NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Alyki Kitrous - evruteri periοchi

Alyki Kitrous - evruteri periοchi este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Grecia întinsă pe o suprafață de 1.457,32 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Alyki Kitrous - evruteri periοchi este situat la coordonatele 40.355379°N 22.641044°E﻿ ()40.355379; 22.641044. Înființare Situl Alyki Kitrous - evruteri periοchi a fost declarat sit de importanță comunitară în august 1996 pentru a proteja 6 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunile marină mediteraneană și mediteraneană, aria protejată conține 9 habitate naturale: Lagune de coastă, Salicornia și alte specii anuale care populează regiunile mlăștinoase și nisipoase, Tufărișuri halofile mediteraneene și termo-atlantice (Sarcocornetea fruticosi), Dune mobile cu vegetație embrionară, Dune mobile de-a lungul țărmului cu Ammophila arenaria („dune albe”), Depresiuni intradunale umede, Dune cu Euphorbia terracina, Pseudostepă cu ierburi și specii anuale de Thero-Brachypodietea, Păduri mixte riverane de Quercus robur, Ulmus laevis și Ulmus minor, Fraxinus excelsior sau Fraxinus angustifolia, de-a lungul marilor râuri (Ulmenion minoris). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: pești (1): Aphanius fasciatus reptile (4): șarpele cu patru dungi (Elaphe quatuorlineata), Testudo graeca, țestoasă bănățeană (Testudo hermanni), Testudo marginata Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 2 specii de plante, 6 specii de amfibieni, 4 specii de mamifere, 1 specie de pești, 12 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Grecia
Kοryfes orous Menοikiοn - orοs Kouskouras - Ύpsoma

Kοryfes orous Menοikiοn - orοs Kouskouras - Ύpsoma este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Grecia întinsă pe o suprafață de 23.585,9 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Kοryfes orous Menοikiοn - orοs Kouskouras - Ύpsoma este situat la coordonatele 41.160072°N 23.788178°E﻿ ()41.160072; 23.788178. Înființare Situl Kοryfes orous Menοikiοn - orοs Kouskouras - Ύpsoma a fost declarat sit de importanță comunitară în august 1996 pentru a proteja 2 specii de plante și 7 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 12 habitate naturale: Pajiști alpine și subalpine calcaroase, Pajiști uscate din regiunea submediteraneeană estică (Scorzoneratalia villosae), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Peșteri inaccesibile publicului, Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Păduri de fag Asperulo-Fagetum, Păduri de fag din Europa Centrală dezvoltate pe sol calcaros cu Cephalanthero-Fagion, Păduri pe pante, grohotișuri și ravene de Tilio-Acerion, Păduri panonice-balcanice de stejar turcesc - stejar sesil, Păduri de Castanea sativa, Păduri de Quercus frainetto, Păduri de Platanus orientalis și Liquidambar orientalis (Platanion orientalis). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (2): Dactylorhiza kalopissii subsp. kalopissii, Himantoglossum jankae amfibieni (1): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata) mamifere (1): vidră de râu (Lutra lutra) nevertebrate (3): croitorul mare al stejarului (Cerambyx cerdo), rădașcă (Lucanus cervus), Paracaloptenus caloptenoides reptile (2): Testudo graeca, elaphe situla (Zamenis situla) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 35 de specii de plante, 5 specii de amfibieni, 4 specii de mamifere, 9 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Grecia
Όri Vrοntous - Lailias - Epimikes

Όri Vrοntous - Lailias - Epimikes este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Grecia întinsă pe o suprafață de 7.757,56 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Όri Vrοntous - Lailias - Epimikes este situat la coordonatele 41.268828°N 23.586287°E﻿ ()41.268828; 23.586287. Înființare Situl Όri Vrοntous - Lailias - Epimikes a fost declarat sit de importanță comunitară în august 1996 pentru a proteja 2 specii de plante și 6 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 10 habitate naturale: Pajiști uscate din regiunea submediteraneeană estică (Scorzoneratalia villosae), Liziere de ierburi înalte hidrofile de câmpie și de nivel montan până la alpin, Pante stâncoase silicioase cu vegetație casmofită, Păduri de fag Luzulo-Fagetum, Păduri de fag Asperulo-Fagetum, Păduri de pini scoțieni din masivele Balcanilor și Rodopilor, Păduri aluvionare cu Alnus glutinosa și Fraxinus excelsior (Alno-Padion, Alnion incanae, Salicion albae), Păduri panonice-balcanice de stejar turcesc - stejar sesil, Păduri de Quercus frainetto, Păduri de pin (sub-) mediteraneene cu pini negri endemici. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: plante (2): Centaurea immanuelis-loewii, Dactylorhiza kalopissii subsp. kalopissii amfibieni (2): izvoraș-cu-burta-galbenă (Bombina variegata), Triturus karelinii mamifere (2): liliac cârn (Barbastella barbastellus), vidră de râu (Lutra lutra) reptile (2): șarpele cu patru dungi (Elaphe quatuorlineata), Testudo graeca Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 18 specii de plante, 5 specii de amfibieni, 6 specii de mamifere, 12 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Grecia
Kοilada Timiou Prοdromou - Menοikiοn orοs

Kοilada Timiou Prοdromou - Menοikiοn orοs este o arie protejată (arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Grecia întinsă pe o suprafață de 29.189,38 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Kοilada Timiou Prοdromou - Menοikiοn orοs este situat la coordonatele 41.179622°N 23.710206°E﻿ ()41.179622; 23.710206. Înființare Situl Kοilada Timiou Prοdromou - Menοikiοn orοs a fost declarat arie de protecție specială avifaunistică în februarie 1997 pentru a proteja 38 de specii de animale. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată nu include niciun habitat protejat. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate de păsări (38): uliu cu picioare scurte (Accipiter brevipes), ciocârlie-de-câmp (Alauda arvensis), fâsă-de-câmp (Anthus campestris), lăstunul mare (Apus apus), cocoșul de mesteacăn (Bonasa bonasia), buha (Bubo bubo), șorecarul comun (Buteo buteo), ciocârlie-cu-degete-scurte (Calandrella brachydactyla), caprimulg (Caprimulgus europaeus), șerpar (Circaetus gallicus), prepeliță (Coturnix coturnix), lăstun de casă (Delichon urbicum), ciocănitoare cu spate alb (Dendrocopos leucotos), ciocănitoare de grădină (Dendrocopos syriacus), ciocănitoare neagră (Dryocopus martius), Emberiza caesia, presură de grădină (Emberiza hortulana), șoim de iarnă (Falco columbarius), șoim călător (Falco peregrinus), vânturel de seară (Falco vespertinus), muscar-gulerat (Ficedula albicollis), Ficedula semitorquata, rândunică (Hirundo rustica), capîntortură (Jynx torquilla), sfrâncioc roșiatic (Lanius collurio), sfrânciocul cu frunte neagră (Lanius minor), Leiopicus medius, ciocârlie de pădure (Lullula arborea), prigoare (Merops apiaster), grangur (Oriolus oriolus), vrabie negricioasă (Passer hispaniolensis), viespar (Pernis apivorus), ciocănitoare de munte (Picoides tridactylus), ciocănitoare verzuie (Picus canus), turturică (Streptopelia turtur), silvie porumbacă (Sylvia nisoria), Tachymarptis melba, mierlă gulerată (Turdus torquatus). Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 36 de specii de plante, 2 specii de păsări. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Grecia
Elos Kalodiki

Elos Kalodiki este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Grecia întinsă pe o suprafață de 823,58 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Elos Kalodiki este situat la coordonatele 39.308511°N 20.462882°E﻿ ()39.308511; 20.462882. Înființare Situl Elos Kalodiki a fost declarat sit de importanță comunitară în august 1996 pentru a proteja 9 specii de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în martie 2011. Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 4 habitate naturale: Lacuri eutrofice naturale cu vegetație de tip Magnopotamion sau Hydrocharition, Sarcopoterium spinosum phryganas, Mlaștini calcaroase cu Cladium mariscus și specii de Caricion davallianae, Galerii de Salix alba și de Populus alba. La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: amfibieni (1): Triturus macedonicus mamifere (1): vidră de râu (Lutra lutra) pești (1): Pelasgus thesproticus reptile (6): șarpele cu patru dungi (Elaphe quatuorlineata), țestoasa de baltă (Emys orbicularis), Mauremys rivulata, țestoasă bănățeană (Testudo hermanni), Testudo marginata, elaphe situla (Zamenis situla) Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 1 specie de plante, 5 specii de amfibieni, 9 specii de mamifere, 1 specie de nevertebrate, 14 specii de reptile. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Grecia
Alyki Aigiou

Alyki Aigiou este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI, arie de protecție specială avifaunistică — SPA) din Grecia întinsă pe o suprafață de 18,61 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Alyki Aigiou este situat la coordonatele 38.263736°N 22.108022°E﻿ ()38.263736; 22.108022. Înființare Situl Alyki Aigiou a fost declarat sit de importanță comunitară în aprilie 1997 pentru a proteja 39 de specii de animale. Alte tipuri de protecție: arie de protecție specială avifaunistică (în octombrie 2001) arie specială de conservare (în martie 2011) Biodiversitate Situată în ecoregiunea mediteraneană, aria protejată conține 3 habitate naturale: Lagune de coastă, Pășuni mediteraneene udate de apa mării (Juncetalia maritimi), Tufărișuri halofile mediteraneene și termo-atlantice (Sarcocornetea fruticosi). La baza desemnării sitului se află mai multe specii protejate: păsări (38): fluierar de munte (Actitis hypoleucos), rață sulițar (Anas acuta), rață pitică (Anas crecca), rață mare (Anas platyrhynchos), fâsă-de-câmp (Anthus campestris), stârc cenușiu (Ardea cinerea), rață-cu-cap-castaniu (Aythya ferina), ciocârlie-cu-degete-scurte (Calandrella brachydactyla), fugaci roșcat (Calidris ferruginea), fugaci mic (Calidris minuta), prundăraș de sărătură (Charadrius alexandrinus), chirighiță-cu-aripi-albe (Chlidonias leucopterus), cristeiul de câmp (Crex crex), lebădă de vară (Cygnus olor), egretă mică (Egretta garzetta), lișiță (Fulica atra), piciorong (Himantopus himantopus), rândunică (Hirundo rustica), stârc pitic (Ixobrychus minutus), pescăruș râzător (Larus ridibundus), ciocârlie de pădure (Lullula arborea), codobatura galbenă (Motacilla flava), Numenius arquata arquata, vrabie negricioasă (Passer hispaniolensis), Phalacrocorax carbo sinensis, flamingo roz (Phoenicopterus roseus), corcodel mare (Podiceps cristatus), corcodel-cu-gât-negru (Podiceps nigricollis), cresteț pestriț (Porzana porzana), lăstun de mal (Riparia riparia), Spatula clypeata, chiră de baltă (Sterna hirundo), chiră mică (Sternula albifrons), turturică (Streptopelia turtur), fluierar de mlaștină (Tringa glareola), fluierar cu picioare verzi (Tringa nebularia), fluierarul cu picioare roșii (Tringa totanus), Zapornia parva reptile (1): Chelonia mydas Pe lângă speciile protejate, pe teritoriul sitului au mai fost identificate 4 specii de păsări, 5 specii de mamifere. Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Grecia
Angelokastro (Corfú)

Angelokastro (en el idioma griego: Αγγελόκαστρο (castillo de Angelos o castillo del Ángel); en el idioma véneto: Castel Sant'Angelo; en latín: Castrum Sancti Angeli​) es un castillo bizantino​ en la isla de Corfú, Grecia. Está construido sobre un alcantillado a unos 330 m s. n. m.​ en la costa noroeste de la isla, cerca del pueblo de Palaiokastritsa.​ Formaba parte, junto con el castillo de Gardiki (también bizantino),​ al sur de la isla, y el castillo de Kassiopi, al noreste,​ de un triángulo defensivo de la isla. A partir del 1387 y hasta finales del siglo XVI, Angelokastro fue la capital de la isla y sede del Provveditore Generale del Levante, el gobernador de las islas Jónicas.​ Historia Aunque se desconoce con exactitud cuándo se construyó el castillo, se piensa que data del reinado de Manuel I Comneno –que reinó desde 1143 a 1180–,​ o por Miguel I Comneno Ducas, también conocido como Miguel I Angelos, el Déspota de Epirus, y quien conquistó a Corfú en 1214.​ Se supone, asimismo, que su construcción se debe a la necesidad de proteger a la isla de los piratas genoveses.​​ En 1403, un ejército de 10 000 mercenarios de Génova, comandados por Boucicault, de camino a unirse a las cruzadas, asediaron al castillo durante un año, sin lograr su conquista.​ Referencias
Angelokastro (Corfù)

Angelokastro (in greco Αγγελόκαστρο, con il significato di "Castello dell'Angelo") è un castello bizantino, sull'isola di Corfù, in Grecia, vicino al villaggio di Palaiokastritsa. Fu costruito ad un'altitudine di 330m su una ripida scogliera a picco sul mare. Storia Il periodo esatto della costruzione del castello non è noto, ma è stato spesso attribuito ai regni di Michele I d'Epiro e di suo figlio Michele II d'Epiro. Le prime testimonianze documentarie della fortezza risalgono al 1272, quando Giordano di San Felice ne prese possesso per conto di Carlo I d'Angiò nel 1267. Dal 1387 alla fine del XVI secolo, Angelokastro fu la capitale ufficiale di Corfù e la sede del Provveditore Generale del Levante, governatore delle isole Ionie e comandante della flotta veneziana, che era di stanza a Corfù. Angelokastro era uno dei tre castelli che difendevano l'isola prima dell'era veneziana (1401–1797). I castelli formavano un triangolo difensivo, con il castello di Gardiki a guardia del sud dell'isola, il castello di Kassiopi a nord-est e Angelokastro a nord-ovest. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Angelokastro
Ákra Taxiárchis

Ákra Taxiárchis är en udde i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomós Kerkýras och regionen Joniska öarna, i den västra delen av landet, 400 km nordväst om huvudstaden Aten. Ákra Taxiárchis ligger på ön Korfu. Terrängen inåt land är kuperad österut, men åt nordväst är den platt. Havet är nära Ákra Taxiárchis åt sydväst.Runt Ákra Taxiárchis är det ganska tätbefolkat, med 214 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Agios Georgis, 5,3 km norr om Ákra Taxiárchis. I omgivningarna runt Ákra Taxiárchis växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ákra Taxiárchis.
Embassy of Israel, Athens

The Israeli Embassy to Greece is the site of a diplomatic mission of Israel, situated at 1 Marathonodromon Street (consular entrance at Mouson street) in Psychiko, Athens. History The Israeli Embassy in Athens represents one of 98 consular and diplomatic representations of Israel all over the world. The building hosts both the Embassy of Israel and the Israeli Consulate. The Embassy of Israel was initially located on Herodotou St, as a Diplomatic Representation, immediately following the establishment of the State of Israel. It later moved to Koumbari St. Today, it is located in a building that was initially constructed as a private residence in 1930. In the 1970s the building was purchased by the Jewish community of Salonika which offered it to the State of Israel in 1975 to house the Diplomatic Representation. Following the Greek Government's de jure recognition of the State of Israel in May 1990, the Diplomatic Representation was upgraded to an embassy. The embassy was closed on 9 March 2020 for two weeks after an employee was diagnosed with coronavirus disease 2019. In 2007, the embassy underwent extensive renovations. As of 21 May 2024, the current Ambassador is Noam Katz. See also Foreign relations of Israel References External links Official website
Скутарева къща

Скутаревата къща (на гръцки: Αρχοντικό Σκούταρη) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. Сградата е построена в средата на XVIII век и е обявена за паметник на културата. Местоположение Къщата е разположена в южната част на града, в традиционната махала Долца, на крайбрежната улица „Орестиада“ № 23. История Изградена е около 1750 или 1770 година. Принадлежала е на семейство Скутарис. По-късно до 1977 година е собственост на семейство Папакостас и в тази година е купена от Гръцката туристическа организация. В 1965 година е обявена за паметник на културата. Архитектура Къщата е със смесена конструкция от камък и дърво и има дървен покрив. Формата ѝ е П-образна. Прозорците на приземния етаж са малки, засводени и със защитни решетки, а тези на етажа – по-големи и правоъгълни. Централният вход на къщата е на южната фасада, между двете издадени напред крила. Дървена стълба води към вътрешен трем, свързан със зимните стаи на първия етаж. До трема е помещението за пребиваване на жените през зимата. На втория етаж има доминантно централно помещение приемна, наречено доксато, с красив изглед към Костурското езеро. Бележки
Дзодзова къща

Дзодзовата къща (на гръцки: Αρχοντικό Τζώτζα) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. Местоположение Къщата е разположена в северната традиционна махала Позери (Апозари) на крайбрежната улица „Ники“ (№ 100) и „Христопулос“ (№ 113) и хармонично се свързва със съседните сгради. История Къщата е построена в 1860 година. В 1965 година е обявена за паметник на културата. Архитектура В архитектурно отношение принадлежи към типа квадратни сгради с кръстообразно разположен салон. Така тя е сред поредицата костурски къщи от този тип – Поптърповата, двете Вергулеви - от 1850 и от 1854 година, Делидиневата и Митусевата. Има три етажа с много прозорци на втория и третия, което осигурява обилно осветление – само на северната страна има 22 вертикално разположени прозореца, затворени с дървени сенници и метални решетки. Простотата на фасадите е разчупена от кръстообразната форма – на юг влъбната, а на север приблизително в центъра на фасадатаи над входа има изпъкнала част, поддържана от две дървени колони. Външните врати, стълбищата, подовете, таваните, покривът и носещите греди са от бор или кестеново дърво. В двора на къщата е запазена в руини византийска баня. Бележки
Емануилова къща

Емануиловата къща (на гръцки: Αρχοντικό των Αδελφών Εμμανουήλ) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. В къщата е настанен Костурският музей на народната носия. Местоположение Къщата е разположена в южната традиционна махала Долца (Долцо), на улица „Византио“ № 15. История Сградата е построена в 1750 година и е принадлежала на братята революционери Панайотис и Йоанис Емануил. В 1930 година Павсаниас Циацапас я дарява на държавата. Къщата е обявена за паметник на културата. Архитектура В архитектурно отношение принадлежи към ранния тип костурска къща. Има три етажа. Отличителната ѝ черта е триъгълният чардак, надвиснал над улицата. Бележки
Нерандзисайвазова къща

Нерандзисайва̀зовата къща (на гръцки: Αρχοντικό Νεραντζή Αϊβάζη) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. В къщата в 1972 година е настанен Костурският етнографски музей. Местоположение Къщата е разположена в източната част на махалата Долца, на улица „Капетан Лазос“ № 12. История Построена е в XVI – XVII век и е една от най-старите сгради в града. Къщата първоначално принадлежи на семейство Хондроянис. Димитрис Айвазис се жени за Теодота Хондрояни и наследява къщата. В 1960 година синът им Нерандзис Айвазис я продава на общината. В 1965 година сградата е обявена за паметник на културата. Архитектура Къщата има п-образна форма без обичайните чардаци. Състои се от партерен етаж, мецанин и етаж. На приземието е имало винарска изба и склад, а на мецанина е имало кожарска работилница. В интериора има красиви дървени тавани и уникален стенопис с изображения на Цариград, Венеция и много растителни мотиви. Бележки
Поптърпова къща

Поптърповата къща (на гръцки: Αρχοντικό Παπατέρπου) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. Местоположение Къщата е разположена на крайбрежната улица „Мегас Александрос“ в южната част на града. История Построена е в 1880 година от майстори от Нестрам и първоначално е принадлежала на Мола Ибрахим. След като Костур попада в Гърция, къщата става собственост на гъркоманина и андартски деец Марко Поптърпов (Маркос Папатерпос) от Нестрам и по-късно принадлежи на внука му Александрос Папатерпос. В 1965 година къщата е обявена за паметник на културата. В нея се помещава Техническата камара на града. В 1987 година е реставрирана. Архитектура От архитектурна гледна точка къщата показва последната фаза на еволюцията на типа квадратни къщи с вписан кръст, като формата е запазена и на трите етажа. Долните части са с открита каменна зидария, а горните са измазани. На третия етаж има симетрични еркери, като прозорците в неиздадените части са с арковиден профил. Бележки
Сапундзиева къща

Сапундзиевата къща (на гръцки: Αρχοντικό Σαπουντζή) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. Местоположение Къщата е разположена в северната традиционна махала Позери (Апозари) на улица „Христопулос“ № 110, срещу църквата „Свети Лука“. История Къщата е построена в началото на XVIII век. Известна е и като Бурмидева къща (αρχοντικό Μπρουμιδη) по името на последния собственик. Къщата е реставрирана. В 1965 година е обявена за паметник на културата. Архитектура В архитектурно отношение е триетажна правоъгълна сграда. Забележителни са прозорците на зимните помещения, които имат дълбочина 2,10 метра и са служели отвътре като миндери. Бележки
Аркадски манастир

Аркадският манастир (на гръцки: Ιερά Μονή Αρκαδίου) се намира на 25 км югоизточно от Ретимно на северозападния склон на планината Ида на 500 м надморска височина. Не се знае кога е основан манастирът, но историята го свързва с времето на Флавий Аркадий (началото на V век) или най-късно с времето на византийския император Ираклий I. Френският ботаник и пътешественик Жозеф Питон дьо Турнфор твърди, че манастирът се намира на мястото на древния град Аркадия. Манастирската църква датира от XVI век. След превземането на Ретимно през 1648 г., по време на кандийската война, турците разграбват манастира. По-късно обаче на монасите е разрешено да се върнат. По време на османското владичество в манастира живеят около 100 души. През 1822 г. османски войници отново разграбват Аркади. След независимостта на Гърция Крит остава под управлението на Османската империя, въпреки че християните получават някои отстъпки. Аркади е център на събитията от 1866 г., по време на критското въстание (1866 – 1869), когато 15 000 турски войници щурмуват манастира и саможертвата на защитниците му го превръщат в Гърция в символ на борбата за независимост, който получава името „Холокостът на Аркади“. Аркади е едно от местата, обявени за град герой (Гърция). До 26-годишна възраст в манастира живее Атанасий III Пателарос. Източници
Arkadi

Arkadi (in greco Αρκάδι?) è un ex comune della Grecia nella periferia di Creta (unità periferica di Retimo) con 5 644 abitanti secondo i dati del censimento 2001. È stato soppresso a seguito della riforma amministrativa, detta Programma Callicrate, in vigore dal gennaio 2011 ed è ora compreso nel comune di Retimo. Nel monastero di Arkadi si svolse un episodio famoso della rivolta cretese contro gli ottomani: nel 1866, 943 greci, in maggioranza donne e bambini si rifugiarono nel monastero; dopo tre giorni di battaglia, i greci fecero esplodere barili di polvere da sparo scegliendo di sacrificarsi piuttosto che arrendersi. L'episodio non fu risolutivo per l'insurrezione, ma attirò l'attenzione del mondo intero sulla situazione cretese. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Arkadi Collegamenti esterni (MUL) Sito ufficiale, su arkadimonastery.gr.