NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Puerto de El Pireo

El puerto del Pireo es el mayor puerto marítimo de Grecia y, por tanto, uno de los mayores puertos en la cuenca del mar Mediterráneo, y uno de los diez mayores puertos de contenedores de Europa.​ El puerto es también uno de los principales creadores de puestos de trabajo en la región, con más de 1.500 empleos que provén servicios a más de 24.000 buques cada año. El puerto de El Pireo ha sido el puerto de Atenas desde la Antigüedad.​​ Es donde antiguamente se hacían las exportaciones e importaciones de los griegos. Estadísticas A 2007 el puerto del Pireo manejó 20.121.916 toneladas de carga y 1.373.138 TEUs, convirtiéndolo en el puerto de carga más activo en Grecia y el mayor puerto de contenedores en el Mediterráneo Oriental.​ * cifras en toneladas Terminales Terminal de contenedores La terminal tiene una capacidad de almacenamiento de 900.000 m² y una capacidad de tráfico anual de en torno a 1,8 millones de TEUs.​ La terminal de contenedores tiene dos muelles con una longitud total de 2,8 km, una superficie de almacenamiento de 626.000 m² y una capacidad anual de 1,6 - 1,8 millones de TEUs.​ Muelle I en la actualidad se está expandiendo y cuando sea completado en 2009 aumentará la capacidad de tráfico de contenedores en 1.000.000 de TEUs.​ Muelle II también se está haciendo más grande conforme el agua baja y tendrá una capacidad de tráfico de contenedores de 1.000.000 en 2012.​ Existen planes para construir otro muelle, Muelle III que cuando sea completado en 2015 tendrá una alta un sistema de apilamiento de contenedores de alta densidad con una capacidad anual de 1.000.000 TEUs.​ Terminal de carga La terminal de carga tiene una superficie de almacenamiento de 180.000 m² y una capacidad de tráfico anual de 25.000.000 de toneladas. Terminal de automóviles El puerto del Pireo tiene tres terminales de automóviles con una longitud total de 1,4 km, una superficie de 180.000 m², una capacidad de almacenamiento de 12.000 vehículos y una capacidad de trasbordo de 670.000 unidades por año.​ En 2007 la terminal de automóviles manejó 260.605 camiones, 612.840 automóviles y 9.920 autobuses.​ Terminal de pasajeros El puerto del Pireo es el mayor puerto de pasajeros de Europa y uno de los mayores puertos de pasajeros del mundo con un tráfico total de 21.522.917 personas en 2007.​ Referencias
Port autonome du Pirée

Le port autonome du Pirée est le plus grand port maritime de Grèce et l'un des plus grands du bassin méditerranéen. Il figure également parmi les 10 grands ports pour conteneurs européens. Le port est l'un des employeurs les plus importants de la région avec plus de 1 500 employés qui fournissent des services à plus de 24 000 navires chaque année. Histoire Jusqu'au IIIe millénaire av. J.-C., Le Pirée est une île rocheuse reliée au continent par un tronçon de terre inondé par la mer durant une large partie de l'année. La région est devenue de plus en plus vaseuse et les inondations se sont arrêtées, reliant ainsi en permanence Le Pirée au continent et formant plusieurs ports : le principal, Cantharus, et deux plus petits, les ports de Zéa et Munichie. En 493 avant Jésus-Christ, Thémistocle lance les fortifications du Pirée et avise les Athéniens de profiter du potentiel stratégique de ses ports naturels. En 483 avant Jésus-Christ, la flotte athénienne quitte le vieux port de Phalère et est transférée au Pirée, se distinguant dans la bataille de Salamine entre les cités grecques et les Perses en 480 avant Jésus-Christ. Les années suivantes, Thémistocle lance la construction du fort et crée des hangars pour les navires. Les murs sont achevés en 471 avant Jésus-Christ. Le port autonome du Pirée se transforme alors en un port militaire et commercial qui sert de base de la marine permanente pour la flotte athénienne. À la fin du IVe siècle av. J.-C., Le Pirée subit une longue période de déclin et les ports sont occasionnellement utilisés par la flotte byzantine. La ville est en grande partie abandonnée durant l'occupation ottomane de la Grèce. Rachat par Cosco Shipping Le 8 avril 2016, le premier ministre grec Aléxis Tsípras, Xu Lirong, président de Cosco ainsi que le directeur de l'agence des privatisations grecque, le Hellenic Republic Asset Development Fund, signent le contrat de vente du port. Celui-ci s'élève à 368,5 millions d'euros. Le contrat prévoit l'achat par le groupe chinois de 51 % du port pour 280,5 millions d'euros puis 16 % pour 88 millions d'euros cinq ans plus tard. COSCO est une société chinoise qui exploite une grande partie du port de conteneurs. Chiffres En 2007, le port autonome du Pirée gère plus de 20 millions de tonnes de marchandises et traite plus d'un million de conteneurs. Il est alors le port de fret le plus fréquenté en Grèce et le plus grand port de conteneurs dans le pays et du bassin méditerranéen oriental. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Port of Piraeus » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Le Pirée (métro d'Athènes) Gare du Pirée Liens externes Site officiel Portail des ports Portail de la mer Méditerranée Portail d'Athènes et de l'Attique
Пирейский порт

Пире́йский порт (греч. Λιμάνι Πειραιά) — морской порт Пирея, крупнейший в Греции. Как пассажирский порт — крупнейший в Европе, а также третий в мире. Один из десяти крупнейших европейских контейнерных портов. Находится под управлением организации Piraeus Port Authority (PPA). Порт расположен в периферии Аттика примерно в 5-10 км от Афин. Находится на берегу залива Сароникос Эгейского моря. Новейшая история В 2002 году PPA и правительство Греции подписали концессионное соглашение. Правительство Греции арендовало территорию, здания и сооружения порта Пирей сроком на 40 лет. В 2008 году продолжительность концессионного соглашения была изменена с 40 до 50 лет. Таким образом аренда заканчивается в 2052 году. После начала долгового кризиса конце 2009 года, у греческого правительства появились планы провести приватизацию ряда принадлежащих государству активов. Одним из таких активов является порт Пирей. В октябре 2009 года Греция сдала в аренду половину китайской China Ocean Shipping (Group) Company (COSCO) на 35 лет. Аренда обходится COSCO в 100 млн евро в год. Терминал 1 эксплуатируется PPA S.A. и имеет пропускную способность почти 1 млн. TEU. Мощность терминала 2 составляет 3 млн. TEU, и он управляется Pireeus Container Terminal PCT S.A., дочерней компанией COSCO. В 2013 году РСТ завершил строительство терминала 3 мощностью примерно 2,7 млн. TEU. Общая пропускная способность порта составляет 6,7 млн. TEU. Участие COSCO сопровождалось протестами. По мнению профсоюзных активистов PPA, приход COSCO привёл к сокращению зарплаты и социальных пособий, исключению членов профсоюза и усилению давления, направленного на повышение производительности труда. Экономические показатели обслуживания контейнеров значительно улучшились с 2009 года. До того как COSCO приняла на себя управление, объём обслуживания контейнеров в порту составил 1,5 млн. TEU. В 2014 году эти показатели выросли до примерно 3,58 млн. TEU. В 2015 году порт Пирей обслужил 3,32 миллиона TEU. По состоянию на 10 августа 2016 года, COSCO владеет 51 % акций PPA, Фонду развития активов Греческой Республики принадлежит 23,14 % акций, а другим инвесторам — 25,86 % акций. Статистика По состоянию на апрель 2016 года Пирейский порт занимает 39-е место среди контейнерных портов мира. В 2007 году порт Пирей обработал 20 121 916 тонн грузов и 1 373 138 TEU, что делает его самым загруженным грузовым портом в Греции и крупнейшим контейнерным портом в стране и в Восточно-Средиземноморском бассейне. * показатели в тоннах Примечания
Pireus

Pireus (grekiska: Πειραιάς, Peiraiás, klassisk grekiska: Πειραιεύς, Peiraieús) är en kommunhuvudort och hamnstad i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomós Attikís och regionen Attika, i den sydöstra delen av landet vid Saroniska bukten, 8 km sydväst om huvudstaden Aten. Antalet invånare är 163 688. Ända sedan antiken har den fungerat som Atens hamn och är numera sammanvuxen med Aten. Här ligger fotbollstadium Karaïskákis-Stadion som är hemmaplan för klubblaget Olympiakos och Greklands herrlandslag i fotboll. Historia Atens hamn låg i äldsta tider vid den Faleriska bukten öster om Pireus. Men i början av 400-talet f.Kr. anlades på Themistokles förslag hamnen Pireus, som då omgavs med väldiga fästningsverk och sedan medelst två parallella fästningsmurar (de s.k. "långa murarna") förenades med Aten. För Atens utveckling och politiska maktställning var Pireus av omätlig betydelse och ansågs av sin skapare, Themistokles, till och med vara viktigare än själva huvudstaden. Södra delen av den stora hamnen hette fordom såsom nu Kantharos och tjänade som örlogshamn, den norra och rymligare delen som handelshamn. Under medeltiden och även senare kallades Pireus Porto Leone med anledning av ett kolossalt marmorlejon med runinskrifter från 1000-talet, som stod vid hamninloppet innan det 1687 fördes till Venedigs arsenal. Under osmanska riket fick Pireus fullständigt förfalla, men staden återställdes under sitt gamla namn i samband med att Aten blev huvudstad i det nya Kungariket Grekland 1835. Utdrag ur prologen till Platons "Staten": ”I sällskap med Glavkon, Aristons son, vandrade jag i går ner till Peiraievs. Jag ville nämligen förrätta min bön hos gudinnan och på samma gång se efter, huru festen för henne firades — det var nämligen första gången den firades här hos oss. Jag fann också verkligen, att den försiggick på ett anslående sätt, även om den hos trakerna firas under minst lika vackra former. När vi hade slutat vår bön och åsett festen, gingo vi tillbaka i riktning mot Atén.” Källor Externa länkar Färjor till Pireus (med karta) Pireus hamn (officiell webbplats)
Пірейський порт

Пірейський порт — морський порт Пірея, найбільший в Греції. Як пасажирський порт — найбільший в Європі, а також третій у світі. Один з десяти найбільших європейських контейнерних портів. Показники роботи Загальна статистика, тонн Пасажирський термінал — пасажиропотік за 2003-2007 роки, осіб Примітки
Platia Platanou

Die Platia Platanou (griechisch Πλατεία Πλατάνου ‚Platz der Platane‘) wurde etwa um 1935 neu angelegt, nach dem großen Erdbeben von 1933, durch welches wesentliche Teile der historischen Stadt von Kos auf der griechischen Insel Kos zerstört wurden. Lage und Gebäude Der Platz liegt auf etwa 4 Meter über dem Meeresspiegel. Im Norden ist der Palmenboulevard Leoforos ton Finikon (Λεωφόρος των Φοινίκων auch Odos Finikon Οδός Φοινίκων), dahinter steht die Festung Neratzia (Κάστρο της Νερατζιάς). Die von den Italienern gebaute Brücke zur Festung beginnt an diesem Platz. Im Nordosten befindet sich der ehemalige Gouverneurspalast, der während der Zeit der italienischen Besatzung von Kos errichtet wurde und heute die Polizei und das Gericht von Kos beherbergt. Südöstlich davon liegt das Verwaltungsgebäude der Provinz Kos (Επαρχείο της Κω) und dahinter das ehemalige türkische Bad (Hamam). Im Südwesten steht die Gazi-Hasan-Pascha-Moschee (Τζαμί του Γαζή Χασάν Πασά), erbaut 1786 (auch: Loggia Moschee; Τζαμί της Λότζιας). Etwas südlich gelegen ist das Ruinenfeld der antiken Agora. Einen zentralen Platz auf dem Platia Platanou nimmt die Platane des Hippokrates ein, die von einer niederen Mauer mit einem Geländer umgeben ist. Diese Platane ist auch namensgebend für den Platz. Brunnen An der Nordseite der Ummauerung wurde während der Herrschaft der Osmanen über Kos (1522 bis 1912) ein antiker Sarkophag zu einem Brunnen umfunktioniert. Die arabische Inschrift charakterisiert das Wasser als Wasser des Hippokrates. An der Südseite gegenüber der Gazi-Hasan-Pascha-Moschee stand ein Brunnenhaus aus osmanischer Zeit. Das Dach wurde von sieben Säulen mit korinthischen Kapitellen getragen. Das Brunnenhaus wurde beim Erdbeben vom 21. Juli 2017 zerstört. Die Brunnen dienten als Waschmöglichkeit vor dem Gebet in der nahegelegenen Gazi-Hasan-Pascha-Moschee. Trivia Auf dem Platz der Platane, vor der Platane des Hippokrates, sollen im Zuge des Freiheitskampf der Griechen (1821–1829), der auch auf Kos Anhänger gefunden hatte, und scheiterte, Dutzende Menschen zur Abschreckung von den osmanischen Behörden aufgehängt worden sein. Literatur Nikos Varelas: Kos. DumontExtra, DuMont Buchverlag Köln 2002. ISBN 3-7701-5759-1 Ellen Katja Jaeckel: Kos, Merian live, ISBN 978-3-8342-1989-3 Weblinks Einzelnachweise
Defterdar-Moschee

Die Defterdar-Moschee (griechisch Defterdar Τζαμί, auch Τζαμί/Τέμενος Κω Moschee von Kos; türkisch Defterdar Camii, Defterdar İbrâhim Efendi Camii) war ein Gebetshaus in der Stadt Kos auf der griechischen Insel Kos. Es war bereits seit längerer Zeit nicht mehr als Gebetshaus in Gebrauch und wurde am 20./21. Juli 2017 bei einem Erdbeben stark beschädigt. Name Als Defterdâr (osmanisch دفتردار) wurde der oberste Finanzbeamte im Osmanischen Reich bezeichnet. Der Errichter der Moschee, İbrahim Efendi, war ein solcher Defterdâr. Lage Die Moschee befindet sich auf der Platia Eleftherias (Platz der Freiheit). Sie ist rund 120 Meter vom Hafen Mandraki der Stadt Kos entfernt. Im Gegensatz zu den nach dem Erdbeben von 1933 errichteten Gebäuden steht die Moschee auffällig „quer“ zu den Hauptachsen des Platzes und der umliegenden Bebauung. Geschichte Die Defterdar-Moschee wurde 1725 unter der Herrschaft der Osmanen über Kos (1522 bis 1912) erbaut. Das Gebäude war bereits seit längerer Zeit nicht mehr als Gebetshaus in Verwendung, es befanden sich darin Kioske und ein Café. Durch das Erdbeben in der Nacht vom 20. auf den 21. Juli 2017 wurde die Moschee stark in Mitleidenschaft gezogen und das Minarett stürzte ein. Über eine Wiedererrichtung des Minarettes wird immer wieder diskutiert. Die Kuppel über dem Brunnen wurde so stark beschädigt und auf den Fundamenten verschoben, dass sie abgetragen werden musste. Gebäude und Umfeld Die Defterdar-Moschee wurde als zweistöckige Kuppelmoschee errichtet. Das Hauptgebäude ist etwa 16 Meter lang und 12 Meter breit. Das leuchtend rote Kuppeldach ist ein besonderes Zeichen dieser Moschee (das ebenfalls rote Dach des Brunnens wurde 2017 stark beschädigt). Die Moschee besteht im ersten Obergeschoss aus einem Vorraum und dem großen Hauptraum. Der Moschee gegenüber steht die ehemalige Casa del Fascio („Haus der Faschisten“), links die Markthalle (Dimotiki Agora) und rechts das Archäologische Museum, die alle drei von der italienischen Besatzungsmacht nach dem Erdbeben des Jahres 1933 errichtet wurden. Deren architektonischer Stil ist bezeichnend für die Zeit der italienischen Besetzung der Dodekanes-Inseln. Der Stil der Architektur wurde bewusst den Vorstellungen der neuen Machthaber angepasst, war frei von „orientalischen Einflüssen“ und in Anlehnung an das Römische Reich in Verbindung mit faschistischen „Idealen“ ausgeführt. Die Moschee im orientalischen Stil bildet daher heute einen starken Kontrast zu diesen Gebäuden aus der italienischen Zeit. Im Osten, hinter der Moschee, befinden sich das Tor der Steuern, durch welches nunmehr ein Zugang zur Ausgrabungsstätte Agora erfolgt, und ein runder Wehrturm (Südost-Bastion), der Teil der mittelalterlichen Stadtmauer war. Auf der Südwestseite der Moschee befindet sich im Außenbereich ein Brunnen für die rituelle Reinigung vor dem Gebet. Die Moschee ist Eigentum der islamischen Gemeinde von Kos. Literatur Giorgos Stalidis: Defterdar Mosque. In: Ersi Brouskari (Hrsg.): Ottoman Architecture in Greece. Hellenic Ministry of Culture – Directorate of Byzantine and Post-Byzantine Antiquities, Athen 2008, S. 389. Weblinks Einzelnachweise
Defterdar Mosque (Kos)

The Defterdar Ibrahim Pasha Mosque (Greek: Ντεφτερντάρ Ιμπραήμ Πασά Τζαμί; Turkish: Defterdar İbrahim Paşa Camii, lit. 'Mosque of the defterdar Ibrahim Pasha') or simply Defterdar Mosque is a mosque on the island of Kos, in the South Aegean region of Greece. Built in the 18th century, during the Ottoman-era, the mosque serves the Muslim community of Kos, as one of the two out of the five Ottoman mosques to be still operational and open for worship on Kos, the other being the Gazi Hasan Pasha Mosque in the village of Platani. History The mosque received its name from Ibrahim Efendi, an Ottoman minister of finance (defterdar), who ordered its construction at the close of the 18th century. It has been suggested that it was previously an Orthodox church dedicated to Saint Paraskevi. The mosque was severely damaged in the great earthquakes that hit Kos in the years 1926 and 1933. The Italians, who held Kos at the time, carried out extensive restoration work, which included the removal of the upper part of the minaret and its restoration. Due to extensive damage however, the minaret had to undergo another round of restoration in between 2004 and 2005. Apart from Italian restoration work, the mosque had not been systematically maintained as of 2022. It was heavily damaged by a 2017 earthquake, during which the minaret collapsed. Restoration works were undertaken and finally finished in June 2026; the renovated Defterdar Mosque was inaugurated by Dr. Lina Mendoni, Greek minister of culture. Architecture Standing on Eleftherias Square in the town of Kos, it is a two-storey building of cubic form, with an octagonal dome supported by twelve arches. It is built with hewn ashlars; larger ones on the ground floor and in the lower sections and smaller ones on the first floor, arranged according to the iso-building system. Defterdar Mosque has six windows, in pairs of two placed under an arch each, but which do not end in an arch like those on the other sides, and a high cornice, which surrounds the pediment on three sides. On the first floor there is the square prayer room, which through two doors communicates with the narrow and elongated narthex to the north. The latter is accessed by two brick staircases located on the east and west sides, respectively. The eastern staircase, the top of which is covered by a double-domed propylon, was intended for the entrance of officials to the mosque. On the north side of the main hall there is an elevated wooden gynakonitis, the quarters for women. The mihrab and the minbar can be found on the south side. On the west side of the mosque stands the minaret, which has a single portico with a parapet, while a little beyond there is a marble octagonal fountain, covered with a vaulted building supported by six arches and short columns. Gallery See also Islam in Greece List of mosques in Greece References Further reading Media related to Defterdar Mosque (Kos) at Wikimedia Commons Hatzivasileiou, Vasilis S. (2013). History of the Island of Kos: Ancient, Medieval, Modern.
Aeroport Internacional de Rodes-Diàgores

L'Aeroport Internacional de Rodes-Diàgores" (en grec: Κρατικός Αερολιμένας Ρόδου, "Διαγόρας") o Aeroport Internacional Diàgores (codi IATA: RHO, codi OACI: LGRP) és un aeroport situat a la zona oest de l'Illa de Rodes a Grècia. La instal·lació es troba al nord del poble de Paradisi, a 14 km al sud-oest de la capital, Rodes. L'Aeroport Internacional de Rodes va ser el quart aeroport més utilitzat a Grècia el 2016, amb 5.007.159 passatgers. Història L'aviació civil a Rodes va començar després de la Segona Guerra Mundial, al proper aeroport de Rodes-Maritsa d'ús militar. Aquest va ser l'aeroport principal de l'illa fins al 1977, quan es va obrir el nou aeroport internacional de Rodes. Hi havia una gran necessitat d'una nova instal·lació, ja que el 'vell' aeroport Maritsa no complia les necessitats d'un aeroport civil modern. El nou aeroport "Diàgores" va ser construït el 1977. Es va decidir que, en aquest emplaçament, milloraria les necessitats de l'illa. Es van realitzar millores a l'aeroport, com l'expansió dels carrers de rodatge, plataformes i edificis aeroportuaris. L'actualització més recent és una nova terminal de passatgers, inaugurada el 2005, per donar cabuda a la creixent quantitat de vols xàrter i passatgers. Actualment, l'aeroport abasten una superfície total de 60.000 m² El 2015, l'aeroport de Rodes es va tancar durant 14 hores, ja que va aparèixer un forat a la pista. Es van desviar els vols a Atenes i la pista d'aterratge va ser arreglada i reoberta poc després. El desembre de 2015 es va finalitzar la privatització de l'aeroport internacional de Rodes i altres 13 aeroports regionals de Grècia amb la firma de l'acord entre l'empresa conjunta Fraport AG/Copelouzos Group i el fons de privatització estatal. "Hem signat avui l'acord," va declarar el cap de l'agència de privatització de Grècia HRADF, Stergios Pitsiorlas. Amb l'acord, l'empresa conjunta opera els 14 aeroports (inclòs l'aeroport internacional de Rodes) durant 40 anys a partir de la tardor de 2016. Referències Enllaços externs Lloc web oficial Greek Airport Guide: Rodos Airport, "Diagoras" Informació de l'aeroport del World Aero Data
Mezinárodní letiště Rhodos

Mezinárodní letiště Rhodos „Diagoras“ (IATA: RHO, ICAO: LGRP) se nachází na západní straně ostrova Rhodos v Řecku, asi 14 km jihozápadně od hlavního města Rhodos. V roce 2023 bylo letiště čtvrtým nejvytíženějším v Řecku, přičemž jej využilo 6 142 813 cestujících. Historie Civilní letectví na Rhodosu začalo po druhé světové válce na místě nedalekého vojenského letiště Rhodos Maritsa. Letiště Rhodos Maritsa bylo hlavním letištěm ostrova až do roku 1977, kdy bylo otevřeno nové mezinárodní letiště Rhodos. Potřeba nového letiště byla velká, protože „staré“ letiště Maritsa neodpovídalo potřebám moderního civilního letiště. Nové letiště „Diagoras“ bylo postaveno v roce 1977, bylo rozhodnuto, že na tomto místě bude lépe vyhovovat potřebám ostrova. Na novém letišti byla provedena vylepšení, například rozšíření pojezdových drah, terminálů a letištních budov. Dne 21. září 2015 bylo letiště Rhodos na 14 hodin uzavřeno poté, co se na přistávací dráze objevil „závrt“. Lety byly přesměrovány na okolní letiště, jako jsou Atény, Kos a Heraklion. Dráha byla opravena a znovu otevřena až následující den. V prosinci 2015 byla dokončena privatizace mezinárodního letiště Rhodos a dalších 13 řeckých regionálních letišť podpisem dohody mezi podnikem Fraport AG/Copelouzos Group a státním privatizačním fondem. „Dnes jsme podepsali dohodu,“ řekl agentuře Reuters šéf řecké privatizační agentury HRADF Stergios Pitsiorlas. Podle dohody bude podnik provozovat 14 letišť (včetně mezinárodního letiště Rhodos) po dobu 40 let. Popis Terminál Terminál letiště Rhodos jsou dvě samostatné budovy se spojenou chodbou uprostřed. Odlety jsou obsluhovány jak v přízemí (odbavení, odbavení zavazadel), tak v prvním patře (kontrola cestujících, brány, obchody), zatímco přílety jsou obsluhovány pouze v jižním rohu přízemí, kde funguje pasová kontrola, celní kontrola a výdej zavazadel. Letiště nemá nástupní mosty, takže pro nástup a výstup je nutné použít autobusy. Na letišti se nacházejí také všechny potřebné služby, jako je policejní stanice, lékařská klinika, kanceláře leteckých společností, cestovních kanceláří a handlingových pracovníků, autopůjčovny, VIP haly, bezcelní obchody, kavárny a restaurace. Vzletová a přistávací dráha Jediná dráha letiště má směr 065/245 stupňů (označená jako 06/24), délku 3 305 metrů a šířku 60 metrů. Vzletovou a přistávací dráhu s odbavovací plochou spojují dvě pojezdové dráhy a čtyři pojezdové spojky. Odbavovací plocha s konfigurací pushback může pojmout až 20 letadel referenční kategorie ICAO C nebo menších, a to současně. Tři parkovací místa letadel jsou vybaveny systémem MARS (Multiple Apron Ramp System) a mohou pojmout větší letadla kategorie D a E, například Airbus A330, A340, A350 a Boeing 747, 757, 767, 777 a 787. K dispozici je malá odbavovací plocha pro všeobecné letectví se třemi vyhrazenými místy pro malá vrtulová nebo proudová letadla. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Rhodes International Airport na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mezinárodní letiště Rhodos na Wikimedia Commons Oficiální stránky