NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Солунски одеон

Солунският одеон (на гръцки: Ωδείο Θεσσαλονίκης) е археологически обект, одеон, разположен на римския форум (агората) в град Солун, Гърция. Архитектура Първата строителна фаза на римската агора в Солун датира от средата на I век сл. Хр. В тази фаза източното крило е организирано с централно правоъгълно пространство - булевтерион, ограден от четири зали от двете страни. Така градът се сдобива с първото си затворено място за срещи. През II век е построен одеонът. Това е малък, покрит театър, който заема пространството на булевтериона, както и двете съседни зали. Новото пространство, освен че отговаря на нуждите на администрацията, е място и на артистични представления. През III век одеонът е ремонтиран. За да може оркестрата да се уголеми, първите шест реда седалки са премахнити и нивото на театъра се повишава с 1,00 m. Това създава между оркестрата и първия ред разлика във височината, която стига до 1,60 m. Тази разлика изисква и издигане на сцената, за да се достигне нивото на зрителите от първия ред. Крайните входове са предназначени за актьорите, които влизаха зад кулисите и оттам към оркестрата и сцената. Предвид факта, че одеонът в Солун е част от сграден комплекс и не може да бъде достъпна отстрани на конхата, всичките пет входа за зрители и актьори, са през фасадата на комплекса. Крайните входове са предназначени за актьорите, които влизат зад кулисите и оттам към оркестрата и сцената. Публиката използва трите междинни входа, които водят до пространство точно под пода на сцената и след това стигнат до седалките по стълби. В средата на IV век започват работите по разширяването на одеона и превръщането му в театър. Изграден е пръстен, който обгражда съществуващата конха с ширина 15,00 m. Сцената се издига, достигайки до преградите на входовете, и се разширява, заемайки съответната част от вътрешния портик на агората. Същевременно се затварят трите главни входа. Както изглежда според археологическите данни тази фаза не е завършена. В края на 4 век започва изоставянето на римската агора и одеона. Бележки
Музей на Солунския римски форум

Музеят на Солунския римски форум (на гръцки: Αρχαιολογικό Μουσείο Θεσσαλονίκης) е музей в град Солун, Гърция, разположен на античния римски форум на града. Сграда Музеят се помещава в модерната подземна сграда, построена специално за тази цел в западната част на Солунския форум. Сградата е организирана има вестибюл – входна част, главна зала с двата странични коридора и многофункционална зала. Входът на посетителите е от Скритата стоа, а изходът от стълбището, което води към северозападната част на площада на археологическия обект. Изграждането на сградата и организацията на експозицията са дело на Ефорията за праисторически и класически антики, съфинансирано от Европейския съюз и гръцката държава. Експозиция Археологическият обект е представен чрез находките от разкопките, извършвани периодично от 1962 до 1999 година и с помощта на богат илюстративен материал за запознаване на посетителя, както с историята на форумния комплекс, така и индиректно с историята на града от III век пр.н.е. до днес. В предверието е показана историята и хрониката на проучванията, разкопките и реставрационните и рекламните работи по обекта. В източния коридор е историята на района преди организацията на форумния комплекс (III век пр.н.е. – I век пр.н.е.). В основната зала е основната фаза на форумния комплекса – площад, одеон, източно крило, скрита галерия и южно крило. Бележки
Кундзерева къща

Кундзеревата къща (на гръцки: Μέγαρο Κουντζέρη) е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Къщата е разположена улица „Стефанос Драгумис“, близо до църквата „Свети Димитър“. История Къщата е построена е в 1930 година, като през следващите години е надстроявана. Според релефен надпис на прага имението е собственост на Е. Кундзерис. Имението на Кундзерис е обявено за защитен архитектурен паметник, но не е в добро състояние и не е обитавано. Архитектура Сградата се състои от сутерен, партер и 5 етажа. Основната фасада е организирана симетрично с отвори от двете страни на централния еркер. Еркерът заема 3 етажа, каквато е първоначалната височина на сградата и има отвори от малките странични страни. Забележителни декоративни елементи, голямата конзола, която поддържа изпъкналия корниз в края на еркера, модернистичните парапети и металната двукрила входна врата с ар деко влияние. Четвъртият етаж е обособен с балкон по оста на свода и покрит балкон в южната му част. Петият е по-малък по площ, тъй като само централната му част е в цялата дълбочина. Задната част на сградата представя има интензивна пластичност на обемите, с издатини, арки и дори кубични структури, които създават тераси. В задната част сградата е 7-етажна, тъй като поради наклона на улицата сутеренът и приземният етаж завършват тук в отвори. Във вътрешността има релефни шарки на покрива на входа, релефна декоративна лента, която следва наклона на стълбището, ар деко парапети. Бележки
Най-малката (Солун)

Най-малката (на гръцки: Το μικρότερο) е емблематична сграда в град Солун, Гърция, смятана за най-малката къща в града. Местоположение Къщата е разположена на улица „Навархос Воцис“, на пристанището до Къщата на № 3. История Сградата е построена в 1916 година. Заедно със съседната Суруджиева къща оцелява в Големия солунски пожар от 1917 година. Резиденция е на С. Вадилиадис. Архитектура В архитектурно отношение се състои от приземен етаж, който вероятно е бил вход и първи етаж. Сградата е с най-малката фасада в града. В центъра на фасадата има само един отвор. Къщата е изключително издължена, тъй като заема цялата налична дълбочина на парцела. Покрита е със скатен керемиден покрив. Бележки
Къща на улица „Навархос Воцис“ № 3

Къщата на улица „Навархос Воцис“ № 3 (на гръцки: Κτίριο στη Ναυάρχου Βότση 3) е емблематична сграда в град Солун, Гърция. Местоположение Къщата е разположена на улица „Навархос Воцис“, на пристанището, между Най-малката и Суруджиевата къща. История Сградата е построена в 1911 година, когато градът е още в Османската империя, и първоначалното се използва като жилищна сграда. Заедно със съседните къщи оцелява в Големия солунски пожар от 1917 година, а след това в нея се помещават офисите на корабна компания. През втората половина на XX век е част от зоната на червените фенери на пристанището. Реставрирана е в 1996 година. Архитектура В архитектурно отношение се състои от партер, на който има магазини и два етажа, като вторият е на заден план с по-малка площ и керемиден покрив. Фасадата е организирана симетрично с отвори от двете страни на централната ос. Има интензивна украса с фалшиви колони, капители, релефни вертикални геометрични декорации, богато украсени прегради в стил османско рококо, но и с неокласически влияния. Вътре е запазена оригиналната дървена дограма, дървените подове в основните помещения, циментовите плочки с геометрични шарки в помощните. Това е и една от малкото сгради в града, в които са запазени чугунени опорни колони заедно с Неделковата клиника, Кирцис хан , Бирария „Зитос“ в Лададика, Копринената фабрика „Бенузилио“ и Болницата „Свети Димитър“. Входът е разположен ексцентрично в източната част на фасадата. Бележки
Олимпос-Науса

„Олимпос-Науса“ (на гръцки: «Όλυμπος Νάουσα») е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на главния крайбрежен булевард „Ники“ № 5. История За сградата са издадени две разрешителни за строеж. Първото е от 1923 година на името на Сакитудис-Леон по планове на Макс Рубенс и е за двуетажна градска къща. Второто, което е изпълнено, е от 1925 година от Жак Моше за Леон Юда и е за пететажно многофункционално имение. Окончателната сграда не изчерпва етажите, за които е лицензирана. В сградата се помещават офисите на пивоварната „Олимпос-Науса“ (по-късно „Фикс“) и основният акционер Йорданис Георгиадис смята за да създаде пивоварна/дегустационна зала на приземния етаж. Той нарече едната стая „Олимпос“, а другата „Науса“ и я дава под наем на ресторант. В 1927 година Аристотелис Сфикас, Емануил Емануилидис, Антониос Георгакопулос и Томас Целидис основават ресторанта „Олимпос-Науса“. Той има градина с маси отзад и става място, особено обичано през летните месеци, място за срещи на видни жители на града, както и туристическа дестинация. Ресторантът получава диплома за качество на кухнята от международната гастрономическа компания Де Лукс Дайнинг Лийг на Морис Дрейсер. Негушанинът Хадзидимулас купува сградата в 1958 година, а в 1967 година тя преминава в ръцете на корабособственика Йоанис Карас. В 1985 година е купена от Банката на Крит и от 1992 до 1994 година управлението преминава в ръцете на служителите. През февруари 1993 година Банката на Крит обявява нейната продажба или отдаване под наем, тъй като е смятана за „мъртъв инвестиционен капитал“. Работниците напразно се опитват да я запазят и през юни 1994 година „Олимпос-Науса“ е окончателно затворен. От 1993 година сградата е паметник на културата. Сградата е закупена от хотели „Гривалия Хоспиталити“ и „Македоника“, собственост на семейство Торнивукас и в 2019 година започват реставрационни дейности, като е запазена само фасадатаи е поето задължение на приземния етаж да работи ресторант със същото име. Архитектура В архитектурно отношение сградата се състои от партер, мецанин и два етажа, с обща площ от над 900 m2. Тя е типичен пример за еклектика с елементи на неокласицизъм, но и силни елементи от традиционната архитектура на Солун, главно в конфигурацията на фасадата. Носещата конструкция на сградата е изградена изцяло от стоманобетон и е рамкова, тоест без стени. Фасадата е разделена на 5 вертикални оси, които са разделени от фалшиви пиластри, които завършват с капители. Втората и четвъртата вертикална ос са визуално диференцирани чрез вдлъбната конфигурация. Тези две оси носят и основната украса на фасадата, декоративни висулки с женска и мъжка глава. Преградите на отворите са увенчани с правоъгълни щитове на първия етаж и с декоративен венец с панделки на втория етаж. Двуетажната сграда окончателно е увенчана с корниз с неокласически декоративни елементи. Стълбището е разположено точно в центъра на етажния план на сградата. Приземният етаж има по-висока височина от етажите. Бележки
Нахмиева къща

Намхиевата къща“ (на гръцки: Μέγαρο Ναχμία) е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на улица „Йоанис Цимискис“ № 13, до „Гатенио-Флорентин“. История Построена е през 1925 година на парцел 127/3 от пожарната зона от инженера Жозеф Плебер в сътрудничество с Ели Хасид Фернандес за семейство Нахмия, търговци на мебели. Сградата е обновена и от 2020 година в нея се помещава хотел „Калърс Ърбън“. Архитектура Сградата се състои от сутерен, партерен етаж с три магазина и мансарди, както и четири етажа. Като особености трябва да се отбележи липсата на прегради на етажите му, тъй като е проектиран да приюти мебелна изложба. На фасадата на сградата на улица „Йоанис Цимискис“ и на всеки от етажите се отварят в редица по четиринадесет френски балконски врати, с диференциран парапет на първия етаж. На последния етаж има достъпен балкон, а отворите са организирани в седем панела със сводести прегради. Така е оформена и фасадата на сградата към улица „Агиос Минас“. През 1933 година архитектът Георгиос Манусос подава заявление за преразглеждане на първоначалното разрешение поради смяна на позицията в стълбището на сградата. Сградата е образец на еклектика, тъй като съчетава неокласически елементи като декоративната лента с меандри под корниза с рококо при парапетите. Интересен елемент от архитектурната композиция е декоративното разделяне на фасадата с фалшиви пиластри, които определят големи отвори и придават прозрачност на сградата. „Нахмия“ и Стоа „Карипис“ са двете сгради, при които са приложени принципите на индустриалния дизайн, въпреки че не са промишлени сгради. Бележки
Къща на улица „Комнини“ № 3

Къщата на улица „Комнини“ № 3 (на гръцки: Κτίριο στην Κομνηνών 3) е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на улица „Комнини“ № 3. В квартала има още няколко престижни сгради като хотелите „Луксемвурго“ и „Андромеда“ и други. История Според морфологията на сградата тя е построена в края на 20-те години на XX век. Обявена е за паметник на културата в 1983 година. Архитектура Къщата е жилищно имение, в район с висок престиж, с изглед към морето. В архитектурно отношение се състои от приземен етаж, четири етажа и покрив с по-малка площ. Тристранно e разделение на основа (партер с магазини), основна част (етажи) и венец. Фасадата е организирана симетрично от двете страни на централния еркер, с правоъгълни или сводести отвори. Забележителни характеристики са металният покрив с поцинкована ламарина, който отделя приземния етаж от етажите, много големите конзоли на първия етаж, редуването на балкони с парапети, вградени или смесени, изпъкналите тесни страни на еркера, парапетите и стърчащият корниз, който отделя основната част от венеца. Бележки
Сграда „Катракурас“

Сграда „Катракурас“ (на гръцки: Οικοδομή Κατρακούρα) е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на улица „Хенри Моргентау“. История Построена е в 1924 година по проект на Андреас Левтериотис. Първоначално е жилищно имение, след това дълги години в сградата е настанена клиниката „Катракурас“, а по-късно център за обучение. Обявена е за паметник на културата в 1983 година. В 2019 година е наета за 20 години и преустроена в бутиков хотел. Архитектура Състои се от сутерен, таванско помещение и три етажа, като последният отдръпнат спрямо предната част на фасадата и е с по-малка площ. Сградата е еклектична, като изгледът е организиран симетрично от двете страни на централната ос, което се подчертава от поставянето на призматичен еркер на първия етаж. Отворите са правоъгълни или полукръгли, парапетите са с модернистично влияние, фасадата е богато украсена с вертикални релефни ленти, хоризонтални ленти с капки, вили и рамки около сводестите отвори. Интересен е и стърчащият сложен корниз над втория етаж. Входът е разположен ексцентрично в южната част на фасадата. Стълбището е покрито със стъклен навес за естествена светлина. Бележки
Kalotaritissa

Kalotaritissa Beach (Greek: Καλοταρίτισσα) is a sandy beach in the Greek island of Amorgos, accessible by car or public transport. The beach is sandy without tourist amenities except one small beach café and sunbeds for rent. The natural bay where the beach is located in, is protected from winds and waves. Boat trip to Gramvousa From Kalotaritissa beach one can take a boat ride to the nearby island of Gramvousa, departing every 30 mins or 1 hour during peak season. References
Plage de Kalotarítissa

La plage de Kalotarítissa (grec moderne : Καλοταρίτισσα) est une plage de sable de l'île grecque d'Amorgós. La plage est sablonneuse et ne dispose pas d'équipements touristiques, à l'exception d'un petit café de plage et de transats à louer. La baie naturelle où se trouve la plage est protégée des vents et des vagues. Excursion en bateau à Gramvoúsa Depuis la plage de Kalotarítissa, on peut prendre un bateau pour l'île voisine de Gramvoúsa, partant toutes les 30 minutes ou 1 heure pendant la haute saison. Références Source de traduction Portail de la Grèce Portail de la mer Méditerranée
Nationaal park Mesolongi-Aitoliko

Het Nationaal park Mesolongi-Aitoliko (voluit: Nationaal park lagunes van Mesolongi en Aitoliko, delta van Acheloos en Evinos, Eschinades-eilanden) (Grieks: Εθνικό Πάρκο λιμνοθαλασσών Μεσολογγίου, Αιτωλικού, κάτω ρου και εκβολών ποταμών Αχελώου και Ευήνου και νήσων Εχινάδων) is een nationaal park in de zuidwestelijke tip van het vasteland van Griekenland, daar waar de golf van Patras overgaat in de Ionische Zee. Het park werd opgericht in 2006, is 44200 hectare groot en ligt in de prefecturen Aitoloakarnania en Kefalonia (Eschinades-eilanden). In het park liggen de lagunes van Mesolongi en Aitoliko, de delta's van de Evinos- en Acheloosrivier en de Eschinades-eilanden. Het omvat slikken, moerassen, lagunes, zilte moerassen en natte bossen. Afbeeldingen Externe links officiële website nationaal park website nationaal park steekkaart protected planet[dode link] beschrijving nationaal park beschrijving nationaal park
Виени

„Виени“ (на гръцки: Ξενοδοχείο «Βιέννη», Виена) е емблематичен хотел в град Солун, Гърция. Местоположение Зданието е разположено на улица „Егнатия“ № 2-4. История Сградата е построена в 1925 година по проект на гръцкия архитект Георгиос Камбанелос и по поръчка на по поръчка на господин Манолас, за да помещава офиси и жилищни пространства, а по-късно и става хотел клас „А“ с името „Виени“. Той е един от малкото хотели за времето си, който се управлява от собствениците и се превръща в един от най-луксозните и популярни хотели в епохата си. По това време балконът на хотела се използва за обръщения на политици към народа, вместо площад „Аристотел“, както е било преди това. Принадлежи към хотелите от клас „А“ заедно с „Атлас“, „Мегали Вретания“, „Минерва“, „Андромеда“ и „Неа Митрополис“ на улица „Сингрос“. По време на германската окупация на Гърция във Втората световна война, хотелът е завзет от германското военно управление и мазето му е използвано като място за изтезания. След освобождението Гръцката народна освободителна армия окупира сградата и помества в нея щаба си. След това хотелът работи няколко години, но в 1973 година етажите са запечатани и само приземният етаж остава активен. В 1983 година е обявен за защитен обект. В 1994 година зданието е закупено от господин Мантас и по случай избирането на Солун за културна столица, постройката е реновирана в 1997 година. Архитектура Сградата се състои от партер и три етажа. Разрешението му предвижда четири етажа, но до 1997 година са построени само три. Зданието е типичен пример за еклектичния стил, с абсолютна симетрия в осите и отворите, фалшиви пиластри, които визуално разделят сградата на зони и йонийски капители. Рококо висулки подчертават централната ос на входа. Входът се подчертава още повече от наличието на метален навес. Основната ос също е подчертана от отдръпването на стената навътре и създаването на по-голям балкон. Бележки
Луксемвурго

„Луксемвурго“ (на гръцки: Ξενοδοχείο «Λουξεμβούργο») е емблематичен хотел в град Солун, Гърция. Местоположение Имението е разположено на улица „Комнини“ № 6, по диагонал от хотел „Андромеда“, на кръстовището с улица „Калапотакис“. История Сградата е построена в 1924 година по проект на солунския архитект Ели Модиано в изискан хотелски район, който обаче е опустошен от Солунския пожар в 1917 година. От около 1970 до 1995 година работи под името „Реа“. От самото си построяване функционира като хотел, като към началото на XXI век продължава да е такъв. В 1983 година е обявен за защитен обект. Архитектура Сградата се състои от партер, два етажа и тавански етаж. Принадлежи към течението на еклектиката и в строежа са заимствани много елементи от архитектурата на Централна Европа. В сградата има и ясно неокласическо разделяне на основа-ствол-корона и абсолютна симетрия както на фасадите, така и на хоризонталните оси. Ъгълът на фасадите се простира нагоре и е покрит с купол, създавайки по този начин своеобразна кула. Таванското помещение, оформено от двете страни на кулата, е облицовано с капандури. Постройката има декоративни висулки и растителни изображения, а отворите на тавана завършват с барокови фронтони. Над главния вход е изграден полукръгъл оберлихт. Бележки
Verwaltungsgliederung von Kos

Die Gemeinde Kos (griechisch Δήμος Κω) ist in drei Gemeindebezirke untergliedert. Sie wurde 2010 auf Grund des Kallikratis-Programms aus den drei Vorgängergemeinden Kos, Dikeos, und Iraklidis der griechischen Insel Kos zum 1. Januar 2011 gebildet. Sie umfasst die gesamte Insel, Verwaltungssitz ist die Stadt Kos. Gemeindegliederung Die Gemeinde hat 33.388 Einwohner, die Einwohnerzahlen stammen aus den Ergebnissen der Volkszählung 2011; die Gemeindebezirke entsprechen den Gemeinden, die bis 2010 bestanden. Gemeindebezirk Dikeos (Δημοτική Ενότητα Δικαίου, 7.130) Stadtbezirk Asfendiou (Δημοτική Κοινότητα Ασφενδιού, 4.094) Zipari (Ζηπάρι (n. sg.), 3.227) Agios Dimitrios (Άγιος Δημήτριος (m. sg.), 8) Asfendiou (Ασφενδιού (n. sg.), 87) Lagoudi-Zia (Λαγούδι-Ζια (n. sg.), 151) Linopotis (Λινοπότης(m. sg.), 258) Tigaki (Τιγκάκι (n. sg.), 363) Stadtbezirk Pyli (Δημοτική Κοινότητα Πυλίου, 3.036) Pyli (Πυλί (n. sg.), 2.469) Marmari (Μαρμάρι (n. sg.), 567) Gemeindebezirk Iraklidis (Δημοτική Ενότητα Ηρακλειδών, 6.826) Stadtbezirk Andimachia (Δημοτική Κοινότητα Αντιμαχείας, 2.538) Andimachia (Αντιμάχεια (f. sg.), 2.068) Mastichari (Μαστιχάρι (n. sg.), 470) Stadtbezirk Kardamena (Δημοτική Κοινότητα Καρδαμαίνης, 1.650) Kardamena (Καρδάμαινα (f. sg.), 1.650) Stadtbezirk Kefalos (Δημοτική Κοινότητα Κεφάλου, 2.638) Kefalos (Κέφαλος (f. sg.), 2.156) Kamari (Καμάρι (n. sg.), 154) Kambos (Κάμπος (m. sg.), 228) Onia (Όνια (f. sg.), 100) Gemeindebezirk Kos (Δημοτική Ενότητα, 19.432) Stadtbezirk Kos (Δημοτική Κοινότητα Κω, 19.432) Einzelnachweise
Dème de Kos

Le dème de Kos, en grec moderne : Δήμος Κω / Dímos Ko, est un dème d'Égée-Méridionale, en Grèce. Il comprend l'île du même nom. Selon le recensement de 2011, la population du dème s'élève à 33 388 habitants. Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Δήμος Κω » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes Site officiel Portail de la Grèce
Kos (gmina)

Kos (gr. Δήμος Κω, Dimos Ko) – gmina w Grecji, w administracji zdecentralizowanej Wyspy Egejskie, w regionie Wyspy Egejskie Południowe, w jednostce regionalnej Kos. W jej skład wchodzi wyspa Kos. Siedzibą gminy jest Kos. W 2011 roku liczyła 33 388 mieszkańców. Powstała 1 stycznia 2011 roku w wyniku połączenia dotychczasowych gmin: Kos, Ikraklides i Dikieos. Przypisy
Dimos Kos

Dimos Kos (engelska: Kos) är en kommun i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomós Dodekanísou och regionen Sydegeiska öarna, i den sydöstra delen av landet, 300 km öster om huvudstaden Aten. Antalet invånare är 30 828. Arean är 290 kvadratkilometer. Terrängen i Dimos Kos är kuperad åt nordost, men åt sydväst är den platt. Kommentarer Källor
Кос (муніципалітет)

Дім Кос (грец. Δήμος Κω) — дім Греції, створений згідно з програмою «Каллікратіс», яка набула чинності 1 січня 2011 року, об'єднанням вже існуючих муніципалітетів на острові Кос: Кос, Іраклідес і Дікеос. Площа муніципалітету 287,19 км², населення становить 30 947 осіб за переписом 2001 року. Адміністративний центр — місто Кос. Примітки Посилання Πρόγραμμα Καλλικράτης — ΦΕΚ Α87 της 07/06/2010 [Архівовано 5 липня 2010 у Wayback Machine.] Απόφαση 45892 του Υπ. Εσωτερικών, Αποκέντρωσης & Ηλεκτρονικής Διακυβέρνησης — ΦΕΚ Β1292 της 11/08/2010 Υπουργείο εσωτερικών, σχέδιο Καλλικράτης
Фороглова къща

Форогловата къща (на гръцки: Μέγαρο Φόρογλου) е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на улица „Агиос Димитриос“ № 59, на кръстовището с улица „Стефанос Драгумис“. История В морфологично отношение се характеризира към края на 20-те години на XX век. Построена е за жилищна сграда, която все още се използва по предназначение и е запазена в добро състояние. От надпис над главната врата се разбира, че принадлежи на семейство Фороглу, собственици на едноименната стоа и едноименния хотел. Обявена е за паметник на културата в 1983 година. Архитектура Състои се от приземен етаж преустроен в магазини и още три етажа. Фасадите са организирани с вертикални зони с отвори. Има тристранно разделяне на основа (партер), ствол (етажи) и корона. Интересни елементи в постройката са влиянията на ар деко, сред които парапетите на балконите, сводеста метална входна врата и други, но и неокласическите елементи - хоризонтално релефна декоративна лента с меандри, преминаващи през фасадата, бразди, парапетът. Бележки