NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Летище Седес

Летище Седес (на гръцки: Αεροδρόμιο Σέδες) е летище в Централна Македония, Гърция, край градчето Седес (Терми). Летището се се използва от Военновъздушните сили на Гърция. Местоположение Разположено е на15 km изтчно от Солун и на 3 km североизточно от Летище Македония. История Историята на летището започва от периода на Балканските войни. След това е използвано от френските и гръцките сили през Първата световна война, като там под френско командване функционира Междусъюзническият център за обучение на съюзническите армии на Изток (Centre d'entraînement des armées alliées en Orient). Пистата му е единствената използвана в Европа, която е павирана с метални решетки, доставени по плана Маршал. Инфраструктура Летището се намира на надморска височина от 34 m (110 фута). Има повърхностна писта с метални решетки с размери 1280x30,5 ,m (4200x100 фута). Адресът на пистата е 13/31. Бележки
Sedes Air Base

Die Sedes Air Base (griechisch Αεροδρόμιο Σέδες, (ICAO-Code: LGSD)) ist ein griechischer Militärflugplatz in der Gemeinde Thermi. Der Militärflugplatz wird von der Griechischen Luftwaffe betrieben. Lage Die Sedes Air Base liegt südlich der Ortschaft Thermi, 15 Kilometer östlich von Thessaloniki und 3 Kilometer nordöstlich der Mikra Air Base (Flughafen Thessaloniki). Geschichte Sedes, auch franz. Sédès, griechisch Σέδες, ist der Name einer kleinen Ortschaft, in der im Ersten Weltkrieg die multinationale alliierte Armée de l’Orient stationiert war. 1926 wurde der Ort mit weiteren zur Gemeinde Thermi zusammengezogen. Die Sedes Air Base wurde während der Balkankriege in Betrieb genommen, als dort französische und griechische Truppen stationiert waren. Seine Räumlichkeiten befanden sich unter französischer Verwaltung im Inter-Alliance-Ausbildungszentrum im Osten (Centre d'Entrainemen Des Armees Aliens en Orient). Die Ableitung des Namens aus der Abkürzung des französischen CEntre D'Entrainement (CE,D,E) ist unzutreffend. Bis zum Jahre 1941 war es ein griechischer Zivilflughafen und Luftwaffenstützpunkt. Nach dem deutschen Angriff auf Griechenland wurde er im April 1941 besetzt und bis September 1944 mit einer Fliegerhorstkommandantur der Luftwaffe der Wehrmacht belegt. Auf dem Fliegerhorst Thessaloniki-Sedes waren im Mai 1941, aufgrund der bevorstehenden Luftlandung auf der Insel Kreta, Teile der Kampfgeschwader 2 und 3 mit der Dornier Do 17Z stationiert. Auch Lufttransportverbände wie die Kampfgruppe z.b.V. 50 mit der Junkers Ju 52/3m starteten von hier aus in Richtung Kreta. Heutzutage ist in Sedes der „350 Guided Missile Wing“, ein Luftabwehrgeschwader der griechischen Luftwaffe, stationiert, welches u. a. die S-300- und die PATRIOT-Systeme nutzt. Infrastruktur Die Sedes Air Base hat eine befestigte Start- und Landebahn mit einer Ausrichtung von 13/31 ist 1.280 m lang und 30,5 m breit. Auf dem Gelände befindet sich auch ein Luftfahrtmuseum, in dem verschiedene alte Flugzeugtypen ausgestellt sind. Zwischenfälle Am 31. Mai 1948 wurde eine Douglas DC-3/C-47B der Griechischen Luftstreitkräfte (Kennzeichen KN339) bei einer Landung mit eingefahrenem Fahrwerk (Bauchlandung) auf die Sedes Air Base zerstört. Die Besatzung blieb unverletzt. Im Juni 1987 wurde eine Douglas DC-3/C-47B der Griechischen Luftstreitkräfte (KK181) bei einem Rollunfall auf der Sedes Air Base irreparabel beschädigt. Das rechte Hauptfahrwerk war während des Rollens zusammengebrochen, woraufhin die Tragfläche den Boden berührte. Alle Insassen überlebten. Einzelnachweise
Sedes Air Base

Sedes Airport is a military airport 15 km east of Thessaloniki, Greece, and 3 km northeast of Thessaloniki's Macedonia International Airport. Sedes airport started operating during the Balkan Wars and has since been exclusively used by the Hellenic Air Force. Nowadays it also houses an aviation museum, displaying a variety of old aircraft types. Sedes is home to the Air Force's 350th Guided Missile Wing and hosts Guided Missile Maintenance Squadron Guided Missile Training Squadron 23rd Guided Missile Squadron - operating MIM-104 Patriot PAC-3 batteries References
Sedes flygbas

Sedes flygbas är en militär flygplats i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomós Thessaloníkis och regionen Mellersta Makedonien, i den nordöstra delen av landet, 290 km norr om huvudstaden Aten. Flygbasen ligger 31 meter över havet. Närmaste större samhälle är Thessaloníki, 14,7 km nordväst om Sedes Airport. Källor
Odèon d'Agripa

L'Odèon d'Agripa era un odèon que es trobava al centre de l'àgora d'Atenes. Sol datar-se'n la construcció entre el 16-14 aC i el 21-12 aC. La construcció la va ordenar Marc Vipsani Agripa, general romà, gendre d'August com a regal a la ciutat d'Atenes. Els atenencs, en agraïment, van dedicar a Agripa un monument erigit a l'entrada del Propileu de l'Acròpoli. L'edifici ocupava part de l'antiga plaça, al lloc on al segle iv aC i segle vi aC es trobava l'Orchestra, que estava en desús des de la construcció del Teatre de Dionís. Tenia una planta rectangular (51,40 m x 43,20 m) i estava compost d'una gran sala de dues plantes, una càvea amb aforament de fins a 1.000 espectadors, dividida en dos sectors de forma circular en l'espai rectangular de la sala. A més a més, tenia un escenari realçat, amb una escena decorada amb estàtues del déu Hermes, de marbre pintat. L'orquestra, ço és, l'espai per al cor, estava pavimentada amb marbres de colors, i l'escenari estava decorat amb escultures. La il·luminació la rebia a través d'una obertura practicada a la part alta de les parets, i d'una doble columnata amb sis grans columnes corínties, oberta a la part posterior. Tenia dues entrades: pel nord s'hi arribava directament a l'orquestra -segurament aquesta entrada era un accés per als actors-, mentre que pel sud, on el complex arquitectònic estava en estreta relació amb la terrassa ja existent a la stoà central, l'entrada era monumental, amb dues fileres de columnes corínties. Pausànies va veure davant de l'entrada meridional diverses estàtues dels reis egipcis. L'exterior estava circumdat en tres dels seus costats per un criptopòrtic subterrani, que feia de suport a pòrtics decorats amb pilastres corínties. La decoració de la façana del costat nord es recolzava en pilastres, on hi havia estàtues de gegants i de tritons i torsos derivats de les escultures dels frontons del Partenó. Pels volts del segle ii es va reduir la càvea a 500 espectadors a causa de l'enfonsament del sostre de 25 m, i s'hi va introduir un mur transversal per sostenir-lo. La façana septentrional es va transformar en un pòrtic obert i l'edifici es va destinar a sala de conferències. El nou edifici, durant la invasió dels hèruls, l'any 267 va quedar destruït. Al lloc on hi havia l'odèon s'hi va construir un edifici romà d'Orient al segle v, amb habitacions, patis, peristils i termes, diversament interpretat com a gimnàs o com a seu d'una escola, o bé com el palau del governador romà d'Orient. El complex va reutilitzar els telamons de l'edifici antic per monumentalitzar l'entrada. La funció principal en el moment de la caiguda del sostre devia ser la de sala de lectura pública, mentre que les representacions musicals es durien a terme a l'odèon d'Herodes Àtic. Referències Vegeu també Àgora d'Atenes Teatre de Dionís Enllaços externs «Agora Monument: Odeion». agora.ascsa.net [Consulta 8 de setembre de 2023]
Odeon des Agrippa

Das Odeon des Agrippa war ein großes Odeon in der Mitte der antiken Agora von Athen. Es wurde um 15 v. Chr. erbaut und beanspruchte den zuvor freien Platz im Zentrum der Agora. Es war ein Geschenk von Marcus Vipsanius Agrippa, einem römischen Staatsmann und Feldherrn, an die Athener Bevölkerung. Geschichte Das zweistöckige Auditorium bot Platz für etwa 1.000 Zuschauer und war mit einer erhöhten Bühne und einem mit Marmor gepflasterten Orchester ausgestattet. An drei Seiten war er von einem unterirdischen Kryptoportikus mit darüber liegenden Stoa umgeben. Das Gebäude war von außen mit korinthischen Pilastern verziert. Der Haupteingang für die Zuschauer befand sich ursprünglich an der Südseite des Gebäudes, mit Zugang von der Terrasse der Mittleren Stoa. Die Nordfassade hatte nur einen kleinen Portikus, der den Zugang zur Bühne ermöglichte. Aufgrund der Spannweite des Auditoriums von 25 Metern stürzte das Dach im Jahr 150 n. Chr. ein. Das Odeon wurde als kleinerer Vortragssaal mit nur 500 Plätzen wieder aufgebaut, und an der Nordseite wurde eine aufwändigere Fassade angebracht. Die massiven Säulen wurden in Form von "Riesen" (Schlangenschwänzen) und "Tritonen" (Fischschwänzen) gestaltet. Das Odeon wurde schließlich 267 n. Chr. von den Herulern zerstört. Im frühen 5. Jahrhundert n. Chr. wurde an dieser Stelle ein weitläufiger Palast errichtet, wobei die Säulen der Nordfassade als monumentaler Eingang genutzt wurden. Galerie Siehe auch Liste antiker Dachwerke Referenzen Camp II, John McK. (2003) The Athenian Agora: A Short Guide to the Excavations. The American School of Classical Studies at Athens, ISBN 0-87661-643-0. Weblinks Einzelnachweise
Odeon of Agrippa

The Odeon of Agrippa was a large odeon located in the centre of the ancient Agora of Athens. It was built about 15 BC, occupying what had previously been open space in the centre of the Agora. It was a gift to the people of Athens by Marcus Vipsanius Agrippa, a Roman statesman and general. History The two-story auditorium seated around 1,000 spectators and was equipped with a raised stage and marble-paved orchestra. On three sides it was surrounded by a subterranean cryptoporticus with stoae above. The building was decorated externally with Corinthian pilasters. The main entrance for spectators was originally on the south side of the building, with access from the terrace of the Middle Stoa. The north facade only had a small portico to give access to the stage. Unfortunately, the 25 m (82 ft) span of the auditorium eventually caused the roof to collapse in around 150 AD. The Odeon was rebuilt as a smaller lecture hall, seating only 500, and a more elaborate facade was added to the north side. Its massive pillars were carved in the form of 'giants' (snake tails) and 'tritons' (fish tails). The Odeon was finally destroyed in 267 AD by the Herulians. A sprawling palace was built on the site in the early 5th century AD with the pillars of the northern facade being used to create a monumental entrance. See also List of Greco-Roman roofs Lists of Roman sites Notes References Essen, Van; Claude, Carle (1926). "Le monument dit Portique des Géants à Athènes". Bulletin de Correspondance Hellénique. 50 (1): 183–212. doi:10.3406/bch.1926.2956. Thompson, Homer A. (1950). "The Odeion in the Athenian Agora". Hesperia: The Journal of the American School of Classical Studies at Athens. 19 (2): 31–141. ISSN 0018-098X. JSTOR 146791. Camp II, John McK. (2003) The Athenian Agora: A Short Guide to the Excavations. The American School of Classical Studies at Athens. ISBN 0-87661-643-0. External links
Odéon d'Agrippa

L'odéon d'Agrippa est un odéon construit par Marcus Vipsanius Agrippa au centre de l'Agora d'Athènes, vers 15 av. J.-C. Ses ruines s'élèvent au milieu de l'aire centrale. Il se compose d'un auditorium, salle de spectacle carrée, de 1 000 à 1 200 places, qui est, à l'époque, couverte. Haut de 25 mètres, il peut accueillir 1 000 spectateurs. Le toit s'effondre vers 150. Le bâtiment reconstruit n'abrite plus que 500 spectateurs. Il est détruit vers 267 par les Hérules. Ses colonnes servent à l'entrée d'un palais érigé sur ses ruines. Articles connexes Odéon de Périclès Odéon d'Hérode Atticus Liens externes Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail de la Grèce antique Portail de l’histoire de l’art Portail d'Athènes et de l'Attique
Odeon di Agrippa

L'Odeon di Agrippa fu un odéon (sala per concerti e conferenze) collocato al centro dell'antica agorà di Atene e costruito nel 16-14 a.C. come dono alla città da parte di Agrippa, amico e genero di Augusto. Gli Ateniesi avevano poi dedicato ad Agrippa un monumento collocato all'ingresso dei Propilei dell'Acropoli. L'edificio dell'odeon occupava parte dell'antica piazza, nel luogo dove tra il VI e il V secolo a.C. si trovava la cosiddetta "Orchestra", andata in disuso dopo la costruzione del teatro di Dioniso. La contemporanea costruzione della nuova agorà romana aveva reso inoltre possibile ridurre l'ampiezza dell'antica piazza del mercato. Aveva pianta rettangolare (51,40 m × 43.20 m) e poteva ospitare circa 1000 spettatori su diciannove file di sedili disposte in una cavea divisa in settori e che manteneva la forma circolare, all'interno dello spazio rettangolare della sala. Comprendeva inoltre un palcoscenico rialzato, con una scena decorata da erme in marmi colorati con teste in marmo bianco, e un'orchestra pavimentata in marmi colorati. Riceveva luce da aperture praticate nella parte alta dei muri e da un doppio colonnato con sei grandi colonne corinzie aperto sul retro. All'esterno era circondato su tre lati da un criptoportico sotterraneo, sormontato da portici (stoai) ed era decorato con pilastri corinzi. La facciata sul lato nord fu decorata con sostegni costituiti da pilastri a cui si addossavano statue di giganti (anguipedi, ossia con estremità inferiori serpentiformi al posto delle gambe) e tritoni (con code di pesce al posto delle gambe); i torsi derivano dalle sculture frontonali del Partenone. L'ingresso si trovava originariamente sul lato sud, dalla terrazza dove si trovava la Stoà di mezzo, mentre sul lato opposto settentrionale un piccolo ingresso dava accesso al palcoscenico. Il soffitto della sala, ampio 25 m, crollò alla metà del II secolo d.C. e l'odeon con soli 500 posti, l'introduzione di un muro trasversale per il sostegno del tetto. Il nuovo edificio venne distrutto durante l'invasione degli Eruli del 267 e al suo posto nel V secolo venne costruito un edificio bizantino, con ambienti, cortili, peristili e terme, variamente interpretato come ginnasio o come sede di una scuola, ovvero come palazzo del governatore bizantino. Il complesso riutilizzava i telamoni dell'edificio più antico per monumentalizzare l'ingresso. La funzione principale al momento del crollo del tetto doveva essere quella di sala per letture pubbliche, mentre le rappresentazioni musicali si dovevano svolgere nell'odeon di Erode Attico. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Odeon di Agrippa Collegamenti esterni (EN) Odeon of Agrippa, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN) Odeon di Agrippa, su Structurae. (DE) Odeon di Agrippa, su Arachne. (EN) L'odeion di Agrippa sul sito dell'Università del Missouri
Odeion van Agrippa

Het Odeion van Agrippa of Agrippieion was een odeion op de Agora van Athene. Geschiedenis Het odeion werd in 15 v.Chr. gebouwd door Marcus Agrippa, de rechterhand van keizer Augustus, die tussen 16 en 14 v.Chr. in Athene verbleef. Het odeion werd gebruikt voor muziekvoorstellingen. In het midden van de 2e eeuw stortte het dak in, waarna het gebouw rond 170 werd herbouwd. Na 160 werd het grote Odeion van Herodes Atticus aan de voet van de Akropolis gebouwd, die de theaterfunctie van het Odeion van Agrippa overnam. Het Odeion van Agrippa werd daarna alleen nog gebruikt als ontmoetingsplaats voor filosofen. Het odeion werd in 267 n.Chr. verwoest tijdens de inval van de Herulen en niet meer herbouwd. De restanten van het gebouw werden gebruikt voor de bouw van een nieuwe stadsmuur rond Athene. Na het jaar 400 werd op deze plaats een gymnasium gebouwd, dat tot de 6e eeuw nog dienstdeed als woning voor de gouverneur. Het gebouw Het odeion was een overdekt rechthoekig gebouw met 2 verdiepingen. De centrale ruimte was ongeveer 25 bij 25 meter, met een hoogte van 23 meter. De onderbouw was omgeven door zuilengalerijen en de bovenbouw was versierd met Korinthische pilasters. Binnen was een auditorium, dat plaats bood aan circa 1000 toeschouwers. Voor de tribune lag de halfronde orkestbak, die was bekleed met marmeren tegels in verschillende kleuren. Voor de orkestbak stond het podium, dat was versierd met marmeren beelden van de god Hermes. Het dak werd van binnen uit het gebouw niet ondersteund. Dit was een bijzondere architectonische prestatie, die er waarschijnlijk wel toe bijdroeg dat het dak in de 2e eeuw instortte. Bij de herbouw in circa 170 werd een extra steunmuur in het odeion geplaatst, om het gebouw zo meer stabiliteit te geven. Dit ging ten koste van het aantal zitplaatsen, dat tot 500 werd teruggebracht. In deze periode werd voor de noordelijke gevel de Stoa der Giganten gebouwd, een rij van 6 kolossale beelden van Giganten en Tritonen. Restanten Het Odeion van Agrippa is grotendeels verdwenen. De oorspronkelijke vloer uit de tijd van Agrippa is bewaard gebleven, samen met enkele zuilen. Van de 6 beelden aan de noordelijke zijde zijn er 3 bewaard gebleven. Referentie Athenian Agora: Odeion of Agrippa Athens Info Guide - De Odeion van Agrippa[dode link] Missouri.edu - The Odeion van Agrippa
Odeon Agryppy

Odeon Agryppy, Agryppejon – odeon wybudowany w 15 p.n.e. na Agorze ateńskiej przez Marka Agryppę jako dar dla ludu ateńskiego. Służył jako sala wykładowa, koncertowa i teatralna. Powstał na niezabudowanym wcześniej placu w centrum agory. Był dwupoziomowym budynkiem przykrytym dachem o długości każdego boku wynoszącej 25 m, przy czym cały kompleks miał wymiary 51,4 m x 43,2 m. W środku znajdowała się, wykładana marmurem, orchestra wraz z podnoszoną sceną i widownia z 19 rzędami ławek na 1000 osób umieszczona na planie półokręgu. Główne wejście znajdowało się od strony północnej i było ozdobione portykiem z antami oraz czterema kolumnami od frontu. Przeznaczone było dla wykonawców i notabli. Dodatkowe wejście znajdowało się od strony południowej i tym wejściem wchodzili zwykli widzowie. Wokół pomieszczeń teatralnych biegł kryptoportyk z kolumnami korynckimi. Prawie zupełnie brakowało dekoracji rzeźbiarskiej. Po zawaleniu się dachu w połowie II wieku n.e. odeon przebudowano. Widownię została zmniejszona do 500 miejsc, w portyku wejściowym wspomniane cztery kolumny stojące od frontu zamieniono na sześć nadnaturalnej wielkości posągów 3 gigantów (z ogonami węży) i 3 trytonów (z ogonami ryb). Wokół Odeonu z biegiem czasu ustawiono także wiele innych posągów i pomników. Odeon został ostatecznie zniszczony podczas najazdu Herulów w 267. W V wieku na miejscu odeonu powstał duży kompleks z licznymi pokojami o ścianach ceglano-kamiennych. Przeznaczenie jego nie jest do końca jasne. Kompleks ten określa się mianem gimnazjonu, ale mógł to być także luksusowy pałacyk gubernatora Aten. W jego konstrukcji wykorzystano cztery z wielkich posągów gigantów i trytonów, stojących niegdyś przy wejściu do odeonu. Pozostały one w tym samym miejscu do czasów współczesnych. Galeria Bibliografia Publikacje: (ang.) Camp II, John McK., The Athenian Agora: A Short Guide to the Excavations, The American School of Classical Studies at Athens 2003, ISBN 0-87661-643-0. Twardecki A., Słownik sztuki starożytnej Grecji i Rzymu, Unia Wydawnicza „Verum”, Warszawa 1998, s. 144, ISBN 83-85921-75-3. Strony WWW: Athenian Agora – The Odeon of Agrippa (ang.)
Odeão de Agripa

O Odeão de Agripa foi um odeão (sala de concertos e conferências) situado no centro da Ágora de Atenas que foi construído entre 16 e 14 a.C. ou entre 21 e 14 a.C. por ordem de Marco Vipsânio Agripa, general romano, genro de Augusto, como oferta à cidade de Atenas. Em agradecimento, os atenienses dedicaram a Agripa um monumento erigido na entrada do Propileu da Acrópole. Descrição O edifício ocupava parte da antiga praça da ágora, no local onde entre os séculos VI e V a.C. se encontrava a Orchestra, que caiu em desuso desde a construção do Teatro de Dionísio. A construção da ágora romana tinha possibilitado a redução do tamanho da antiga praça do mercado.[carece de fontes?] Tinha planta retangular, com 51,4 por 43,2 metros, e era composto por uma grande sala com dois pisos, uma cávea com lotação até mil espectadores, dividida em dois setores de forma circular no espaço retangular da sala. Incluía ainda um palco com um cnário decorado com herma de mármore colorido com cabeças de mármore branco. A orquestra, ou seja, o espaço para o coro, era pavimentada com mármores coloridos e o cenário estava decorado com esculturas. A iluminação era feita através de uma abertura na parte alta das paredes e de uma colunata dupla com seis grandes colunas coríntias, aberta na parte posterior.[carece de fontes?] Tinha duas entradas: uma a norte, que dava diretamente para a orquestra — certamente para uso dos atores, — e outra a sul, onde o complexo arquitetónico estava em estreita relação com o terraço existente na Stoa Central. A entrada era monumental com duas filas de colunas coríntias. Pausânias viu à frente da entrada meridional a estátua dos reis ptolemaicos egípcios. O exterior era circundado em três dos seus lados por um criptopórtico subterrâneo que sustententava stoai (pórticos) decoradas com pilastras coríntias. A decoração da fachada do lado norte apoiava-se em pilastras, a que foram adossadas estátuas de gigantes (com as extremidades inferiores em forma de serpente em vez de pernas) e tritões (com rabos de peixe em vez de pernas) e torsos derivados das esculturas dos frontões do Partenon.[carece de fontes?] História Em emados do século II d.C. a cávea foi reduzida a 500 espectadores devindo`ao desabamento do teto de 25 m, tendo sido introduzido um muro transversal para o suster. A fachada setentrional foi então transformada num pórtico aberto e o edifício passou a ser usado como sala de conferências. Quando o teto caiu, a função principal era provavelmente de sala de leitura pública, realizando-se os espetáculos musicais no Odeão de Herodes Ático.[carece de fontes?] Esse novo edifício foi destruído durante a invasão dos hérulos no ano 267 d.C. No século V d.C. foi construído um edifício bizantino no local do odeão, com habitações, pátios, peristilos e termas, que foi interpretado como um ginásio, sede de uma escola ou ainda como o palácio do governador. O complexo reutilizou as pilastras com gigantes esculpidos para monumentalizar a entrada.[carece de fontes?] Notas e referências
Síkinos

Síkinos o Sícinos (en grec: Σίκινος; en italià: Sicandro) és una illa grega que pertany al grup de les Cíclades, situada entre Folegandros i Ios. Té una superfície d'uns 41 km², i una població de poc més de 100 habitants. La capital, Kastro (Κάστρο, 'castell'), està situada al centre de l'illa, a una elevació d'uns 250 m, i a uns quatre quilòmetres del port, anomenat Aloprónia, i que solament connecta amb les illes veïnes de Folegandros, Ios i Santorí. A l'antiguitat, els pobladors de Sícinos eren grecs jonis. Segons el mite, transmès per Estèfan de Bizanci i Plini el Vell, el nom de l'illa provenia de l'heroi Sícinos, fill de Toant i de la nimfa Ènoe, i suposadament substituí l'anterior, Ènoe ('illa del vi'), pel conreu de la vinya que hi havia. Durant les guerres Mèdiques, com moltes altres illes, es va sotmetre a Xerxes, però després de la guerra va formar part de la confederació atenesa, ingressant d'aquesta manera a la lliga de Delos. Sícinos constituïa una polis, amb centre urbà al sud-oest de l'illa, a l'indret d'Agia Marina, on es conserven restes de l'antiga ciutat dalt d'un turó, i també d'un temple dedicat a l'Apol·lo Pític, que va ser convertit en església cristiana. Referències