NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Клисурски манастир (Гърция)

Клисурският манастир „Рождество Богородично“ (на гръцки: Μονή Παναγίας Κλεισούρας, Μονή Γενεθλίου της Θεοτόκου Κλεισούρας) е манастир в Егейска Македония, Гърция. Манастирът е разположен в борова гора в източните склонове на планината Мурик, на три километра от село Клисура в посока към Мокрени, на територията на дем Костур. История Манастирът е основан около 1314 година от монаха Неофит от Клисура. Според надписа в католикона манастирът е възстановен в 1813 година от монаха Исая Плистас от Клисура. Сегашният манастир вероятно е основан през втората половина на XVIII век на мястото на по-стария храм, тъй като в надписа е посочено, че Исая е основал манастира на стари основи. В архитектурно отношение католиконът на манастира е трикорабна базилика с по-късен купол и с притвор. В него има богато украсен дървен иконостас от 1772 година. Вътрешността е изписана от зографа Георгиос от Хионадес. През XIX век са построени параклисът „Свети Йоан Предтеча“ и жилищните крила, които обграждат църквата и придават на манастира вид на крепост. По време на Гръцката въоръжена пропаганда в Македония (1904 - 1908) манастирът става убежище на гръцките андарти, воюващи с четите на ВМОРО. За известно време е метох на Айтоския манастир „Свети Архангели“. Запазени са сгради на манастирския комплекс са от XVIII и XIX век. Постеппенно манастирът е изоставен, но е възобновен в 1992 година като женски манастир. В 1996 година манастирът е обявен за защитен паметник. Литература Αρ. Ι. Τζιώγος, Συνοπτική ιστορία της Κλεισούρας Δυτικής Μακεδονίας και το ιστορικόν αυτής μνημείον της χριστιανωσύνης της Ιεράς Μονής Παναγίας – Γεννήσεως της Θεοτόκου, Θεσσαλονίκη 1962. Бележки
Клисурский Рождество-Богородицкий монастырь

Клисурский Рождество-Богородицкий монастырь (греч. Μονή Γενεθλίου της Θεοτόκου Κλεισούρας или Клисурский монастырь греч. Μονή Παναγίας Κλεισούρας) — православный женский монастырь в юрисдикции Касторийской митрополии Константинопольской православной церкви. Расположен между деревнями Варико и Клисури, на восточных склонах горы Мурики в Греции. В монастыре находятся мощи преподобной старицы Софии Хотокуриду. История Обитель основана в 1314 году монахом Неофитом из Клисури. В нынешнем виде монастырь сформировался в конце XVII — начале XVIII века. Храм, построенный ктитором обители — иеромонахом Исаией (Пистасом), родом из Клисури, — стоит на фундаменте более древнем — XIV или XV века. За века здание храма претерпело множество изменений; так, в 1911 году обрушился его купол. Икона Рождества Богородицы считается чудотворной, как и другая икона — Божией Матери с Младенцем, что в северной части иконостаса. В западной части монастыря находится небольшой кладбищенский храм, посвященный Усекновению главы святого Иоанна Предтечи. Выше монастыря расположена кафизма (скит) Святой Троицы, которая, вероятно, была некогда местом уединения и подвига безвестного ныне подвижника, может быть, и самого преподобного ктитора, как часто было в подобных случаях. Примечания
Кулски манастир

Кулският манастир „Въздвижение на Светия Кръст“ или „Свети Йоан Предтеча“ (на гръцки: Ιερά Μονή Τιμίου Σταυρού Παλαιοκάστρου, Μονή της Κούλας) е манастир в Егейска Македония, Гърция. Манастирът е подчинен на Сярската митрополия. Местоположение Манастирът е разположен на 3 km северно от село Кула (Палеокастро), Сярско, в склоновете на Шарлия. На 200 m над манастира има аязмо. История Според каменния ктиторски надпис манастирът е изграден в 1879 - 1880 година и започва да работи на 10 февруари 1880 година. Ктитори са Константинос Дакос и жена му Дафни Кулели, жители на сярската махала Каменица по произход от Кула. По време на Гръцката въоръжена пропаганда в Македония (1904 - 1908) манастирът става убежище на гръцките андарти, воюващи с четите на ВМОРО. На 6 юни 1906 година българска чета убива пазача на манастира Мита Кепа от Савяк. На 6 юли 1907 българска чета и българи екзархисти от околните села го изгарят напълно, като е запазена само църквата (католикона), която и до днес е единствената сграда. Храмът е обновен в 1935-1937 година от дъщерята на Константинос Дакос Анастасия и жени от Каменица. Архитектура Манастирът е бил малък. Църквата е с размери 14,25 на 6,75 m. Покривът и е двускатен с засеки на изток и запад, покрит с керемиди. В краищата има железни кръстове. Зидарията е от камък и е с дебелина 0,74 m. Част от храма на север е вкопана. Апсидата на изток е полукръгла. Има само един вход от запад, четири прозореца на южната стена и един кръгъл отвор над апсидата. Подовото покритие е ново. Иконостасът е от 1935-1937 година. Най-старата икона е на Свети Илия с надпис „1883“. Останалите икони заедно с царските двери са от времето на обновяване на манастира в 1935-1937 година. Бележки
Маронийска и Гюмюрджинска епархия

Маронийската и Гюмюрджинска епархия (на гръцки: Ιερά Μητρόπολις Μαρωνείας και Κομοτηνής) е епархия на Вселенската патриаршия, управлявана от Църквата на Гърция, със седалище в тракийския град Гюмюрджина (Комотини). Начело на епархията от 21 февруари 2013 година е митрополит Пантелеймон. История По време на Първата световна война между декември 1915 и 1919 г. Маронийската епархия минава под екзархийско управление, начело с Теодосий Скопски. От 1919 до 1921 г. неговото място е заето от Иларион Нишавски. По време на Втората световна война, през пролетта на 1941 година, Българската екзархия възстановява своя диоцез в анексираните от България части от Егейска Македония и в Западна Тракия. Временното управление на Маронийска епархия е поето от митрополит Кирил Пловдивски с помощник митрополит Иларион Нишавски. Епископи Бележки
Métropole de Maronia et Komotini

La Métropole de Maronia et Komotiní (en grec byzantin : Ιερά Μητρόπολις Μαρωνείας και Κομοτηνής) est un évêché du Patriarcat œcuménique de Constantinople, provisoirement autorisé à participer à la vie synodale de l'Église orthodoxe de Grèce. Elle a son siège à Komotiní et elle étend son ressort sur l'ensemble du district régional de Rhodope. La cathédrale C'est l'église de la Dormition-de-la-Vierge-Marie à Komotiní. Les métropolites depuis le 21 février 2013 : Pandéléïmon (el), né Stavros Moutafis à Kavala le 14 juin 1970 1974 - 2012 : Damascène (el), né Pétros Rouméliotis à Ichalia (Messénie) en 1920, décédé à Komotiní le 6 novembre 2012 26 mars 1954 - 22 mai 1974 : Timothée (el), né Stavros Matthéakis à Athènes en 1914, également premier métropolite de Néa Ionia et Philadelphie de 1974 à sa mort en 1992 à Néa Ionia. L'histoire Le territoire Il compte 70 paroisses. Le monastère Monastère d'hommes Monastère de la Mère de Dieu Phanéroméni. Les solennités locales La fête de la Dormition de la Mère de Dieu, le 15 août. La fête de Sainte Parascève, le 26 juillet. La fête de la libération de la ville et de la Thrace occidentale le 14 mai. Les sources (el) Le site de la métropole : https://www.immaroniaskomotinis.gr Diptyques de l'Église de Grèce, éditions Diaconie apostolique, Athènes (édition annuelle). Portail de la Grèce Portail du christianisme orthodoxe
Маронийская и Комотиниская митрополия

Маронийская и Комотиниская митрополия (греч. Ιερά Μητρόπολις Μαρωνείας και Κομοτηνής) — епархия «Новых Земель» Элладской православной церкви. Как и прочие епархии «Новых Земель» имеет также формальное подчинение Константинопольскому патриархату. Центром епархии является город Комотини в Греции. Управляющие Иероним (Горгиас) (27 июля 1877 — 5 августа 1885) Константин (Вафидис) (3 октября 1885 — 18 октября 1888) Хрисанф (Иероклис) (20 октября 1888 — сентябрь 1893) Гавриил (Ятрудакис) (23 октября 1893 — июль 1894) Иоаким (Валасиадис) (16 июля 1894 — 7 сентября 1900) Константий (Захариадис) (7 сентября 1900 — октябрь 1902) Николай (Саккопулос) (12 октября 1902 — 13 февраля 1914) Мелисин (Христодулу) (13 февраля 1914 — 2 октября 1920) Хрисанф (Филиппидис) (10 февраля — 27 октября 1922) Анфим (Саридис) (17 ноября 1922 — 4 августа 1938) Спиридон (Аливизатос) (9 декабря 1938 — 13 декабря 1940) Василий (Константину) (март 1941 — 24 декабря 1952) Тимофей (Матфеакис) (26 марта 1954 — 22 мая 1974) Дамаскин (Румелиотис) (30 мая 1974 — 6 ноября 2012) Пантелеимон (Мутафис) (с 24 февраля 2013 года)
Азизагов мост

Мостът на Азиз ага (на гръцки: Γεφύρι του Αζίζ-Αγά) е каменен мост в Егейска Македония, Гърция. Намира се на няколко километра източно от село Трикомо (Залово), дем Гревена, на река Венетикос в източните възвишения на Пинд. Мостът има най-голямо отваряне на дъга в Македония, която достига до 15 метра, а дължината му е 70 метра. От двете страни на голямата арка има две по-малки, както и облекчаващи отвори над тях. Построен е през османското владичество в 1727 година и носи името на финансиралия го Азиз ага. В 1969 година е преименуван на Трикомски мост (Γέφυρα Τρικώμου). В 1995 година мостът е обявен за защитен паметник. Бележки
Свети Николай Драготски

„Свети Николай Драготски“ (на гръцки: Άγιος Νικόλαος Δραγωτά) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Храмът е част от традиционната Драготска енория. История Църквата е от втората половина на XIV век и е обновявана два пъти. От първата фаза са стенописите само на източната стена, останалите са унищожени в XVII век при разширяването на храма. Запазени са само Света Богородица Ширшая небес и сцена от Чудесата. От фаза от XVII век е запазен красивият резбован и изписан иконостас, датиран 1668 година с икони от същия период. Надписът му гласи „ανιγέρθη ο τέμπλος δια συνδρομής κυρ Σταμάτι και Χατζηανέστη ζπστ' (7186 = 1678)“. В 1924 година е обявен за защитен паметник на културата. Бележки
Свети Николай Каривски

„Свети Николай Каривски“ или Каридски (на гръцки: Αγίου Νικολάου Καρίβη, Καρύδη) е възрожденска православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Църквата е разположена в традиционната южна махала на града Долца. Традиционно принадлежи към старата Каридска енория. История Храмът е построен в 1711/1712 година. Над над входа има надпис: В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. В началото на XXI век е свалена външната мазилка на храма, за да се вижда оригиналната зидария. Архитектура В архитектурно отношение е каменна еднокорабна базилика с дървен покрив и нартекс. Във вътрешността ѝ са запазени стенописи на източната и западната стена, както и оригиналният резбован дървен иконостас с пет царски икони - Свети Атанасий, Света Богородица Надежда, Христос Вседържител, Свети Йоан Предтеча и Свети Николай. Стенописите на църквата, макар и в някои случаи слабо запазени, са запазени в източната и западната част на сградата, докато в притвора са фрагментарно видими, в лошо състояние. Бележки
Свети Николай Каснидзки

„Свети Николай Каснидзки“ (на гръцки: Άγιος Νικόλαος του Κασνίτζη) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Местоположение Църквата е разположена на площад „Омония“, близо до средновековната цитадела. История Изградена е към края на XI век или до третата четвърт на XII век и съдейки по ктиторския надпис, носи името на своя ктитор византийския благородник Никифор Каснидзис. Ктиторът е изобразен на източната стена на нартекса заедно с жена си Ана, подаващ модел на църквата на патрона Свети Николай. Ктиторският надпис гласи: Църквата е реставрирана в 1952 година. Архитектура Представлява малка еднокорабна църква с нартекс и полукръгла апсида на изток. Зидарията и керамопластичната декорация са в стил клоазоне. Хоризонталните слоеве са от двойни или тройни керамични плочи, а между грубо издяланите варовикови камъни има керамични блокове, които образуват декоративни геометрични шарки, а на върха има фриз от глинени плочки с гравирани диагонални линии. Така църквата е от групата класически византийски костурски църкви. Стенописи Църквата е била изписана отвън на източната стена и около входа. Вътрешното изписване е с високо качество и наподобява това на втория слой на „Свети Безсребреници“. На източната страна, в конхата на апсидата е изписана Света Богородица Ширшая небес, Благовещение и Дейсис. Всички други стени са разделени на три зони. В първата има изображения на светци в цял ръст, като преобладават военните, заради професията на ктитора. Във втората има допоясни изображения на светци, а в третата – сцени от Дванадесетте празника. На западната стена в средната зона доминира сцената Успение Богородично. Иконографската програма на нартекса е посветена на Свети Николай. На източната стена на нартекса има изображение на ктитора – магистър Каснидзис, придружен от съпругата си Анна, подава модел на храма на Свети Николай. Стилът показва уклон към монументални композиции, но същевременно показва внимание към индивидуалните фигури. Иконографската схема е превръща в модел за по-късни църкви главно от XIV и XV век. Бележки
Свети Николай Кирицки

„Свети Николай Кирицки“ (на гръцки: Άγιος Νικόλαος του Κυρίτση) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Църквата е разположена в североизточната част на града. Традиционно тя е част от Варлаамската енория. История Църквата е малък византийски храм, построен в XIV век и в 1654 година разширен от южната страна. Ктиторският надпис гласи: Ктиторското семейство Кирицис е известно в Костурско също така и със създаването на училища. При ремонта в XVII век са изписани западната и части от източната стена и северната стена на храма. На източната стена на нартекса има и оригинален слой стенописи, изобразяващи Второто пришествие. и датират от 1370 година. Оригиналните стенописи от 1370 година за запазени предимно на северната стена над първата зона със светци. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Паша хамам

Паша хамам (на гръцки: Πασά Χαμάμ; на турски: Pasha Hamam) е стара турска баня от XVI век в град Солун, Гърция. Намира се в пресечка на улиците „Пиниос“, „Андреас Калвос“ и „Панайотис Карадзас“, в близост до църквата „Свети Апостоли“. Тя е построена през десетилетието от 1520 до 1530 година от Джезери заде Коджа Кесим паша, един от везирите на султаните Баязид II и Селим I, който е бил назначен за управител на Солун, когато на престола се възкачва Сюлейман Великолепни. В същото време, Касим паша преобразува църквата „Свети Апостоли“ в джамия. Първоначално банята е класическа, а по-късно след допълнения става двойна (чифте хамам), като допълнението става мъжка баня, а старите помещения - женска. През 1977 година сградата е отчуждена от гръцкото правителство и работи до 1981 година под името бани „Финикс“ - последната обществена баня в Солун. Хамамът е обявен за историческо наследство и след рехабилитация е място за излагане на археологически находки, открити по време на строежа на Солунското метро. Бележки
Anaximander (31st) High School of Thessaloniki

Anaximander (31st) High School of Thessaloniki (Greek: Αναξιμάνδρειο (31ο) Γενικό Λύκειο Θεσσαλονίκης) or Anaximander High School of Thessaloniki or Anaximander High School or simply Anaximander Lyceum, commonly referred to among its students as 31st, is a public senior high school (general lyceum) in Thessaloniki, Greece. It is operated by the Greek Ministry of Education, Religious Affairs and Sports. It is one of the most prestigious public high schools in Thessaloniki metropolitan area. It is named after the pre-Socratic Greek philosopher Anaximander. Anaximander (31st) High School of Thessaloniki is part of the Directorate of Secondary Education of East Thessaloniki Schools system. The majority of the students come from the 2nd Middle School of Charilaou and 4th Middle School of Charilaou. It was established as the Charilaou All-Girls High School in 1975 and became the 2nd High School of Charilaou in 1979. It was renamed to its current name in 1999. The current principal of Anaximander (31st) High School is Maria Α. Naoumidou. Before being appointed in 2018, Naoumidou was the principal of 4th Middle School of Charilaou. There are 3 orientation groups – departments including 3 subjects each: (I) Humanities and Social Sciences, (II) Sciences and Health Sciences and (III) Economic and Computer Studies. The school is at 79 Anaximander Road, (79 Anaximander Road, Thessaloniki) in the Trohiodromikon neighbourhood near Nea Elvetia Park, and is near the Nea Elvetia metro station on the Thessaloniki Metro. See also Education in Greece Lyceum Ministry of Education, Religious Affairs and Sports (Greece) References
Посолство на България в Атина

Посолството на България в Атина (на гръцки: Πρεσβεία της Βουλγαρίας στην Αθήνα) е официалната дипломатическа мисия на България в Гърция. Посланик от 2018 г. е Валентин Порязов. То е разположено на ул. „Стратигу Калари“ 33 А. Връзки с посолството: п.к. 15452; тел.: 0030 210, 6748 105/108; Fax: 0030 210 6748 130; e-mail:embassbg@otenet.gr. Посланици Кралство Гърция (1896 – 1924) Посланици на Княжество България и Царство България в Кралство Гърция: Петър Димитров (7 декември 1896 – 1899) Димитър Цоков (14 април 1899 – 1904) Петър Матеев (14 юни 1904 – 1905) Марко Балабанов (21 юни 1905 – декември 1905) Борис Михайловски (декември 1905 – 1906) Андрей Тошев (29 декември 1906 – 1908) Димитър Ризов (януари 1908) Живко Добрев (1908 – 1910) Панчо Хаджимишев (3 ноември 1910 – 1914) Георги Радев (23 март 1914 – 29 юни 1914) Георги Пасаров (29 юни 1914 – 1922) Петър Кънев (25 април 1922 – 1923) Живко Добрев (4 август 1923 – 24 март 1924) Втора гръцка република (1924 – 1935) Посланици на Царство България във Втората гръцка република: Живко Добрев (24 март 1924 – 1925) Иван Данчев (15 май 1925 – 1926) Георги Кьосеиванов (6 април 1926 – 1931) Петър Нейков (24 октомври 1931 – 1935) Кралство Гърция (1935 – 1973) Посланици на Царство България и Народна република България в Кралство Гърция: Димитър Шишманов (6 декември 1935 – 1940) Константин Вачов (23 април 1940 – 1954) Коста Ламбрев (26 юни 1954 – 1962) Николай Минчев (7 декември 1962 – 1968) Ненко Чендов (2 октомври 1968 – 1971) Любомир Попов (14 септември 1971 – 1974) Трета гръцка република (след 1974 г.) Посланици на Народна република България и Република България в Третата гръцка република: Георги Петков (5 август 1974 – 1979) Любомир Попов (19 октомври 1977 – 1979) Николай Тодоров (3 март 1979 – 1983) Петър Славчев (4 октомври 1983 – 1988) Георги Караманев (1 ноември 1988 – 1991) Богдан Богданов (4 юни 1991 – 1992) Васил Митровски (1992 – 1993) Бранимир Петров (18 октомври 1993 – 1999) Кирил Топалов (май 1998 – 2002) Стефан Стоянов (5 март 2002) Димитър Енчев (1 юни 2006 – 18 април 2007) Андрей Караславов (2007 – 2012) Емилия Кралева (май 2012 – октомври 2016) Валентин Порязов (юли 2018 г. – настояще) Други представителства Други представителства на България в Гърция: Генерално консулство в Солун Вижте също Българи в Гърция Източници Външни препратки Страница на посолството в уебсайта на Минисетрството на външните работи на България
Саранджина

Саранджина (на гръцки: Σαρακηνή, Саракини) е село в Република Гърция, разположено на територията на дем Гюмюрджина (Комотини), област Източна Македония и Тракия. География Селото е разположено на южните склонове на Родопите. Намира се близо до границата с България. История В XIX век Саранджина е българско село в Гюмюрджинска кааза в Одринския вилает на Османската империя. Според „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Сараджа (Saradja) има 16 домакинства и 72 жители българи. Според статистиката на професор Любомир Милетич в 1912 година в селото живеят 55 семейства помаци. Към 1942 година в селото (Сараджина) живеят 385 помаци. Според Патриарх Кирил към 1943 година в Саранджина живеят 78 помашки семейства с 407 жители-помаци. Бележки
Свети Андрей (Перистера)

„Свети Андрей“ (на гръцки: Ι. Ν. Αγίου Ανδρέα) е средновековна църква в село Перистера, Солунско, Гърция. Църквата е католикон и единствена оцеляла сграда от едноименния манастир Перистера, основан в 870 година от Свети Евтимий Солунски. В 964 година манастирът минава под върховенството на току-що основания Велика Лавра на Атон. Днес църквата е енорийска църква на селото. Църквата се състои от голяма квадратна централна зона с купол, който почива на четири колони. Във всеки ъгъл има тромп, които също имат куполи. Двете зони вляво и вдясно от олтара са правоъгълници, покрити с каменни плочи. Архитектурните особености са повлияни от малоазийския стил и уникалната архитектура на храма предхожда атонскита. Запазени са фрески от IX век, като фреската на Христос Пантократор. В храма се пазят мощите на Свети Евтимий. Иконата на Света Богородица Елеуса (1887) в нартекса е дело на Атанасиос Адамисиос. Бележки
Свети Апостоли Елеуски

„Свети Апостоли“ (на гръцки: Άγιοι Απόστολοι Ελεούσης, Агии Апостоли Елеусис) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Църквата е разположена в шийката, разделяща северната от южната част на града. Традиционно храмът принадлежи към старата енория „Света Богородица Елеуса“. Архитектура В архитектурно отношение църквата е еднокорабна базилика с дървен покрив. Построена е от камък и греди със сантрачи и кал за спойващ материал. Стенописи Църквата е важен паметник, заради запазените си стенописи. Според единия надпис изписването на църквата е завършено на 23 юли 1547 година при митрополит Методий Костурски, а техен автор е Онуфрий Аргитис от Берат. Това е първата подписана негова творба. Надписът е разположен средата на северната стена на храма, между изображенията на светците в медальони. Състоянието на надписа не е добро и има много повредени и изличени букви. Най-добре документиран и изследван е от Йоргос Голомбияс и според този изследовател той гласи: Името на Онуфрий Зограф се споменава и във втория надпис - в протезиса на църквата: Добре запазени са стенописите на източната стена. На северната са частично запазени, а на западната значително разрушени. От тези на южната стена са запазени само стенописите близо до олтара. В 1990 година църквата е обявена за исторически паметник. Във второто десетилетие на XXI век е свалена външната мазилка на храма, за да се вижда оригиналната зидария. Бележки
Свети Архангели Гимназиални

„Свети Архангели Гимназиални“ или Икономски (на гръцки: Ταξιάρχης Γυμνασίου, Οικονόμου, Таксиархис Гимнасиу, Иконому) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Църквата е изградена в Икономската махала. История Храмът е изграден в X век. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Архитектура Представлява еднокорабна базилика с дървен покрив и полукръгла апсида на изток. Декоративните тухлени елементи в нея наподобяват тези от съседната църква „Света Богородица Кубелидики“. На запад по-късно е изграден по-нисък притвор. Зидарията е с керамопластична украса, типична за съвременните му храмове в Костур. Стенописи Най-старият живописен слой във вътрешността датира от периода на изграждане на храма – X век - на западната стена се различават сцените Разпятие и Сваляне от кръста. В последвалите векове са полагани нови живописни слоеве. Забележителна е сцена от края на XV век, изобразяваща Света Богородица с Христос в лявата ръка – Аристерократуса, в нартекса над входа. В наоса в долната зона старият живописен слой е покрит с нов през XVII век, изобразяващ светци в медальони. Отличават се Архангел Михаил, Свети Атанасий, Свети Антоний и Свети Спиридон. Бележки