Santa Sofia (Drama)

L'església de Santa Sofia (en grec: Ναός Αγίας Σοφίας) és una església bizantina del segle X de la ciutat de Drama, a Grècia. Història L'església de Santa Sofia és l'edifici més antic que es conserva a Drama. La van construir al punt més alt de la ciutat, al segle x, juntament amb les muralles, que les van construir amb les mateixes pedres que l'església. Devia estar dedicada a la Mare de Déu, i erigida en l'emplaçament d'una antiga basílica cristiana. Les relíquies que es guardaven en aquesta antiga església les van trobar durant les obres de renovació del pati. Les circumstàncies en què es va edificar l'església encara són desconegudes, però coincideixen amb un període de prosperitat de l'Imperi bizantí, durant el qual la Dinastia macedònia va accedir al tron. Segons el metropolità de Drama, Agathangelos, l'església la transformaren en mesquita els turcs otomans el 1430, quan Drama fou conquerida per l'Imperi otomà. També, però, s'ha suggerit que la hi convertiren durant el regnat del sultà Murat I (1359-1389). Durant el domini otomà, es deia Mesquita del Bei (turc: Bey Camii). Poc després que Drama fos annexionada per Grècia durant les Guerres balcàniques, l'edifici tornà a ser església cristiana. El 1922, l'església fou consagrada a la Santa Saviesa de Déu pels refugiats grecs procedents d'Anatolia i Tràcia oriental, que foren reubicats a Drama. Arquitectura Quant a l'arquitectura, l'església és un exemple típic de l'estil de les esglésies amb cúpula i pòrtic. Es tracta d'un espai interior pràcticament quadrat, amb unes dimensions de 13,40 m de llargària per 10,46 m d'amplada, mentre que el pòrtic té forma de lletra pi (Π). Les característiques són semblants a les de monuments emblemàtics de l'arquitectura de les esglésies bizantines, com ara l'església de Santa Sofia de Tessalònica i de la Dormició de la Mare de Déu de Nicea, a Bitínia (Àsia Menor), i això demostra la influència de dos dels centres més importants de l'imperi: Constantinoble i Tessalònica. L'església de Santa Sofia es va edificar en el punt més alt de la zona, que llavors era a menor altitud que hui. Més tard, els terraplens van causar l'aixecament del terreny, i això feu que l'església quedàs parcialment soterrada, reforçant-hi així l'estabilitat, i potser això explicaria per què va resistir el terratrèmol del 1829 que va destruir la resta de la ciutat de Drama. L'església tal com es conserva hui és el resultat de diferents etapes, que es remunten a l'època bizantina. Es tracta d'un edifici d'estil de transició, amb pòrtic i cúpula. El mural originari que representa la Dormició, cobert amb algeps durant l'època otomana, es conserva en bon estat. Al pòrtic es pot veure un mural del 1917 que representa escenes de la segona vinguda de Crist. Restauració El Ministeri de Cultura de Grècia en va anunciar la realització d'obres de restauració: la demolició de la part occidental de l'església (que en el passat també funcionà com a mesquita), la restauració del campanar (que al principi era un minaret), l'excavació de la zona occidental de l'església bizantina per a deixar al descobert l'estructura i la recuperació dels frescos i el primer paviment, que era sota construccions posteriors. Referències