Свети Георги (Негуш)

„Свети Георги“ (на гръцки: Αγίου Γεωργίου) е възрожденска православна църква в южномакедонския град Негуш (Науса), Егейска Македония, Гърция. Построен в 1842 година, храмът е една от петте енорийски църкви на Берската, Негушка и Камбанийска епархия в града и е обявена за паметник на културата. История Храмът е разположен в източната част на Негуш, близо до входа на града. Преди унищожаването на Негуш при потушаването на Негушкото въстание в 1822 година в града е имало църква, посветена на Свети Георги. На 25 декември 1832 година е издаден ферман за възстановяването на църквите „Свети Георги“ и „Свети Мина“ в Негуш. Според надписа в нея църквата е построена в 1841 година. Основният ктитор на църквата е Георги Буфела (? – 1851) от Голишани, който става епитроп на храма. Пари идват и от османската държава и от богати негушани. Надписът под портрета на ктитора Буфела гласи: На запад от църквата в 1867 година с ходатайството на берския митрополит пред Портата, която изпраща заповед до берския каймакамин да се спрат всякакви пречки от страна на местните турци, е изградена каменна камбанария – също забележителен архитектурен паметник. Около 1943 година е решено да се дострои купол на храма, като с това са натоварени възрастния строител Георгиос Карабадзос и тогава младия Евангелос Франгоцинос. В северозападните сгради в двора на църквата дълги години има сиропиталище. На 2 октомври 1985 година църквата е обявена за защитен паметник. Архитектура Църквата е втора по големина в града сред храмовете от XIX век след „Успение Богородично“. И формата и материалите, от които е изградена са типични за църковната архитектура в района в средата на XIX век. Формата му е правоъгълна с размери 34 m дължина и 17 m ширина, като площта е 578 m2. Представлява покрита с плочи трикорабна базилика в неокласически стил със затворен трем на западната и южната страна. Нартексът е с размери 4,30 m на 25 m, наосът е 19,55 m на 14,60 m, а светилището е 4,45 m на 14,60 m. Храмът е разширяван на запад – нартекса, на юг – параклиса „Свети Нектарий“ и на север – канцеларии. Зидарията е с дебелина между 0,95 и 1 m. От северната страна има подпорни стени с височина 3,90 m и ширина в основата 1,70 m на 1,55 m. На изток има само една полукръгла конха, която заема 2/5 от източната страна. Отвън апсидата е украсена със седем засводени слепи ниши на височина 2/3 от височината на стената. Над входовете има полукръгли каменни дъги. В дъгата над западния и южния вход има ниши за преносими икони на Свети Георги. Покривът е двускатен с керемиди с леки триъгълни засечки на изток, като не се образува триъгълен фронтон. Такава вероятно е била и западната фасада, променена след добавянето на нартекса. Във вътрешността трите кораба са разделени от кръгли колони с диаметър 40 cm, които имат правоъгъла кестенова сърцевина и са измазани кръгло. Образуваните с дървените обшивки арки са изписани с образи на пророци и светци. На запад над главния вход има типичната за епохата женска църква с формата на П, която е по-красива от тази в „Успение Богородично“. Към женската църква води стълба от наоса. Подът на храма е покрит с мраморни плочи. Оригиналният владишки трон е заменен с нов, а от оригиналният, особено красив амвон, е запазена само горната част. Иконостас Иконостасът първоначално е резбован дървен, но по-късно е заменен с мраморен, вероятно заедно с изграждането на купола. Новият иконостас е по модела на този в „Преображение Господне“ и включва релефни изображения на ангели и други украси. Изписан е в маслинен цвят и е разделен на три зони. В първата зона на височина до 1,10 m има повтарящи се релефи на ангели, които обгражда Кръста. Във втората на височина до 3 m има 10 царски икони с големи размери, като най-старата е тази на Богородица веднага вляво от царските двери, която е от 1843 година. В третата зона са оформени три фронтона над всеки кораб. В централния е Тайната вечеря, а в страничните изображения на светци. Над централния фронтон е дейсис. В основата на кръста няма дракони. Първата икона наляво от царските двери е „Света Богородица Врефократуса“, надписана в долния десен ъгъл Δαπάνη εργατών αμπατζήδων 1843 Δεκ. 23. Първата вдясно от царските двери е „Исус Христос Цар на царете и Велик архиерей“, надписана долу δια εξόδων Σαπωνάδων ων η μνήμη αιωνία 1844 Φεβρουάριο 18 υπό απσταλα, дело на същия зограф - поп Димитрис Апостолакис от Бер. Втората вляво икона е „Свети Георги Победоносец“, подписана αγιογραφικός οικος δανιηλ μοναχου. Иконата на „Свети Йоан Предтеча“ е надписана 1844 ...βριου 4. Следващата икона е „Свети Николай“, която носи в долната си част надпис δια διαπάνης ψαράδων ων η μνήμη αιωνία 1844 Μαίου 30. „Събор на 12 апостоли“ е в същия стил като „Света Богородица“. На иконата „Свети Спиридон“ в средата има надпис δέησις των μαηστόρων κονιτζιωτών. Осмата икона на иконостаса е на Свети Климент Охридски. Храмът е имал и пет иконостаса – два каменни от двете страни на иконостаса и три дървени, но дървените са изнесени от църквата и иконите им са преместени в олтара. На левия каменен иконостас е иконата на Свети Димитър, дело на неизвестен зограф, а на десния – иконата на Свети Георги, дело на негушкия зограф Димитриос Хасюрас, датирана 1943. На иконостаса, който е бил вляво от входа е иконата на Света Варвара с надпис δια χειρός παπά Αναστασιου, а на този, който е бил вдясно е Света Екатерина с надпис Αν ιστορίθη η παρούσα εικών δια δαπάνης των Evτιμoτάτων Κυρίων ζοσταράδων δια Γρ: 400ων η μνήμη αιωνία 1843 Νοεμβρίου 11 χειρ αποστολάκη παπά Δημητρ βερραίου. На иконостас в нартекса има икона от XIX век на Свети Стилиан Пафлагонийски с надпис Παίδων φύλαξ πέφυκε Θεού το δώρον Ο φιλέορτος Μάντης Γ. Μπίλης την αφιέρωσεν εις μνήμην αυτού Τε και των τέκνων του εν έτοι 1892. Стенописи Заедно с „Животворящ източник“ църквата е един от двата напълно изписани храма в Негуш. Стенописите са изписани в 1842 година от местни зографи, но по-късно са надживописани. Стенописите са в три зони. На север най-горната е със сцени от живота на Иисус Христос. Същите теми са изобразени и във втората зона, която е два пъти по-висока от първата. В третата зона са изображенията на светци. Изписани са и олтарното пространство и куполът. Бележки