NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Елевтерна

Елевтерна (грец. Ελεύθερνα), іноді Елевтерни, також Аполлонія (грец. Ἀπολλωνία) — давньогрецький поліс на острові Крит, яке існувало від початку гомерівської доби до візантійської доби. Поряд із Кноссом, Фестом, Малією, Гортином, Кідонією була одним з найзначиміших міст в історії острова. Археологічна ділянка розташована за 25 км на південний схід від сучасного міста Ретимно в номі Ретимно, поблизу гори Іда — найвищої на Криті. Історія Дослідження археологічної ділянки Елевтерни здійснюється систематично з 1984 року науковцями Університету Криту. За понад два десятиліття грецькі археологи відкрили чимало подробиць життя Елевтерни, святилища та некрополі, навіть каменоломні в околицях пагорба Прінес, де нині існує однойменне село. У 9 столітті до нашої ери в суб-мікенську добу, а точніше в геометричний етап пізнього періоду Темних століть в Греції, дорійці заселили місто на крутому, природно укріпленому хребті. За переказом, Елевтерна отримала свою назву за іменем одного з куретів, міфічного племені, що жило на Криті. Місто опинилось на перехресті шляхів, оскільки лежало між Кідонією на північний захід та Кноссом, підконтрольними Елевтерні портами Ставроменом та Панормос, а також великими печерами зі святилищами поблизу піку Іди Ідайон-Андрон. В архаїчну добу Елевтерна розвивалась подібно до інших дорійських міст на Криті, зокрема як і Лато та Дрерос. Після римського завоювання Криту в 67 до н. е.. Розкішні вілли, лазні та інші громадські будівлі свідчать проте, що Елевтерна залишалась процвітаючим містом й у складі Римської імперії, допоки значна частина не була зруйнована катастрофічним землетрусом в 365 році. Відомо, що в християнську добу Елевтерна слугувала єпископським містом. В середині 7 століття єпископ Еуфраст побудував тут велику базиліку. Напади халіфа Гарун ар-Рашида наприкінці 8 століття, арабська гегемонія на Криті разом з іншим землетрусом в 796 році призвели до того, що мешканці міста остаточно залишили Елевтерну. На короткий час місто знову заселяли в добу Латинської імперії, тут існувала католицька єпархія. В 1993 і 1994 роках були влаштовані громадські виставки, які дозволили представити багаті археологічні знахідки в Едевтерні широкій громадськості. 2004 року велика тематична виставка відбулась в Музеї кікладського мистецтва в Афінах. Також в Луврі демонструється кора, знайдена в Еллевтені — так звана, Дама із Оксера. У вересні 2010 року поблизу міста Елевтерни відкрите поховання 7 століття до н. е. Грецькі археологи під керівництвом Ніколаоса Стамболідіса, професора археології, директора Музею кікладського мистецтва, знайшли скелет жінки, вкритий зотлілим саваном, на який було нашито близько 3 тисяч шматочків золотих пластинок розміром до 4 см. Серед пластинок знайдена золота брошка у вигляді бджоли-богині, характерної для мікенських толосних поховань. Численні артефакти були визнані науковим співтовариством унікальними, а Археологічний інститут Америки відтоді включив Елевтерну до переліку найзначиміших археологічних ділянок світу. Примітки Посилання Eleutherna 1998 Overview(англ.) Элефтерна - пещеры Мелидони и Сфедони(рос.) Перама - Анойя - Идейская пещера (76 км)(рос.)
Elios-Proni

Elios-Proni (griechisch Ελειός-Πρόνοι) ist ein Gemeindebezirk der Gemeinde Argostoli auf der griechischen Insel Kefalonia. Er entstand im Zuge der Gebietsreform 1997 aus zuvor elf selbstständigen Landgemeinden und ging mit der Verwaltungsreform 2010 in der neu geschaffenen Gemeinde Kefalonia auf, in der einen Gemeindebezirk bildete. Nach der Auflösung dieser Gemeinde kam Elios-Proni zur neu gegründeten Gemeinde Argostoli Das Gebiet ist sehr gebirgig und besteht aus vielen kleinen Siedlungen und Ortschaften. Der Sitz war Pastra; bekanntere Orte der Gemeinde sind Poros und Skala. Der Antike Ort Pronnoi (Πρόννοι) gehörte zum kefalonischen Städtebündnis Tetrapolis. Einzelnachweise
Eleios-Pronnoi

Eleios-Pronnoi (Greek: Ελειός-Πρόννοι) is a former municipality on the island of Kefalonia, Ionian Islands, Greece. Since the 2019 local government reform it is part of the municipality Argostoli, of which it is a municipal unit. The municipal unit has an area of 111.687 km2. The seat of the municipality was in Pastra. The municipal unit contains several mountain ranges, including the eastern part of Mount Ainos. Population Subdivisions The municipal unit Eleios-Pronnoi is subdivided into the following communities (constituent villages in brackets): Agia Eirini Agios Nikolaos Arginia Chionata (Chionata, Kolaitis, Thiramonas) Markopoulo (Markopoulo, Kateleios, Kato Kateleios) Mavrata Pastra (Pastra, Kremmydi) Poros (Poros, Asprogerakas, Kampitsata, Riza, Tzanata) Skala (Skala, Aleimmatas, Fanies, Ratzakli) Valerianos (Valerianos, Atsoupades, Plateies) Xenopoulo (Xenopoulo, Andriolata, Kapandriti) References External links Official website (in English and Greek)
Élios-Prónni

Le dème d'Élios-Prónni, en grec moderne : Δήμος Ελειού-Πρόννων, est un ancien dème de l'île Ionnienne de Céphalonie, en Grèce. Depuis 2011, il fait partie du dème d'Argostóli. Selon le recensement de 2011, la population du dème d'Élios-Prónni compte 3 677 habitants. Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Δήμος Ελειού-Πρόννων » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Bibliographie [Philippa-Touchais 2004] Anna Philippa-Touchais, « Kateleios » (compte-rendu), Bulletin de Correspondance Hellénique, nos 128-129-2.2 « Chronique des fouilles et découvertes archéologiques en Grèce en 2003 et 2004 »,‎ 2004, p. 1375 (lire en ligne [sur persee]). Liens externes Site officiel Portail de la Grèce
Elios Pronni

Elios Pronni (in greco Eλειού-Πρόννων?) è un ex comune della Grecia nella periferia delle Isole Ionie (unità periferica di Cefalonia) con 3 840 abitanti secondo i dati del censimento 2001. È stato soppresso a seguito della riforma amministrativa, detta Programma Callicrate, in vigore dal gennaio 2011 ed è ora compreso nel comune di Cefalonia. Occupa la parte sud orientale dell'isola di Cefalonia. Il capoluogo è Pastra. Il doppio nome deriva da Eliò (in greco ?Eλειός), mitico re che avrebbe governato nella zona di Skala e Pronnoi (in greco ?Πρόννοι), nome di una città di epoca classica identificabile con l'odierna Poros. Il comune è stato istituito nel 1997 in seguito alla riforma amministrativa Kapodistrias. Sede del consiglio comunale è il villaggio di Pastra ma i suoi centri più importanti sono Skala e Poros. Località Elios Pronni è suddiviso nelle seguenti comunità (i nomi dei villaggi tra parentesi): Agia Eirini Agios Nikolaos Arginia Chionata (Chionata, Kolaitis, Thiramonas) Markopoulo (Markopoulo, Kateleios, Kato Kateleios) Mavrata Pastra (Pastra, Kremmydi) Poros (Poros, Asprogerakas, Kampitsata, Riza, Tzanata) Skala (Skala, Aleimmatas, Fanies, Ratzakli) Valerianos (Valerianos, Atsoupades, Plateies) Xenopoulo (Xenopoulo, Andriolata, Kapandriti) Economia Il turismo si è sviluppato in maniera impetuosa dall'ultimo decennio del XX secolo, grazie soprattutto all'apertura della strada litoranea da Skala a Poros. Vi sono stati aperti numerosi alberghi di categoria superiore con una capacità ricettiva di circa 1600 posti letto nel solo litorale di Skala. La tradizionale economia rurale è stata nettamente stravolta. Sussiste ancora la pastorizia nell'entroterra del comune. Note Collegamenti esterni Sito ufficiale, su elios-pronnoi.gr.
Eleios-Pronnoi

Eleios-Pronnoi (Grieks: Ελειός-Πρόννοι) is een deelgemeente (dimotiki enotita) van de gemeente (dimos) Kefalonia, in de Griekse bestuurlijke regio (periferia) Ionische Eilanden. De plaats telt 3.840 inwoners.De gemeentezetel is in de plaats Pastra.
Gomfos

Gomfos (en llatí Gomphi, en grec antic Γόμφοι) era una antiga ciutat de l'Hestieòtide a Tessàlia prop de la frontera amb Atamània i Dolòpia, que controlava el pas cap a les planes tessàlies: el pas de Musáki que era la sortida cap a Dolòpia i el de Portes, que conduïa a Atamània, i fins més enllà, a Ambràcia. El rei Aminandre d'Atamània en col·laboració amb el cònsol romà Tit Quinti Flaminí es va revoltar contra el rei Filip V de Macedònia, van entrar al país pel pas de Portes, i van prendre la ciutat de Gomfi l'any 198 aC. La possessió de la ciutat va permetre que Flaminí rebés subministraments a través del golf d'Ambràcia. La ruta des de Gomfi a Ambràcia la descriu Titus Livi i diu que era molt curta però extremadament difícil. Quan van capturar Gomfi, diu Titus Livi, també van caure algunes ciutats veïnes, Argenta, Ferinum, Timaron, Lisin, Stimo i Lampsus, de les que no es coneix exactament la posició. Quan Atamània es va revoltar contra Filip V de Macedònia, el rei es va veure obligat a retornar al seu país, però ho va fer amb fortes pèrdues. Sens dubte, aquest pas va ser el que va utilitzar el cònsol Quint Marci Filip quan va anar des d'Ambràcia cap a Tessàlia l'any 169 aC. A la guerra entre Juli Cèsar i Pompeu el 48 aC, després de conèixer que Cèsar havia estat vençut en la Batalla de Dirràquium, la ciutat de Gomfi li va tancar les portes quan va arribar procedent d'Aeginium (actual Stages), però la va ocupar per assalt amb poques hores. Cèsar, al seu relat de la campanya, descriu Gomfi com la principal ciutat de Tessàlia de les que es troben arribant des l'Epir. Leake situa la ciutat a Episkopí, un turó proper a la riba esquerra del riu Bliúri a uns 3 o 4 km de les muntanyes, on queden les restes d'una antiga ciutat. El nom Episkopí derivaria del fet que Gomfi va ser la seu d'un bisbe durant l'època de l'Imperi Romà d'Orient, segons el geògraf Hièrocles. Referències
Gomphi

Gomphi (Ancient Greek: Γόμφοι) was a town and polis (city-state) of Histiaeotis in ancient Thessaly, situated upon a tributary of the Peneius, and near the frontiers of Athamania and Dolopia. Its position made it a place of historical importance, since it guarded two of the chief passes into the Thessalian plains: "that of Musáki, distant two miles [three km], which was the exit from Dolopia, and the pass of Portes, at a distance of four miles [six km], which led into Athamania, and through that province to Ambracia." In the war against Philip V of Macedon, Amynander of Athamania, king of the Athamanes, in co-operation with the Roman consul Titus Quinctius Flamininus, having descended from the latter pass, first took Pheca, a town lying between the pass and Gomphi, and then Gomphi itself, 198 BCE. The possession of this place was of great importance to Flamininus, since it secured him a communication with the Ambracian Gulf, from which he derived his supplies. The route from Gomphi to Ambracia is described by Livy as very short but extremely difficult. The capture of Gomphi was followed by the surrender of the towns named Argenta, Pherinium, Timarum, Ligynae, Strymon, and Lampsus, the position of which is quite uncertain. When Athamania revolted from Philip in 189 BCE, he marched into their country by the above-mentioned pass, but was obliged to retire with heavy loss. There can be no doubt that it was by the same route that the Roman consul Quintus Marcius Philippus marched from Ambracia into Thessaly in 169 BCE. In the campaign between Julius Caesar and Pompey in 48 BCE, the inhabitants of Gomphi, having heard of Caesar's repulse at Dyrrhachium, shut their gates against him, when he arrived at the place from Aeginium; but he took the place by assault in a few hours. Caesar, in his account of these events, describes Gomphi as the "first town in Thessaly to those coming from Epirus." Coins minted at Gomphi survive. The Byzantine author Hierocles notes that Gomphi was a bishopric in later times. No longer a resident bishopric, it remains a titular see of the Roman Catholic Church. The site of the ancient town is near Mouzaki. References This article incorporates text from a publication now in the public domain: Smith, William, ed. (1854–1857). "Gomphi". Dictionary of Greek and Roman Geography. London: John Murray.
Gonfos

Gonfos o Gonfo (en latín, Gomphi; en griego, Γόμφοι) fue una antigua ciudad de Tesalia, cerca de la frontera con Atamania y Dolopia, que controlaba el paso hacia las llanuras tesalias: el paso de Musaki desde Dolopia y el de Portes, desde Atamania. En la segunda guerra macedónica entre Filipo V de Macedonia y Roma, el rey Aminandro de los atamanes, aliado de Roma, ayudó al cónsul romano Tito Quincio Flaminino a bajar por el paso de Portes y tomar Feca (entre el paso y Gonfos) en 198 a. C., lo que le aseguró el control de la ruta desde Ambracia a Tesalia (recibía los suministros por el golfo de Ambracia). Después Flaminino ocupó Gonfos y su caída arrastró la de Argenta, Ferinio, Timaro, Liginas, Estimón y Lampso.​ Durante la Guerra Romano-Siria, fue una de las ciudades tesalias que en el año 191 a. C., estando en poder de los atamanes, fue tomada por un ejército conjunto del romano Marco Bebio Tánfilo y Filipo V de Macedonia.​ En 189 a. C. Atamania se rebeló contra el rey Filipo V de Macedonia y este entró en el país por el paso de Portes, pero fue rechazado con fuertes pérdidas.​ En la tercera guerra macedónica, en el año 169 a. C. el cónsul Quinto Marcio Filipo siguió la ruta del paso de Portes para ir de Ambracia a Tesalia.​ En la guerra entre Julio César y Pompeyo en 48 a. C., después de conocer que César había sido rechazado en Dirraquio, la ciudad de Gonfos le cerró las puertas cuando llegó procedente de Eginium (actual Stages), pero la ocupó por asalto. César, en su relato de la campaña, describe Gonfos como la principal ciudad de Tesalia de las que se halla llegando desde el Epiro. Leake sitúa la ciudad en Episkopi, un cerro cercano a la orilla izquierda del río Bliuri a unos 3 o 4 km de las montañas, donde quedan los restos de una antigua ciudad. Se encuentra a unos 5 km al noreste de la localidad de Muzaki. Actualmente hay un pueblo que ostenta su mismo nombre. El nombre Episkopi derivaría del hecho de que Gonfos fue sede de un obispo durante la época bizantina. Véase también Colección Arqueológica de Gonfos Referencias
Gomphi

Gomphi (en Grac ancien : Γόμφοι), est une ville de la Grèce antique en Thessalie dans l'Histiéotide. Géographie Située près des sources du Pénée, elle est identifiée à l'actuelle Kalambaka. Histoire Sa position en faisait un lieu important car elle gardait deux des principaux cols dans des plaines thessaliennes, celui de Musáki, distant de trois kilomètres à la sortie de Dolopie, et le col de Portes, à une distance de six kilomètres, qui menait à Athamanie, et à travers cette province à Ambracie. Dans la guerre contre Philippe V de Macédoine, Amynandre d'Athamanie, roi des Athamanes, avec le consul romain Titus Quinctius Flamininus, descend du col d'Athamanie, prend Pheca (en), une ville située entre le col et Gomphi, puis Gomphi elle-même (198 avant J.C.). La possession de cet endroit est d'une grande importance pour Flamininus car elle lui assure une communication avec le golfe Ambracique, d'où il tire ses approvisionnements. La route de Gomphi à Ambracie est décrite par Tite-Live comme très courte mais extrêmement difficile. La prise de Gomphi est suivie de la reddition des villes d'Argenta, Pherinum, Thimarum, Lisinae, Stimo et Lampsus, dont la position est assez incertaine. Quand Athamanie se révolte contre Philippe en - 189, celui-ci marche sur le pays par le passage de Gomphi mais est obligé de se retirer avec de lourdes pertes. Il n'est pas douteux que c'est par la même route que le consul romain Quintus Marcius Philippus marche d'Ambracie en Thessalie en - 169. Dans la campagne entre Jules César et Pompée en 48 avant J-C., les habitants de Gomphi, ayant entendu parler de la défaite de César à Dyrrhachium, lui ferment leurs portes lorsqu'il pénètre à Gomphie par Aeginium (en) mais César prend la place d'assaut en quelques heures. Dans son récit de ces événements, César décrit Gomphi comme « la première ville de Thessalie de ceux venant de l'Épire ». L'auteur byzantin Hiéroclès note que Gomphi devient ensuite un évêché puis un siège titulaire de l'Église catholique romaine. Notes et références Liens externes Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Portail de la Grèce antique Portail de l’archéologie
Гомфы

Гомфы (др.-греч. Γόμφοι, лат. Gomphi) — полис в Гестиеотиде в Фессалии, на границе с Эпиром, у реки Памисос. Благодаря географическому положению, позволявшему контролировать два горных прохода из Эпира в Фессалию имел стратегическое значение на протяжении долгого времени. Древние Гомфы расположены в местности «Эпископи» («Επισκοπή») общины Музакион и на территории деревни Палеомонастирон и современного Гомфи. Этимология названия Слово γόμφος мн. ч. γόμφοι означает деревянный колышек, или гвоздь, например, тот, которым соединяются большие каменные блоки. История Упоминается в «Географии» Страбона. Наряду с Триккой, Пелиннеем, и Метрополем составляет как бы четырёхугольник. Основан в IV веке до н. э. Во время завоевания Филиппом II Македонским Фессалии Гомфы были укреплены и переименованы в Филлипополь (Φιλιππούπολης). Примерно в это же время, 340 до н. э. в Гомфах чеканилась собственная серебряная, а позже и медная монета с изображением Зевса. По другим источникам Гомфы был переименованы в Филлипополь позже, при Филиппе V Македонском. Кроме Зевса в Гомфах почитали Диониса Карпия, есть упоминания о виноградниках в этих местах Ориентировочно периодом завоевания Филиппом Македонским Фессалии датируются, на основании кладки, и сигнальные башни в горах в окрестностях Гомф. В пределах видимости с ближайшей к Гомфам башни находится другое античное поселение, Ифома, а кроме того, еще одна сигнальная башня. Очевидно, что эти сигнальные башни — меры, предпринятые для защиты региона от нападения со стороны Эпира. Во Второй Македонской войне против Филиппа V Македонского, Аминандр, царь Атамании (Эпир), в союзе с римским консулом Титом Квинкцием Фламинином захватил Гомфы в 198 году до н. э. Для Фламинина захват Гомф имел стратегическое значение, поскольку позволял выйти к Арте и Амвракийскому заливу, откуда к нему поступало подкрепление. В борьбе между Гаем Юлием Цезарем и Гнеем Помпеем Гомфы поддерживали Помпея и закрыли ворота при наступлении Цезаря, который взял Гомфы в течение нескольких часов. В связи с этими событиями Цезарь описывает Гомфы как «первый город в Фессалии, если идти из Эпира» Византийские филологические источники и данные раскопок свидетельствуют о том, что еще в VI веке н. э. город Гомфы существовал, а при Юстиниане его стены были обновлены В средние века город существовал под именем Рапсиста или Лапсиста. Историческое имя Гомфи ему вернули в 1930 году. Археология С 1960-х годов проводятся раскопки древнего поселения. Была обнаружена часть стены, часть большого общественного здания, часть большого дома римского периода, а кроме того, древние захоронения. Примечания
Mytilene Municipal Stadium

Mytilene Municipal Stadium (Greek: Δημοτικό Στάδιο Μυτιλήνης) is a multi-use stadium in Mytilene, Greece. It is currently used mostly for football matches and is the home stadium of Aiolikos. The stadium holds 3,000 people, all-seated. Nickname Stadium's nickname is Tarlas (Greek: Ταρλάς), which is inspired by the old name of the settlement where the stadium is built. The word is originated from a Turkish word, which means tract or field. Information The stadium has five gates. It has also one big stand and track. The stand is separated in five sections, while there are 100 seats for VIP. In 2001 were put projectors and seats have been placed on all the stand. Until then, only a little section of the stand had seats. On the occasion of 2004 Olympic Games, have been more important projects to changing rooms and other rooms below the stand. The stadium radically reconstructed in 2014, in the occasion of promotion of AEL Kalloni to Superleague Greece. Other events Concerts are often held here. Famous singers such as Anna Vissi, Sakis Rouvas, Antonis Remos and Michalis Hatzigiannis have played the venue over the years. References
Stadio municipale di Mitilene

Lo stadio municipale di Mitilene (gr. Δημοτικό Στάδιο Μυτιλήνης) è un impianto polivalente situato nella città di Mitilene, sull'isola di Lesbo. Lo stadio veniva usato principalmente per le gare casalinghe del Kalloni. L'impianto è circondato da cinque tribune ed è stato completamente ristrutturato nel 2014, dopo l'accesso alla massima serie greca da parte del Kalloni. Oltre agli eventi sportivi, l'impianto può ospitare ed ha già ospitato eventi musicali quali i concerti.
Муніципальний стадіон (Мітилена)

«Муніципальний стадіон Мітилени» (грец. Δημοτικό Στάδιο Μυτιλήνης) — багатофункціональний стадіон у місті Мітилена, Греція, домашня арена ФК «Каллоні». Стадіон відкритий 1960 року. У 2001 році встановлено систему освітлення. В рамках підготовки до Літніх Олімпійських ігор 2004 року, облаштовано підтрибунні приміщення. У 2005 році було прийнято рішення про спорудження даху над трибуною, однак ці плани не були реалізовані. 2014 року, після виходу «Каллоні» до Суперліги, було здійснено капітальну реконструкцію арени, у ході якої вона була приведена до вимог ліги. Перебудовано трибуну, в результаті чого місткість збільшено до 3 300 глядачів. Окрім футбольних матчів, на арені проводяться змагання з різних видів спорту та культурні заходи. Посилання Про стадіон на офіційному сайті ФК «Каллоні» [Архівовано 8 липня 2017 у Wayback Machine.] (гр.) Mytilene Municipal Stadium на football-lineups.com (англ.) Mytilene Municipal Stadium на footballtripper.com [Архівовано 4 липня 2017 у Wayback Machine.] (англ.)
Eleusínion

L'Eleusínion (en grec antic Ελευσινίων) és un temple situat a la part sud de l'Acròpoli d'Atenes relacionat amb els cultes eleusinis a Demèter, deessa de l'agricultura i a Persèfone. En aquest temple, les processons que anaven d'Eleusis fins a Atenes hi dipositaven les relíquies sagrades, per després tornar-se-les a endur en processó cap a les altres celebracions o misteris d'aquest ritu. El temple va tenir un paper també molt important durant el festival de les Panatenees. El temple es va fer per encàrrec de Pèricles i el va iniciar l'arquitecte Corebos. La planta del santuari era quadrada, amb diverses fileres de columnes i el sostre s'aixecava en forma de llanternó. Les excavacions efectuades han permès d'establir-ne la forma. Referències
Éleusinion

L’Éleusinion était un temple dédié à Déméter situé sur l'acropole d'Athènes. Il contenait les objets sacrés utilisés lors des Mystères d'Éleusis. Xénophon, dans son ouvrage Sur l'équitation rappelle que Simon d'Athènes, un hipparque, a érigé, à Athènes, un cheval d’airain qu’on voyait près de l’Éleusinion. Bibliographie Xénophon. Œuvres complètes, traduction de Pierre Chambry, Garnier-Flammarion, 3 vols., 1967. T. I : Cyropédie - Hipparque - Équitation - Hiéron - Agésilas - Revenus.. Alexandre Blaineau (trad. du grec ancien), Xénophon : L'intégrale de l’œuvre équestre, Arles, Actes Sud, coll. « Arts équestres », 2011, 277 p. (ISBN 978-2-330-00193-3), pp. 261-265. Notes et références Portail de la Grèce antique Portail d'Athènes et de l'Attique Portail de l’archéologie