NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fliunt

Fliunt (gr. Φλειοῦς Phleioús lub Φλιοῦς Phlioús, łac. Phlius) – niezależne polis w północno-wschodniej części Peloponezu, graniczące od północy z Sykionem, od zachodu z Arkadią, od wschodu z Kleonaj i od południa z Argolidą. Jego terytorium zwane Fliazją (Φλιασία), stanowiła niewielka dolina położona ok. 270 m n.p.m., otoczona przez góry, z których strumienie ze wszystkich stron spływały do rzeki Asopos. W starożytności miejsce to ceniono ze względu na jakość produkowanych tam win. Był ojczyzną hellenistycznego filozofa Tymona z Fliuntu. Fliunt podbity został przez Dorów z Sykionu. Podobnie jak inne doryckie poleis, rządzony był przez arystokrację. Na bitwę pod Termopilami wysłał 300 hoplitów, a 1000 na bitwę pod Platejami. W trakcie całej wojny peloponeskiej był sojusznikiem Sparty. Mimo wewnętrznych zaburzeń pozostał jej wierny również podczas wojny korynckiej i wojny beockiej, w których doznał znacznych strat. Po śmierci Aleksandra Macedońskiego Fliunt dostał się pod władzę tyranów, jednak po utworzeniu Związku Achajskiego tyran Kleonymos dobrowolnie zrzekł się władzy i polis przystąpiło do Związku. Dalsze skąpe wiadomości o mieście pochodzą z czasów hellenistycznych, Pauzaniasz potwierdza jednak m.in. udział Fliuntu w wojnie lamijskiej, a Polibiusz – przejściowy sojusz z Kleomenesem III. Ten sam historyk poświadcza także stan rozkwitu miasta w okresie rzymskim, czego dowodzą też odnalezione ówczesne inskrypcje oraz fakt ponownego emitowania w okresie seweriańskim własnej monety rozmiennej. Na miejscowym akropolu mieściła się świątynia Hebe albo Ganimedesa ze świętym gajem cyprysowym, będącym miejscem azylu, jak również świątynia Demeter. Poza tym w mieście znajdował się teatr, świątynia Asklepiosa oraz druga świątynia Demeter. Zlokalizowane w pobliżu współczesnej Nemei. Przypisy Bibliografia Ernst Meyer: Phleius. W: Der Kleine Pauly. Lexikon der Antike. T. 4. München: Deutscher Taschenbuchverlag, 1979, kol. 792-793. William Smith: Dictionary of Greek and Roman Geography. T. 2. London: Walton and Maberly, 1852, s. 601-602. [dostęp 2009-05-08]. (ang.).
Fliunte

Fliunte, Flios ou Flio (em grego clássico: Φλιοῦς or Φλειοῦς) era uma cidade grega da Antiguidade, localizada no noroeste da Argólida, no Peloponeso. Embora estivesse próxima, geograficamente, a Argos, tornou-se uma aliada de Esparta, e fez parte da Liga do Peloponeso. Como tantas outras cidades da Grécia Antiga, Fliunte sofreu com uma guerra civil entre facções democráticas e oligárquicas, durante o século IV a.C.; as forças democráticas ganharam o controle, inicialmente, e mandaram seus oponentes para o exílio; em 380 a.C., no entanto, um exército espartano, sob o comando de Agesilau II, sitiou a cidade por vinte meses e forçou eventualmente os habitantes a aceitarem o governo oligárquico. Mitologia Segundo a lenda local relatada por Pausânias, o primeiro habitante da região se chamava Aras, e nasceu do solo (autóctone). Ele fundou uma cidade no lugar que passou a se chamar Monte Arantino, não muito distante do monte onde fica a cidadela de Fliunte e o santuário de Hebe. A cidade fundada por Aras, assim como a região, se chamavam então Arância. Durante o reinado de Aras, Asopo, filho de Celusa e Posidão, descobriu o rio que passou a ser chamado de Asopo. Referências Bibliografia Xenofonte, Helênica Fine, John V.A. The Ancient Greeks: A critical history (Harvard University Press, 1983) ISBN 0-674-03314-0
Флиунт

Флиунт (др.-греч. Φλιοΰς; жители — Φλιασιοι, флиасийцы, флиунтцы) — независимый город в северо-восточной части древнего Пелопоннеса; его область, Флиасия, граничила на Западе — с Аркадией, на Севере — с Сикионом, на Востоке — с Клеонами, на Юге — с Аргосом. По свидетельству Страбона в древности главным городом области была Арефирея на горе Койлоссе; но этот город был рано покинут жителями, которые поселились в нескольких километрах, на Асопе, основав Флиунт. В городе находился акрополь с храмами Ганимеда или Гебы, Деметры и Артемиды; храм Гебы служил, между прочим, убежищем. По Павсанию флиасийцы были аргивского происхождения. При вторжении дорян Флиунт доризировался, причём часть жителей переселилась на Самос и в Клазомены. Образ правления был первоначально аристократический; затем, после периода тирании, установилась олигархия. До Пелопоннесской войны Флиунт стоял на стороне спартанцев; 200 флиасийцев сражались под начальством Леонида I при Фермопилах с персами. В 394 году до н. э. произошло во Флиунте демократическое движение, после чего изгнанные олигархи обратились за помощью к Спарте. Хотя флиасийцы и открыли ворота лакедемонянам, но олигархия была восстановлена лишь после ряда внутренних раздоров и нового нашествия лакедемонского войска под начальством Агесилая II. После этого, несмотря на попытки демократии утвердиться во Флиунте и на нападения аргивян, сикионцев и аркадян, флиасийцы оставались верными Спарте. В период, непосредственно предшествовавший римскому завоеванию, Флиунт входил в состав Ахейского союза. Географ II века Клавдий Птолемей упоминал о Флиунте как о части Аргивской области. Литература Обнорский, Н. Флиунт // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1902. — Т. XXXVI. — С. 136.
Flius

Flius (grekiska Φλειοῦς, Fleioûs eller Φλιοῦς, Flioûs, latin Phlius) var under antiken en grekisk stad i nordvästra Argolis på Peloponnesos. Flius beboddes först av joner, men blev sedan doriserad. Den låg vid floden Asopos övre lopp, i det lilla landskapet Fliasia, som var känt för sitt vin. Flius låg nära det mäktigare Argos, men staden allierade sig ändå med Sparta och var medlem av det peloponnesiska förbundet ända till det peloponnesiska kriget. Som många andra grekiska städer råkade Flius i inbördes strider mellan en demokratisk och en oligarkisk fraktion under 300-talet f.Kr. År 394 f.Kr. fick den demokratiska fraktionen inledningsvis kontrollen och tvingade sina motståndare i exil, men år 380 f.Kr. belägrade en spartansk armé under Agesilaos II staden i omkring tjugo månader, vilket till sist tvingade Fliusborna att kapitulera och acceptera ett oligarkiskt styre. Kultur Trots att Flius inte spelade någon större roll politiskt hade staden under antiken ändå ett rikt kulturliv. Från staden kommer ett flertal personer som var betydande för grekisk konst och kultur: Aristias, dramatiker, införde satyrspelet i Aten Kleagoras, målare Pratinas, dramatiker Thrasyllos, musiker Timon (omkring 320 f.Kr.–230 f.Kr.), filosof och skald Också Echekrates, som Faidon i Platons dialog med samma namn berättar om Sokrates odödlighetslära för, är från Flius, och flera forskare utgår ifrån att den av pytagoreiskt tankegods präglade dialogen till och med utspelar sig inför en församling av pytagoreer i just Flius. Att det fanns en grupp av pytagoreer i staden bekräftas av Diogenes Laertios (VIII 46), som också nämner Echekrates. Ruiner Än i dag finns rester av den antika staden kvar i närheten av byn Agios Georgios. Ovan jord är delar av statsmuren samt en antik teater bevarade. Man har dessutom grävt ut bland annat stadens östra port (den så kallade "Korintiska porten"), ett litet tempel på akropolen, möjligen helgat åt Demeter, samt en basilika från hellenistisk tid. Referenser Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelska Wikipedia. Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyska Wikipedia.
Фліунт

Фліунт (дав.-гр. Φλειοῦς) — давньогрецьке місто-держава на північному заході Арголіди (Пелопоннес), що межувало з Аркадією і Сікіоном. За легендами спочатку мало назву Аретірея і було перейменовано на честь аргонавта Фліанта, який народився у цьому місті. Вихідцями з Фліунту вважали засновників Клазомен і грецьких першопоселенців Самоса. З ахейських часів у місті вшановували Гебу, Деметру і Артеміду. Ці культи зберелися і після того, як місто захопили дорійці. Фліунт був включений до складу аргоських володінь Фідоном. Після перемоги спартанців під Сепеєю увійшов до Пелопоннеського союзу. Незважаючи на міцний союз із Спартою, у Фліунті тривала запекла боротьба між прихильниками олігархії і демократії, крапку в якій поставив спартанський цар Агесилай. Після 12-місячної облоги у 380 р. до н. е., він здобув Фліунт і остаточно утвердив в ньому олігархічний режим. Фліунт — батьківщина драматурга Пратіна та скульптора Лафая. Примітки Джерела Fine, John V.A. The Ancient Greeks: A critical history. Harvard University Press, 1983
Cestrina

Cestrina (en llatí Cestrine, en grec antic Κεστρίνη) era un districte de l'Epir, al sud de Caònia, i separat de Tespròcia pel riu Tíamis. Es diu que el seu nom derivava de Cestrinos, fill d'Helen i Andròmaca, i se suposa que el seu nom anterior era Cammània (Καμμανία), segons diu Pausànias. La ciutat principal del territori s'anomenava Cèstria segons Plini el Vell, però sembla que el seu nom habitual era Ilium, o Troia, en memòria de la colònia que Helen va portar des de Troia, segons Esteve de Bizanci. A l'antiguitat eren famoses les seves pastures, que alimentaven una classe de bous anomenats bous cestrínics (Κεστρινικοὶ Βοές), diu Hesiqui de Milet. Els habitants del districte s'anomenavencestrinis. Les restes de la ciutat es conserven a Paleá Venetia prop de Filiátes. Notes Referències
Filiates

Filiates (griechisch Φιλιάτες (f. pl.); albanisch Filat/-i) ist eine griechische Stadt in der gleichnamigen Gemeinde. Die Gemeinde Filiates liegt in der administrativen Region Epirus und in der kulturellen Landschaft Çamëria. Filiates liegt 10 km östlich des Fischerdorfes Sagiada, zwischen dem Fluss Kalamas und der griechisch-albanischen Grenze. In der Stadt befindet sich eine Kaserne sowie ein Krankenhaus, das für große Teile der Bevölkerung im Südosten Thesprotias zuständig ist. Im Jahr 2011 hatte die Stadt 2639 Einwohner. Filati war bis zu deren Vertreibung durch nationalistische Griechen nach dem Zweiten Weltkrieg ein politisches, wirtschaftliches und kulturelles Zentrum der Çamen. Die Nationalisten unter Napoleon Zervas warfen ihnen Kollaboration mit der deutsch-italienischen Besatzungsmacht vor und vertrieben die muslimischen Çamen. Persönlichkeiten Hasan Tahsini (1811–1881), Astronom, Mathematiker und Philosoph Rexhep Demi (1864–1929), Gründervater und Minister Albaniens Qamil Çami (1875–1933), Dichter, Lehrer und Politiker Ali Demi (1918–1943), Antifaschist und Träger des albanischen Ordens Hero i Popullit Bedri Myftari (1938–2013), Schriftsteller, Journalist und Dissident Nicholas Gage (* 1939), Investigativjournalist Weblinks Offizielle Website der Gemeinde Filiates Einzelnachweise
Filiates

Filiates (en griego: Φιλιάτες; en albanés: Filati) es un municipio de la República Helénica perteneciente a la unidad periférica de Tesprotia de la periferia de Epiro. El municipio fue creado en 2011 mediante la fusión de los antiguos municipios de Filiates y Sagiada, que pasaron a ser unidades municipales.​ El municipio tiene un área de 583,530 km², de los cuales 495,727 km² corresponden a la unidad municipal de Filiates.​ Geografía e infraestructuras Filiates se ubica en la esquina noroccidental de la Grecia continental, en la frontera con Albania y frente a la costa de Kérkyra.​ Al norte se sitúan las montañas Murgana. Por el sur del municipio transcurre la carretera principal; carretera nacional griega 6 y la carretera Egnatia Odos. Demografía En 2011 el municipio tiene 7710 habitantes, de los cuales 5970 viven en la unidad municipal de Filiates y 1740 en la unidad municipal de Sagiada. De los 5970 habitantes de la unidad municipal de Filiates, 2639 habitantes viven en la comunidad de Filiates, y de ellos viven 2512 en la localidad de Filiates.​ Según el censo de 2001, la localidad de Filiates tenía 2344 habitantes.​ En 1981, la ciudad tenía 2439 habitantes, mientras que en 1991 Filiates tenía 2591 habitantes. Historia La localidad de Filiates aparece en los registros otomanos de 991 AH (1583). En ella hay muchos nombres mezclados de musulmanes y cristianos, lo que indica que hubo un proceso de islamización que comenzó inmediatamente después de la conquista de la región en 1433.​ Antes de la Segunda Guerra Mundial, Filati tenía los barrios de Dematë, Gjillatë, Kasimatë, Sejkatë, Sarandarë y Zejnelatë.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Filiates. Filiates en OpenStreetMap.
Filiates

Filiates (in greco Φιλιάτες?) è un comune della Grecia situato nella periferia dell'Epiro (unità periferica della Tesprozia) con 9 092 abitanti secondo i dati del censimento 2001. A seguito della riforma amministrativa detta piano Kallikratis in vigore dal gennaio 2011 che ha abolito le prefetture e accorpato numerosi comuni, la superficie del comune è ora di 584 km² e la popolazione è passata da 8 288 a 9 092 abitanti. Note Collegamenti esterni (EL) Sito ufficiale, su filiates.gr.
Filiates

Filiates (Grieks: Φιλιάτες) is sedert 2011 een fusiegemeente (dimos) in de Griekse bestuurlijke regio (periferia) Epirus. De twee deelgemeenten (dimotiki enotita) zijn: Filiates (Φιλιάτες) Sagiada (Σαγιάδα)
Filiates (gmina)

Filiates (gr. Δήμος Φιλιατών, Dimos Filiaton) – gmina w Grecji, w administracji zdecentralizowanej Epir-Macedonia Zachodnia, w regionie Epir, w jednostce regionalnej Tesprotia. W 2011 roku liczyła 7710 mieszkańców. Powstała 1 stycznia 2011 roku w wyniku połączenia dotychczasowych gmin Filiates i Sajada. Siedzibą gminy jest Filiates. Przypisy
Фильяте (дим)

Филья́те (греч. Δήμος Φιλιατών) — община (дим) в Греции. Административно относится к периферийной единице Теспротия в периферии Эпир. Административный центр — Фильяте. Площадь 587,563 км². Население 7710 человек по переписи 2011 года. Плотность 13,21 человека на квадратный километр. Димархом на местных выборах 2019 года избран Спирос Паппас (греч. Σπύρος Παππάς). Сообщество Фильяте (Κοινότητα Φιλιατών) создано в 1919 году (ΦΕΚ 184Α). В 1947 году (ΦΕΚ 31Α) создана община Фильяте. В 2010 году (ΦΕΚ 87Α) по программе «Калликратис» к общине присоединена упразднённая община Сайяда. Примечания Ссылки filiates.gr — официальный сайт общины Фильяте
Centre Olímpic de Vela d'Hàgios Kosmàs

El Centre Olímpic de Vela d'Hàgios Kosmàs (en grec: Ολυμπιακό Κέντρο Ιστιοπλοΐας Αγίου Κοσμά ) és un port esportiu de vela construït al sud de la ciutat d'Atenes (Grècia). El centre esportiu fou inaugurat el 2 d'agost de 2004 per ser seu de la competició de vela durant els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes. El centre té una capacitat per a 1.600 persones assegudes. En finalitzar els Jocs Olímpics el centre passà a mans privades i és utilitzat com a port esportiu, fet que ha revitalitzat el front marítim de la ciutat d'Atenes. Referències
Agios Kosmas Olympic Sailing Centre

Agios Kosmas Olympic Sailing Centre var der, hvor sejlsportaktiviteterne foregik under Sommer-OL 2004 i Athen, Grækenland. Centeret var placeret ca. 4 mil væk fra indre Athen, langs kysten. Det blev officielt åbnet d. 2. august 2002, et par uger før olympiaden. Dog var der på stadionet både testarrangementer i 2002 og i 2003. Det har en kapacitet på 1.600. Efter olympiaden blev sejlsportscenteret overtaget af den private sektor, Seirios AS, og det vil senere blive en marina med 1.000+ yachter, en del af den opblomstrende kyst. Referencer
Olympisches Segelzentrum Agios Kosmas

Im Olympischen Segelzentrum Agios Kosmas (griechisch Ολυμπιακό Κέντρο Ιστιοπλοΐας Αγίου Κοσμά Olymbiako Kendro Istioploias Agiou Kosma) fanden die Segelwettbewerbe bei den Olympischen Sommerspielen 2004 und bei den Sommer-Paralympics 2004 in Athen statt. Unter dem Namen Agios Kosmas Marina wurde das Zentrum nach den Wettbewerben zu einem der größten und luxuriösesten Yachthäfen am Mittelmeer erweitert. Lage und Sommerspiele 2004 Der Regattahafen liegt im Athener Vorort Elliniko im südlichen Attika an der Küste des Saronischen Golfs. Nördlich befindet sich das Faliro Coastal Zone Olympic Sports Complex und südlich der Küstenort Glyfada, einer der elegantesten Vororte von Athen. Die Entfernung des Segelzentrums zum Athener Stadtzentrum beträgt 12 Kilometer und zum olympischen Dorf 35 Kilometer. Im August 2002 und im August 2003 führten die griechischen Behörden erfolgreich Testveranstaltungen in dem neu angelegten Segelzentrum durch. Die Gesamtanlage umfasste 336.289 m². Die Bauarbeiten waren am 31. Januar 2004 abgeschlossen. Die offizielle Eröffnung erfolgte am 2. August 2004, 11 Tage vor dem Beginn der Spiele. Bei den Siegerehrungen fanden 1.600 Zuschauer auf einer provisorischen Tribüne Platz. Bei den Segelregatten der Olympischen Spiele 2004 wurden Medaillen in insgesamt 11 Wettbewerben vergeben: in vier Männerklassen (Finn Dinghy, 470er-Jolle, Star, Windsurfen (Mistral)), vier Frauenklassen (Europe, 470er-Jolle, Yngling, Windsurfen (Mistral)) und drei gemischten Klassen (Laser, 49er-Jolle, Tornado). Bei den Segelregatten der Paralympischen Spiele fanden zwei gemischte Wettbewerbe statt (Einer-Dinghy 2.4mr, Drei-Personen Sonar). Nacholympische Nutzung Als Agios Kosmas Marina wurde das Zentrum für die nacholympische Nutzung zu einem der attraktivsten Standorte für Freizeit und Tourismus in der Athener Küstenregion ausgebaut. In der Endstufe, die im Jahr 2009 abgeschlossen sein soll, wird die Marina über eine Gesamtfläche von 424.868 m², eine Erschließungsfläche von 16.423 m² und eine Wohnfläche von 8.945 m² verfügen. Zu den Einrichtungen gehören Büros, Mehrzweckhallen für Kultur und Sport, ein Restaurant am Meer, eine Kantine, eine Snack-Bar, medizinische Einrichtungen, eine Tankstelle und ein Parkbereich für 1000 Fahrzeuge. Das Zentrum verfügt ferner über 30 luxuriöse Zimmer und Tagungsräume. Zudem soll das Gelände um einen Naturpark erweitert werden. Weblinks Hellenic Olympic Properties (Memento vom 31. Juli 2009 im Internet Archive) Agios Kosmas Olympic Sailing Centre, Technical Presentation (englisch, abgerufen am 21. März 2009) Hellenic Olympic Properties Agios Kosmas Olympic Sailing Centre, Fotogalerie. Ehemals im Original (nicht mehr online verfügbar); abgerufen am 11. September 2020 Hellenic Olympic Properties Agios Kosmas Olympic Sailing Centre, Masterplan. Ehemals im Original (nicht mehr online verfügbar); abgerufen am 11. September 2020 Einzelnachweise
Agios Kosmas Olympic Sailing Centre

The Agios Kosmas Olympic Sailing Centre hosted the sailing events at the 2004 Summer Olympics in Athens, Greece. The center is located about four miles from downtown Athens along the coast. It was officially opened on August 2, 2004, a few weeks before the Olympics, though test events were conducted at the site in August 2002 and 2003. The center had a capacity of 1,600 for the medal ceremonies. After the Olympics, the site was turned over to the private sector (Seirios AE), and will become a marina with a 1,000+ yacht capacity, as part of Athens' revitalized waterfront. References
Centro Olímpico de Vela Agios Kosmas

El Centro Olímpico de Vela Agios Kosmas albergó los eventos de vela durante los Juegos Olímpicos de 2004 en Atenas, Grecia.​ Fue oficialmente abierto el 2 de agosto de 2004, unas pocas semanas antes de las Olimpiadas. El centro tiene una capacidad de 1600 personas para las ceremonias de entrega de medallas. Referencias
Венеційська ложа (Іракліон)

Венеційська ложа — венеціанська будівля XVII століття, розташована на вулиці 25 серпня на північ від площі Левів в м. Іракліон, острів Крит, Греція. Використовувалась як місце зібрання венеційських вельмож і дворянства, де вони обговорювали різноманітні економічні, комерційні та політичні питання. Наразі в будівлі розташована мерія міста. Історія Будівля Ложі була побудована в 1626-1628 роках для організації зборів та відпочинку політиків, дворян та інших видатних громадян міста для вирішення економічних, комерційних та політичних питань міста на місці будівлі попередньої ложі. Ще дві ложі були побудовані раніш, одна з них близько 1325 рокі біля моря, а друга — навпроти нинішньої будівлі ложі в 1541 році. Після завоювання міста османами будівля була перетворена в резиденцію був християнських чиновникі, відповідальних за вирішення питань між християнськими жителями та турецькою владою і комплекс отримав назву Цапенес або Цепанес. В 1856 році будівля була занедбана та пошкоджена (зруйновано фасадну частина другого поверху південної сторони будівлі та північну частину зброярні, прибудованої до ложі). Частково удівлю було відновлено без поновлення її оздолення. Під час Критської держави будівля розглядалась для використання як археологічний музей, проте ремонтні роботи, які почались з цією метою в 1900 році не були завершені оскільки будівля була визнана небезпечною. У 1904 році будівля була у напівзрунованому стані і розпочався демонтаж другого поверху. 5 жовтня 1905 року будівлю передали мерії, а 12 січня 1915 року розпочалася її реставрація під керівництвом Максиміліана Онгаро, який був куратором архітектурних пам'яток Венеції. Роботи з реконструкції будівлі були припинені в 1940 році після початку Другої світової війни та відновились в 1961 році і були завершені в 1980 році. У 1987 році будівля отримала нагороду Europa Nostra як найкраще відреставрований і збережений європейський пам'ятник року. Архітектура Будівля розташована на початку вулиці 25 серпня, на перетині з вулицею Святого Тіта, біля фонтану Морозині. Це прямокутна двоповерхова будівля, розміром 28 м на 11 м, яка має колони доричного ордеру на першому поверсі та колони іонічного ордер на другому поверсі. На першому поверсі має карниз, прикрашений тригліфами та метопами з рельєфними зображеннями. З західного боку має сім арок, центральна з яких використовується як вхід. З будівлею збоярні, яка була передана мерії в 1934 році, ложа з'єднана через атріум. Ложа є схожою на Базиліку Палладіана у Венеції тому вважається представником палладіанства. Мерія Насьогодні будівля використовується як головна будівля міського муніципалітету, де розташовується кабінет мера та його заступників, адміністративні та фінансові служби, а також зал для щотижневих засідань міської ради. Див. також Львівська ратуша; Нова ратуша (Мюнхен) Палац Браницьких; Палаццо Веккйо; Ратуша Порту. Примітки
Ениджевардарски общински стадион

Ениджевардарският общински стадион (на гръцки: Δημοτικό Στάδιο Γιαννιτσών) е стадион в Енидже Вардар на градския отбор Анагениси Енидже Вардар. В съседство се намира спортната зала „Ели Мистакиду“. Бележки