NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Рождество Богородично (Мегали Панагия)

„Рождество Богородично“, известна като Панагуда (на гръцки: Γενεσίου Θεοτόκου, Παναγούδα), е средновековна православна църква в село Мегали Панагия (Ревеник), Халкидики, Гърция, част от Йерисовската, Светогорска и Ардамерска епархия. Църквата е разположена на най-високото място в Равеник - крепостта над селото. Според традицията е построена в 1007 година. Бележки
Свети Николай Томанов

„Свети Николай и Свети Елевтерий Томанов“ (на гръцки: Άγιος Νικόλαος και Άγιος Ελευθέριος Άρχοντος Θωμανού) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Храмът е разположен в традиционната енория „Елеуса“. История Храмът е от XVII век. Изографисан е в 1637 година от художника Николай от Линотопската художествена школа, като стенописите му се отличават с висока художествена стойност. Забележително е, че има запазен подпис на художника: „ΧΕΙΡ ΔΕ ΙΠΑΡΧΗ ΝΙΚΟΛΑΟΥ ΕΚ ΧΩΡΑΣ ΛΙΝΟΤΟΠΙ“. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Архитектура Първоначалната форма на сградата е еднокорабна базилика с дървен покрив и с притвор на северната стена. Сегашната форма е променена с добавяне на купол, а оригиналната сграда е запазена само на запад и север. Бележки
Свети Димитър (Боймица)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Άγιος Δημήτριος) е православна църква в градчето Боймица (Аксиуполи), Гърция, част от Гумендженската, Боймишка и Ругуновска епархия. История В 1843 година османските власти позволяват на боймичани да построят църква в селото и веднага започва изграждането на храма „Свети Димитър“, завършен в 1859 година. Архитектура Сградата има общите характеристики на църквите от региона на Македония в XIX век и принадлежи към вида на трикорабните базилики. След заселването на гърците бежанци в Боймица в 1922 година е разширена на запад. Вътрешните ѝ размери са 24,40 х 9,65 m. Девет чифта колони разделят църквата на три кораба, като последната двойка е зад иконостаса. След удължаването на църквата на запад, трем остава само на юг. Нишите на диаконикона и протезиса се вписват в дебелината на източната стена, а нишата на олтара е полукръгла и отвътре и отвън. Храмът има три входа, два на юг и един на запад. Само южният е оригинален и в нишата над него има част от фреска на светеца покровител. Зидарията е от речни камъни, като ъглите са от дялани правоъгълни каменни блокове. Вътрешност От особен интерес е вътрешността на църквата. Тя е изписана между 1860 и 1862 година от известния зограф Маргаритис Ламбу от Кулакия. Таваните имат ярки цветове и геометрични форми. Фронтовете на аркадите имат наивни стенописи със сцени от живота на Христос. Владишкият трон и амвонът са резбовани и изписани с ярки цветове Южно от църквата има кула камбанария. В храма има икони на Авраам Папандреу (1852) и Дамянос Георгиу (1869, 1871, 1873), на кулакийския зограф Николаос Константину и на Димитър Вангелов от Петрово. В 1981 година църквата е обявена за паметник на културата под надзора на Девета ефория за византийски старини към Министерството на културата. Бележки
Свети Димитър (Владово)

„Свети Великомъченик Димитър“ (на гръцки: Άγιος Δημήτριος) е православна църква във воденското село Владово (Агра), Гърция, част от Воденската, Пелска и Мъгленска епархия. Църквата е гробищен храм, разположен в североизточната част на селото. Изградена е в 1818 година. В двора, североизточно от църквата има останки от скрита църква, използвана по-късно като костница от османско време. В архитектурно отношение храмът е трикорабна базилика с женска църква и притвор. Обновен е в 1949 година със запазване на оригиналния план на църквата. Царските икони и другите икони на иконостаса са от средата на XIX век, дело на местни зографи. В храма са събрани ценни икони от църквите в района, като най-старата е от 1609 година. Три преносими икони са от XVII век, две от XVIII и 41 от XIX век. Трите най-стари икони – „Христос Вседържител“, „Света Неделя и Света Параскева“ и „Свети Атанасий“, както и книгите са от разрушената църква „Свети Дионисий Олмпийски“, чиито руини са в местността Селище (Σελίστε). Този храм е основан около 1600 година и е изоставен в 1820 – 1830 година. Трите икони са дело на местни майстори с ясно видимо западномакедонско влияние. Двете икони от XVIII век са на Свети Георги и на Свети Димитър и имат силна народна украса. Църквата „Свети Димитър“ е обявена за исторически паметник на 23 февруари 1995 година. Бележки
Рождество Христово (Полихроно)

„Рождество Христово“ (на гръцки: Γέννηση Του Χριστού) е възрожденска православна църква, разположена на полуостров Касандра в село Полихроно. Църквата е малък храм, строен в 1863 година от камък. Разположена е на едноименния площад „Христос“. Бележки
Лерински конак

Леринският конак или Леринската съдебна палата (на турски: Konak, на гръцки: Δικαστικό Μέγαρο) е обществена сграда, една от архитектурните забележителности на западномакедонския град Лерин, Гърция. Местоположение Разположена е на улица „Мегас Александрос“ № 113 и „Дикеосини“, срещу стария хамам и до Номархията. На малко разстояние е старят Лерински затвор, в който се помещава Районният съд. История Построена е в 1906 – 1907 година при каймакамина Тахсин Узер от архитекта Георги ефенди и струва 260 000 пиастра. След като Лерин попада в Гърция, продължава да се използва за кметство от новия кмет Стерьо Сапунджиев. От 1924 година в нея е разположен местният съд. Сградата е реставрирана. Описание Сградата има размери 24,15 m x 20,30 m и е богато декорирана. Има много отвори, докато ъглови камъни на приземния етаж и фалшиви колони на първия етаж подчертават краищата на четирите ъглови издатини на сградата. Хоризонтални декоративни рамки разделят етажите. На централната фасада фронтонът и обрамчването му с фалшиви колони образуват оста на симетрия на отворите на сградата. Типологията на сградата се характеризира с периметърно разположение на залите, докато коридорът, свързващ пространствата, минава успоредно на помещенията. Като част от радикалното обновяване на сградата през 1990 - 1991 година е запазена само оригиналната обвивка, докато интериорът претърпява цялостно преустройство, което напомня за оригиналната типология. Бележки
Лерински манастир

Леринският манастир „Свети Августин“ (на гръцки: Αγίου Αυγουστίνου) е православен женски манастир в западномакедонския град Лерин (Флорина), Гърция, част от Леринската, Преспанска и Еордейска епархия на Вселенската патриаршия, под управлението на Църквата на Гърция. История Манастирът е основан в 1999 година от митрополит Августин Лерински и е посветен на свети Августин Блажени. Разположен е в северната част на града, до енорийската църква „Света Параскева“. Католиконът на манастира „Свети Августин“ е новопостроен. Бележки
Свети Димитър (Грачани)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Ναός Αγίου Δημητρίου) е средновековна православна църква в местността Грачани край южномакедонския град Велвендо, Егейска Македония, Гърция, част от Сервийската и Кожанска епархия. Църквата е построена в края на XIV – началото на XV век. В архитектурно отношение представлява малка трикорабна базилика с дървен покрив. В храма се пазят изключително ценни изящни стенописи в наоса и в нартекса, както и на външните стени. Стенописите са от три фази. Най-старите са тези отвън на южната страна – от стария храм от XV век. Следващите са тези на външната западна стена и са от средата на XVI век. И накрая са тези източната стена на църквата – от около 1630 година. С голяма стойност е и иконостасът, събран от иконостаси от различни епохи. Царските двери се пазят в енорийската църква „Успение Богородично“ (1807) и е украсена със стилизирани птици и цъфтящи клонове обграждащи фигурите на Света Богородица и Архангел Гавриил. В централната църква от съображение за сигурност се съхраняват и две ценни икони от „Свети Димитър“, датирани в XVI век – на Архангелите Михаил и Гавриил, които държат образа на Христос Емануил и Гостоприемството на Авраам. Там са и иконите на Свети Николай, Йоан Кръстител, Богородица Пътеводителка и Исус Христос Спасител. Бележки
Свети Димитър (Додулари)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Αγίου Δημητρίου) е православна църква в село Додулари (Диавата), Гърция, част от Неаполската и Ставруполска епархия на Вселенската патриаршия. Църквата е типична трикорабна поствизантийска базилика, построена е в 1853 година според запазения църковнославянски надпис от 1873 година. Според същия надпис в църквата става екзархийска и в нея започва да се пее на славянски на 11 септември 1873 година. Надписът гласи: Въпреки строгостта и простотата на използваните материали, представлява един от най-впечатляващите паметници на църковната архитектура в Солунско. Има нартекс и женска църква над него, дървени икони, хубав иконостас, фрески в апсидата, ценни изрисувани владишки трон и амвон и красиви икони на представителя на Кулакийската художествена школа Димитриос Хадзистаматис. Общо ценните икони в църквата са около 90 и отразяват художествените тенденции на църковната живопис в Македония в последния период на османското владичество. Иконостасът и амвонът са изключително качествено изпълнени. Стенописите са редки за периода, не се придържат към еднна иконографска програма и очевидно направи по различно време, от различни местни художници. Необичайно е разполагането на около седемдесет апостоли в горната зона на централната пътека. Църквата е обявена за защитен паметник на 4 февруари 1985 година. Бележки
Руско консулство в Солун

Руското генерално консулство в Солун (на руски: Генеральное консульство России в Салониках; на гръцки: Γενικό Προξενείο της Ρωσίας στη Θεσσαλονίκη) е дипломатическа мисия на Руската империя, съществувала от 1773 до 1912 година, докато градът е в Османската империя и след това в Гърция от 1912 до 1917 година. В 1997 година генералното консулство на Руската федерация е открито отново. История Консулството е открито на 31 март 1773 година с указ на императрица Екатерина II, за да съдейства за развитието на търговията и за защита на интересите на руските поданици в Османската империя. Пръв генерален консул е Пиетро (Пьотър) Фериери, „известен с добрите си качества, способности и познания в търговията“. Консулството е закрито след Октомврийската революция в 1917 година. През януари 1997 година Русия открива консулството наново. Ръководители Списък на ръководителите на мисията Бележки
Свети Димитър (Еани)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Αγίου Δημητρίου) е средновековна православна църква в Република Гърция, разположена в паланката Еани (Каляни), област Западна Македония, част от Сервийската и Кожанска епархия на Вселенската патриаршия. Разположена е на хълм на 2 km западно от Еани в близост до „Свети Нестор“. Храмът е католикон на манастир. Построен е в ΧΙ или ΧΙΙΙ век. Представлява квадратна базилика без апсида, с размери 6,75 на 6,30 m. Интериорът е разделен от две стени на три кораба. Средният кораб е най-висок и най-широк - 3,10 m, докато другите два са широки по 1,75 m. Корабите са свързани с две асиметрични сводести входа. В интериора има фрески от ΧΙ или ΧΙΙΙ век, както и от XV - XVI век. По-старите фрески не са разкрити, тъй като са покрити под по-новите. Една от преносимите икони в църквата е в колекцията от византийски икони на кожанската катедрала „Свети Николай“. В 1995 година храмът пострадва при Гревенското земетресение. Бележки
Стар Русик

Старият Русик (на гръцки: Ρωσικό) е бивш руски православен скит на Света гора, подчинен на руския манастир „Свети Пантелеймон“, сега със статут на килия. История Старият Русик, или Високият Русик е втората най-стара след скита „Света Богородица Ксилургу“ руска обител на Атон. Основана е през 1169 г. когато по молба на монасите от руската монашеска община начело с игумена Лаврентий светогорските старци отстъпват на монасите запустелия манастир с църква, посветена на Свети Пантелеймон. В течение на няколко столетия обителта процъфтява, благодарение и на шедрите дарения на редица сръбски, молдовските и влашки владетели, и на руските царе – Иван Грозни и династията Романови. Старият Русик е мястото, с което се свързва основаването на първия руски манастир „Свети Пантелеймон“, който през XVII век е преместен близо до морето, където се намира и сега. В началото на ХІХ век започва упадък на Стария Русик, който продължава до 1868 г. Тогава на неговата територия са построени църквата „Свети Пантелеймон“, параклисите „Свети Сава Сръбски“, „Свети мъченици Варвара, Екатерина и Параскева“ и „Свети 42-ма мъченици Аморейски“, благодарение на щедри дарения от Русия през втората половина на XIX век. В обителта остават да живеят около 20 монаси, след смъртта на които, скитът отново запустява. След Първата световна война и Октомврийската революция в Русия, Стария Русик е напълно изоставен и част от сградите му се превръщат в развалини. В последните десетилетия Стария Русик с усилията на монасите от манастира Свети Пантелеймон и дарения идващи от Русия, започва постепенно обновление на скита. В наши дни в обителта няма постоянно живеещи монаси. Външни препратки „Стария Русик“ Архив на оригинала от 2016-03-05 в Wayback Machine. „Стария Русик“ Архив на оригинала от 2013-12-04 в Wayback Machine.
Старый Руссик

Старый Руссик (Старый Русик, Нагорный Руссик) — скит (монастырь) на Святой Горе Афон в Греции, известный с 1169 года. История Первой русской обителью на Афоне был монастырь Пресвятой Богородицы Ксилурга (Древодела). В 1169 году, когда количество русских монахов в обители увеличилось, Протат по ходатайству игумена обители Лаврентия выделил для поселения русским монахам, заброшенный к тому времени, монастырь Фессалоникийца (Солунца), посвященный святому Пантелеимону. Следующие семь веков монастырь существовал и развивался, в том числе, благодаря покровительству сначала византийских императоров, а затем и русских царей. За время своего существования монастырь пережил набеги завоевателей и пиратов, пожары. В XIII веке пожар уничтожил значительную часть монастырского архива с бесценными документами. В XVIII веке монастырь приходит в запустение. Н. А. Благовещенский связывал это запустение в своих записках с «кровавой катастрофой, какой закончил своё существование Старый Руссик». В частности он писал: В Старом Руссике ненависть между греками и русскими копилась очень долго и, наконец, обратилась в кровопролитную драку, в которой греки перерезали всех русских и закопали в землю их библиотеки и иконы. Но тени убитых стали беспокоить совесть греческую, и они покинули Руссик. В 1765 году монахи Пантелеимонова монастыря переселились на новое место, на побережье, где ещё в конце XVII века инок Христофор построил келью, небольшой храм и причал. В настоящее время на этом месте находится монастырь Святого Пантелеимона на Афоне, а Старый Руссик имеет статус скита, в котором с недавнего времени возобновлена монашеская жизнь. Примечания Литература Бибиков М. В. К истории библиотек на Святой Горе (афонские этюды) (рус.) // Вспомогательные исторические дисциплины : журнал. — 2007. — ISSN 0130-0865. Никитин А. Е. Русский Афон в записках Н. А. Благовещенского (1858–1859 гг.) (рус.) // Актуальные вопросы современного богословия и церковной науки : материалы конференции. — 2017. — С. 195—232. — ISBN 978-5-906627-44-5. Слепухина Н.А.. Русский Свято-Пантелеимонов монастырь на Афоне: история и современность (рус.) // Архонт : журнал. — 2023. — ISSN 2587-9464.
Свети Димитър (Кожани)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Αγίου Δημητρίου) е православна църква в град Кожани, Егейска Македония, Гърция, част от Сервийската и Кожанска епархия. Храмът е построен в 1863 година. В архитектурно отношение представлява трикорабна базилика с дървен покрив, женска църква и трем от южната страна. В източната част в 1887 година е изграден параклисът „Свети Пантелеймон“. Църквата претърпява значителни щети от пожар. На 24 юни 1994 година църквата е обявена за защитен паметник. Бележки
Свети Димитър (Костурени)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Ναός Αγίου Δημητρίου) е възрожденска православна църква в мъгленското село Костурени (Ксифяни), Гърция, част от Воденската, Пелска и Мъгленска епархия на Цариградската патриаршия. Църквата започва да се изгражда на върха на едноименния хълм западно от селото през септември 1857 година, след издаването на Хатихумаюна, обещаващ пълна религиозна свобода на християнските поданици на империята, и е завършена в 1858 година при управлението на митрополит Мелетий Мъгленски. Представлява трикорабна базилика с нартекс, женска църква и с трем от южната страна. Покривът е двускатен, покрит с каменни плочи. Във вътрешността има резбован иконостас с флорални мотиви, многоъгълен резбован амвон. Женската църква на западната страна има красив дървен парапет и решетка. В протезиса е изписан Христос, в апсидата Света Богородица Ширшая небес и поредица от светци. Забележителни са и преносимите икони на Света Неделя (1870) и Свети Николай (1860). Средният кораб е покрит с полуцилиндричен свод, страничните са с равни дървени тавани. Камбанарията е самостоятелна посторойка на югоизток от храма и е изградена според надписа в 1919 година. По време на Първата световна война през 1916-1917 година църквата на хълма служи като наблюдателница на сръбската артилерия. Надписът над входа гласи: Бележки
Свети Димитър (Ксехасмени)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Αγίου Δημητρίου) е възрожденска православна църква в берското село Ксехасмени, Егейска Македония, Гърция, разположена до едноименната нова църква. Храмът е трикорабна базилика с дървен покрив с женска църква и трем от западната и южната страна. Според надписа на южната стена, църквата е построена в 1756 година. Стенописите в църквата са от три различни периода, като основната част е от 1810 година, когато храмът е обновен при митрополит Неофит според надписа на южната стена. Вътре на изток в олтарното пространство и апсидата има стенописи от края на XVIII - началото на XIX век. На дървения резбован таван над иконостаса е изписан Христос Вседържител с херувими, датиран 1876. Иконостасът е в неокласически стил и повечето от иконите му са от XIX век. Отличават се три царски икони - на Свети Георги, Свети Димитър и Светите Врачи с релефна флорална декорация и сребърни обкови, както и иконата на Христос Вседържител от 1890 година, дело на берски зограф Константинос Г. Хадзинотас. На 22 септември 1994 година църквата е обявена за защитен паметник. Бележки
Свети Димитър (Литохоро)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Aγίου Δημητρίου) е православна църква в Литохоро, Егейска Македония, Гърция, част от Китроската, Катеринска и Платамонска епархия. Местоположение Църквата е разположена в западния край на градчето и е един от двата му енорийски храма заедно със „Свети Николай“. История Според местната традиция храмът е съществувал в първата половина на XVI век, когато в 1530 година в Литохоро пристига Свети Дионисий и се насочва към планината, където основава манастир. В 1760 година е възстановен като по-голяма сграда. В 1878 година по време на Литохорското въстание храмът е обстрелван и частично опожарен от османците. Възстановен и открит е отново в 1894 година, като формите му не са много далече от оригиналните. В 1996 година храмът е обявен за защитен паметник на културата. Архитектура В архитектурно отношение храмът е трикорабна базилика с три основни фази на строителство. Декоративните елементи са еклектични и неокласически. „Свети Дионисий“ В 1762 година, две години след второто възстановяване на църквата, в югоизточния й край е издигнат параклисът „Свети Дионисий Олимпийски“. Представлява малка едностайна сграда-параклис, пристроена към църквата „Свети Димитър“. Параклисът оцелява непокътнат от голямата катастрофа от 1878 година и стенописите и иконите му от XVIII век са запазени в оригиналния си вид, в много добро състояние. Ктиторският надпис не споменава зографа на стенописите, но споменава Хаджи Михаил, Николаос Рейзис и „други корабособственици“. Иконографската програма е ограничена главно до житието на Свети Дионисий Олимпийски. Йоанис Цюрис смята, че стенописите наподобяват тези на известния зограф поп Теодор. Бележки
Свети Димитър (Метаксас)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Αγίου Δημητρίου) е възрожденска православна църква в кожанското село Метаксас, Егейска Македония, Гърция, част от Сервийската и Кожанска епархия. Църквата е построена в 1848 година. Според надписа е изписана в 1919 година. Повечето от иконостасните икони са от 1861 година. В 1914 година е построена камбанарията. Бележки
Свети Димитър (Милия)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Αγίου Δημητρίου) е православна църква в кожанското село Милия (Милотин), Егейска Македония, Гърция, част от Сервийската и Кожанска епархия. Църквата е построена в 1861 година. Представлява еднокорабен храм със стенописи от 1873 година, дело на самаринския зограф Димитриос Адам. В 1996 година църквата е обявена за защитен паметник. Бележки
Свети Димитър (Нигослав)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Αγίου Δημητρίου) е православна църква в нигритското село Нигослав (Никоклия), Гърция, част от Сярската и Нигритска епархия. Църквата е енорийски храм на селото. Църквата е забележителен пример за храмова архитектура от края на XIX – началото на XX век. Построена е в 1835 година в центъра на селото. В 1904 година е силно повредена от пожар. Църквата е трикорабна базилика с женска църква в западната част и скатен покрив с дървен таван. Има дървен иконостас, дело на местни майстори, с интересни икони. Изписан е в края на XX век. В 1987 година храмът е обявен за защитен паметник на културата. Към енорията принадлежат и параклисите „Св. св. Четиридесет мъченици“ и „Успение Богородично“. Бележки
Св. св. Кирик и Юлита (Бер)

„Св. св. Кирик и Юлита“ (на гръцки: Αγίων Κηρύκου και Ιουλίττας Βέροιας) е средновековна православна манастирска църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Йоан Милостиви“. История Храмът е построен в XIV век от епископ Макарий Берски според керамопластичния надпис върху външната стена на конхата на светилището. Според писмо на патриарх Антоний IV Константинополски от 1395 година, църквата е католикон на ставропигиален манастир и по-късно е превърната в енорийска църква. Това е станало прези 1589 година, когато Костис става ктитор на новото изписване на църквата. Първоначалната църква е кръстокуполна с вписан кръст и е единствен пример за католикон с подобна архитектура. Вероятно през XVI век куполът пада и е направен дървен покрив. От изток има три керамопластично украсени апсиди. В протезиса има остатъци от стенописи от средата на XIV век, а на външната западна и южната стена на храма – от XV век. Според надписа над вратата на западния вход, в 1589 година Костис плаща повторното изписване на паметника. Тогава е изписана апсидата, северната и южната стена на светилището и протезиса. От същия период са и стенописите в наоса, които са разположени в три зони. В най-ниската са светци в цял ръст, във втората сцени от живота на Пророк Илия и други теми, като например молитвата на Йоаким, Благовещение на Анна, Йоаким и Ана, Свети Игнатий и накрая в третата зона са Дванадесетте празника. В XVII век е довършено изписването на храма със стенописи на Исус Христос и Света Богородица на трон. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Лутроски манастир

Лутроският манастир „Света Неделя“ (на гръцки: Ιερά Μονή Αγίας Κυριακής) е женски манастир в Република Гърция, част от дем Александрия (Гида) на област Централна Македония. Манастирът е под управлението на Берската, Негушка и Камбанийска епархия. Манастирът е разположен край Лутрос, на 20 километра от Бер. Основан е в 1961 година на място, на което е открита чудотворна икона на Света Неделя. Според легендата в XVI век Света Неделя Нова, сестра на Дионисий Олимпийски е аскет в близкия манастир „Свети Йоан Предтеча“. В 1914 година на мястото е построен малък параклис. Бележки