NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Митрикос

Митрикос (греч. Λίμνη Μητρικού) — пресноводное озеро (лагуна) в Греции, во Фракии. Расположено на берегу бухты Аникто Эгейского моря, к западу от устья реки Филиури, в периферийной единице Родопи в периферии Восточная Македония и Фракия. В озеро впадает река Возвозис (Боспос). В древности называлось Исмарида (др.-греч. Ἰσμαρίς), упоминается Геродотом при описании похода Ксеркса I. Рядом находились города Маронея (Марония), Исмар и Стрима. По Страбону проток, вытекающий из озера Исмарида, назывался Одиссий. Является важным водно-болотным угодьем. Озеро Митрикос входит в Национальный парк «Восточная Македония и Фракия». Озеро окружено обширными зарослями тростника (Phragmites), лагунами и солончаками. Является рамсарским угодьем. Озеро Митрикос важно для размножения, отдыха и зимовки водных птиц, а также видов, размножающихся в тростниках. Здесь встречаются виды: краснозобая казарка (Branta ruficollis) (зимует), савка (Oxyura leucocephala) (зимует), орлан-белохвост (Haliaeetus albicilla) (зимует), могильник (Aquila heliaca) (миграция), степная пустельга (Falco naumanni) (миграция), чайка Одуэна (Larus audouinii). Около 20 000 водных птиц регулярно зимуют в этом районе (в том числе 2500 пеганок (Tadorna tadorna), 6000 свиязей (Anas penelope), 3500 чирков-свистунков (Anas crecca), 10 000 крякв (Anas platyrhynchos), 2500 шилоклювок (Recurvirostra avosetta) и 3000 озёрных чаек (Larus ridibundus)). Юго-западнее озера Митрикос, у мыса Курузмилос (Ακρωτήριο Κουρουσμηλού) находятся лагуны (озёра) Элос (Кайялдзе, Λιμνοθάλασσα Έλους) и Птелея (Карагацелия, Λιμνοθάλασσα Πτελέα). Примечания
Замок Хора (Кітера)

Замок Хора (Кітера) — венеційський замок XVI ст., розташований на висоті понад 200 метрів в м. Кітера на острові Кітера, Греція. Історія Замок в сучасному вигляді реконструйований та розбудований венеційцями в 1503 році, які володіли ним до 1797 року. Першочергово будівництво знамку приписують венеційській знатній родині Веньєр. За різними даними, на тому ж місці раніше існувала візантійська фортеця. Замок називався "Критським оком" або "Оком грецьких морів", оскільки дозволяв контролювати судноплавство одразу в трьох морях: Іонічному, Егейському та Критському, та морський шлях між островами Кітера та Антікітера. Замок вважався неприступним завдяки своїй архітектурі та розташуванню. Тому вважається, що Хайр ад-Дін Барбаросса в 1537 році не наважився атакувати замок, хоча пограбував острів. В різний період фортеця перебувала під владою: османів (1715 - 1718 роки), французів (1797 - 1798 та 1808 - 1809 роки), російсько-турецьких військ (1798 рік - 21 березня 1800 року), Республіки семи островів (1800 - 1808 роки), англійців (1809 рік - 21 травня 1864 року), та німецько-італійських військ (1941 - 1944 роки під час Другої світової війни). Під час французького правління із замку збито знак Венеційської республіки - лев Святого Марка. В середині XIX століття замок налічував 200 постійних жителів.. Фортеця була заселена цивільними аж до початку Другої світової війни, коли її використовували для своїх потреб німецько-італійські війська. Архітектура Замок має довжину 200 м. та ширину 80 м. Вхід до замку розташований на його західній стороні. Товщина оборонних мурів складає близько метра. Також в замку збереглося кілька гармат, венеційського, російсько-турецького та англійського періоду. На східній околиці замку, розташовано палац венеційського губернатора, в якому згодом розміщувалась резиденція британського Верховного комісара, а нині - Історичний архів Кітери. В замку залишились залишки в'язниці, порохового складу, низки церков та двоповерхових будинків, які щільно забудовували східну частину замку, а також склепінчастої цистерни для запасів води. Однією з церков замку є православна церква Панагія Миртідіотісса, датована 1580 роком, яка вважається покровителем острова та до 1806 року була католицьким храмом. В цій церкві збереглися фрески, датовані XVI та XVIII століттям. Фортеця відкрита для відвідування щодня з 1 листопада по 31 березня (з 08.00-15.00) та з 1 квітня по 31 жовтня (з 8.00-20.00). Примітки
Kathedrale St. Jakobus und Christopherus (Korfu)

Die Kathedrale St. Jakobus und Christopherus, auch Katholische Kathedrale von Korfu, (griechisch Καθεδρικός Ναός Αγίου Χριστοφόρου και Ιακώβου Κέρκυρας) ist eine römisch-katholische Kirche in Korfu Stadt auf Korfu. Sie ist die Kathedrale des Erzbistums Korfu, Zakynthos und Kefalonia. Die römisch-katholische Kirche, die den Heiligen Jakobus und Christophorus gewidmet ist, wurde am 31. Dezember 1553 von Giacomo Cauco (Cocco), Erzbischof von Korfu, geweiht. Nach einer Renovierung wurde sie am 23. Oktober 1709 von Erzbischof Augusto Antonio Zacco als Zentrum der Katholiken der Insel wieder geweiht. Nach ihr wurde das Theater Nobile Teatro di San Giacomo di Corfù benannt (italienisch: „Edles Theater des Heiligen Jakob von Korfu“), oder einfach Teatro di San Giacomo, das sich seit 1720 in unmittelbarer Nähe der Kirche befand. Bei der Sanierung 1905 erhielt sie ihre heutige Form; ihr Innenraum wurde in der Nacht des 13. September 1943 von der deutschen Luftwaffe vollständig zerstört. Heute dient sie als römisch-katholische Metropolitankirche des Erzbistums Korfu, Zakynthos und Kefalonia. Dem einschiffigen Hauptteil sind sechs Kapellen angegliedert. Auf einer Seite befindet sich eine Christuskapelle, eine Kapelle Unserer Lieben Frau von der Gesundheit und der heiligen Therese von Lisieux; auf der anderen Seite die Kapellen der Heiligen Spyridon und Arsenios, der Aufnahme Marias in den Himmel und des Allerheiligsten. In der Kirche sind einige bemerkenswerte Gemälde und Grabsteine erhalten. Der Wiederaufbau der Kirche nach den Bombardierungen im Zweiten Weltkrieg wurde 1970 durch den römisch-katholischen Erzbischof Antonios Varthalitis als abgeschlossen erklärt. Weblinks Eintrag zu Kathedrale St. Jakobus und Christopherus auf gcatholic.org (englisch) Καθεδρικός Ναός Αγίου Χριστοφόρου και Ιακώβου Einzelnachweise
Catedral de Santiago y San Cristóbal (Corfú)

La Catedral de Santiago y San Cristóbal​ (en griego: Καθεδρικός Ναός Αγίου Χριστοφόρου και Ιακώβου) es la sede de la arquidiócesis de Corfú, Zacinto y Cefalonia,​ en el país europeo de Grecia.​ La vieja catedral se encuentra en la antigua fortaleza de Corfú y se dedicó a los apóstoles Pedro y Pablo. Este templo fue uno de los monumentos más antiguos de la antigua fortaleza y fue originalmente una catedral ortodoxa, que desde el siglo XIII hasta el siglo XVII fue la catedral de los católicos de la ciudad. Originalmente la iglesia fue una basílica y junto a ella había una capilla dedicada a San Arsenio, primer obispo de Corfú (876-952) que vino de Bitinia de Judea. El templo fue destruido en 1718 por un incendio causado por una explosión de la pólvora y en el lugar fue construido un templo más pequeño que ya no es perteneciente a la diócesis católica. La Iglesia ortodoxa griega también construyó una pequeña capilla dentro de la fortaleza dedicada a San Arsenio. Hoy en día no hay rastro de estos templos. El 31 de diciembre de 1533 el Arzobispo Jacobus Cocco consagró el templo. En la noche del 13 de septiembre de 1943 después del bombardeo alemán fue destruido por completo el exterior de la iglesia. La reconstrucción concluyó en 1970 Véase también Catolicismo Catedral de San Jorge (Ano Syros) Referencias
Cathédrale Saints-Jacques-et-Christophe de Corfou

La cathédrale Saint-Jacques et Saint-Christophe de Corfou, également appelée cathédrale catholique de Corfou, (en grec moderne : Καθεδρικός Ναός Αγίου Χριστοφόρου και Ιακώβου Κέρκυρας) est une église catholique romaine de la ville de Corfou, sur l'île du même nom. C'est la cathédrale de l'archidiocèse de Corfou, Zante et Céphalonie (en) depuis 1718. Histoire L'église catholique, dédiée aux saints Jacques et Christophe, a été inaugurée le 31 décembre 1553 par Giacomo Cocco, archevêque de Corfou. Cependant, selon John Freely, l'édifice a été érigé par les Vénitiens en 1632. Après une rénovation, elle a été re-consacrée en octobre 1709 par l'archevêque Augusto Antonio Zacco (it) comme centre des catholiques de l'île. Au milieu du XIXe siècle, l'édifice constitue l'unique église paroissiale catholique de la ville et son chapitre abrite cinq chanoines. Lors de la rénovation de 1905, elle reçut sa forme actuelle ; son intérieur a été complètement détruit par l'armée de l'air allemande en septembre 1943. La reconstruction de l'église après les bombardements de la Seconde Guerre mondiale a été achevée en 1970 par l'archevêque catholique Antónios Varthalítis (en). Description La cathédrale est située sur la place de l'hôtel de ville (en), non loin de la Spianáda. Six chapelles sont rattachées au corps principal à nef unique. D'un côté, une chapelle du Christ, une chapelle Notre-Dame de la Santé et Sainte Thérèse de Lisieux ; de l'autre côté les chapelles des Saints Spyridon et Arsenios, l'Assomption de Marie et le Saint Sacrement. Certaines peintures et pierres tombales remarquables ont été conservées dans l'église. Notes et références Voir aussi Articles connexes Église catholique romaine en Grèce Cathédrale Saint-Denys-l'Aréopagite d'Athènes Cathédrale Saint-Georges d'Áno Sýros Liens externes Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Grèce Portail du catholicisme
Cattedrale dei Santi Giacomo e Cristoforo

La cattedrale dei Santi Giacomo e Cristoforo (in greco Καθεδρικός Ναός Αγίου Χριστοφόρου και Ιακώβου?) si trova a Corfù, in Grecia, ed è la cattedrale dell'arcidiocesi di Corfù, Zante e Cefalonia. Storia e descrizione La nuova cattedrale cattolica è stata consacrata il 31 dicembre 1553 dall'arcivescovo latino Iakovos Cocco e ristrutturata nel 1658. La cattedrale è stata poi distrutta completamente dai tedeschi durante la seconda guerra mondiale la notte del 13 settembre 1943. La ricostruzione si è conclusa nel 1970. Oggi la chiesa ha una navata con sei cappelle. L'altare centrale è dominato dal Cristo crocifisso. A sinistra si trovano tre cappelle dedicate rispettivamente a Cristo Re dell'Universo, la Madonna della salute, con l'omonima icona, e Santa Teresa di Lisieux. A destra altre tre cappelle dedicate ai Santi Spyridon e Arsenio, l'Immacolata Concezione di Maria e il Mistero dell'Eucaristia. Nella chiesa sono conservati anche alcuni pregevoli dipinti ecclesiastici e monumenti funerari. Note Voci correlate Chiesa cattolica in Grecia Cattedrali in Grecia Corfù Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale dei Santi Giacomo e Cristoforo Collegamenti esterni (EN) Cattedrale dei Santi Giacomo e Cristoforo, in GCatholic.org. Sito ufficiale dell'arcidiocesi di Corfù, Zante e Cefalonia, su catholic-church-corfu.org.
Katedra św. Jakuba i Krzysztofa w Korfu

Katedra św. Jakuba i Krzysztofa w Korfu – rzymskokatolicka katedra archidiecezji Korfu–Zakintos–Kefalina znajdująca się w Korfu, na wyspie Korfu w Grecji. Mieści się przy placu Ratuszowym. Elegancki budynek, restaurowany po bombardowaniach II wojnie światowej (1943), z typową barokową krzywą przy górnej przedniej części, gotycką wieżą i wysoką dzwonnicą. Doznała poważnych uszkodzeń w wyniku nazistowskich bombardowań podczas drugiej wojny światowej. Linki zewnętrzne Informacje o katedrze. corfuvisit.net. [zarchiwizowane z tego adresu (2014-12-22)]. Cathedral of St. Jacob and Christopher w bazie GCatholic.org
Catedral de São Tiago e São Cristóvão

A Catedral de São Tiago e São Cristóvão (em grego: Καθεδρικός Ναός Αγίου Χριστοφόρου και Ιακώβου) é a sede da Arquidiocese Católica Romana de Corfu, Zante e Cefalônia, na Grécia. A antiga catedral fica na antiga fortaleza de Corfu e era dedicada aos apóstolos Pedro e Paulo . Este templo foi um dos monumentos mais antigos da antiga fortaleza e foi originalmente uma catedral ortodoxa, que desde o século XIII até ao século XVII foi a catedral católica da cidade. Originalmente a igreja foi uma basílica e junto dela havia uma capela dedicada a Santo Arsénio, primeiro bispo de Corfu (876-952) que veio de Bitinia, na Judeia. O templo foi destruído em 1718 por um incêndio causado por uma explosão de pólvora e em seu lugar foi construído um templo mais pequeno que já não pertence à diocese católica. A Igreja Ortodoxa Grega também construiu uma pequena capela dentro da fortaleza dedicada a Santo Arsénio. Hoje em dia não há vestígios destes templos. Em 31 de dezembro de 1533 o Arcebispo Jacobus Cocco consagrou o templo. Na noite de 13 de setembro de 1943, com o bombardeamento alemão, o exterior da igreja ficou destruído. Ver também Catolicismo na Grécia Catedral de São Jorge (Ano Syros) Referências
Kaplaneios School

The Kaplaneios School (Greek: Καπλάνειος Σχολή) was a Greek educational institution that operated in Ioannina from 1797 to 1820/1. The school evolved into the most significant intellectual center of the city through the work of Athanasios Psalidas, a major representative of the modern Greek Enlightenment movement. Kaplaneios was rebuilt during 1922–1926 and since that time has housed a number of primary schools. Under Athanasios Psalidas The school was founded at the personal expense of the brothers Manthos and Zois Kaplanis, merchants and local benefactors. It succeeded another local school, the Maroutsaia, which closed due to financial problems. From its very start, Athanasios Psalidas, one of the main representatives of the modern Greek Enlightenment, took the initiative and became director of the school. The same year the Kaplaneios had its own library, while it came under the protection of the Phanar Greek Orthodox College of Istanbul (Constantinople) and acquired the alternative title Patriarchal Academy. Psalidas initially faced an anachronistic and lethargic education system. In order to deal with this, he began a series of confrontations with the conservative community of Ioannina. He included in the curriculum lessons of experimental physics and was an ardent supporter of contemporary European ideologies and the vernacular (Demotic) Greek language. The students were also taught Ancient Greek literature and contemporary science, including Lavoisier's chemistry and Isaac Newton's Principia. Psalidas' main objective and aspiration was the intellectual uplifting and the political restoration of the Greek people. In his efforts to achieve this, he was assisted by the intelligent and religiously tolerant ruler of the region, Ali Pasha, who encouraged the education in Ioannina. Because of his progressive teaching methods, Psalidas was accused of atheism and voltairianism by conservative scholars. Destruction and revival Soon however, the Greek Enlightenment process, in which Ioannina was a major center, came to an abrupt end, with the suppression of Ali Pasha's autonomist tendencies against the Porte as well as with the outbreak of the Greek War of Independence in 1821. The suppression of Ali Pasha resulted in the destruction of the schools of the city, including the Kaplaneios. The school was rebuilt during 1922–1926, thanks to a bequest from Zois Kaplanis, and since that time has housed a number of primary schools. Notable graduates Angelos Kitsos Kosmas Thesprotos, scholar Georgios Stavros, banker Anastasios Sakellarios, first director of the Zosimaia School References
Lido Indoor Hall

The Lido Indoor Hall, or simply, the Lido Hall, is a multi-purpose indoor arena that is located in the city of Heraklion, on the island of Crete, in Greece. It is named after the district where it's located, called Lido (Greek: Λίντο). The arena has been used to host a variety of sports events, such as volleyball, boxing, kickboxing, wrestling and Mixed martial arts, but its primary use is hosting basketball games. It is the home of Ergotelis B.C. of the Greek C Basket League and former home of Irakleio B.C. during its tenure in Greek A1 Basketball League. It is part of the Heraklion National Sports Centre, and is located next to the Pankritio Stadium. It has a seating capacity of 1,400. History The arena was built in 1986. Its current state dates back to 1995, when the arena was partially renovated (e.g. more tiers were added) to be the home of Irakleio B.C., when the team was promoted to the Greek A1 Basketball League, the top tier of the Greek basketball league system. For many years it was the only indoor arena in Heraklion, until the construction of the TEI Indoor Sports Hall in 2004 and primarily that of the Heraklion Indoor Sports Arena in 2007. Due to these newer venues, the Lido Indoor Hall has been considered outdated and inadequate for the city's indoor sports outings, currently being used as the home for Cretan Basket League club Ergotelis. Despite appearances though, the arena surprisingly hosted the 2005 Greek Basketball Cup final contested by Greek basketball powerhouses Panathinaikos and Aris. References
Lac de Zirós

Le lac de Zirós, en grec moderne : Λίμνη Ζηρού, également appelé lac Zirós (Λίμνη Ζηρός), est un lac naturel du district régional de Préveza dans l'Épire, en Grèce. Il est situé à deux kilomètres à l'ouest de l'ancienne route nationale Árta-Ioánnina, en face du village de Pandánassa. Administrativement et géographiquement, il s'étend entre Filippiáda, Thespotikó et la montagne de Xirovoúni (el) et fait partie du dème de Zirós. Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Λίμνη Ζηρού » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Grèce
Límni Ziroú

Límni Ziroú är en sjö i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomós Prevézis och regionen Epirus, i den centrala delen av landet, 280 km nordväst om huvudstaden Aten. Límni Ziroú ligger 95 meter över havet. Arean är 0,33 kvadratkilometer. Trakten runt Límni Ziroú består till största delen av jordbruksmark. Den sträcker sig 0,6 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,8 kilometer i öst-västlig riktning. Källor
Морнос (язовир)

Морнос (на гръцки: Λίμνη Μόρνου) е деветия по големина язовир в Гърция. Изграден е на река Морнос, между планините Вардуша и Гиона. Изграждането му е с цел задоволяване нарастващите нужди от вода на Атина и завършва през 1989 г. Свързан е посредством подземен тунел с Евинос, откъдето също се черпи вода за захранването на гръцката столица. Акведуктът от язовира с който се захранва Атина е един от най-големите в Европа с обща дължина от 188 км. Той пресича Фокида, Беотия и Атика и има 15 тунела с обща дължина 71 км. Източници
Lac du Mórnos

Le lac du Mórnos, en grec moderne : Λίμνη Μόρνου, est un lac de barrage de Phocide en Grèce-Centrale. Il est formé pour répondre aux besoins croissants d'approvisionnement en eau d'Athènes, par la construction, en 1979, d'un barrage sur le fleuve Mórnos. La superficie totale du lac, correspondant à son niveau moyen, est d'environ 15,5 km2 pour un périmètre de 70 km, ce qui en fait le neuvième plus grand lac artificiel de Grèce. La construction du barrage a entraîné la disparition du village de Kállio. Ses maisons réapparaissent lorsque la sécheresse fait baisser le niveau de la retenue. Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Λίμνη Μόρνου » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Grèce
Морнос (водохранилище)

Морнос (греч. Λίμνη Μόρνου) — техническое водохранилище в Греции, на реке Морнос (бассейн Ионического моря) в общине Дорида в периферийной единице Фокида в периферии Центральная Греция. Водохранилище с системой каналов и туннелей используется для водоснабжения района Больших Афин. Общая длина акведуков составила 188 км, в том числе 36% их протяжённости составляют 15 напорных туннелей (71 км), длина самого большого из них — 14,6 км. Максимальная подача воды — 23 м³/с. Земляная плотина построена в 7 км западнее Лидорикиона. Проект начался в мае 1969 года и был завершен в 1979 году, но его нормальная эксплуатация началась в 1981 году. Плотина Морнос, одна из крупнейших в Европе, состоит из непроницаемого глиняного ядра. Через туннель вода из водохранилища Эвинос транспортируется и направляется в водохранилище Морнос, чтобы увеличить его запасы. Эксплуатация туннеля осуществляется под напором с объёмным расходом воды 27 м³/с. Туннель имеет общую длину 29 393 м и внутренний диаметр 3,5 м. Строительство туннеля началось в 1992 году и было завершено за 2 года. Высота плотины 126 м, ширина у основания 595 м. Высота гребня — 446,5 м над уровнем моря. Объём плотины 17 млн м³. Длина основания — 250 м, длина гребня — 815 м. Площадь водохранилища 19,9 км². Полезный объём 630 млн м³. В зону затопления попала деревня Калион. Примечания
Mornos

Mornos är en reservoar i Grekland. Den ligger i den centrala delen av landet, 150 km väster om huvudstaden Aten. Mornos ligger 430 meter över havet. Arean är 17,1 kvadratkilometer. Den sträcker sig 12,5 kilometer i nord-sydlig riktning, och 7,6 kilometer i öst-västlig riktning. Följande samhällen ligger vid Mornos: Lidoríki (840 invånare) Kommentarer Källor
Смоковско езеро

Смоковското езеро (на гръцки: Λίμνη Σμοκόβου) е язовир на територията на Източна Аграфа, Гърция. Язовирът са намира под едноименното село Смоково, прекръстено на Лутропиги в 1927 година и известно с единствените си минерални извори и бани в района още от 1662 г. Термите са ползвани още в древността. Над язовира е изграден СПА център. Водите му се използват за напояване на плодородната Тесалийска равнина. На 22 октомври 2005 г. на язовира е въведена в експлоатация ВЕЦ. Източници
Оленско езеро

Оленското езеро (на гръцки: Λίμνη Πλατανόβρυσης) е язовир в Северна Гърция, разположен в долното течение на река Места. Носи името на селото Ола, прекръстено в 1927 година на Платановриси. Височината на язовирната стена е 95 метра, водоемът е с площ 3,25 км2, а генерираната енергия от прилежащия ВЕЦ е 248 GWh годишно. Максималният работен обем на язовира е 11 милиона кубически метра. Непосредствено зад опашката на Платановриси се намира язовирът Черешовско езеро. Бележки
Lac de Platanóvrysi

Le lac de Platanóvrysi, en grec moderne : Λίμνη Πλατανόβρυσης, est un lac de barrage du district régional de Dráma en Macédoine-Orientale-et-Thrace, Grèce. Il est créé en 1999 après la construction d'un barrage sur le fleuve Néstos. Sa superficie est de 3,25 km2. Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Λίμνη Πλατανόβρυσης » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Article connexe Parc national des Rhodopes Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Grèce
Сфикийско езеро

Сфикийското езеро (на гръцки: Λίμνη Σφηκιά) е язовир в Южна Македония, Гърция. Местоположение Езерото е разположено на река Бистрица (Алиакмонас), след големия язовир Полифитоско езеро в пролома на Бистрица между Каракамен и Фламбуро. Носи името на село Сфикия (Восово). Бележки