NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mihalarias Art Center

The Mihalarias Art Center was established in Kolonaki in the center of Athens, Greece in 1984. It went on to open other branches in the city, at the Kifissia Gallery and at the Art City in Malakassa. Overview The gallery Mihalarias Art was officially opened in Kifissia in May 2005. Mihalarias Art was opened by Stavros Mihalarias, an art dealer, restorer and artist. Built in the beginning of the 20th century, this building is in the center of Kifissia with an outside area designed to host exhibitions of sculpture. Paintings and sculptures by Greek and international artists of the 19th and 20th centuries, antiquities, icons and many other works of art are on permanent exhibition in its rooms. Periodical shows and exhibitions in collaboration with international galleries are also organized. References External links Official website
Église Sainte-Sophie de Monemvasia

L’église Agía Sofía (grec moderne : Ναός Αγίας Σοφίας) ou église Sainte-Sophie, est une église de la ville haute de Monemvasia en Laconie dans le Péloponnèse en Grèce. Histoire Cette église a été construite à l'époque byzantine vers 1150. Le narthex à arcades a été ajouté par les Vénitiens. L'église a été transformée en mosquée sous la domination ottomane. Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Grèce Portail du christianisme orthodoxe
Chiesa di Santa Sofia (Malvasia)

La chiesa di Santa Sofia è una chiesa nella città alta di Malvasia in Laconia, Peloponneso, Grecia. Storia Fu fondata a metà dell'XI secolo dall'imperatore Andronico I Comneno, intorno al 1150, e la chiesa venne decicata alla Panagia Hodegetria. Durante il periodo veneziano, fu convertito in un convento cattolico. A quest'epoca risale l'aggiunta del nartece. Dopo l'indipendenza della Grecia, fu dedicata alla saggezza di Dio, da cui il suo nome attuale. Il tempo e le guerre hanno causato gravi danni e fu restaurato a metà del XX secolo da Eustathios Stikas. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Santa Sofia (Malvasia)
Voulismeni-See

Der Voulismeni-See (griechisch λίμνη Βουλισμένη (f. sg.)) ist ein rund geformter ehemaliger Süßwasser-See in der Stadt Agios Nikolaos auf der griechischen Insel Kreta. Im Jahr 1870 wurde er durch einen Kanal mit dem Seehafen der Stadt verbunden. Nach Angaben der Mythologie soll die Göttin Athene ein Bad im See genommen haben. Eine weitere Legende besagt, dass der See bodenlos und mit der hunderte Kilometer entfernten Insel Santorin verbunden sei. Diese Geschichte stützt sich unter anderem darauf, dass bei einem Erdbeben auf Santorini im Jahr 1956 auch die Wasseroberfläche des Voulismeni-Sees stark erschüttert worden sein soll. Tatsächlich weist der See mit 65 m eine beachtliche Tiefe auf und fällt somit bei einem Durchmesser von maximal 137 m am Ufer stark ab. Im Zweiten Weltkrieg, so wird berichtet, haben die deutschen Besatzungstruppen vor ihrem Abzug Waffen, Fahrzeuge und weitere Ausrüstung im See versenkt. Heutzutage ist der See von einer langen Promenade mit zahlreichen Tavernen und Bars umgeben und ist darüber hinaus ein beliebtes Ausflugsziel für die Stadtbevölkerung zum orthodoxen Osterfest. Weblinks
Lac Voulisméni

Le lac Voulisméni (grec moderne : Λίμνη Βουλισμένη, Límni Voulisméni) est un lac de Crète, en Grèce. Il s'agit d'un ancien petit lac, relié à la mer situé au centre de la ville d'Ágios Nikólaos sur l'île grecque de Crète. Il a une forme circulaire d'un diamètre de 137 m et d'une profondeur de 48 m. Le lac est relié au port de la ville par un canal creusé en 1870. Depuis un petit parc situé au-dessus on jouit d'une vue panoramique du lac. Selon la légende, la déesse Athéna s'y est baignée. Chaque année, à minuit le jour de la Pâques orthodoxe, la majorité de la population de la ville se rassemble autour du lac pour célébrer la fête avec des feux d'artifice et des pétards. Une légende urbaine locale affirme que le lac est sans fond. Cette affirmation est potentiellement basée sur sa profondeur impressionnante et disproportionnée par rapport à sa largeur ainsi que sur l'observation des perturbations sur le niveau de l'eau lors du séisme d'Amorgós en 1956. Liens externes Source de la traduction (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Lake Voulismeni » (voir la liste des auteurs). Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Crète
Lago Voulismeni

Il lago Voulismeni (in greco moderno: Λίμνη Βουλισμένη, Límni Voulisméni) è un lago sull'isola greca di Creta. Si tratta di un piccolo lago collegato al mare, situato nel centro della città di San Nicolò. Ha una forma circolare, con un diametro di 137 metri e una profondità di 48 metri. Il lago è collegato al porto della città da un canale scavato nel 1870. Da un piccolo parco sovrastante si gode di una vista panoramica. Secondo la leggenda, la dea Atena vi faceva il bagno. Ogni anno, a mezzanotte della Pasqua ortodossa, la popolazione della città è solita riunirsi intorno al lago per celebrare la festività con fuochi d'artificio e petardi. Una leggenda metropolitana locale sostiene che il lago sia senza fondo. Questa affermazione si basa probabilmente sulla sua impressionante profondità (48 metri), sproporzionata rispetto alla sua larghezza, nonché sulle osservazioni delle perturbazioni del livello dell'acqua durante il terremoto di Amorgos del 1956. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul lago Voulismeni Collegamenti esterni Homepage del comune di San Nicolò
Voulismenimeer

Het Voulismenimeer (Grieks: Λίμνη Βουλισμένη, Límni Voulisméni) is een voormalig zoetwatermeer en thans een baai in Agios Nikolaos te Kreta. Het meer ligt in het stadje Agios Nikolaos en werd in 1890 door een kanaal verbonden met de Golf van Mirabello en daarna met de Egeïsche Zee. De diepte van het meer is 64 meter en het heeft een diameter van 137 meter, wat aanleiding gaf tot de lokale sage dat het meer bodemloos is. Volgens een lokale sage zou Athena ooit in het meer hebben gezwommen. Trivia Het meer speelt een rol in het album Knokken in Knossos van de stripreeks Suske en Wiske
Wulismeni

Jezioro Wulismeni (gr. Λίμνη Βουλισμένη, Límni Voulisméni) – niegdyś niewielkie jezioro słodkowodne, obecnie połączone z morzem kanałem, położone w centrum miasta Ajos Nikolaos na Krecie. Ma kształt kolisty przy maksymalnej szerokości 137 m i głębokość 64 metry. Połączenie z miejskim portem umożliwia kanał zbudowany w 1870. Widok całego jeziora dostępny jest z położonego wyżej parku miejskiego. Według legend w Wulismeni zażywała kąpieli bogini Atena. Corocznie w dniu prawosławnej Wielkanocy nad brzegami jeziora odbywają się świąteczne uroczystości, połączone m.in. z pokazem ogni sztucznych. Według miejscowej legendy jezioro jakoby jest bezdenne. Przekonanie to powstało wskutek nieproporcjonalnie dużej głębokości jeziora względem jego powierzchni oraz z zaobserwowanych zmian poziomu wody po trzęsieniu ziemi na Santorini w 1956. Mimo domniemań istnienia podziemnego połączenia między Wulismeni a wyspą Santorini, dotychczasowe badania naukowe nie potwierdziły prawdziwości takiego poglądu. Przypisy
Lago Vulisméni

O lago Vulisméni (em grego: Λίμνη Βουλισμένη; romaniz.: Límni Voulisméni) ou lago de Ágios Nikolaos é um lago situado no centro da cidade de Ágios Nikolaos, no nordeste da ilha de Creta, Grécia. No passado foi um lago de água doce, mas em 1867 ou 1870 foi ligado ao mar na zona do porto com a construção de um pequeno canal, o que o transformou num lago de água salgada. De forma aproximadamente circular, tem 137 metros de diâmetro e 64 m de profundidade. Descrição Vulisméni significa "afundado" em grego. Os locais referem-se a ele simplesmente como "o lago" também pelo nome pouco lisonjeiro Vromolimni ("lago mal cheiroso"), devido ao facto do cheiro que emanavam as suas águas estagnadas antes de ter sido ligado ao mar. Quando esta ligação foi efetuada foi também construída a pequena ponte sobre o canal, por ordem de Paxá Kostis Adosides. O lago é uma das imagens de marca de Ágios Nikolaos. Nos lados ocidental e sul é limitado por uma falésia, em cuja colina há um parque com vistas sobre o lago, da cidade e do golfo de Mirabelo. Nos outros lados as margens são planas e são um local de passeio onde há numerosas esplanadas de restaurantes e cafés. No dia de Páscoa a maioria da população da cidade junta-se em volta do lago para assistir ao espetáculo de fogo de artifício que comemora o feriado. Um dos pontos altos dese espetáculo é a queima de uma efígie de Judas sobre as águas do lago. As paredes verticais das margens a oeste e sul fazem lembrar as de uma cratera vulcânica, o que leva algumas pessoas a acreditar que o lago cobre um antigo vulcão. Apesar de aparentemente ser uma teoria plausível, ela tem cada vez menos aceitação e atualmente acredita-se que o lago é a desembocadura de um rio subterrâneo. Lendas e superstições O lago está ligado a várias lendas e superstições locais. Segundo a mais antiga, as deusas gregas Atena e Ártemis Britomártis tomavam banho no lago. A tradição local afirma que o lago não nem fundo e que comunicava com espíritos malignos, uma crença que provavelmente tem origem no facto da sua profundidade ser enorme atendendo à sua pequena dimensão. O mito do lago não ter fundo provou-se errado em 1853, quando o almirante britânico Thomas Spratt determinou que tinha 64 metros de profundidade através de testes sonoros. Já no século XX, o exército alemão teria afundado no lago parte do seu armamento e veículos blindados quando retirou de Creta na Segunda Guerra Mundial e esse material desapareceu misteriosamente e nunca foi encontrado. Outro acontecimento estranho ocorreu em 1956, quando subitamente apareceram peixes mortos à superfície depois de uma erupção vulcânica em Santorini. Este evento deu origem a teorias de que o lago estaria de alguma forma ligado geologicamente a Santorini. Notas e referências Ligações externas
Вулизмени

Вулизме́ни (греч. Λίμνη Βουλισμένη) — озеро, расположенное в городе Айос-Николаос на острове Крит. Это одно из двух пресноводных озёр на Крите (второе — Курна). Озеро имеет форму почти идеального круга диаметром 137 м и глубиной 64 метра в центральной части. С западной стороны озеро окружено скалами, а с восточной — уличными кафе. В 1867—1871 годах был вырыт канал, который соединил озеро с морем. После этого верхние слои озера около 30 метров стали солёные, а нижние остались пресными. Согласно древнегреческому мифу в этом озере купалась сама богиня Афина. Также существует городская легенда о том, что Вулизмени не имеет дна — это связано с непропорционально большой глубиной озера в сравнении с шириной. Жак-Ив Кусто приезжал в г. Агиос-Николаос для изучения озера. На дне Вулизмени обнаружены залежи немецкой военной техники времен Второй Мировой войны. Местные жители сбросили их со скалы в озеро как символ освобождения острова Крит от немецких войск. Примечания Ссылки Мориц Маурус. «Крит». Дискус Медиа. 2007 ISBN 978-5-940590-60-6 Веб-страница города Агиос-Николаос . Архивировано из оригинала 29 июля 2005 года.
Вулісмені

Вулісмені (грец. Λίμνη Βουλισμένη) — колишнє мале озеро, яке було з'єднане з морем, розташоване в центрі міста Айос-Ніколаос в номі Ласітіон на грецькому острові Крит. Озеро має форму кола діаметром 137 м і глибиною 64 м. Місцеві жителі називають його просто «Озеро». Озеро з'єднується з портом міста каналом, який викопали в 1870 році. Згідно з легендою, в цьому озері купалася богиня Афіна. Було повідомлено, що німецькі армії під час їх виведення з цього району під час Другої світової війни, ліквідували частину свого озброєння та транспортних засобів у глибокому озері. Місцеві міські легенди твердять, що озеро бездонне . Це твердження ґрунтується на непропорційно великій глибині озера в порівнянні з його шириною (глибина 64 м, ширина тільки 134 м) і на тому факті, що місцеві мешканці помітили коливання на поверхні озера під час землетрусу 1956 року на острові Санторіні. Багато хто припускає можливі геологічні зв'язки двох місцевостей, але ця гіпотеза на сьогоднішній день не була підтверджена відомими науковими дослідженнями. Посилання Вебсторінка муніципалітету Айос-Ніколаос Примітки
Церква святих Ясона і Сосіпатра

Церква святих Ясона і Сосіпатра (Αγιοι Ιάσων και Σωσίπατρος) - одна з найдавніших церков міста Керкіри (острів Керкіра (Греція)), датована XI століттям, розташована між мікрорайоном Гаріца та Мон Репос, присвячена святому Ясону та святому Сосіпатру - учням апостола Павла, які поширювали християнство на острові. Архітектура Церква є однією з найважливіших церков візантійського періоду, що належить до церковного архітектурного типу двосторонніх хрестоподібних церков з вписаним куполом. Це один з найбільш добре збережених і найдавніших храмів цього типу. Церква має прямокутну форму, завдовжки 16,30 м і шириною 12,20 м. Вона поділена на внутрішній притвор (11,55 на 3,12 м) та головний простір (10,90 м на 12,05 м) без бокових ніш. Восьмисторонній купол піднімається на перетині двох склепінь, підкріплений чотирма трикутниками, на кінцях стін та спирається також на дві монолітні мармурові колони. Храм був побудований майстрами з Аттики та Беотії на руїнах стародавнього храму, присвяченому Святому Андрію, ймовірно, у XI столітті, з використанням будівельних матеріалів із зруйнованих будівель Палополісу, який розташовувався поруч в сучасній місцевості Мон Репос. Нижні частини церкви побудовані з великих каменів, які були взяті з давніх споруд. Інколи в проміжки між каменів вставлена цегла, а іноді цегляні блоки. Стіни прикрашені керамічними вставками. Дзвіниця та споруда для священника на північно-західному куті церкви датуються XVII століттям. Інтер'єр В церкві перебувають ікони знаменитого критського іконописця Еммануїл Тзанеса та Михайла Дамаскіна. Церква прикрашена бароковим мармуровим іконостасом, датованим XVIII століття. Інтер'єр церкви колись був повністю розмальований фресками, які наразі частково відреставровані та розташовані в різних частинах буділі та датуються XI - XIV століттями. Значна частина внутрішніх розписів в церкві були зруйновані близько 1820 року, коли церкву побілили. Найдавніша фреска, яка збереглася та розташована в притворі, це фігура Святого Арсенія, архієпископа Керкіри. Також збереглися пізніші фрески із зображенням хрещення та фігур ангелів. Саркофаги по обидві сторони від дверей приписуються покровителям церкви, святому Ясону та святому Сосіпатру. Історія За письмовими джерелами, церква в XV столітті була католицьким монастирем. Тут знайшла притулок Катерина, дружина Фоми Палеолога (брат останнього візантійського імператора, Костянтина XI), коли у 1453 році Константинополь захопили османи (її гробниця за окремими даними розташована на території церкви). Протягом усього післявізантійського періоду монастир був пов'язаний із відомими вченими та художниками, володів значним маєтком, і сьогодні зберігає деякі важливі ікони та реліквії. У 1993 р. розкопки в церкві виявили кладовище, яке використовувалося з ранньохристиянських часів до 1900 р. Щороку 29 серпня в церкві є свято на пам'ять про святих, на честь яких названа церква. Посилання
Света Богородица Мавровска

„Света Богородица Мавровска“ или Мавриотица (на гръцки: Ιερά Μονή Παναγία Μαυριώτισσα, Панагия Мавриотиса или Μεσονησιώτισσα, Месонисиотиса) е православен манастир край град Костур, Егейска Македония, Гърция. В 1924 година църквата с параклиса „Свети Йоан Богослов“ е обявена за паметник на културата. Местоположение Манастирът е разположен на три километра югоизточно от Костур, на края на костурския полуостров Горица срещу село Маврово от другата страна на Костурското езеро, откъдето идва и името Мавриотиса – Мавровска. В двора на манастира е природната забележителност Мавровски чинар. Католикон Архитектура Църквата е изградена в 1082 година от император Алексий I Комнин (1081 – 1118). В архитектурно отношение е еднокорабна базилика с дървен покрив. На западната страна на сграда е оформен просторен притвор, а на източната е полукръглата апсида на олтара. Живопис Стенописите по външната фасада на католикона, изобразяващи императори, Дърво Йесеево и Свети Димитър и Свети Георги са от около 1260 година. Във вътрешността много от стенописите на северната и южната стена на църквата са унищожени при реставрационните дейности на храма. На част от източната стена има стенописи, датиращи от първата половина на XII век, а в друга част на същата стена и на цялата западна стенописите са от края на XII век (Успение Богородично, Разпятие). Забележителна от иконографска гледна точка е сцената „Страшния съд“, която се развива на източната и южната стена на притвора и е от края на XII век. Сцената „Кръщене“ под нея е малко по-късна. Авторите на стенописите произхождат от константинополско ателие. Външните стенописи Дърво Йесеево, императори и светците Димитър и Георги, са датирани около 1260 година. От X век са входните резбовани дървени врати. „Свети Йоан Богослов“ Според запазения надпис 1552 година на южната стена на католикона е иззидан и изписан от зографа Евстатиос Якову с ценни стенописи параклисът „Свети Йоан Богослов“. В архитектурно отношение е малък, еднокорабен храм с дървен покрив и вход от запад. Апсидата не излиза извън източната стена. Северната му стена е и южна стена на католикона, затова и покривът му е едноскатен, влизащ под ската на този на католикона. Литература Γούναρης, Γεώργιος Γ. Η Παναγία Μαυριώτισσα της Καστοριάς, Θεσσαλονίκη, 1993. Бележки
Monastery of Panagia Mavriotissa

The Monastery of Panagia Mavriotissa (Greek: Παναγία Μαυριώτισσα) is a monastery that is built on the spot where troops of Byzantine military commander George Palaiologos encircled the attacking Normans in 1083. It is believed that the emperor Alexios I Komnenos (r. 1081-1118) built the monastery there to commemorate the event. Surrounding the region of the lake of Kastoria there are 72 churches and chapels, Mavriotissa being one of the earliest of them. History The monastery was initially named Mesonesiotissa ("in the middle of the island") and in the beginning of the 17th century it renamed itself to Krepenitissa ("of Krepeni") after the name of the nearby village Krepeni. Sometime from the middle to late 17th century it changed its name to Mavriotissa ("of Mavrovo") after the village Mavrochori near Kastoria. The monastery was a significant landowner in the village of Krepeni. References
Панагия Мавриотисса

Панагия Мавриотисса (греч. Ιερά Μονή Παναγία Μαυριώτισσα) — православный монастырь в юрисдикции Касторийской митрополии Константинопольской православной церкви. Расположен в селе Маврохори, около Касторийского озера в трёх километрах от города Кастория в Греции. В 1924 году монастырская церковь святого Иоанна Богослова внесена в реестр памятников архитектуры Греции. Примечания
Манастир Света Богородица Мавровска

Света Богородица Мавровска или Мавриотица (грч. Παναγία Μαυριώτισσα, Панагија Мавриотица или Μεσονησιώτισσα, Месонисиотица) православни манастир код града Костура, Егејска Македонија у Грчкој. Историја Манастир припада Костурској епархији Цариградске патријаршије и налази се 3 км источно до града Костур, на крају полуострва Костур. Код Костурског језера налази се село Маврово, по коме је добио назив. Црква је саграђена у 10. веку, а животопис фресака у њему је осликан у 13. веку. Верује се да је изградио цар Алексије I Комнин (1081-1118). Манастир је првобитно имао назив Средоостровски. Почетком 17. века је преименован у Крпенички (односно Богородица Крпеничка) по оближњем селу Крпени. Негде од средине па до краја истог века добио је своје садашње име, по селу Маврово које се налази на супротној страни. Посебно се издваја сцена „Страшни суд”. Изрезбарена улазна врата су такође из 10. века. Референце Литература Γούναρης, Γεώργιος Γ. Η Παναγία Μαυριώτισσα της Καστοριάς, Θεσσαλονίκη, 1993. Галерија Спољашње везе Манастир Богородица Мавровска
Monastiraki, Crete

Monastiraki (Greek: Μοναστηράκι) is the archaeological site of an ancient Minoan town on the island of Crete. The site is on the plain of Amari, west of the Ida massif, 38 kilometres (24 miles) from Rethymnon. Monastiraki likely dates to the Middle Minoan Old Palace period and was destroyed at the same time as the old palaces. Its importance for archaeology, then, lies in the fact that it was not subsequently built on and remains one of the best examples of Middle Minoan archaeology on the island. It is clearly located on a strategically important site, dominating the Amari Valley which connects the south coast of Crete to the west of Phaistos with the north coast of Crete at present day Rethymno. It is quite likely that Monastiraki was developed by Phaistos inhabitants founding a satellite center. (Hogan, 2007) The site may have been a Minoan palace, and has thus far yielded a complex of buildings, including storehouses, two archive rooms of earthenware stamps and sanctuaries. Archaeology Monastiraki was first excavated during World War II by the German Archaeological Institute. Excavations began again in 1980 by the University of Crete. Three areas have now been excavated. In the early 1980s an Italian team excavated a small area at the north end of the site where the first store of seals was found. Nearby is the area that was illegally excavated by the Germans during the Second World War. Their excavation was based on the notebooks of the noted British archaeologist J. D. S. Pendlebury, who was captured and executed by the Germans after the Battle of Crete. The Germans concluded that Monastiraki was a small site and their excavations were not extensive. Greek archaeologists have recently revisited the German excavations with some interesting results. The main part of the excavation lies to the south of these two areas and is under the supervision of Greek archaeologist Athanasia Kanda. There is not very much published in the public domain, and photography is still forbidden at the site, a ruling enforced by the local villagers who allow visitors onto the site. As at August/2022, there is an "Entrance Kiosk" for the issue of Entrance Tickets" at a cost of 2 Euros per person, with a one page 'guide' sheet available, in a selection of languages. The lady "guardian" was *delighted* to see Visitors. We were perhaps the only 'foreigners' she had seen all week / month ... See also List of ancient Greek cities References Willetts, R.E. 1977 The Civilization of Ancient Crete ISBN 1-84212-746-2 C.Michael Hogan, Phaistos Fieldnotes, The Modern Antiquarian (2007) External links http://www.minoancrete.com/monastiraki.htm