Біла вежа (Салоніки)

Бі́ла ве́жа (грец. Λευκός Πύργος), часто назва не перекладається і вживається Лефкос Піргос — пам'ятка архітектури й водночас Музей Візантії на вулиці Перемоги (грец. Νικις) у прибережній зоні, символ міста Салоніки, столиці грецької області Македонія. Вежу, побудовану турками в добу османського панування початково з метою зміцнити фессалонікійську гавань, згодом вони перетворили на сумнозвісну в'язницю та місце жорстоких масових страт. Після того, як 1912 року Салоніки приєднали до незалежної Греції, Білу вежу істотно реконструювали та освітлили її каміння. Історія Тривалий час вважалося, що Білу вежу, яка прикриває східний фланг міських стін, побудували венеційці, яким Візантія поступилася 1423 року. Проте нині достеменно відомо, що вежу побудували турки після того, як армія султана Мурада II захопила Салоніки в 1430 році. До 1912 року на стіні башти залишався напис турецькою мовою, який датував основний етап зведення вежі 942 роком за мусульманським календарем, тобто 1535/1536 рр. Історик Франц Бабінгер вважав, що вежу побудував знаний османський архітектор Мімар Сінан, відомий авторством багатьох фортифікаційних споруд, серед них подібної вежі албанського порту Валона 1537 року. Можливо, Білу вежу звели на місці старої вежі, побудованої візантійцями, про неї збереглися згадки від 12 століття в працях архієпископа Євстафія Солунського. Біла вежа послідовно використовувалася османами як форт, казарма і в'язниця. У 1826 році указом султана Махмуда II вчинили розправу над в'язнями. Після цього споруда дістала назву «Кривава вежа» або «Червона башта», яку мала до кінця 19 століття. Вежа впродовж багатьох століть була частиною міського муру Салонік. Вона відокремлювала єврейський квартал міста від єврейських і мусульманських кладовищ. Міські стіни знесли 1866 року. Після Першої Балканської війни у 1912 році вежу побілили — це здійснено як символічний жест, що мав на меті «очищення» вежі. Відтоді вежа дістала нинішню назву — «Біла вежа». У березні 1913 року неподалік від Білої вежі був убитий король Греції Георг I. Архітектура Біла вежа має форму циліндра діаметром 23 метри та висотою 27 метрів. На вершині вежі є башти діаметром 12 метрів, висотою 6 метрів. Доступ до деяких амбразур зовнішньої стіни здійснюється зі спіралеподібного пандуса, до решти — з центральної зали на кожному з шести поверхів вежі. На даху верхньої башти споруджено майданчик діаметром 10 метрів. Навколо башточки — майданчик завширшки близько 5 метрів, з якого відкриваються мальовничі краєвиди міста й морської затоки. Впродовж останніх десятиліть вежу неодноразово докорінно реконструювали. Згідно з ранніми зображеннями, дах башти був конусоподібним, так само як у фортецях Єдікюле і Румеліхісар у Стамбулі. Аж до 1917 року біля підніжжя вежі стояла камиза, яка захищала площу, втричі більшу за діаметр башти і прикривала важкі гармати. Восьмикутна башточка камизи та капонір дозволяли вести вогонь на підступах до вежі. Невідомо, чи була камиза побудована спочатку, чи прибудована пізніше. Флагштоком для грецького прапора над вежею слугує щогла турецького броненосця «Фетхі-Булет», потопленого на початку Першої Балканської війни 1912 року грецьким торпедним катером N11, що зумів прорватися до порту Салоніки. Бюст командира торпедного катера Ніколаоса Воціса, що став згодом адміралом, встановлений перед Білою вежею. Література Glenny, Misha (2001). A maze of conspiracy. The Balkans: Nationalism, War and the Great Powers, 1804-1999 (вид. Penguin 2001 softcover). New York, New York: Penguin. с. 181. ISBN 0140233776. Simons, Marlise (3 лютого 1992). As Republic Flexes, Greeks Tense Up. New York Times. Tracy, James D (2000). City Walls: The Urban Enceinte in Global Perspective. Cambridge University Press. ISBN 0521652219. Посилання Офіційна сторінка Біла вежа, Салоніки[недоступне посилання з червня 2019] 360° панорама Салоніки — інформація про місто