Ідра

Ідра (грец. Ύδρα) — один з Саронічних островів між Саронічною та Арголідською затоками в Греції. Ідра знаходиться поблизу східного узбережжя півострова Пелопонес і відділена від нього затокою Ідра. Населення острова, згідно з останнім переписом (2021), становило 1966 осіб. Природа Ідра — витягнутий скелястий острів у Саронічній затоці, відомий своїм суворим, безкомпромісним та водночас величним ландшафтом. Назва острова походить від давньогрецького слова, що означало «водяний», через велику кількість природних джерел у давнину, хоча нині острів є досить посушливим. Рельєф Ідри гористий та скелястий. Гора Ерос, найвища точка острова, височіє на 593 м, створюючи драматичні краєвиди та стрімкі урвища, що обриваються прямо в Егейське море. Берегова лінія переважно скеляста, з глибокими прозорими водами та невеликими ізольованими гальковими пляжами в ущелинах. Рослинність Ідри пристосована до суворого сухого клімату та сильних вітрів. Острів здається практично оголеним, проте його флора багата та специфічна. Більшу частину території покриває гарига та маквіс — низькорослі колючі чагарники, дика олива, молочай, ферула та велика кількість трав (чебрець, орегано, шавлія). У центральній та східній частинах острова, на схилах гори Ерос, збереглися невеликі реліктові ліси з сосни середземноморської та кипарисів. Весною Ідра трансформується: скелі покриваються цвітінням диких маків, анемон, ірисів та рідкісних ендемічних видів орхідей. Через відсутність автомобільного транспорту (на острові заборонено будь-який колісний транспорт, пересування здійснюється пішки або на віслюках) екологічна ситуація тут залишається первозданною. Ідра є раєм для орнітологів. Тут гніздяться хижі птахи, такі як сапсани, боривітри та рідкісні види мартинів (наприклад, мартин Одуена). Серед ссавців найпоширенішими є кажани та дрібні гризуни. Морська екосистема острова є однією з найбагатших у регіоні: прозорі глибокі води є домівкою для дельфінів-афалін, рідкісних тюленів-монахів (Monachus monachus), а також різноманітних видів ракоподібних та риб. Історія Ідра була заселена у візантійську добу. Про це свідчать вази і монети, виявили в районі Епіскопі. Втім за даними археологічних розкопок, існують свідоцтва розселення на сотрові землеробців та скотарів, починаючи з другої половини 3 тисячоліття до нашої ери. В античну добу острів мав назву Гідреа, або Гідра, яка походить від грецького слова вода. Острів має низку прекрасних бухт і природних гаваней, а також високий рівень мореплавної культури, що робить острів одним з популярних центрів для яхтингу. На Ідрі розташована база міжнародного яхт-клубу Каміні в однойменному порту. На острові також діє близько 300 церков і 6 монастирів. Два найбільші монастирі — пророка Іллі та монастир Святої Євпраксії, розташований на пагорбі, що підноситься над головною гаванню. Найдавніша обитель — монастир Успіння Богородиці, в якому нині зберігається гробниця Лазароса Кунтуріотіса, заможного мореплавця, мешканця Ідри, який пожертвував усі свої статки на підтримку визвольної війни проти османського панування 1821 року, аби озброїти грецький флот. Серед уродженців Ідри й інші герої революції 1821 року: М'яуліс, Томбазіс, Вульгаріс, Цамадос, Крізіс, а також Павлос Кунтуріотіс — прем'єр-міністр Греції. Із закінченням революції і створенням незалежної Грецької держави, Ідра поступово втратила свої морські позиції в східній частині Егейського моря, і основою економіки острова став рибний промисел. Примітки Література Атлас світу / Гол. ред. І. С. Руденко; зав. ред. В. В. Радченко; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 966-631-546-7 Вальтер Г. Растительность Земного шара. Эколого-физиологическая характеристика / Пер. с нем. под ред. П. Б. Виппер. — Т. 1. Тропические и субтропические зоны. — М. : Прогресс, 1968. — 551 с. (рос.) Воронов А. Г., Дроздов Н. Н., Мяло Е. Г. Биогеография мира : Учебник. — М. : Высшая школа, 1985. — 272 с. (рос.) Географічний атлас світу / гол. ред. І. Л. Дрогушевська; відп. ред. В. В. Радченко; худож.-оформ. М. Гутман. — К. : ДНВП «Картографія», 2018. — 184 с. — ISBN 978-966-946-053-0 Географія Європи: Підручник / За ред. І. П. Савчука. — К. : Освіта, 2021. — 512 с. — ISBN 978-617-656-123-0 Литвин В. М., Лымарев В. И. Природа мира. Острова. — М. : Мысль, 2003. — 287 с. — ISBN 5-244-00977-X (рос.) Фізична географія материків та океанів : Підручник у 2-х т. / За ред. П. Г. Шищенка. — К. : ВЦ «Академія», 2010. — Т. 2. Європа. — 280 с. — ISBN 978-966-580-325-7 Посилання Білоус Л. Ф. Біогеографія: Навч. посібник. К., 2021 EcoHydra Project Hydra, an intimate holiday destination brimming with history [Архівовано 7 червня 2010 у Wayback Machine.] Marine Conservation Greece: Description of the marine biota of Hydra Island Natura 2000 - Hydra Ecoregion