NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nuuk Art Museum

Muzeum Sztuki w Nuuk, Nuuk Art Museum (duń. Nuuk Kunstmuseum, gren. Nuummi Eqqumiitsulianik Saqqummersitsivik) – narodowe muzeum sztuki Grenlandii, położone w stolicy Nuuk. Historia Muzeum zostało założone 22 maja 2005 roku. Budynek oraz część znajdującej się w nim obecnie kolekcji dzieł sztuki zostały podarowane mieszkańcom Nuuk przez biznesmena Svenda Junge (1930-2007) i jego małżonkę Helenę Junge Pedersen (1933-2018). Budynek Muzeum mieści się w dawnym kościele adwentystów przy Kissarneqqortuunnguaq 5. Powierzchnia wystawiennicza budynku wynosi 600m². Wystawa Wystawa stała składa się z 300 obrazów i 400 grenlandzkich figurek, łącząc elementy sztuki dawnej i współczesnej. W zbiorach muzeum znajdują się prace Christine Deichmann (1869-1945), J.E.C. Rasmussena (1841-1893), Haralda Moltke (1871-1960) czy Emanuela A. Petersena (1894-1948). Można również zobaczyć prace przedstawicieli nowszych nurtów artystycznych, takich jak Simon Kristoffersen (1933-1990), Miki Jacobsen (ur. 1965), Buuti Pedersen (ur. 1955), Hans Lynge (1906-1988), Anne-Birthe Hove (1951-2012) czy Pia Arke (1958-2007). Dodatkowo muzeum wystawia kolekcję rzeźb ze steatytu, kości, drewna i kości słoniowej. Przypisy Linki zewnętrzne Strona internetowa muzeum http://www.nuukkunstmuseum.com/en/3134-2/
Museu de Arte de Nuuk

O Museu de Arte de Nuuk (em dinamarquês: Nuuk Kunstmuseum; em groenlandês: Nuummi Eqqumiitsulianik Saqqummersitsivik) é um museu de arte em Nuuk, a capital da Gronelândia. Tem uma área aproximada de 650 metros quadrados, e está localizado no bairro de Kissarneqqortuunnguaq, perto do centro da cidade. Possui uma vasta coleção de itens coletados pelo empresário e empreiteiro Svend Junge e sua mulher, Helene Junge Pedersen. Ao todo, a coleção no museu conta com mais de 700 peças, contendo figuras em pedra sabão, marfim e madeira, gráficos, desenhos, aquarelas e pinturas. Além disso, em particular, o espaço contém uma coleção de mais de 150 pinturas, feitas com tinta a óleo e quadros de ouro de Emanuel A. Pedersen, penduradas pelas paredes. História A família Junge acumulou peças da região desde 1940. O casal dinamarquês comprou diferentes elementos de literatura, arte, postais e outros artefatos encontrados durante toda sua vida. Após uma longa vida, em virtude da relação com o lugar, o casal presenteou Nuuk e seus cidadãos, em 22 de maio de 2005, sendo o Museu de Arte de Nuuk fundado na antiga Igreja Adventista de Kissarneggortuunnguaq, em Nuuk. A O museu foi entregue aos cidadãos do município no mesmo dia e desde então é administrado pelo município de Kommuneqarfik Sermesooq, que é o governo local. Após sua fundação, os projetos de se tornar um museu de arte com a história de Nuuk foi consolidado e inaugurado em 21 de junho de 2007, dia nacional da Groenlândia. Características Com a consolidação do lugar, em 2007, o museu conta com coleções de Svend Junge e Helene Junge Perdersen. Sua maior característica consiste na misturas de artes e tesouros coletados na Groenlândia. Há um grande acervo de peças que estimulam os sentidos dos visitantes e contam um pouco da peculiar daqueles da história da região. A natureza foi o maior fascínio de Emanuel Pedersen, pintor que possui o maior número de pinturas do acervo. Junto a isso, há também diferentes tipos de amuletos e peças que trazem a crença tradicional do lugar, com aspectos mágicos e espirituais exibido no museu. Além destes fatos, há coleções de artistas como Harald Motke (1871-1960), Christine Deichmann (1869-1945), Anne-Birthe Hove (1951-2002), Naja Rosing Asvid (1966), Buuti Pedersen (1955) e Miki Jacobsen (1965), mais contemporâneas da localidade, utilizando materiais como dentes, pedra-sabão e osso. A coleção de arte privada e artesanato conta com contribuição para novos artistas e espaços multimídia que mostram o patrimônio da Groenlândia. O museu ainda conta com a Niels Lynge's House, a casa do pintor, poeta, vigário e artista da Groenlândia nos anos 60, e também o Museu da Cidade de Nuuk, que abriu no Verão de 2016, no porto colonial, onde exibe alguns artefatos, fotos, pinturas e esculturas da cidade de Nuuk. Curiosidades 1- Os retratos dos maiores contribuintes do museu, Svend e Helene Junge, pintados pelo artista Christian Rosing, em 2000, estão na entrada do Museu de Arte de Nuuk. Ver também Museu Nacional da Gronelândia Referências
Нуукский художественный музей

Нуукский художественный музей (дат. Nuuk Kunstmuseum) — расположен в Нууке, столице Гренландии. Музей содержит коллекцию картин, акварелей, рисунков, графики, фигур из талькового камня, слоновой кости и дерева, среди которых много предметов, собранных бизнесменом Свеном Юнге. Особого внимания заслуживает коллекция из более чем 150 картин Эмануэля Петерсена. История Музей был основан 22 мая 2005 года в здании бывшей церкви адвентистов седьмого дня в Киссарнеккортуунгуаке, Нуук. Музей был основан для жителей коммуны Сермерсоок (тогда муниципалитет Нуук) Свендом и Хеленой Юнге и открыт 21 июня 2007 года, в Национальный день Гренландии. В музее выставлено около 250 картин, акварелей, фотографий, рисунков, графики и живописи, а также около 50 фигур из кости, бивня, дерева и талькового камня. Площадь музея составляет около 600 квадратных метров, и в нём есть пристройка для сменных экспозиций. Постоянная коллекция включает в себя обширную подборку произведений искусства старинных европейских художников, проживших в Гренландии в разное время. Среди них такие художники, как: Кристин Дайхманн (1869–1945), Й.Э.К. Расмуссен (1841–1893), Харальд Мольтке (1871–1960) и Эмануэль А. Петерсен (1894–1948). В постоянной экспозиции также представлены современные работы гренландских художников, таких как Саймон Кристофферсен (1933–1990), Мики Якобсен (р. 1965), Буути Педерсен (р. 1955), Ханс Линге (1906–1988), Анне-Бирте Хоув (1951–2012) и Пия Арке (1958–2007). Коллекция составлена с учётом того, как Гренландию воспринимают зарубежные и местные художники. Это позволяет увидеть взаимодействие традиционных и новых течений. В последние годы музей работал над различными проектами, которые позволяют посетителям познакомиться с лучшими экспонатами постоянной коллекции с помощью аудиогида и исследовать городское пространство с помощью музейного арт-маршрута. Кроме того, были разработаны образовательные материалы для учащихся разных классов и старших классов. Примечания
Nuuks konstmuseum

Nuuks konstmuseum (Nuuk Art Museum) är ett konstmuseum i Nuuk i Grönland. Museet är inrymt i en tidligare adventistkyrka och skänktes till befolkningen i Nuuk av filantroperna Svend och Helene Junge Pedersen i samband med öppningen den 22 maj 2005. Det har en yta på 600 m² med högt till tak och bevarade glasmålningar. Det finns också en byggnad för tillfälliga utställningar. Samlingarna bygger på donatorernas privata samlingar och utgörs av konst och konsthantverk med anknytning till Grönland. Den permanenta utställningen består dels av äldre konst av konstnärer som tillbringat kortare eller längre tid på Grönland såsom Christine Deichmann, Carl Rasmussen och Harald Moltke samt nyare verk av grönländska konstnärer som Miki Jacobsen, Buuti Pedersen, Hans Lynge, Anne-Birthe Hove och Pia Arke. Förutom de omkring 250 målningarna, akvareller, fotografier och teckningar finns omkring 100 figurer av ben, tand, täljsten och trä. Museet anordnar också olika evenemang och har bland annat skapat en gratis ljudguide till utomhuskonst och skulpturer i centrala Nuuk. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Nuuks konstmuseum. Officiell Webbplats
Uunartoq Qeqertaq

Uunartoq Qeqertaq (på engelsk også kendt som Warming Island) er en ø ud for Grønlands kyst ca. 650 km. nord for polarcirklen. Området var anset for at være den yderste del af en til dels isdækket halvø. Den sidste is bortsmeltede i sommeren 2005, hvorved den amerikanske forsker og grønlandsekspert Dennis Schmitt opdagede, at landfæstningen alene havde været is. Han gav øen dens eskimoiske navn Eksterne henvisninger An island made by global warming – Climate Change, Environment – The Independent Arkiveret 30. august 2008 hos Wayback Machine, 24. april 2007 Lindqvist, Andreas (24. april 2007). "Drivhuseffekt skaber ny ø ved Grønland". Politiken. Hentet 6. september 2017.
Uunartoq Qeqertaq

Uunartoq Qeqertaq (englisch Warming Island) ist der inoffizielle Name einer grönländischen Insel im Distrikt Ittoqqortoormiit in der Kommuneqarfik Sermersooq. Lage Die Insel liegt östlich der Nordspitze von Liverpool Land 110 km nördlich von Ittoqqortoormiit. Der Nordpunkt der Insel ist Kap Gladstone. Geschichte Bis 2005 war die Insel noch über einen Gletscher mit Liverpool Land auf der Hauptinsel verbunden und daher für eine Halbinsel gehalten worden. Folglich war bis dahin ihre nördlichste Spitze Kap Gladstone als der nördlichste Punkt von Liverpool Land angesehen worden. Zwischen 2002 und 2005 verschwand das verbindende Eis in einer langsamen Gletscherschmelze. Der US-amerikanische Abenteurer Dennis Schmitt benannte die Insel daraufhin Warming Island bzw. gab ihr den übersetzten grönländischen Namen Uunartoq Qeqertaq oder Uunartoq Qeqertoq. Der Name setzt sich aus den Wörtern uunartoq „heiß“ und qeqertaq „Insel“ zusammen, ist aber ungrammatisch, da das Attribut dem Nominalphrasenkern nachgestellt werden muss (korrekt wäre also Qeqertaq Uunartoq). Der Ortsnamenausschuss des Oqaasileriffik hat den Namen nicht anerkannt. Offiziell ist die Insel somit namenlos. Weblinks Einzelnachweise
Uunartoq Qeqertaq

Greenlandic: Uunartoq Qeqertaq, English: Warming Island, is an island off the east central coast of Greenland, 550 kilometres (342 miles) north of the Arctic Circle. It became recognized as an island only in September 2005, by US explorer Dennis Schmitt. It was attached to the mainland of Liverpool Land by glacial ice even in 2002, when the ice shelves began retreating rapidly in this area, so that by 2005 it was no longer attached to the mainland. Members of the scientific community believe this newly discovered island is a direct result of global warming. Controversy Patrick Michaels, a climatologist and prominent global warming denier, created a controversy over the history of Uunartoq Qeqertaq in a post on his website, World Climate Report, in which he argued that the island had been previously uncovered in the 1950s toward the end of a brief warm period in Greenland. Despite a general lack of suitably detailed maps, Michaels found a map published by Ernst Hofer, a photographer who did aerial surveys of the area in the early 1950s, which showed the Uunartoq Qeqertaq landmass unconnected to Greenland. Michaels concluded therefore that Uunartoq Qeqertaq was also a separate island when observed by Hofer in the 1950s, and more broadly that Uunartoq Qeqertaq is an example of unjustified concern about the future outcomes of global warming. Dennis Schmitt countered Michaels' theory in an article by New York Times reporter Andy Revkin, contending that Hofer's map is inaccurate. Citing discrepancies such as the absence on Hofer's map of nearby Reynolds Island, he suggested that the discrepant features are consistent with an aerial view of the area when covered with fog, which has often obscured low-lying areas like Reynold's Island and the ice-bridge connecting Uunartoq Qeqertaq to the Greenlandic mainland. He further observed, "I see by the markings of the 1957 document that it is to be construed as indeed only schematic, that it is explicitly incomplete." Michaels explained that Hofer included the map in his book "so as to place his pictures and stories in context." No photographic evidence is available that would resolve the issue. The island was also part of a 2011 controversy when it was included in the Times Atlas of the World, along with a revised depiction of the Greenland ice sheet that showed a 15% reduction. After being alerted through the media, the U.S. National Snow and Ice Data Center reported that the atlas editors must have used a 2001 map showing only the thickest segment of the ice sheet. See also Effects of global warming Physical impacts of climate change References External links The Independent: An island made by global warming, 24 April 2007 USGS Landsat Project: Warming Island, comparison of satellite pictures between 1985 and 2005
Uunartoq Qeqertoq

Uunartoq Qeqertoq (en kalaallisut: «la isla templada») es una isla cartografiada a principios de los años 1950 por Ernst Hofer,​ y redescubierta en septiembre de 2005 por el explorador estadounidense Dennis Schmitt.​ La isla se ubica en la costa centro-oriental de Groenlandia, a unos 600 km al norte del círculo polar ártico.​ En el mapa del libro de Hofer aparece claramente como una isla antes de la década de 1950,​ pero debido a un descenso de las temperaturas que duró 30 años, las fotografías de 1985 muestran la zona cubierta de nieve y hielo, ocultando de esa forma el hecho de que la península era en realidad una isla. Uunartoq estuvo unida a Groenlandia por el hielo glaciar hasta el año 2002, cuando el hielo comenzó a retirarse rápidamente de la zona. En el momento en que Schmitt visitó el área en el año 2005, ya no permanecía unida a Groenlandia. Algunos miembros de la comunidad científica han apuntado que la nueva isla es resultado directo del calentamiento global.​ La isla posee tres penínsulas alargadas, cuya forma recuerda a la letra W, o más exactamente a la letra cirílica Щ.​ Referencias Bibliografía Hansen, Kathryn (2007): TRENDS & INNOVATIONS - Ice Voted Off Warming Island - As the Climate Changes, New Real Estate Is Revealed, Such As Warming Island Off the Coast of Greenland. Explorers and Entrepreneurs Are Taking Advantage of the Situation and Offering Tours to the New Locales. Geotimes. 52, no. 7: 38. Enlaces externos The Independent: An island made by global warming (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). - En inglés, 24 de abril de 2007 USGS Landsat Project: Warming Island - Comparación mediante imágenes satélite entre 1985 y 2005 The Warming Island Project (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).
Uunartoq Qeqertoq

Uunartoq Qeqertoq (pour l'île du réchauffement en groenlandais) est une île nouvellement découverte (septembre 2005) par l'explorateur Dennis Schmitt (en), à 650 km au nord du cercle polaire, au large de la côte orientale du Groenland à laquelle l'île était rattachée par la glace il y a peu de temps, jusqu'à ce que la glace se retire rapidement de la zone. La communauté scientifique pense que cette nouvelle île est la conséquence du réchauffement climatique. Lien externe et source Un article du New York Times sur la découverte (en) Portail de l’Arctique Portail des îles Portail du Groenland Portail du changement climatique
Uunartoq Qeqertaq

Uunartoq Qeqertaq (Groenlands: Het opwarmende eiland) is een onbewoond eiland voor de kust van Liverpoolland in het oosten van Groenland. Lange tijd werd gedacht dat het een schiereiland betrof omdat het via een ijslaag verbonden was met het vasteland. In september 2005 ontdekte de Amerikaan Dennis Schmitt dat het een eiland was. Het eiland was vrijgekomen van de kust doordat het ijs zich had teruggetrokken. Op foto's uit 2002 was het eiland nog verbonden met het vasteland. Er is geopperd dat het terugtrekken van het ijs rond het eiland een direct gevolg is van de opwarming van de Aarde.
Uunartoq Qeqertoq

Uunartoq Qeqertoq – odkryta we wrześniu 2005 (gdzie indziej: 2006) wyspa o kształcie podobnym do litery W, leżąca 644 km na północ od kręgu polarnego przy wschodnim wybrzeżu Grenlandii. W języku grenlandzkim nazwa ta oznacza Wyspa Ocieplenia. Do 2005 roku obszar ten był zaznaczany na mapach jako półwysep. Dopiero gdy spajający dwa fragmenty lądu lodowiec wycofał się, okazało się, że jest to wyspa. Odkrywcą jest amerykański badacz Dennis Schmitt. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne Kopalnia Wiedzy iTVP. itvp.pl. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-09-28)].
Uunartoq Qeqertaq

Uunartoq Qeqertaq — em groenlandês: "ilha do aquecimento" — é uma ilha descoberta em setembro de 2005 pelo explorador estadunidense Dennis Schmitt nos arredores da costa central da Groenlândia, 550km ao norte do Círculo Polar Ártico. A ilha esteve unida à península de Liverpool desde a era glacial até meados de 2002, quando o derretimento do gelo acelerou-se de modo que, em 2005, ela já se encontrava completamente separada. Membros da comunidade científica acreditam que o surgimento da ilha é um resultado direto do aquecimento global. A ilha tem três grandes penínsulas, lembrando a letra W. Referências
Уунарток-Кекертак

Уунарток-Кекертак, также Уунарток-Кекерток (гренл. Uunartoq Qeqertoq, рус. Остров Потепления) — необитаемый остров на востоке Гренландии в коммуне Сермерсоок. До 2005 года считался полуостровом, пока растаявшие льды не выявили пролив. В сентябре 2005 года американский исследователь Деннис Шмитт обнаружил, что полуостров, который был соединён с Землёй Ливерпуля льдом ещё в 2002 году, стал островом. До этого толстый слой льда не позволял обнаружить воду и понять, что перед исследователями остров, а не полуостров. Считается, что причиной такого «превращения» послужило глобальное потепление. Остров имеет форму буквы Щ, повёрнутой зубцами на север. Длина «основания» — около 5,5 км, длина «зубцов» — по 2—3 км. После сообщения Шмитта о новом острове, с ним в полемику вступил климатолог и скептик теории глобального потепления Патрик Майклс, который заявил, что данный остров можно было наблюдать ещё в 1950-х годах и что, соответственно, глобальное потепление тут ни при чём. Майклс предоставил карту начала 1950-х годов из книги Arctic Riviera (1957) Эрнста Хофера, на которой виден остров Потепления, но Шмитт заявил, что эта карта составлена неаккуратно, указав на другие неточности этой карты, касающиеся хорошо изученных объектов региона. Впрочем, фото-доказательств правоты одного или другого оппонента не обнаружено. Остров был отмечен в 13-м издании Атласа мира Times (2011), скандально известном тем, что в нём Гренландский ледяной щит был изображён потерявшим 15 % своей площади за 12 лет. В ответ на это американский Национальный центр данных снега и льда указал редакторам атласа, что если бы Гренландия действительно потеряла такое количество льда, то уровень Мирового океана вырос бы на целый метр, чего не наблюдается. Возможно, ошибка связана с тем, что составители атласа использовали карту, показывающую только наиболее толстые участки ледяного щита. См. также Список островов Гренландии Примечания Ссылки Landsat Gallery Архивная копия от 19 ноября 2016 на Wayback Machine (англ.) на сайте landsat.usgs.gov (необходимо нажать на чёрный квадратик на востоке Гренландии) A Voyage of Discovery to Warming Island, Greenland (англ.) на сайте betchartexpeditions.com
Uunartoq Qeqertaq

Uunartoq Qeqertaq är det provisoriska namnet på en ö som man trott tillhöra det östcentrala grönländska fastlandet men som har upptäckts vara en självstående ö efter att is har smält och gapet mellan ön och Grönlands fastland blottats. Uunartoq Qeqertaq betyder "Den värmande ön" på grönländska. Namnet beror på att många tror att issmältningen har skett på grund av global uppvärmning. Referenser Noter
Уунарток-Кекерток

Уунарток-Кекерток (гренл. Uunartoq Qeqertoq, Острів Потепління) — безлюдний острів біля східного узбережжя Гренландії в комуні Сермерсоок за 550 км від Північного полярного кола. До 2005 року його вважали півостровом, поки льоди, розтанувши, не виявили протоку. У вересні 2005 року американський дослідник Денніс Шмітт виявив, що півострів, який був з'єднаний із Землею Ліверпуля льодом ще в 2002 році, став островом. До цього товстий шар льоду не дозволяв виявити воду і зрозуміти, що перед дослідниками острів, а не півострів. Представники наукової спільноти вважають, що причиною такого «перетворення» стало глобальне потепління. Острів має форму літери W, що повернена зубцями на північ. Довжина «основи» — близько 5,5 км, довжина «зубців» — по 2-3 км. Після повідомлення Шмітта про новий острів, з ним у суперечку вступив кліматолог і скептик теорії глобального потепління Патрик Майклз, який на своєму сайті World Climate Report заявив, що цей острів можна було спостерігати ще в 1950-х роках, а отже глобальне потепління тут ні до чого. Майклз надав карту початку 1950-х років із книги Arctic Riviera (1957) Ернста Хофера, на якій видно острів Потепління, але Шмітт заявив, що ця карта складена неакуратно, вказавши на інші її неточності, що стосуються добре вивчених об'єктів регіону. Втім, жоден з опонентів не навів фотодоказів своєї правоти. Острів відзначений у 13-му виданні Атласу світу Times (2011) , скандально відомому через те, що в ньому Ґренландський льодовиковий щит втратив 15% своєї площі за 12 років. У відповідь на це американський Національний центр даних снігу і льоду вказав редакторам атласу, що якби Гренландія дійсно втратила таку кількість льоду, то рівень Світового океану виріс би на цілий метр, чого не спостерігається. Можливо, помилка пов'язана з тим, що укладачі атласу використовували карту, яка показує лише найтовстіші ділянки крижаного щита. Див. також Список островів Гренландії Примітки Посилання Landsat Gallery (англ.) на сайті landsat.usgs.gov (необхідно натиснути на чорний квадратик на сході Гренландії) A Voyage of Discovery to Warming Island, Greenland (англ.) на сайті betchartexpeditions.com
Letiště Paamiut

Letiště Paamiut (grónsky Mittarfik Paamiut, dánsky Paamiut Lufthavn; IATA: JFR, ICAO: BGPT) je letiště nacházející se 1,9 kilometrů od Paamiutu, města v grónském kraji Sermersooq. Bylo otevřeno roku 2007 a nahradilo starý heliport. Historie První plány na vybudování letiště v Paamiutu začaly vznikat už v 70. letech. V pozdních 80. letech začalo město k budoucímu letišti budovat silnici. Prvního dubna 2006 byl dánské společnosti Pihl & Søn udělen kontrakt na výstavbu letiště v hodnotě 152 milionů dánských korun. Bylo otevřeno 1. prosince 2007. Prvním letadlem, které zde přistálo, byl ve 12:20 Dash 7 od Air Greenland, pojmenovaný Minniki. Infrastruktura Letiště je vybaveno asfaltovou přistávací dráhou o délce 799 metrů a šířce 30 metrů. Aerolinie a destinace (Aktuální ke 20. srpnu 2024) Statistiky Množství přepravených cestujících Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Paamiut na Wikimedia Commons
Paamiut Lufthavn

Paamiut Lufthavn (IATA: JFR, ICAO: BGPT) er en grønlandsk flyveplads beliggende i Paamiut (Frederikshåb) med en asfaltlandingsbane på 799 m x 30 m. I 2008 var der 6.848 afrejsende passagerer fra flyvepladsen fordelt på 382 starter (gennemsnitligt 17,93 passagerer pr. start). Paamiut Lufthavn drives af Mittarfeqarfiit, Grønlands Lufthavnsvæsen. Statens Luftfartsvæsen fører tilsyn med flyvepladsen. Noter Eksterne links AIP for BGPT fra Statens Luftfartsvæsen Arkiveret 13. marts 2013 hos Wayback Machine
Flughafen Paamiut

Der Flughafen Paamiut (IATA-Code: JFR, ICAO-Code: BGPT) ist ein Flughafen in Paamiut im südwestlichen Grönland. Lage Der Flughafen liegt etwa 2,2 km nordöstlich des Stadtzentrums von Paamiut und ist über eine 1,3 km lange Straße ab dem Nordrand der Stadt zu erreichen. Er liegt auf einer Höhe von 120 Fuß. Geschichte Im April 2006 wurde der Bau eines Flughafens in Paamiut beschlossen. Die Kosten wurden mit 152 Mio. Kronen angegeben. Am 1. Dezember 2007 konnte der Flughafen wie geplant eingeweiht werden. Ausstattung Der Flughafen verfügt über eine asphaltierte Landebahn (17/35) mit einer Länge von 799 m und einer Breite von 30 m. Es gibt keine Flächenenteisungsanlagen. GPS-gestützte Nicht-Präzisionsanflüge sind verfügbar, Sichtflug ist aber ebenfalls gestattet. Fluggesellschaften und Ziele Air Greenland bot im Jahr 2025 Flüge zum Flughafen Nuuk an. Weblinks Flughafen Paamiut. Greenland Airports. Einzelnachweise
Paamiut Airport

Paamiut Airport (Greenlandic: Mittarfik Paamiut) (IATA: JFR, ICAO: BGPT) is an airport located 1 NM (1.9 km; 1.2 mi) northeast of Paamiut, a town in the Sermersooq municipality in southwestern Greenland. It was opened on 1 December 2007. It replaced the old heliport which was located at 61.992472°N 49.661238°W﻿ / 61.992472; -49.661238. It is the only airport between Nuuk and Qaqortoq capable of serving STOL aircraft of Air Greenland. Airlines and destinations References