saisonale Flüge zum Heliport Nanortalik über die Heliports Narsarmijit und Tasiusaq anbot, von wo aus über die Heliports Qaqortoq und Narsaq der Flughafen Narsarsuaq erreicht werden konnte. Einzelnachweise
Aappilattoq Heliport (Kujalleq)

Aappilattoq Heliport (IATA: QUV, ICAO: BGAQ) is a heliport in Aappilattoq, a village in the Kujalleq municipality in southern Greenland. The heliport is considered a helistop, and is served by Air Greenland as part of a government contract. There is also a heliport with the same name located in the village of Aappilattoq in Avannaata municipality in northwestern Greenland. Airlines and destinations Air Greenland operates government contract flights to villages in the Nanortalik area. These mostly cargo flights are not featured in a timetable, although they can be pre-booked. Departure times for these flights as specified during booking are by definition approximate, with the settlement service optimized on the fly depending on local demand for a given day. References
Nanortalik Kirke

Nanortalik kirke er en lutheransk trækirke, som ligger i Nanortalik, som er den største by, og administrativt centrum, i Kujalleq Kommune (tidligere i Nanortalik Kommune) i Grønland. Kirken er bygget i 1916. Den blev fredet i 2004. Links Billede fra byggeåret Arkiveret 23. marts 2005 hos Wayback Machine Indvendigt billede fra 1919 Arkiveret 23. marts 2005 hos Wayback Machine
Nanortalik Church

Nanortalik Church is a wooden, Danish Lutheran church in the town of Nanortalik in southern Greenland in the Arctic. The church was built and consecrated in 1916, and is currently the only church serving the Nanortalik congregation. The church is located in the old colonial quarter of the town. The church is deemed culturally significant and has enjoyed protected status since 2004. The town of Nanortalik is currently assessing building an additional church for the congregation, citing problems with the current church being too small for bigger festivities. A landmark Nanortalik boulder—called the Knud Rasmussen Stone—is located right next to the church. References
Iglesia de Nanortalik

La iglesia de Nanortalik es una iglesia de madera, danesa y luterana en la ciudad de Nanortalik en el sur de Groenlandia, en el Ártico. La iglesia fue construida y consagrada en 1916,​ y actualmente es la única iglesia que sirve a la congregación de Nanortalik. La iglesia está situada en el antiguo barrio colonial de la ciudad. La iglesia se considera culturalmente significativa y ha gozado de un estatus protegido desde 2004. La ciudad de Nanortalik está evaluando la construcción de una iglesia adicional para la congregación, citando problemas con la iglesia actual como que es demasiado pequeña para las grandes festividades.​ Un hito- roca en Nanortalik llamado piedra Knud Rasmussen está situado justo al lado de la iglesia.​ Referencias
Нанорталикская церковь

Церковь Нанорталика (англ. Nanortalik Church) — датская лютеранская церковь в городе Нанорталик, в южной Гренландии в Арктике. Была построена и освящена в 1916 году. Лютеранскую веру на остров принёс норвежский лютеранский миссионер Ханс Эгеде, который искал первые поселения викингов, чтобы проповедовать в них. Церковь построена в современном упрощённом стиле модернизма и выглядит, как жилой дом. На фасаде находится циферблат. Высота церкви 15 метров. Примечания
Royal Greenland

Royal Greenland A/S er en fiskerivirksomhed, der foruden at være 100% ejet af det grønlandske selvstyre, også er landets største virksomhed. Virksomheden italesætter det selv som, at de "arbejder lokalt og sælger globalt til gavn for vores 56.000 grønlandske medejere". Selskabet har godt 2.000 ansatte, heraf ca. 1.300 i Grønland. Selskabets hovedkontor er placeret i Nuuk. Royal Greenlands ledelse består af Toke Binzer (CEO), Jan H. Lynge (EVP og CFO) og Bodil Marie Damgaard (EVP HR og Kommunikation). Selskabets bestyrelse tæller Niels Søren Thorsen (formand), Preben Sunke, Karsten Høy, Arnanguaq Holm Olsen, Johan Bertelsen, Susanne Kure, Niels Ole Møller og Sara Biilmann Egede. Fiskeri Virksomheden beskæftiger sig bl.a. med kernearterne: koldtvandsrejer, hellefisk, snekrabber og torsk. Salget fra de fire fangstgrupper udgør 83 % af virksomhedens omsætning på 5,622 mia. danske kroner. Royal Greenlands eget fiskeri leverede i 2024 54.000 tons råvarer. 57.544 tons råvarer blev i 2024 leveret af selvstændige fiskere. Virksomheden har 49 fabrikker i Grønland, Canada og Tyskland, som forarbejder og pakker fangsterne til færdigvarer. Royal Greenlands flåde består af ni udenskærs trawlere til fiskeri efter rejer, hellefisk, torsk og pelagiske arter samt en indenskærs rejetrawler.. Virksomheden igangsatte i 2019 et omfattende flådefornyelsesprogram for at styrke selskabets konkurrenceevne og produktkapacitet. Programmet er i sommeren 2025 afsluttet med hjemkomsten af den femte og sidste trawler, Kaassaassuk, der har nyeste teknologi ombord, bl.a. robotpalletering Samfundsansvar Royal Greenland arbejder ud fra en "samfundskontrakt" med det sigte at bidrage positivt og gøre en forskel for det grønlandske samfund. Det indebærer bla. at uddanne og udvikle medarbejdere, styrke lokal samfund, handle ansvarligt og respektfuldt med lokale fiskere samt beskytte den biologiske og sociale bæredygtighed i de områder, selskabet opererer. Historie Royal Greenlands historie går tilbage til 1774 hvor det blev oprettet under navnet Den Kongelige Grønlandske Handel. Firmaet havde statslig monopol indtil 1950 og eksisterede i sin daværende form indtil 1985. Derefter blev det oprettet som eksportselskab under navnet Proeks (senere Royal Greenland). I 1979 overtog Grønlands Landsstyre selskabet og i 1990 blev det oprettet som et selvstændigt aktieselskab. Referencer
Royal Greenland

Royal Greenland A/S ist das staatliche grönländische Fischerei- und Fischverarbeitungsunternehmen. Das Unternehmen ist der größte Produzent von Tiefseegarnelen der Welt. Geschichte Noch zur Einführung der Hjemmestyre 1979 wurde die grönländische Lebensmittelproduktion vom 1774 als Kolonialunternehmen gegründeten dänischen KGH geleitet. Zum 1. Januar 1985 wurden drei Unternehmen unter dem gemeinsamen Namen Proeks („Produktion & Eksport“) in grönländischen Staatsbesitz aus dem KGH ausgegliedert: KTU (Kalaallit Tunisassiorfiat) als Produktionsunternehmen, GHT (Grønlands Hjemmestyres Trawlervirksomhed) für den Betrieb der Fischereifahrzeuge und Royal Greenland als Verkaufsunternehmen. Dänemark subventionierte das Unternehmen, das in den ersten Jahren Verluste macht. Obwohl sich der Umsatz in den folgenden Jahren dank Investitionen stark erhöhte, wuchsen auch die Ausgaben, sodass Proeks nicht aus den roten Zahlen kam. 1990 wurde Proeks in eine Aktiengesellschaft umgewandelt und übernahm den Namen Royal Greenland. KTU wurde in Royal Greenland Production umbenannt, GHT in Royal Greenland Fiskeri og Forsyning und die in Aalborg stationierte Verkaufsgesellschaft Royal Greenland in Royal Greenland International. Erst 1999/2000 gelang es erstmals ein positives Bilanzresultat zu erhalten. Royal Greenland ist bereits seit 1985 Königlich Dänischer Hoflieferant. Produktionsstätten Royal Greenland betreibt mit Stand 2025 38 Fabriken in grönländischen Städten und Dörfern. Dort werden hauptsächlich Schwarzer Heilbutt, Kabeljau und Seehasenrogen verarbeitet. In Kanada betreibt Royal Greenland acht Fabriken, in denen größtenteils Meeresfrüchte wie Schneekrabben, Garnelen und Wellhornschnecken verarbeitet werden. In Cuxhaven hat der Konzern zwei weitere Produktionsstätten, eine für Garnelen, die andere für Seehasenrogen. 2013 verkaufte Royal Greenland eine große Produktionsstätte in Wilhelmshaven an zwei Unternehmen aus Singapur. 2019 verkaufte der Konzern auch seine Fabrik in Aalborg, da die Produktionskosten in Cuxhaven geringer sind. Fischereiflotte Royal Greenlands Fischereiflotte besteht mit Stand 2025 aus 11 Schiffen: Konzernstruktur Royal Greenland hat weltweit zahlreiche Tochterunternehmen, die vor allem den internationalen Vertrieb übernehmen: Leitung Quelle: Direktoren 1990–2001: Ole Ramlau-Hansen 2001: Lars-Emil Johansen 2001–2006: Keld Askær Sørensen 2007: Paaviaaraq Heilmann 2007–2011: Peter Flemming Knudsen 2011–2022: Mikael Thinghuus 2023–2025: Susanne Arfelt Rajamand seit 2025: Toke Binzer Aufsichtsratsvorsitzende 1990–1991: Lars-Emil Johansen 1991–1995: Josef Motzfeldt 1995–1998: Ove Rosing Olsen 1998–1999: Søren Hald Møller 1999–2002: Uffe Ellemann-Jensen 2002–2004: Elias Larsen 2004–2006: Paaviaaraq Heilmann 2006–2007: Birgitte Nielsen 2007–2010: Peter Grønvold Samuelsen 2010–2022: Niels Harald de Coninck-Smith 2022–2025: Maliina Abelsen seit 2025: Niels Thomsen Weblinks Offizielle Website. (mehrsprachig) Einzelnachweise
Royal Greenland

Royal Greenland A/S is a Greenlandic fishing company. It is fully owned by the Greenlandic self-government and is the country's largest company. The company describes itself as "working locally and selling globally for the benefit of our 56,000 Greenlandic co-owners". The company has about 2,000 employees, of which approximately 1,300 are in Greenland. The company's headquarters are located in Nuuk. Royal Greenland's management consists of Toke Binzer (CEO), Jan H. Lynge (EVP and CFO), and Bodil Marie Damgaard (EVP HR and Communication). The company's board of directors includes Niels Søren Thorsen (chairperson), Preben Sunke, Karsten Høy, Arnanguaq Holm Olsen, Johan Bertelsen, Susanne Kure, Niels Ole Møller, and Sara Biilmann Egede. Fishing The company is engaged in core species such as cold-water shrimp, Greenland halibut, snow crab, and cod. Sales from the four catch groups account for 83% of the company's revenue of 5.622 billion Danish kroner. Royal Greenland's own fishing delivered 54,000 tons of raw materials in 2024, while independent fishermen delivered 57,544 tons of raw materials in the same year. The company has 49 factories in Greenland, Canada, and Germany, which process and package the catches into finished products. Royal Greenland's fleet consists of nine offshore trawlers for fishing shrimp, Greenland halibut, cod, and pelagic species, as well as one inshore shrimp trawler. The company launched a comprehensive fleet renewal program in 2019 to strengthen the company's competitiveness and product capacity. The program was completed in the summer of 2025 with the return of the fifth and final trawler, Kaassaassuk, which has the latest technology on board, including robotic palletizing. Social responsibility Royal Greenland operates based on a "social contract" with the aim of contributing positively and making a difference for the Greenlandic society. This includes, among other things, educating and developing employees, strengthening local communities, acting responsibly and respectfully with local fishermen, and protecting the biological and social sustainability in the areas where the company operates. History In 1774, Denmark–Norway established the Royal Greenland Trading Department. The Home Rule Government was introduced in 1979 and gained control of the company in 1986, renaming it Kalaallit Niuerfiat. Royal Greenland was spun off into a separate company in 1990. References External links Media related to Royal Greenland at Wikimedia Commons
Royal Greenland

Royal Greenland est une entreprise de pêche qui opère au Groenland. La compagnie a été créée en 1774 par les autorités coloniales danoises. Elle possédait au Groenland plusieurs usines, qui ont été fermées à la fin des années 2000 pour des questions de rentabilité. Ces usines étaient au centre de l'activité de plusieurs villages. Références Voir aussi KNI Portail des entreprises Portail du Groenland Portail du Danemark
Royal Greenland

Royal Greenland är Grönlands största företag, och världens största producent av kallvattenräkor. Företaget ägs till fullo av Grönlands Självstyre, och har närmare 2000 anställda, varav cirka 800 i Grönland. Produktion sker även i Danmark, Polen, Tyskland och Kanada. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från danskspråkiga Wikipedia, Royal Greenland, 22 november 2014.