Донуса

Донуса (грец. Δονούσα) — острів в Егейському морі. Входить до групи невеликих островів Малі Кіклади. Він розташований приблизно за 15 км на схід від острова Наксос. Площа острова становить 13,75 км². Згідно з переписом населення 2021 року, на острові проживало 167 осіб. Найпівнічніший острів архіпелагу, який тривалий час залишався найізольованішим. За легендою, саме тут бог Діоніс сховав Аріадну від Тесея. Природа Донуса — географічно найбільш ізольований острів Малих Кіклад. Він має більш суворий, скелястий і високий рельєф порівняно з островами Шинуса та Ано-Куфонісі. Найвища точка — гора Папас (383 м). Берегова лінія характеризується високими скелями, які чергуються з глибокими піщаними бухтами. Острів відомий своїми незайманими пляжами, такими як Кендрос, Ліваді та Калотарітісса. Однією з найяскравіших природних пам'яток є Стіна печери (Фокоспілія) — унікальний морський грот, де за переказами раніше ховалися тюлені-монахи, а вода всередині має дивовижне глибоке синє забарвлення завдяки грі світла. Рослинність острова представлена переважно маквісом, низькорослими дубами та віковими мастиковими деревами (схінос), серед трав панують чебрець та шавлія. Завдяки наявності кількох природних підземних джерело, у деяких ущелинах острова навіть улітку зберігається зелень, що є рідкістю для Кіклад. Донуса є критично важливою орнітологічною територією міжнародного значення. Острів слугує міжнародним транзитним хабом для перелітних птахів під час їхніх сезонних міграцій між Європою та Африкою. Тут гніздяться та полюють такі червонокнижні види, як сокіл Елеонори (Falco eleonorae) та баклан середземноморський Будучи частиною мережі Natura 2000, острів обмежує капітальне будівництво за межами поселень, щоб зберегти цілісність диких пташиних біотопів та мережу вікових пішохідних стежок. Історія Донуса має багате минуле, нерозривно пов'язане з міфологією. За легендою, саме тут бог Діоніс сховав Аріадну від Тесея. Археологічні дослідження відкрили на острові важливі укріплені поселення геометричного періоду (IX–VIII століття до н. е.) у районах Ваті Лімені та Кастро, що робить Донусу унікальним об'єктом для вивчення цієї епохи. В античні часи острів згадували римські поети Вергілій та Овідій, оскільки він служив місцем заслання для римських громадян. У середні віки та в часи османського володіння острів перебував у повній ізоляції і часто ставав базою для піратів, які поповнювали тут запаси прісної води з місцевих джерел. Наприкінці XIX століття острів заселили вихідці з Аморгосу, які заснували сучасні села. Економіка Головне поселення та порт острова — Ставрос, який зустрічає мандрівників затишною атмосферою та чудовим міським пляжем. Інші крихітні села — Калотарітісса, Харавагі та Мерсіні — практично знелюдніють взимку, але оживають влітку. Через значну віддаленість від великих транспортних шляхів економіка острова довго базувалася на натуральному господарстві. Жителі вирощували ячмінь, бобові, займалися бджільництвом та тваринництвом. У XX столітті тут також діяли невеликі шахти з видобутку заліза та каламіну. Нині основою економіки є альтернативний туризм. Донуса приваблює мандрівників, які шукають абсолютного спокою, кемпінгу, дикої природи та трекінгу (на острові відновлено мережу чудових пішохідних маршрутів). Сфера послуг розвивається дуже обережно, щоб не порушити автентичну атмосферу острова. Острів ідеально підходить для хайкінгу: стара мережа віслючих стежок сьогодні перетворена на марковані пішохідні маршрути, що ведуть через занедбані села, вітряки та затишні таємні пляжі, такі як Калотарітісса. Культура Культура Донуси є зразком недоторканої острівної традиції. Центральною подією року є свято Ставрос (Воздвиження Хреста Господнього) 14 вересня, яке є престольним святом головного храму острова. Напередодні ввечері влаштовується великий бенкет, де всіх присутніх пригощають традиційним «патато» (м'ясо, тушковане з картоплею у великих казанах) та місцевим вином. Також популярним є релігійне свято в Мерсіні 17 вересня (День Святої Софії), яке супроводжується грою на традиційній волинці («цамбуна»). Архітектурний стиль острова дуже простий: білені вапном будиночки, автентичні печі для випікання хліба у дворах та численні маленькі каплички, розкидані по скелястих пагорбах. Донуса стала культовим місцем для європейських гіпі у 1970-х роках, і цей дух свободи відчувається тут і досі, особливо на пляжі Ліваді. Примітки Література Посилання