NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Света Ана (Бер, XV век)

„Света Ана“ (на гръцки: Αγία Άννα) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Йоан Милостиви“. История Храмът е построен в XV век върху руините на раннохристиянска базилика от VI век. Първоначалният му архитектурен вид е еднокорабен храм, но по-късно чрез значителни интервенции е превърнат в двукорабен. Във вътрешността му, на западната стена са запазени стенописи от 1500 година, а стенописите отвън на западната стена са от 1520 година. Живописта в светилището и на южната стена е от края на XVI век. Бележки
Свети Николай Долен

„Свети Николай Долен“ (на гръцки: Άγιος Νικόλαος της Γούρνας, στις Γούρνες, Γουρναρας) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Йоан Милостиви“. Носи името си по големия дол (на гръцки γούρνα), съществувал между църквата и „Големи Свети Безсребреници“, който в миналото събирал водите на берските канали и ги отвеждал в полето. История Църквата е построена в началото на XV век първоначално като еднокорабен храм. След големи интервенции в края на XV – началото на XVI век е превърнат в трикорабна базилика с дървен покрив Стенописите в конхата на апсидата са от времето на изграждането на храма, а тези в нартекса, където е изобразена и починалата ктиторка, берчанката Васило, датират от 1525 година. Запазени са и по-късни стенописи от XVII век. Авторът на стенописите от XVII век работи и в храма „Свети Николай Рибарски“. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Gazi (Gemeindebezirk)

Gazi (griechisch Γάζι) ist ein Gemeindebezirk der Gemeinde Malevizi auf der griechischen Insel Kreta um die Kleinstadt Gazi. Gazi wurde 1963 als Landgemeinde (kinotita) anerkannt und 1997 nach der Eingemeindung zahlreicher Nachbarorte zur Stadtgemeinde (dimos) erhoben. Zum 1. Januar 2011 wurde Gazi auf Grund des Kallikratis-Gesetzes aus dem Jahr 2010 mit den Gemeinden Krousonas und Tylisos zur neuen Gemeinde Malevizi zusammengeschlossen, wo es seither einen Gemeindebezirk bildet. Einzelnachweise
Church of Panagia Protothronos

The Church of Panagia Protothronos (Greek: Παναγία Πρωτόθρονος, "Panagia of the First Throne") is located in the village of Halki in Tragaia, in the interior of Naxos island in Greece. The church is dedicated to the Annunciation, and was probably an early Christian basilica, of which only the synthronon and the episcopal throne in the semi-circular sanctuary conch survive. In middle Byzantine times the building was converted into a transitional cross-in-square church. A domed narthex was later added, flanked by the chapel of Saint Akindynos to the north and a vaulted rectangular room to the south. According to an architrave inscription probably from the templon, the church was renovated in 1052. The inscription also mentions the names of Bishop Leo, Niketas, "protospatharios and tourmarches of Naxia" and Count Stephen Kamilaris. Other 16th and 17th-century inscriptions refer to subsequent repairs. The church interior is decorated in five successive layers dating to the early Christian period; the 9th century (non-figurative decoration); and the 10th, 11th, and 13th centuries. Some of these were detached and then repositioned once the earliest layer had been removed, so frescoes from different periods are now visible. The first layer of frescoes dates to the 7th century - apostles adorn the bottom of the conch, while the side of the window has a depiction of St. Isidore. The second layer painted over the Apostles in the conch consisted of non-figurative decoration, with crosses in the arcades, and dates to the Iconoclast period in the 9th century. The two superimposed layers uncovered in the dome have been dated to 1052 and 1056 respectively, as they have been linked to the architrave inscription and a further inscription in the north chapel, commemorating the Assumption of the Servant of God Anna in 1056. All the same, it is also believed that the first layer detached from the dome, along with other wall paintings in the south antenna, date to a slightly earlier period, in the 10th and 11th century. The depictions of Saints George, Nicholas, Dimitrios and Theodore incorporated in the eastern section of the second layer date to 1052. According to another view, the depiction of the Annunciation on the south wall of the sanctuary is later, dating to the 11th or 12th-13th century. In the late 13th century the lower part of the sanctuary conch was re-decorated with co-officiating bishops, only one of whom has survived in detached form. The Supplication depicted in the apse was painted later. Bibliography Ζίας Νίκος, Πρωτόθρονη στο Χαλκί, στον τόμο " Βυζαντινή Τέχνη στην Ελλάδα: Νάξος", εκδόσεις Μέλισσα: Αθήνα,1989. Ανωμερίτης Γιώργος, "Βυζαντινό Πάρκο Τραγαίας Νάξου", εκδόσεις Μίλητος: Αθήνα, 2009.
Chiesa di Panaghia Protothroni

La chiesa di Panaghia Protothroni (Παναγία Πρωτόθρονος) si trova nel villaggio di Halkì nella valle di Traghea, sull'isola di Nasso, in Grecia. Storia e descrizione La chiesa è dedicata all'Annunciazione, ed era probabilmente un'antica basilica protocristiana, di cui sopravvivono oggi solo il synthronon e il trono episcopale nell'abside semicircolare. In epoca medio-bizantina l'edificio fu convertito nella forma tradizionale a croce quadrata. Un nartece a cupola fu aggiunto in epoca successiva, affiancato a nord dalla cappella di Aghios Akindynos e da una stanza rettangolare con volta a botte a sud. Secondo un'iscrizione sull'architrave, proveniente probabilmente dall'antico templon, la chiesa fu rinnovata nel 1052. L'iscrizione reca anche i nomi del vescovo Leo, di “Nikitas Protospatharios e Tumarca di Naxia” e del conte Stefano Kamilaris. Altre iscrizioni del XVI e XVII secolo registrano ulteriori restauri. Gli affreschi L'interno della chiesa è affrescato in cinque diversi strati, a partire dai primi secoli della Cristianità, poi del IX secolo (geometrico non figurativo) e gli strati successivi del X, XI, e XIII secolo. Alcuni di questi affreschi sono stati rimossi e ricollocati, cosicché ora sono visibili affreschi appartenenti a epoche diverse. Il primo strato, del VII secolo, al fondo della chiesa, rappresenta gli Apostoli, mentre a fianco della finestra è raffigurato Sant'Isidoro. Il secondo strato, che copriva gli Apostoli, consisteva in decorazioni non figurative con croci nelle arcate, e risale al periodo iconoclasta del IX secolo. I due strati sovrapposti portati alla luce nella cupola sono stati datati rispettivamente al 1052 e al 1056, e si considerano collegati all'iscrizione dell'architrave e a un'altra iscrizione nella cappella a nord, dedicata all'Assunzione della Serva di Dio Anna nel 1056. Tuttavia, si ritiene che il primo strato della cupola, ora distaccato, così come altri affreschi nell'antenna sud, sia da datare a un periodo lievemente anteriore, tra il X e l'XI secolo. Le raffigurazioni dei Santi Giorgio, Nicola, Demetrio, e Teodoro presenti nella sezione est del secondo strato di affreschi datano al 1052. Secondo un altro studio, la rappresentazione dell'Annunciazione sarebbe più tarda, intorno al XII o XIII secolo. Nel tardo XIII secolo la parte inferiore dell'abside fu ridecorata, con un affresco rappresentante due vescovi co-officianti, dei quali solo uno è sopravvissuto all'opera di distaccamento. La Supplica presente nell'abside fu aggiunta in epoca successiva. Bibliografia Nikos Zias, Protothroni sto Chalki dal libro Byzantini téchni stin Ellàda: Naxos, Atene, Melissabooks, 1989; Giòrgos Anomerìtis, Βyzantino Parko Tragajas Naxou, Atene, Melissabooks, 2009; Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Panaghia Protothroni
Parco nazionale di Capo Sunio

Il Parco nazionale di Capo Sunio (Εθνικός δρυμός Σουνίου in greco) è un'area naturale protetta che trova al confine sud-orientale dell'Attica e termina a Capo Sunio. Storia Il Parco Nazionale di Sounio è stato fondato nel 1971. Comprende circa 4.000 ettari e 500 tra questi vengono classificati come di assoluto rispetto. Descrizione Anticamente area della demo di Sunion il promontorio (noto anche come Capo Colonne durante la dominazione della Serenissima), si trova a picco sul mare e conserva resti di un antico tempio e di fortificazioni. L'area comprende zone senza vegetazione e altre con macchia mediterranea. La discesa verso il mare è possibile lungo ripidi sentieri e non mancano aree con grotte e canaloni. Zona archeologica Nell'area del parco è presente un antico tempio dedicato al dio del mare Poseidone. Area naturale Il sito, nel suo insieme, ha un grande valore ecologico, storico, geologico e paleontologico. La vegetazione prevalente è costituita dalla pineta di pino di Aleppo, la più estesa dell'Attica orientale, e la sua parte terrestre è ricoperto da tipica macchia mediterranea. Sono presenti grotte e formazioni carsiche che hanno conservato resti fossili di importantanza paleontologica. I fondali rocciosi sulla costa sono ricchi di specie marine e l'ambiente è particolarmente ben conservato. Note Voci correlate Capo Sunio Guerra del Peloponneso Kouros del Sunio Parchi nazionali della Grecia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul parco nazionale di Capo Sunio Collegamenti esterni Sito ufficiale, su visitgreece.gr.
Nationaal park Sounion

Nationaal park Sounion (Grieks: Εθνικός δρυμός Σουνίου, Ethnikós drumós Sounioú) is een nationaal park in Griekenland op en rond Kaap Soenion. Het park is 3500 hectare groot en werd opgericht in 1971. Het park ligt in de zuidoostelijke tip van Attica, in het gebied 'Lavreotiki'. Het park bestaat uit bossen van Aleppoden, steeneik en maquis. In het nationaal park bloeien verschillende endemische plantensoorten, zoals Centaurea laureotica en Centaurea attica ssp. asperula. Er komen ook veel mineralen, grotten en karstformaties voor. Het park eindigt op Kaap Soenion. Externe link beschrijving nationaal park film nationaal park
Свети Андрей Кириотисин

„Свети Андрей Кириотисин“ (на гръцки: Άγιος Ανδρέας της Κυριώτισσας) е късносредновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Сава“, известна и като „Света Богородица Кириотиса“. История Църквата е издигната през XV век и е най-малкият средновековен храм в града. Построена е като еднокорабен храм с дървен покрив, но по-късно е обновена и разширена. В интериора се пазят малко стенописи от времето на изграждането на храма. Повечето икони са подменени с нови в 1720 година. Бележки
Солунски киномузей

Солунският киномузей (на гръцки: Μουσείο Κινηματογράφου Θεσσαλονίκης) е музей в град Солун, Гърция. Музеят е основан в 1995 година, когато Солун става европейска столица на културата и когато се честват 100 години кино. Разположен е в Пристанищните складове. Музеят е първият, посветен на киното в Гърция, работи под ръководството на Министерството на културата и е самостоятелна част от Международния солунски кинофестивал. Целта му е да събира, пази и копира кинозабележителностите на Гърция. Музеят организира учебни и изследователски програми в сътрудничество с други музеи за изучаване и документиране на предмети, свързани с киното. Бележки
Cinema Museum of Thessaloniki

The Cinema Museum of Thessaloniki is a museum in Thessaloniki, Central Macedonia, Greece. It was founded in 1995 following a decision by the Organization for Thessaloniki, Cultural Capital of Europe 1997. Today it is part of the Thessaloniki Film Festival with its own management committee. It is housed in Warehouse 1, a listed building on quay 1 in the harbour, at the end of the old sea front near Aristotelous Square. The museum's mission is to gather, preserve and display as museum exhibits items from the life of the cinema in Greece. Setting up the museum became feasible following the purchase of the cinematography collection of the Thessaloniki cinematographer Nikos Bililis. Exhibits include machinery, i.e. cine-cameras and projectors, old pieces of cinema equipment and attachments, cinema-film developing tanks, lenses, sub-titling machines etc., celluloid material (films, news reels etc.), photographs from almost two thousand films, gigantic, hand-produced cinema posters, the musical background to all cinema films circulated prior to 1995 on LPs and CDs, and a cinema archive. In the cinema archive visitors and researchers alike can find information about the cinema in Greece from 1985 and on. This includes information about film festivals, public showings of films in Greek cinemas, and biographical data on directors and actors etc. Similar work covering the period from 1926 to 1985 is now approaching completion. The museum provides organized tours and shows excerpts of films in a room specially designed for this purpose. Sources This article incorporates text from the corresponding article at the Museums of Macedonia website, commissioned by the Macedonian Heritage foundation, written by Vlasis Vlasidis, and published under a CC-BY-SA-3.0 license. External links Official website
Музей кинематографа (Салоники)

Музей кинематографа в Салониках — первый музей кинематографа в Греции. Основан в 1995 и открыт в 1997 году, когда Салоники были выбраны культурной столицей Европы. Эта инициатива совпала с мировым случаем столетия кинематографа. Музей работает под руководством Министерства культуры Греции, представляет собой самостоятельную часть Международного кинофестиваля в Салониках. Согласно своему уставу, музей кинематографа существует, чтобы собирать, хранить и отображать кинематографические достопримечательности Греции. Для этого музей организует учебные и исследовательские программы в сотрудничестве с другими музеями в изучении и документировании любых предметов, каким-либо образом связанных с кино. Музей выкупил несколько коллекций старых фильмов, фотоаппаратов, программ, фотографий, публикаций у известных представителей греческого кинематографа, как Никос Билилис и Василис Пападопулос, а также гигантские плакаты-афиши у художника К. Арванитидиса. Ссылки Музей Салоник Thessaloniki Cinema Museum Министерство культуры Греции (недоступная ссылка)
Салонікський музей кінематографу

Салонікський музей кінематографу — перший музей кінематографу у Греції. Заснований 1995 і відкритий 1997 року, коли Салоніки були обрані культурною столицею Європи. Ця ініціатива збіглася зі світовою нагодою сторіччя кінематографу. Музей працює під керівництвом Міністерства культури Греції, являє собою самостійну частину Міжнародного кінофестивалю в Салоніках. Згідно зі своїм статутом, Салонікський музей кінематографу існує, щоб збирати, зберігати і відображати кінематографічні пам'ятки у Греції. Для цього музей організовує навчальні та дослідницькі програми у співпраці з іншими музеями у вивченні та документуванні будь-яких предметів, будь-яким чином пов'язаних із кіно. Музей викупив кілька колекцій старих фільмів, фотоапаратів, програм, фотографій, публікацій у відомих представників грецького кінематографу, як Нікос Біліліс і Васіліс Пападопулос, а також гігантські плакати-афіші у художника К. Арванітідіса. Див. також Міжнародний кінофестиваль у Салоніках Посилання Музеї Салонік [Архівовано 5 червня 2011 у Wayback Machine.] Thessaloniki Cinema Museum Міністерство культури Греції[недоступне посилання з квітня 2019]
Koukaki

Koukaki (griechisch Κουκάκι) ist ein Stadtteil der griechischen Hauptstadt Athen. Der Name des Stadtteils geht auf eine große Bettwarenfabrik eines Unternehmers namens Georgios Koukakis zurück, die in der Vorkriegszeit an der Syngrou-Allee auf Höhe der Fix-Brauerei betrieben wurde. Lage Koukaki ist ein Stadtteil im Zentrum von Athen, der südöstlich der Akropolis liegt. Zu den angrenzenden Stadtbezirken und Gemeinden gehören Petralona, Makrygianni, Philopappou, Neos Kosmos sowie Kallithea. Stadtbild Koukaki ist ein dicht bebautes Gebiet, das bereits in den 1960er- und 1970er-Jahren weitgehend urbanisiert war. Aufgrund seiner Lage – am Fuße der Akropolis und des Philopapposhügels sowie in unmittelbarer Nähe zum historischen Zentrum Athens – zählt es weiterhin zu den vergleichsweise hochpreisigen Wohngegenden. Zugleich ist das Viertel ein lebendiges urbanes Gebiet mit zahlreichen Einkaufs- und Freizeitmöglichkeiten und zieht eine große Zahl von Touristen an. Ursprünglich war Koukaki ein überwiegend von Arbeiterfamilien bewohntes Viertel. Im Laufe des 20. Jahrhunderts erfuhr das Gebiet eine allmähliche Urbanisierung, wobei traditionelle Wohnbauten und Werkstätten den Charakter prägten. Seit Beginn des 21. Jahrhunderts wird Koukaki zunehmend gentrifiziert, was mit der Entwicklung der umliegenden Kultur- und Tourismusinfrastruktur in Verbindung steht, insbesondere der Eröffnung des Akropolismuseum. Koukaki zeichnet sich heute durch eine Mischung aus Wohnbebauung verschiedener Epochen, kleinen Handelsgeschäften und Cafés und kulturellen Einrichtungen aus, wie z. B. das Nationales Museum für Zeitgenössische Kunst oder das Ilias Lalaounis Schmuckmuseum. Verkehr Über die Stationen Syngrou–Fix der Linie 2 ist das Stadtviertel an das Netz der Athener U-Bahn angeschlossen. Über die Station Fix besteht zudem ein Anschluss an die Straßenbahn. Sport In Koukaki ist der Fußballverein PAO Koukaki ansässig, der 1957 gegründet wurde. Aufgrund fehlender Flächen für den Bau eines eigenen Stadions trägt die Mannschaft ihre Spiele jedoch im Athener Stadtteil Rouf aus. Einzelnachweise
Koukaki

Koukaki (Greek: Κουκάκι or Κουκάκη, pronounced [kuˈkaci]) is a southeast neighbourhood of Athens, Greece. Location The general area of Koukaki borders from the north with Makrygianni neighbourhood and the historical district of Plaka (the historical neighbourhood of Athens), the Municipality of Kallithea and Petralona neighbourhood from the south, Neos Kosmos neighbourhood from the east, and Filopappou and Thisio neighbourhoods from the west. The two largest streets that cross Koukaki are Veikou Street (north-to-south) and Dimitrakopoulou Street (south-to-north). On the borderline between Koukaki and Neos Kosmos stands Andrea Syngrou Avenue, an important avenue in Athens that connects its center with Poseidonos Avenue to the south. Amenities It has a large weekly vegetable market every Friday. Transportation Koukaki is served by two Athens Metro stations, Akropoli (near the Acropolis) and Syngrou–Fix (on Andrea Syngrou Avenue). The nearest overground station is Petralona. Koukaki is served by both lines (Syntagma-SEF and Syntagma-Kolimvitirio) of the Athens Tram (L. Vouliagmenis and Fix stops). Koukaki is served by a large number of bus routes along Andrea Syngrou Avenue, including 040, 106, 126, 136, 137, 230, A2, B2. In terms of trolley bus, Routes 1, 5, and 15 have stops along Veikou and Dimitrakopoulou streets. Points of interest The Agios Ioannis (St. John's Church) The ruins of the Fix (beer) brewery on Andrea Syngrou Avenue which are today's National Museum of Contemporary Art, Athens The cafe and restaurant-filled Drakou pedestrian zone from Gargaretta Square The cafe and restaurant-filled G. Olympiou pedestrian zone from Koukaki Square The 14th and 33rd high-schools of Athens Famous current and former residents Koula Agagiotou (1915–2006), Greek actress Nikolaos Kaklamanakis (1968- ), Greek Olympic gold medalist Sapfo Notara (1907–1985), Greek actress Ekaterini Thanou (1975– ), Greek athlete Mikis Theodorakis (1925–2021), composer Viky Vanita (1948?–2007), Greek actress Dimosthenis Voutyras (1871?–1958), Greek writer Nana Mouskouri (1934– ), Greek singer External links Informative text in English, attractions, and photos Rob Wallace's photographs from Koukaki P.A.O. Koukaki Volleyball Club website
Koukáki

Koukáki, en grec moderne : Κουκάκι, est un quartier d' Athènes en Grèce. Il est situé sur le côté sud-est de la colline de Filopáppou, dite colline des Muses à Athènes. Il borde les quartiers de Petrálona, Kallithéa, Néos Kósmos, de l'Acropole et celui de Makriyánni et il est délimité par l'avenue Andréa Syngroú. Koukáki est un quartier densément peuplé, saturé déjà depuis les années 1960 et 1970. Cependant, il reste un quartier assez cher en raison de son emplacement, puisqu'il est situé sous l'acropole d'Athènes et la colline de Filopáppou, donc extrêmement proche du centre historique d'Athènes. C'est également un quartier animé qui offre de nombreuses possibilités de shopping et de divertissement et qui attire un grand nombre de touristes. La ligne 2 du métro passe par Koukáki et est desservie par la station Syngroú-Fix. Le quartier doit son nom à la grande industrie de fabrication de lits Koukáki, qui fonctionnait avant la guerre à Syngroú, à l'apogée de la brasserie Fix (el). Galerie Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Κουκάκι » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes Site officiel Portail d'Athènes et de l'Attique
Кукаки

Кукаки (греч. Κουκάκι) — район Афин, расположен на юго-восточном склоне холма Филопаппа, граничит с районами Петралоной, Неос-Козмосом, Акрополем, а также общиной (димом) Калитеей. Район пересекает проспект Сингру. Кукаки был очень плотно застроен в 1960—1970-х годах, но благодаря близости к центру остается престижным и дорогим районом. Через Кукаки проходит Линия 2 (красная линия) афинского метрополитена со станцией «Сингру-Фикс». Ссылки Χάρτης Αθήνας (греч.). www.in2greece.com (2012). Дата обращения: 13 мая 2018.
Кукакі

Кукакі (грец. Κουκάκι) — район Афін, розташований на південно-східному схилі пагорба Філопаппу. Межує із районами Макріянні, Петралона, Неос-Космос, Акрополь, Плака, Тісіо, а також муніципалітетом Каллітея. Основна вулиця — проспект Андреаса Сінгроса (λεωφόρος Συγγρού), який сполучається із проспектом Посейдона. Кукакі щільно забудований ще в період 1960—1970-х років, проте залишається престижним столичним районом. Посилання Χαρτης της Αθηνας [Архівовано 12 квітня 2010 у Wayback Machine.](гр.)
Makrygianni

Makrygianni (griechisch Μακρυγιάννη) ist ein Stadtviertel der griechischen Hauptstadt Athen. Es ist auch unter dem Namen Akropolis bekannt und liegt südlich der Athener Akropolis. Das Viertel ist nach Ioannis Makrygiannis benannt, einem griechischen General des Griechischen Befreiungskrieges, der in diesem Gebiet ein Haus und landwirtschaftliche Flächen besaß. Gegenüber dem Haus von Makrygiannis wurde ein Militärhospital errichtet. Dieses Gebäude diente später als Hauptquartier der Gendarmerie und war während der Dekemvriana im Jahr 1944 Schauplatz heftiger Kämpfe. Im Stadtviertel Makrygianni befindet sich das Neue Akropolismuseum, das im Jahr 2009 eröffnet wurde. Lage Das Viertel liegt südlich des Athener Zentrums zwischen den Avenuen Dionysiou Areopagitou und Syngrou. Es grenzt u. a. an die Bezirke Philopappou und Koukaki an. Unmittelbar östlich angrenzend befindet sich der Tempel des Olympischen Zeus sowie das Hadrianstor. Verkehr Makrygianni ist über die Station Akropoli der Linie 2 an das Netz der Athener Metro angeschlossen. Einzelnachweise
Makrygianni, Athens

Makrygianni or Makriyanni (Greek: Μακρυγιάννη, pronounced [makriˈʝani]) is a neighborhood of Athens, Greece. Also known as Acropolis, it is located in the south side of Acropolis and bounded between the avenues Dionysiou Areopagitou and Syngrou. The district is named after Ioannis Makrygiannis, Greek general of the Greek War of Independence, who used to own a house and fields in the area. Opposite the house of Ioannis Makrygiannis a military hospital was built – known as Weiler Building after the architect who designed it. This building was later used as gendarmerie headquarters and a violent battle took place there during the Dekemvriana, in 1944. In the Makrygianni neighbourhood is located the new Acropolis Museum that was inaugurated in 2009. See also Museum of the Center for the Acropolis Studies References