Els Meteors

Meteora (en grec Μετέωρα, Metéora, 'suspès en l'aire') és un conjunt de monestirs de l'Església Ortodoxa Grega construïts sobre espectaculars pilars rocosos situats prop de la ciutat de Kalambaka, a la Tessàlia, al centre de Grècia. Les comunitats monàstiques s'hi van establir a partir del segle XI i, entre els segles XIV i XVI, hi van aixecar vint-i-quatre monestirs damunt d'aquestes formacions gairebé inexpugnables, dels quals sis continuen actius en l'actualitat. El conjunt constitueix un dels principals centres del monaquisme ortodox grec i és també un dels paisatges més singulars d'Europa, resultat de la combinació entre unes formacions rocoses excepcionals i una arquitectura monàstica adaptada a un entorn de difícil accés. Els frescos que decoren els seus monestirs, principalment dels segles XV i XVI, representen una etapa fonamental en el desenvolupament de la pintura postbizantina. L'any 1988, Meteora fou inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO pels seus valors culturals i naturals excepcionals. El conjunt és considerat un exemple únic de la transformació d'un paisatge natural en un lloc de retir, meditació i pregària, i continua essent un important centre religiós i un dels indrets més visitats de Grècia. Geografia Meteora es troba a la unitat perifèrica de Trícala, a la regió de la Tessàlia, al centre de Grècia, immediatament al nord-oest de la ciutat de Kalambaka i a prop del poble de Kastraki. El conjunt s'alça sobre la plana de Tessàlia, prop del riu Peneu, on una successió de pilars rocosos s'eleven sobtadament fins a més de 500 metres per damunt del terreny circumdant. Les formacions rocoses ocupen una superfície relativament reduïda, però constitueixen un dels paisatges més singulars de Grècia. La combinació dels alts pilars de roca amb els monestirs construïts als seus cims crea un conjunt paisatgístic d'un valor excepcional, que ha esdevingut un dels principals símbols del patrimoni cultural i natural del país. Geologia El paisatge de Meteora és format per un conjunt de grans pilars rocosos constituïts principalment per conglomerats, amb intercalacions de gres, que s'eleven més de 400 metres sobre la plana de Tessàlia. Aquestes roques es van formar a partir de sediments dipositats fa aproximadament 60 milions d'anys pels rius que desembocaven en una gran conca marina coneguda com a conca mesohel·lènica. Posteriorment, els moviments tectònics que van afectar la regió van provocar l'aixecament dels sediments, mentre que l'acció continuada de la pluja, el vent i les variacions de temperatura els va erosionar al llarg de milions d'anys fins a originar els actuals pilars, agulles i penyals que caracteritzen Meteora. La resistència dels conglomerats, combinada amb una xarxa de fractures verticals, ha afavorit la formació d'aquest relleu singular, únic a Grècia. L'aïllament natural dels cims va facilitar que, a partir de l'edat mitjana, fossin escollits pels monjos ortodoxos per construir-hi els seus monestirs. Història Els primers eremites La presència de comunitats religioses a Meteora es remunta, com a mínim, al segle XI, quan els primers eremites es van establir en coves i petites cavitats naturals dels penyals per dedicar-se a la pregària i a la vida ascètica. Aprofitant l'aïllament natural del lloc, aquests monjos van desenvolupar una forma de vida basada en la contemplació i l'autosuficiència, mantenint un contacte limitat amb les poblacions de la plana de Tessàlia. Amb el temps es van formar petites comunitats religioses que compartien determinats espais de culte, entre els quals destaca l'església de la Mare de Déu de Doupiani, considerada el principal centre de reunió dels eremites abans de la fundació dels grans monestirs. La fundació dels monestirs L'organització de la vida monàstica a Meteora es va consolidar durant el segle XIV amb l'arribada d'Atanasi de Meteora, un monjo procedent del mont Atos. Cap al 1344 es va establir al penyal conegut com a Platys Lithos, on va fundar el monestir de la Transfiguració, més tard anomenat Gran Meteor, que es convertí en el centre espiritual i administratiu de la comunitat monàstica. Sota la direcció d'Atanasi i del seu successor, Joasaf, fill de Simeó Uroš, antic governant de Tessàlia, el monestir va prosperar gràcies a noves construccions i a nombroses donacions. El seu exemple fou seguit per altres comunitats, que durant els segles XIV i XV van fundar nous monestirs sobre els cims dels penyals, aprofitant la protecció que oferia un entorn pràcticament inaccessible. Durant els segles XV i XVI Meteora va viure el seu període de màxima esplendor. Es van arribar a fundar vint-i-quatre monestirs, que esdevingueren importants centres religiosos, culturals i artístics. A més de preservar la tradició espiritual ortodoxa durant el domini otomà, els seus scriptoria i tallers van contribuir a la producció de manuscrits, icones i pintures murals que avui constitueixen alguns dels exemples més destacats de l'art postbizantí. Del domini otomà a l'actualitat Malgrat la conquesta otomana de Tessàlia el 1393, els monestirs de Meteora van conservar una autonomia considerable gràcies als privilegis concedits per les autoritats otomanes. Durant els segles XVI i XVII el conjunt va continuar essent un important centre espiritual de l'ortodòxia grega i va experimentar una notable activitat artística, especialment en la pintura mural i la producció d'icones. A partir del segle XVIII, les dificultats econòmiques, els canvis polítics i la progressiva disminució de les vocacions monàstiques van provocar un lent declivi de moltes comunitats. Diversos monestirs van quedar abandonats o es van deteriorar amb el pas del temps, mentre que només alguns van mantenir una activitat religiosa continuada. Durant la Segona Guerra Mundial, Meteora va patir danys a causa de l'ocupació alemanya, i alguns monestirs van servir de refugi a membres de la resistència grega. Després del conflicte es van iniciar treballs de restauració i conservació que van permetre recuperar bona part del conjunt monumental. L'any 1988, Meteora fou inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO, un reconeixement que va impulsar nous projectes de conservació i va consolidar el conjunt com un dels principals destins culturals i religiosos de Grècia. Actualment només sis monestirs continuen actius, habitats per comunitats de monjos o de monges, mentre que la resta es conserven com a vestigis històrics. Monestirs Durant el període de màxima esplendor de Meteora, entre els segles XV i XVI, hi va haver vint-i-quatre monestirs actius. Amb el pas dels segles, molts van ser abandonats o destruïts, i actualment només sis continuen habitats per comunitats de monjos o de monges de l'Església Ortodoxa Grega. Els sis monestirs actius són: Gran Meteor (Monestir de la Transfiguració), el més gran i antic del conjunt, fundat per Atanasi de Meteora al segle XIV. Varlaam, fundat al segle XVI sobre l'emplaçament d'una antiga ermita, destaca per la seva església, les pintures murals i les col·leccions d'icones i manuscrits. Roussanou, construït al segle XVI sobre un penyal estret, és habitat actualment per una comunitat de monges. Sant Nicolau Anapausas, el més petit dels monestirs actius, és conegut pels frescos pintats per Teòfanes l'Cretenc el 1527. Santíssima Trinitat, edificat sobre un dels penyals més espectaculars de Meteora, ofereix una de les panoràmiques més conegudes del conjunt. Sant Esteve, l'únic monestir accessible sense haver de pujar escales, és ocupat actualment per una comunitat femenina. A més d'aquests sis monestirs, encara es conserven restes d'altres fundacions monàstiques medievals, testimonis del període en què Meteora va arribar a acollir vint-i-quatre comunitats religioses repartides pels diferents penyals del conjunt. Patrimoni de la Humanitat Meteora fou inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO l'any 1988, en reconeixement dels seus excepcionals valors culturals i naturals. La UNESCO considera Meteora un exemple únic de la interacció entre l'ésser humà i el medi natural. Els monestirs, construïts sobre cims rocosos de difícil accés, constitueixen una obra arquitectònica excepcional que s'integra de manera harmoniosa en un paisatge modelat per processos geològics al llarg de milions d'anys. El conjunt representa també un dels principals centres del monaquisme ortodox i conserva un destacat patrimoni artístic, especialment pel que fa a les seves esglésies, frescos, icones i manuscrits. La inscripció es basa en els criteris (i), (ii), (iv), (v) i (vii), que reconeixen tant el valor universal excepcional dels monestirs com la singularitat del paisatge natural on s'aixequen. Meteora és un dels pocs llocs declarats Patrimoni de la Humanitat que combina criteris culturals i naturals en una mateixa inscripció. Conservació i turisme Meteora és un dels principals destins turístics de Grècia i rep cada any centenars de milers de visitants. L'elevada afluència de públic conviu amb la continuïtat de la vida monàstica, ja que els sis monestirs actius continuen essent comunitats religioses en funcionament. Per aquest motiu, les visites estan regulades mitjançant horaris d'obertura i normes de comportament destinades a preservar el caràcter espiritual del conjunt. La conservació de Meteora requereix una gestió coordinada entre les comunitats monàstiques, el Ministeri de Cultura de Grècia i altres organismes responsables de la protecció del patrimoni. Les actuacions de restauració tenen com a objectiu preservar tant els edificis històrics com les pintures murals, les icones, els manuscrits i l'entorn natural que envolta els monestirs. La UNESCO considera que el principal repte per a la preservació de Meteora és mantenir l'equilibri entre la conservació del seu valor universal excepcional, la continuïtat de la vida religiosa i el desenvolupament de l'activitat turística. El monestir de la Santíssima Trinitat també ha estat escenari de diverses produccions cinematogràfiques. La més coneguda és la pel·lícula Només per als teus ulls (For Your Eyes Only), de la sèrie de James Bond, dirigit per John Glen el 1981. Vegeu també Patrimoni de la Humanitat Mont Atos Cristianisme ortodox Referències Enllaços externs (anglès) «Meteora». UNESCO World Heritage Centre. (anglès) «Meteora». Hellenic Ministry of Culture. (anglès) «Meteora–Pyli UNESCO Global Geopark». Meteora–Pyli UNESCO Global Geopark.