NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Византийский музей (Верия)

Византийский музей (греч. Βυζαντινό Μουσείο) греческого города Верии, регион Центральная Македония, организован на «Мельнице Маркоса», недавно отреставрированного промышленного здания начала 20-го века, которое находится в квартале Кириотисса (греч. Κυριώτισσας), находящимся под охраной греческого государства. За реставрацию «Мельницы Маркоса», в котором расположен музей, муниципалитет Верии был награждён призом «Europa Nostra». Музей имеет три этажа, каждый из которых образует самостоятельное единство постоянной экспозиции. Материалы постоянной экспозиции включают в себя часть богатой коллекции икон, росписи из храмов и светских зданий, мозаики, рукописи, произведения, монеты и резьбу по дереву, находки из погребений, архитектурные скульптуры и мраморные эпиграфические плиты. Новый музей поставил себе цели в соответствии с характером современного общества, которое требует от него сочетать все традиционные достоинства музея, с активным двухстороннем сотрудничеством с обществом. Музеологическая программа основывается на идее музея периферийного характера, который будет освещать культуру всей Центральной и Западной Македонии, дополняя одновременно коллекции музея Фессалоник (см.Музей Византийской культуры). В частности экспозиция первого этажа, представляет основные элементы византийской культуры на примере Верии, периферийного города Византийской империи, но со значительной историей и богатого византийскими памятниками. Основной осью организации экспонатов являются разнообразные культурные связи между Верией и большими центрами Византийского мира, такими как Константинополь и Фессалоники, а также другими близлежащими городами географического региона Македония. Связь между городами рассматривается многосторонне: в религии, в искусстве, в экономических и торговых сношениях, но и в людских ресурсах, основного носителя распространения господствующих идей. Основываясь на критерии информации которым располагает сам экспонат, было организовано 5 единств, большинство которых несёт имена городов с которыми Верия имела отношения. Полем исследования этих связей является Константинополь, который выражает «продукцию» центра, Фессалоники, который «отражает» столицу и Кастория, как параллельный образец города периферии. Наконец, делается упор на вклад художников, передвижение которых способствовало распространению идей, эстетических ценностей и идеологических течений империи. Ссылки Источники Επίσημη σελίδα
Басарова къща

Басарова къща (на гръцки: Αρχοντικό του Μπασάρα) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. Сградата построена в средата на XVIII век и в 1965 година е обявена за паметник на културата. Местоположение Разположена е в югоизточната част на града, на улица „Византио“ № 28, на южния вход на традиционния квартал Долца (Долцо), на кръстовище с още две запазени възрожденски къщи - Надзевата и Емануиловата. История Построена е от цариградския търговец кир Михалис. На базата на сравнение с много сходната датирана в 1754 година Циациапова къща, Басаровата се датира в средата на XVIII век. Семейство Басарас развива активна търговска дейност през първата половина на XIX век в Цариград. Къщата е наричана и Алванова (αρχοντικό Αλβανού) по името на последния собственик. В 1965 година къщта е обявена за паметник на културата. В 1976 година къщата става държавна собственост. Има планове в нея да се направи музей на кожухарството. Описание Къщата се състои от приземие, полуетаж (мецанин) и етаж, като е оригиналния си вид има и втори етаж. Формата ѝ е на удължен правоъгълник, разделен вътрешно със стена по дължината на две части. През една врата от улицата и през две врати от вътрепния двор се влиза в тясно, затворено павирано пространство с кръгла беседка в центъра, от което със стълба се стига до горните етажи и една тераса. Останалата половина на приземието има икономическо предназначение и е служила за склад за винените бъчви. На полуетажа има три стаи. Югозападната стая има останки от оригиналния резбован таван. Югоизточната стая запазва първоначалното си оформление и също има резбовани панели на тавана. Третата стая на източната страна има балкон. Таванът е украсен с гипсови корнизи, а прозорците отвътре – с дървена обшивка и пиластри. На етажа са гостните. Чардакът е с две повдигнати части в източната част. Югозападната стая има изключително красив дървен оцветен таван, който е най-ценната запазена част от украсата на къщата. Югоизточната стая е запазена в оригинален вид – с дървена декорация по стените и дървен неоцветен таван. Има цилиндрична камина с коничен връх, на който има релефен кръст. В оригинален вид е запазен и чардакът с миндери и неоцветен дървен таван, от който има пълен поглед към улицата и целия квартал. В западния му край дървена стълба е водела до втория етаж, а днес води към покрива. Етажът е разрушен в 1888 година. В стените на сградата има каменни релефи с кръстове и други геометрични форми. Бележки
Циациапова къща

Циациапо̀вата къща (на гръцки: Αρχοντικό του Τσιατσαπά или Τσιατσιαπά) е възрожденска къща в град Костур, Гърция. Сградата е построена в 1754 година и в 1965 година е обявена за паметник на културата. Местоположение Разположена е в североизточната част на града, срещу църквата „Въведение Богородично“ в традиционната северна крайезерна махала на Костур Позери (Апозари). Датировка Къщата е построена от кир Моралис. На югозападния ъгъл на сградата, под ъгловия камък е издълбана датата 1754 заедно с кръст и птица. Така тя е най-старата запазена къща в Костур. На базата на тази точна датировка, много сходната с Циациаповата Басарова къща също се датира в средата на XVIII век. Описание Къщата има правоъгълен план и е с приземие и три етажа. Над свода на главния вход има издълбан каменен кръст. На приземния етаж няма прозорци, а процепи за вентилация. Третият етаж е богато украсен със стенописи и дърворезби, макар някои от тях да са силно повредени. Впечатляващо произведение на местното изкуство е живописното изображение на измислен град на стената на чардака и схематично изображение на Цариград в югозападната стая, датирано според надписа в 1798 година. На стари снимки се вижда резбовано таванно слънце, което днес не съществува. Бележки
Universität West-Attika

Die Universität West-Attika (griechisch Πανεπιστήμιο Δυτικής Αττικής; englisch University of West Attica; kurz UniWA) ist eine öffentliche Universität in Athen. Überblick Die Universität wurde 2018 gegründet. Vorgängerinstitutionen waren das Technische Bildungsinstitut von Athen (englisch Technological Educational Institute (TEI) of Athens; griechisch Ανώτατο Τεχνολογικό Εκπαιδευτικό Ίδρυμα Αθήνας), die Fachhochschule Piräus (englisch Technological Education Institute of Piraeus (TEIPIR); griechisch Ανώτατο Εκπαιδευτικό Ίδρυμα Πειραιά Τεχνολογικού Τομέα, Α.Ε.Ι. Πειραιά Τ.Τ.) und die 1929 von Eleftherios Venizelos gegründete Nationale Schule für öffentliche Gesundheit (englisch National School of Public Health; Εθνική Σχολή Δημόσιας Υγείας). Die Hochschule besteht aus sechs Fakultäten (Schule für öffentliche Gesundheit, Fakultät für Verwaltungs-, Wirtschafts- und Sozialwissenschaften, Fakultät für Lebensmittelwissenschaften, Fakultät für Gesundheits- und Pflegewissenschaften, Fakultät für Angewandte Kunst und Kultur und Fakultät für Ingenieurwissenschaften) und 27 Abteilungen, die ein breites Spektrum wissenschaftlicher Fachgebiete abdecken. Die Universitätseinrichtungen umfassen drei Campusgelände in der Region Westattika (zwei befinden sich in der Gemeinde Egaleo – im Egaleo-Park und im antiken Olivenhain – und der dritte in Athen), während ein vierter Campus derzeit in der Gegend von Moschato entwickelt wird. An der UNIWA sind etwa 57.800 Bachelor-, 5.500 Postgraduiertenstudenten und 780 Doktoranden eingeschrieben. Siehe auch Liste der Universitäten und Hochschulen in Griechenland Weblinks Website Universität West-Attika (griechisch/englisch) Einzelnachweise
Universidade da Ática Ocidental

Universidade da Ática Ocidental (em grego: Πανεπιστήμιο Δυτικής Αττικής; romaniz.: Panepistímio Dytikís Attikís) é uma instituição de ensino superior pública grega situada nas cidades de Egáleo e de Atenas. Ela é resultado da fusão entre o Instituto Educacional e Tecnológico de Atenas e a Universidade de Pireu de Ciências Aplicadas, tornando-se assim a terceira maior universidade grega em número de alunos matriculados, estando atrás apenas da Universidade Nacional Capodistriana de Atenas e da Universidade Aristóteles de Salonica. Em 2019, a Universidade da Ática Ocidental incorporou a Escola Nacional de Saúde Pública da Grécia, instituição de pesquisa fundada em 1924. Infraestrutura Em 2023, a Universidade da Ática Ocidental tinha uma estrutura composta por três campi, sendo que 2 deles estão situados no município de Egáleo, nas proximidades do Monte Egaleu, na região metropolitana de Atenas, e um deles se encontra localizado no próprio município de Atenas, compreendendo 6 escolas e 27 departamentos. Campi Campus Atenas: formado pelas instalações da antiga Escola Nacional de Saúde Pública da Grécia, situadas em Leoforos Alexandras, na área central da cidade de Atenas. Atualmente, ela abriga a Escola de Saúde Pública da Universidade da Ática Ocidental. Campus Egaleo Park: situado no município de Egáleo; Campus Ancient Olive Grove: situado no município de Egáleo. Escolas Distribuídas por seus 3 campi, funcionam 6 unidades acadêmicas da Universidade da Ática Ocidental: Escola de Saúde Pública (campus Atenas); Escola de Ciências Sociais, Econômicas e Administrativas; Escola de Ciências da Alimentação; Escola de Ciências do Cuidado e da Saúde; Escola de Cultura e Artes Aplicadas; Escola de Engenharia. Ligações externas Universidade da Ática Ocidental Referências
Museo Arqueológico de Vaty de Samos

El Museo Arqueológico de Vaty de Samos es un museo de Grecia ubicado en Vaty, la capital de Samos, una isla del mar Egeo. Las colecciones se encuentran expuestas en dos edificios: el antiguo museo, que fue construido en 1912, y un edificio nuevo que fue inaugurado en 1987 y es el que alberga la sección de escultura arcaica. Además de esta sección, otras secciones del museo contienen vasijas de cerámica, estatuillas, piezas de bronce, marfil, madera y otros objetos más pequeños.​ Los objetos proceden principalmente del área del Hereo de Samos, pero los hay también de otras partes de la isla. Entre las piezas más importantes se encuentra el gran Kuros de Samos, que mide 5,25 m. Se realizó en el siglo VI a. C. y originalmente estaba pintado. Una inscripción informa de que fue una ofrenda a Atenea. Por otra parte, se encuentra una parte del llamado grupo de Geneleo, que también pertenece al siglo VI a. C. Este grupo escultórico fue dedicado a Hera y constaba de cinco esculturas de mujeres y una de un hombre. Una de ellas se encuentra expuesta en el Altes Museum de Berlín.​ Referencias
Митрополия (Кукуш)

Митрополитската резиденция (на гръцки: Μητροπολιτικό μέγαρο) е административна сграда в град Кукуш, Гърция, седалище на Поленинската и Кукушка епархия и на нейния митрополит. Сградата е разположена на улиците „Митрополит Харитон“ и „Елевтериос Венизелос“. Построена е в 1929 година и е типичен пример за архитектурата от периода с употреба на новия за времето бетон и препратки към византийската литература – двойни сводести прозорци и релефни декоративни покрития. В 2005 година е обявена за паметник на културата. Бележки
Тютюневи складове на Анго Попов

Тютюневите складове на Анго Попов (на гръцки: Καπναποθήκες Άγκο Ποπώφ) са две индустриални сгради близнаци в град Кукуш (Килкис), Гърция, обявени за паметник на културата. Сградите са разположени на улица „Елевтериос Венизелос“ и улица „Улоф Палме“. Построени са за тютюневи складове около 1900 година от видния български търговец и революционер, кмет на Кукуш, Анго Попов. Вероятно архитектите са французи и сградите са типичен пример за повлияна от Запада османска архитектура – имат западноевропейски архитектурни елементи и морфология като фронтони, симетрия и т.н. Сградите оцеляват при пожара, приченен от гръцката армия по време на Междусъюзническата война в 1913 година. След като градът попада в Гърция след войната, в складовете временно са настанени гъркоманите бежанци от останалата в България Струмица. По-късно сградата се използва от гръцката армия. През 20-те години на века временно отново са използвани за временен подслон на новата вълна гърци бежанци от Турция. След 1922 година тук е настанен Тринадесети пехотен полк. По времето на Гражданската война са използвани за затвор. След войната се използва от Шеста дивизия. В 1997 година сградите, собственост на Националния отбранителен фонд, са обявени за паметник на културата, като „важни примери за специална архитектура със забележителни морфологични особености, свидетелство за икономическия живот на града в края на миналия век“. Бележки
Кукушки конак

Кукушкият конак (на гръцки: Παλιό Διοικητήριο) е административна сграда в град Кукуш, Гърция, обявена за паметник на културата. Сградата е построена в началото на XX век от османските власти, като седалище на управата на каза Аврет Хисар. След като Кукуш попада в Гърция в 1913 година сградата продължава да се използва за административни нужди до 80-те години – бежанската служба, командването на жандармерията, данъчната служба, държавната хазна, пощата и телеграфът и инспекторатът на основните училища. През Втората световна война в нея е разположено командването на германските окупационни части. До 1978 година в нея е разположена номархията – областната управа на ном Кукуш. В архитектурно отношение е типичен пример на повлияна от Запада османска архитектура. Представлява триетажна неокласическа сграда със симетрия на фасадите и хармонични размери и организация на пространствата. Централната фасада има полукръгло външно стълбище с две рамена с метален парапет, които се събират на централна площадка с входа към втория етаж. На фасадите има много декоративни неокласически елементи – пиластри, рамки и прочее. В 1985 година сградата като „произведение на изкуството“ е обявена за паметник на културата. Бележки
Стара гимназия (Кукуш)

Старата гимназия (на гръцки: Παλιό Γυμνάσιο) е училищна сграда в град Кукуш, Гърция, обявена за паметник на културата. В сградата от 2010 година е разположен Кукушкият етнографски музей. История Сградата е построена в края на XIX век от българската община в града за начално училище. Сградата пострадва силно през Междусъюзническата война през юни 1913 година, когато в Битката при Кукуш целият град е опожарен от гръцката армия. В 1923 година сградата е възстановена и отново се използва като училище – девическа гимназия до 1980 година. Това е една от малкото запазени неокласически сгради в града. В 1995 година сградата е обявена за паметник на културата, като „забележителен пример за училищна сграда, важна за изучаването на историята на архитектурата“. Бележки
Австро-гръцки тютюнев склад (Кукуш)

Австро-гръцкият тютюнев склад (на гръцки: Αυστροελληνική Καπναποθήκη) или Тютюневият склад Бикс (на гръцки: Καπναποθήκη Βιξ) е индустриална сграда в град Кукуш (Килкис), Гърция, обявена за паметник на културата. Сградата е построена на улица „Николаос Панайоту“ № 50 в 20-те години на XX век и е собственост на солунския евреин Давид Фарадзис, който го дава под наем на Австро-гръцката тютюнева компания (Αυστροελληνική Εταιρεία Καπνού) – един от големите солунски тютюневи търговци. Архитект на сградата е немецът Бикс. Тютюневият склад до Втората световна война използва около 100 работници. Като „забележителна сграда, важна за изучаването на архитектурата на индустриалните сгради“ в 2001 година е обявена за паметник на културата от гръцкото Министерство на културата. Обновена, от 2014 година сградата се използва като изложбена площ, като помещава изложби за историята на тютюна и различни други изложби на фотография, бижута, керамика, детски рисунки и живопис. Бележки
Поленинско музикално училище

Поленинското музикално училище (на гръцки: Πολυάνειο Ωδείο) е училищна сграда в град Кукуш, Гърция, част от Поленинската и Кукушка епархия. Сградата е обявена за паметник на културата. Сградата е най-старата в града. Построена е в 1853 година, като част от униатски манастир на Македонския български апостолически викариат. На предната фасада на сградата е запазена нишата, в която е стояла статуята на Света Богородица. Сградата се използва и за образователни цели от униатите. След попадането на Кукуш в Гърция през 1913 година, сградата е иззета от Кукушката българска униатска община. През 1915 година в сградата е разположено командването на съюзническите войници. През 1993 година сградата е обновена и оттогава действа като музикално училище при Поленинската и Кукушка епархия. Бележки
Кукушка търговска и индустриална камара

Кукушка търговска и индустриална камара (на гръцки: Εμποροβιομηχανικό Επιμελητήριο) е административна сграда в град Кукуш, Гърция, обявена за паметник на културата. Сградата е построена в 1925 година. В продължение на 60 години помещава клона на Националната банка на Гърция в Кукуш. По-късно след ремонт е предадена на Кукушката търговска и индустриална камара, като към нея успешно е присъединена съседната триетажна сграда. Бележки
Салач

Салач (на гръцки: Σαλάτς) е чешма в град Кукуш, Гърция, обявена за паметник на културата. Чешмата е един от малкото останали османски паметници в Кукуш, изгорен от гръцката армия в Междусъюзническата война през юни 1913 година. Построена е на днешия източен околовръстен път според османския надпис на мраморна плоча в 1821 година от Христа. Надписът гласи в превод „В името на всемогъщия Бог. Благослови ктиторите на тази чешма“. Чешмата е квадратна постройка от издълбани камъни. Бележки
Копринена фабрика „Хрисалис“

Копринената фабрика „Хрисалис“ (на гръцки: Μεταξουργείο Χρυσαλλίς) е комплекс от индустриални сгради в град Гумендже, Гърция, обявени за паметник на културата. Фабриката е построена в 1920 година на източния вход на града. Повече от половин век е фабрика на пирейската компания „Хрисалис“. Фабриката продължава да е частна собственост, като запазва по-голямата си част от оригиналното си оборудване и е сред малкото примери за копринени фабрики в страната. Основната сграда е издължена постройка със серия големи отвори и двускатен покрив. По протежение на високия покрив има голям оберлихт и серия отвори. Покривът е метален, а стените са каменни и измазани. Помощните сграда са обикновени правоъгълни структури с големи отвори и са били предназначени за оперативни нужди. В 1985 година, поради „историческото си значение“, фабриката е обявена за паметник на културата. Бележки
Йени джамия (Воден)

Йени джамия (на гръцки: Γενί Τζαμί, Йени Дзами, на турски: Yeni Camii, Йени Джамии) е бивш мюсюлмански храм във Воден (Едеса), Гърция. Построена е в 1904 година със средства на солунския валия Хасан Фехми паша и тогава е шестата джамия в града. Сградата е повлияна от византийската архитектура и по-точно от „Света София“ в Константинопол. Обявена е за паметник на културата в 1934 година и отново в 1937 година. В 1942 година в джамията отваря врати градският музей. Днес сградата на джамията се използва като изложбена площ за археологически находки. Йени джамия е единствената запазена в оригиналния си вид джамия в града, като останалите са разрушени или трансформирани. Бележки
Yeni Mosque, Edessa

The Yeni Mosque (Greek: Γενί Τζαμί, from Turkish: Yeni Camii, lit. 'New Mosque') is a former mosque in the town of Edessa, in the Central Macedonia region of Greece. Completed in the 17th century during the Ottoman era, the mosque was abandoned in 1912 following the Balkan Wars. It is the only surviving mosque of the town, and was repurposed as a history museum in 1942. Overview Based on the monument's morphology and its mention by Ottoman explorer and traveller Evliya Çelebi in 1668, the mosque's construction is dated from the mid-17th century. The mosque was repurposed as a museum in 1942, and it is open to visitors. The building measures 15 by 20 metres (49 by 66 ft) and it is 16 metres (52 ft) high, with elaborate proportions. It has a square prayer hall with a hemispherical dome, which is covered with scaly tiles. An open colonnaded porch with three low domes with corresponding covering adjoins the northern face, while the tall minaret is in the northwest corner. The building sports thirty-three windows in total. Inside the mosque, the mihrab (or praying niche) is preserved on the south wall of the building, as well as two wooden square balconies at the corners, which are accessed by stairs opening into the thickness of the wall. A long wooden portico (which no longer exists) used to ran along the northern wall, as is inferred from the corresponding access stairs that once led to it as well as to the mosque's minaret. Inside, the painted decoration of the dome is also preserved, organized in a radial arrangement. Triangular partitions are decorated with repeating geometric shapes and floral motifs, stars with crescents and heart-shaped clams, elements belonging to the artistic vocabulary of the 19th century. Peripherally, at the base of the dome, excerpts from the Quran are imprinted. See also Islam in Greece List of former mosques in Greece List of museums in Greece Ottoman Greece References Further reading Palanta, Roula (1992). Edessa, City of Waters.
Centre for the Study of Traditional Pottery

The Centre for the Study of Traditional Pottery, also known as Psaropoulos Museum of Traditional Pottery and as Study Centre for Contemporary Ceramics is a museum and school in Athens, Greece. History It is housed in a villa built 1875 during the Ottoman times. The 19th-century house is located on Melidoni Street in the Kerameikos neighbourhood of Athens. The study centre was established in 1987 to research, preserve and promote the production of traditional Greek ceramics. Since 1999 it has been located in a neo-classical building at 8 Hepitou Street in Plaka and was officially inaugurated on May 18, 2000, International Museum Day. The museums' collection, consists of some 4500 vases and tools from all over the country. Collections included Etruscan collared jars. Since 2008, the museum has been managed by archaeologist Nikos Liaros; Yolanda Psaropoulos took over the museum's presidency from her mother Betty Psaropoulos. References External links www.athens-greece.us "Study Centre for Contemporary Ceramics Psaropoulos Foundation" Hellenic Ministry of Culture and Tourism / (in Greek) "Museum of Modern Ceramics" Official website
Chania Power Station

Chania Power Station is a natural gas power plant located in Chania on Crete island, Greece. It consists of two gas turbine units with a total capacity of about 120 MW. The power station is owned by the Public Power Corporation (PPC). History In 1995, PPC awarded the contract for the supply and installation of two turbine units with a capacity of 59 MW each to Ansaldo Energia, a subsidiary of Finmeccanica. The contract was supplemented following works stoppage due to local population impediments, which allowed the erection works to start in April 1997. The first synchronization appeared in March 1998 and the first unit went into commercial operation in May 1998. The second unit went into commercial operation in August 1998. Greek companies Triton and Rodax participated in the construction of the unit as subcontractors. See also Energy in Greece References