Хилендарски манастир

Хилендарският манастир или Хилендар (на сръбски: Хиландар; на гръцки: Μονή Χιλανδαρίου) е сръбски православен манастир в Атон, Гърция. Той стои на четвърто място в йерархията на светогорските манастири. Включен е в списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО. История Стари извори споменават за манастира още през X век, като го свързват с монаха светогорец Георги Хилендар, когото считат за негов основател и първи ктитор. Два века след това манастирът е обновен като обител от великия жупан Стефан Неманя (1159 – 1195 г.). Той идва в Света гора и през 1191 г. приема монашеството под името Сава. По-късно тук дошъл и неговият баща, който също се замонашил – под името Симеон. Двамата построяват седем параклиса, а с помощта на император Алексий III Ангел, техен роднина, който им издал хрисовул, основават на мястото на запустелия стар манастир „Хилендар“ обновена обител под същото име. Наред със Зографския манастир и „Хилендар“ е тясно свързан с българската история. При падането на българските и сръбски земи под османска власт голям брой български монаси се заселват в него. През XVIII век той е щедро даряван от български търговци като хаджи Вълчо Банов, хаджи Геро Добрович-Мушек. След закриването на Печката патриаршия (1767) манастирът става почти изцяло български в продължение на повече от век. По тази причина Хилендар е средище на българското Възраждане. Много видни българи от това време го посещават или обитават: Софроний Врачански, Неофит Бозвели, Иларион Макариополски и други. Отец Паисий пише там своята История славянобългарска. На Великден 1896 г. крал Александър Обренович посещава Хилендар. След като неговото правителство приема да изплати значителните дългове на манастира, през 1900 г. той се връща в сръбски ръце. Игумени 1938 – 1963 Михаил Матич 1963 – 1990 Никанор Савич. 1990 – 1992 Паисий Танасиевич. 1992 – 2010 Моисей Жаркович. 2010 – днес Методий Маркович. Ценности и реликви В манастирската библиотека се пазят над 6000 ръкописа и повече от 30 000 старопечатни книги. Цялото манастирско богатство е обнародвано и периодично се издава специален сборник за изследване на старините му. Сред множеството икони е запазена и една златна мозаична икона с лика на Света Богородица, която се счита за една от най-ценните в монашеската република. Други На Хилендарския манастир е наречена улица в квартал „Драгалевци“ в София (Карта). Библиография Любен Прашков, Атанас Шаренков. Паметници на културата на Света гора – Атон. Изд. Български художник, София, 1987 Кирил Михайлович. Краткое описание святыя и преславныя лавры царския Хиландара. Буда, 1814. Богдановић, Д. Каталог ћирилских рукописа манастира Хиландара. Београд, 1978 Живојновић, М. Историја Хиландара: Од основања манастира 1198. до 1335. године. Београд, 1998 Ћоровић, Вл. Света Гора и Хиландар до шеснаестог века. Београд, 1985 Фотић, А. Света Гора и Хиландар у Османском царству XV–XVII век. Београд, 2000 Медаковић, Д. Манастир Хиландар у XVIII веку. – Хиландарски зборник, 3, 1974, 7 – 70 Радић, Р. Хиландар у државној политици краљевине Србије и Југославије 1896 – 1970. Београд, 1998 Суботић, Г. (ред.) Манастир Хиландар. Београд, 2008 Петковић, Ср. Хиландар. 3. изд. Београд, 2008 Турилов, А. А. Рассказы о чудотворных иконах монастыря Хиландарь в русской записи XVI в. – В: Турилов, А. А. От Кирилла Философа до Константина Костенецкого и Василия Софиянина: история и культура славян IX-XVII вв. Москва, 2011, 237 – 288 Димитриjе Богданович, Деjан Медакович. Хиландар. Београд, 1978. Бележки