NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kythnos

Kythnos (druhý pád Kythnu, řecky Κύθνος) patří k ostrovům souostroví Kyklady v Řecku. Tvoří zároveň stejnojmennou obec o rozloze 100,2 km² včetně skalnatého ostrůvku Piperi. Nejvyšším bodem je Kakovolo s nadmořskou výškou 356 m. Obyvatelstvo V roce 2011 žilo na ostrově 1456 obyvatel. Celý ostrov tvoří jednu obec, jednu obecní jednotku a dvě komunity, které se skládají z jednotlivých sídel, tj. měst a vesnic. V závorkách je uveden počet obyvatel jednotlivých komunit. Obec a obecní jednotka Kythnos (1456) — Driopidos (787), Kythnos (669). Členění komunit Komunita Driopidos (787) se skládá ze sídel Ágios Dimítros (33), Áosa (4), Gantromántra (0), Dryopís (325), Episkopí (8), Kaló Livádi (0), Kanála (24), Léfkes (2), Liotrívi (0), Mérichas (369), Skýlos (6), Flampoúria (16) a neobydleného ostrůvku Pipéri. Komunita Kythnos (669) se skládá z vlastního města Kythnos (561) a vesnic Agia Eirini (8), Agios Stefanos (8), Apokrisi (11) a Loutra (81). Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kythnos na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kythnos na Wikimedia Commons Úřední stránka ostrova Kythnos
Kithnos

Kythnos (Grieks: Κύθνος) is een eiland en gemeente (dimos) , behorend tot de Griekse eilandengroep de Cycladen, gelegen in de Egeïsche Zee en valt onder de Griekse bestuurlijke regio (periferia) Zuid-Egeïsche Eilanden. Het eiland heeft een oppervlakte van 99 km² en heeft een inwoneraantal van ca. 1300. Algemeen Kythnos is een bergachtig eiland met kleine baaien. In Mericha ligt de haven. Hoofdstad Mesaria is de hoofdstad van het eiland en ligt vlak bij het midden van het eiland, op een plateau van een heuvel. Kerken Op Kythnos staan verscheidene kerken, o.a. de 17e-eeuwse kerk van Agios Savvas. Op 15 augustus is hier elk jaar een groot volksfeest. Bezienswaardigheden Grotten zijn hier ook te bewonderen o.a. de grot van Katafiki. Het zuidoosten van het eiland en het klooster van Panagia Kanala (beschermheilige van het eiland) zijn erg mooi. Het klooster staat op het voorgebergte tegenover het eiland Serifos en loopt af tot aan een mooi zandstrand.
Kitnos

Kitnos (gr. Κύθνος) – wyspa w Grecji, w archipelagu Cyklady, w administracji zdecentralizowanej Wyspy Egejskie, w regionie Wyspy Egejskie Południowe, w jednostce regionalnej Kiea-Kitnos, w gminie Kitnos. W 2011 roku liczyła 1456 mieszkańców. Ludność wyspy zajmuje się rolnictwem oraz rybołówstwem. Na wyspie znajdują się złoża rud żelaza oraz gorące źródła lecznicze. Przypisy
Китнос

Китнос (грчки грч. Κύθνος) је једно острва у групацији Киклада у Грчкој. Управно острво припада округу Кеа-Китнос у оквиру Периферији Јужни Егеј, где чини засебну општину. Природни услови Китнос је једно од острва Киклада средње величине. Њена значајна повољност је то што је близина копна, а посебно престонице Атине - око 100 km. Најближа околна острва су Кеа 10 km ка северу и Серифос на 10 km ка југу. Острво спада у разуђенија острва Киклада (око 100 km обале) и планинско у већем делу. Острво поседује и 70ак малих, али прелепих плажа. Китнос има сушну средоземну климу и постоји сталан недостатак воде, због чега је Китнос добрим делом сушан и каменит. Биљни и животињски свет острва су такође особени за ову климу. Од гајених култура доминирају маслина и винова лоза. Историја За Китнос, као и за целокупне Кикладе, је необично важно раздобље касне праисторије, тзв. Кикладска цивилизација, зависна и блиска Критској. Иза Кикладске цивилизације су данас остале бројне фигурине-идоли, везане за загробни живот. Током старе Грчке Китнос је била један од малих полиса у веома важном делу Грчке. После тога острвом је владао стари Рим, а затим и Византија. 1204. г. после освајања Цариграда од стране Крсташа Киклади потпадају под власт Млечана, под којима остају дуго, до почетка 17. века, када нови господар постаје османско царство. Становништво Китноса је било рано укључено у Грчки устанак 20их година 19. века, па је острво оно је одмах припало новооснованој Грчкој. Међутим, развој нове државе није спречио исељавање месног становништва у 20. веку. Последњих деценија ово је донекле умањено развојем туризма. Становништво Главно становништво на Китносу су Грци. Китнос спада у ређе насељена острва међу значајнијим острвима Киклада, али је близина престонице Атине и развој викенд-туризма допринео просперитету острва током последње две деценије. Ово је узроковало скок становништва, нарочито у местима уз обалу. На острву нема великих насеља. Главно место острва, град Китнос или Месарија, једноставније Хора ("средиште") се налази у брдовитој средини острва, на врху брда, и удаљен од мора, а разлог овоме су некадашњи напади гусара, који су нападали насеља на обали. Сличан случај је и са другим по величини насељем Дриопида. Места су због тога збијена са усликим и стрмим улицама, што им даје посебну сликовитост и туристичку привлачност. Привреда Привреда Китноса се заснива на туризму (највише викенд-туризам Атињана) и поморству, а мање на традициналној пољопривреди (јужно воће, маслине). Галерија Спољашње везе www.kythnos.gr - Званична презентација острва Китнос на енглеском и грчком
Kythnos

Kythnos eller Kithnos (grekiska Κύθνος) är en grekisk ö i Egeiska havet, hörande till den västra raden av Kykladerna, mellan Kea i norr och Serifos i söder. Ytan är 100 kvadratkilometer, och invånarantalet uppgick år 2001 till 1 608. Kythnos är en av dalar genomskuren glimmerskifferplatå med kalkstensgångar och förr brutna järnmalmsgångar. Dess näringar har varit sjöfart, boskapsskötsel och vinodling. Huvudstaden Kythnos (även Chora eller Messaria) ligger i det inre av ön och har flera varma källor, av vilka ön fått sitt folkliga namn Thermia. Källor Kythnos i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1911)
Кітнос

Кітнос (грец. Κύθνος) — острів у Греції, у південній частині Егейського моря, належить до архіпелагу Кіклади. Знаходиться приблизно за 110 кілометрів від Афін, розташований між островами Кея і Серіфос. На острів ходить пором з Пірея за маршрутом Пірей — Кітнос — Серіфос — Сіфнос — Мілос — Кімолос. На острові є сонячна електростанція. Історія На північному узбережжі острова за часів мезоліту існувало людське поселення. Більша частина цього поселення в наш час[коли?] затоплена морем. Розкопки 1996 р. виявили людські скелети, кам'яні знаряддя праці та інші артефакти, що доводять наявність тривалої присутності людини в цьому місці (можливо мисливців-збирачів). Першими жителями острова, за переказами, були дріопи, від царя яких, Кітна, острів і отримав назву. Вживається при цьому й інша назва — Ферма (місцеві жителі називають острів Ферма), що походить від теплих (thermes) цілющих джерел в місцевості Лутра. У греко-перські війни острів воював на боці греків. Геродот пише, що острів послав одну трирему і одну пентеконтеру для участі в битві при Саламіні. Далі острів був членом Делосського морського союзу. Політичний устрій острова мав складові риси правління аристократії і демократії. Це спонукало Арістотеля написати філософський твір — «Конституцію Кітноса», в якій він бачив близьке до ідеального державне управління. У 1207 році Кітнос був захоплений венеційцями і увійшов до складу створеного ними Наксоського герцогства, а в 1617 році — турками. Кітнос був одним з перших островів, що взяли участь у національно-визвольній Грецькій революції 1821 року і в 1830 році, як і інші Кіклади, возз'єднавшись з Грецією. Населення Населення острова, згідно з останнім переписом (2021), становило 1 568 осіб. Завдяки відкриттю нових туристичних маршрутів та близькості до Афін, острів переживає невелике економічне відродження, що позитивно вплинуло на стабілізацію демографічних показників. Печера Існує відома печера Катафікі, поряд з селом Дріопіда, у місцевості «Фірес». Одна з найбільших у Греції, багата сталактитами. Печера використовувалася жителями як притулок в роки Другої світової війни, а також як місце святкування Пасхи. Міста-побратими Маріуполь Примітки
Metròon

El Metròon o l'antic buleuteri de l'Àgora atenenca es presenta com un edifici pràcticament quadrat, que mesura 23 metres de costat. Va ser construït entre els anys 509 i 507 aC. Els fonaments del pòrtic frontal eren d'una basta roca vermellosa. Se suposa que posseïa cinc suports interiors, però no s'ha trobat cap resta. Aquests fonaments són al plànol, la mida i l'emplaçament de l'edifici que han permès identificar-ho com l'antic buleuteri, on es reunien els participants de la bulé, i que data de l'època de Clístenes. Després de la construcció del nou buleuteri, l'antic edifici va conservar, tanmateix, certes funcions encara que limitades. A partir del segle v aC, quan la bulé es reunia encara en aquest lloc, l'edifici era utilitzat per a la conservació dels arxius de la ciutat. Aquests arxius van acabar en l'antic buleuterib, també quan la bulé no es va reunir més enllà. És aleshores quan l'edifici va rebre un nou nom: el «Metròon», santuari dedicat a Rea, mare de les déus de l'Olimp. Al 140 aC, l'antic complex va ser finalment reemplaçat per una construcció nova erigida damunt el Metròon. Vegeu també Àgora d'Atenes Buleuteri Referències Enllaços externs Buleuteri i Metròon; (francès) Cross sections through the Metroon-Bouleuterion complex (Seccions transversals del complex Metròon-Buleuteri);(anglès). Sobre el Buleuteri Vell (Metròon d'Atenes, al Proyecte Perseus; (anglès)
Metroon

Ein Metroon (Plural Metroa; von altgriechisch μήτηρ θεῶν „Göttermutter“) ist in der Antike allgemein ein Heiligtum der Kybele bzw. der mit ihr gelegentlich identifizierten Göttinnen Rhea oder Demeter oder der Magna Mater, ihrer römischen Entsprechung. Speziell werden zwei Tempelbauten als Metroon bezeichnet, nämlich: im antiken Athen das Heiligtum der Kybele an der Westseite der Agora von Athen, das gleichzeitig als Staatsarchiv diente, siehe Metroon (Athen) ein dorischer Tempel in Olympia vor der Schatzhaus-Terrasse, der unter Augustus für den Kaiserkult umgebaut wurde, siehe Metroon (Olympia)
Metroon

A metroon (Ancient Greek: Μητρῷον, Mētrō̂on or Mētrō̂ion) was an ancient Greek temple dedicated to a mother goddess. They were often devoted to Cybele, Demeter, or Rhea. Athens The Athenian Metroon (coordinates: 37.975214°N 23.722077°E﻿ / 37.975214; 23.722077) was located on the west side of the city's Agora, in the Old Bouleuterion, which formerly housed the city council. At the end of the 5th century BC, the New Bouleuterion was built and the council's former home converted into a temple to Cybele. According to legend, the Athenians had killed one of her wandering priests when he attempted to introduce her cult; the plague which then visited the city was dealt with by honouring her. (The account may, however, have been a later invention, as the earliest source is from the 4th century AD.) The Metroon served other public functions, such as housing the official archives of the city. For instance, the philosopher Epicurus filed a donatio mortis causa there. Olympia The Olympian Metroon was erected in the late 4th or early 3rd century BC, immediately below the terrace which housed the Treasuries. See also Ancient Greek religion References External links
Metroón

El Metroón (griego antiguo Μητρῷον) era un edificio situado en el lado oeste del Ágora de Atenas, que sirvió como santuario de la diosa Rea y como archivo del estado. Historia El Metroón original fue construido entre los años 509 y 507 a. C. El tamaño y el emplazamiento del edificio han permitido identificarlo como el antiguo Bouleterion de la época de Clístenes, donde se reunían los bouleutas y que albergaba los archivos de la polis.​ Tras la construcción del Buleterio Nuevo, hacia 415 a. C., el edificio antiguo mantuvo su condición de archivo, incluso cuando la boulé ya no se reunió más allí. Es entonces cuando recibió el nombre de Metroón. En esta época cumplía dos funciones: santuario dedicado a Rea, madre de los Dioses olímpicos, y repositorio de los registros oficiales.​ Hacia 140 a. C., el antiguo edificio fue remplazado por un complejo helenístico, erigido encima.​ Descripción El Buleuterio Antiguo se presenta como un edificio prácticamente cuadrado, de 23 m de lado.​ Se supone que poseía cinco soportes interiores para el techo.​ ​ Los restos actuales datan de mediados del siglo II a. C. y se superponen a trazas de edificios públicos anteriores, incluyendo el Antiguo Buleuterio. Sólo se conservan los cimientos de conglomerado rojizo y un tramo de escaleras en el lado sur.​ El edificio helenístico tenía cuatro habitaciones ubicadas lado a lado, unidas por una fachada de 14 columnas jónicas, abierta hacia el Ágora en el lado este. Las dos cámaras situadas más al sur tenían el mismo tamaño. Probablemente, la segunda de ellas era el templo de Rea. La tercera cámara era un poco más grande que las dos anteriores. La cuarta cámara, al norte, era la más grande y tenía una columnata interior cuadrada de 12 columnas, con otras 2 in antis en la entrada.​ Éste es el santuario mencionado por Pausanias en el siglo II.​ Véase también Bouleterion Referencias Bibliografía Shear, T. Leslie Jr. (1995). «Bouleuterion, Metroon and the Archives at Athens». En Mogens Herman Hansen; Kurt Raaflaub, ed. Studies in the Ancient Greek Polis (en inglés). Stuttgart: Steiner. pp. 157-190. ISBN 3-515-06759-0. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Metroón. Bouleterion y Metroón (en francés). Cross sections through the Metroon-Bouleuterion complex (Secciones transversales del complejo Metroón-Buleuterio) (en inglés).
Métrôon

Dans la Grèce antique, un Métrôon (en grec ancien : Μητρῷον, dérivé de μήτηρ θεῶν, la « mère des dieux », désignant Cybèle, qui se confond avec Rhéa et Déméter) désigne un temple grec dédié à Cybèle. Parmi ceux-ci, le Métrôon d'Athènes et le Métrôon d'Olympie sont les plus connus. Métrôon d'Athènes L'ancien Bouleutérion d'Athènes est un édifice carré de l'agora d'Athènes, mesurant 23 m de côté. On suppose qu'il possédait cinq supports intérieurs, mais aucune trace n'en fut retrouvée par l'archéologie. C'est la taille et l'emplacement de l'édifice qui ont permis de l'identifier comme étant l'ancien Bouleutérion (où se réunissaient les Bouleutes). Au Ve siècle av. J.-C., après la construction du nouveau Bouleutérion, il réunit encore la Boulè, mais sert aussi à conserver les archives de la cité (rôle qu'il conserve quand la Boulè ne s'y réunit plus). Par la suite, le Métrôon devient un sanctuaire dédié à Rhéa (mère des dieux de l'Olympe). En 140 av. J.-C., une nouvelle construction est érigée au-dessus du Métrôon. Métrôon d'Olympie Le Métrôon d'Olympie est un édifice périptère d'ordre dorique situé dans la zone septentrionale, la plus sacrée de l'Altis (le « bois sacré » entouré d'un péribole), près du temple d'Héra. De plan ramassé (6 x 11 colonnes), il est construit au IVe – IIIe siècles av. J.-C.. Les seuls vestiges de ce temple consistent en une partie du stylobate et de l'entablement. Notes et références Voir aussi Articles connexes Art de la Grèce antique Agora d'Athènes Liens externes Bouleutérion et Métrôon Portail de la Grèce antique Portail d'Athènes et de l'Attique
Metroon

Metroon (in greco antico Μητρῷον?, Metrōon) era il nome dato ad ogni edificio dedicato a una dea madre (come Cibele, Rea o Demetra) nell'antica Grecia. Agora di Atene Il Metroon di Atene venne fondato intorno al 500 a.C. per placare Cibele, che aveva lanciato una piaga sulla città, quando uno dei suoi sacerdoti erranti era stato ucciso per il suo tentativo di introdurre il suo culto. Il racconto potrebbe essere stato un'invenzione successiva per spiegare il motivo per cui un edificio pubblico era stato dedicato a una divinità importata, come riportato dalla prima fonte, l'Inno alla madre degli dei (362) dell'imperatore romano Giuliano. Il metroon dell'antica agorà di Atene venne originariamente utilizzato come camera di riunione della Boulé o consiglio comunale. Alla fine del V secolo a.C., quando venne costruito un nuovo Bouleuterion, l'edificio fu dedicato alla dea madre. Il Metroon ospitava anche gli archivi ufficiali della città. Olimpia Nel complesso di Olimpia esiste un metroon di fine IV secolo/inizi III secolo a.C. posizionato immediatamente sotto la terrazza che ospita la Terrazza dei Tesori Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Metroon
Metroön

Het Metroön (Oudgrieks: Μητρῷον) was een gebouw aan de westkant van de Agora van Athene dat diende als heiligdom voor de godin Rhea én als staatsarchief. De huidige resten staan op de plaats van oudere gebouwen, waaronder het oude bouleuterion (raadsgebouw), dat sinds de bouw van een nieuw bouleuterion in de 4e eeuw v.Chr. zijn functie had verloren, en was gaan dienen als staatsarchief. Daarnaast stond er ook een heiligdom voor Rhea, de moeder van alle Olympische goden. Aan dit 'Moederheiligdom' ontleende het gebouwencomplex zijn naam. Het nieuwe Metroön werd gebouwd ca. 140 v.C. en was een gebouw met vier ruimtes naast elkaar waar een colonnade van 14 Ionische zuilen voor stond. Een van die ruimtes diende als heiligdom voor Rhea. Voor de rest werden hier de archieven van Athene opgeslagen. Het deed dus dienst als centraal archiefgebouw en er werden oudere besluiten van de ekklesia en de psèphismata (ψήφισματα) bewaard. De grote zuidelijke ruimte was bijna vierkant en mat 23,30 m (oost-west) x 23,80 m (noord-zuid). Mogelijkerwijze was het gebouwd op het fundament van het oude bouleuterion, dat dan dus een min of meer vierkant gebouw was. Van het gebouw resteren nu nog een klein deel van de trap, en enkele op elkaar gestapelde roodbruine stenen die tot het fundament behoorden. Referentie John McK. Kamp II, The Athenian Agora. A Short Guide, American School of Classical Studies at Athens 2003 T. Leslie Shear Jr., 'Bouleuterion, Metroon and the Archives at Athens', in: Mogens Herman Hansen en Kurt Raaflaub (red.), Studies in the Ancient Greek Polis, Stuttgart 1995, 157 e.v. (Google Books)
Метроон

Метроон — общее наименование древнегреческих храмов Матери богов (см. Мать богов, Рея), существовавших во многих античных городах. В Афинах Метроон в древних Афинах располагался в западной части агоры вдоль её западной дороги среди административных зданий. Строение, традиционно ассоциируемое историками как Метроон имело справа и чуть ниже проход к храму Гефеста, а справа и чуть выше — крошечный храм неизвестного божества и далее круглый Толос — храм Гестии. Между Толосом и маленьким храмом находился проход к Булевтерию, располагавшемуся сзади Метроона и являвшемуся самостоятельным архитектурным дополнением его правого крыла. Сзади, поодаль, располагается скальная стенка холма, и ныне увенчанного великолепным Гефестийоном. С архитектурной точки зрения Метроон представлял собой левое крыло великолепной анфилады дорических колоннад западной части афинской агоры. Построенное около середины 2 века до н. э. здание обращено к площади глубоким портиком из 14-ти колонн. Судя по толщине колонн, Метроон был одноэтажным. Сохранились беломраморная часть пола и фундаменты. Перед портиком — основания и базы стоявших плотным рядом статуй и памятников. По-видимому, именно здесь[где?] оставались священные развалины сожженного персами храма Матери богов, которые никто не смел трогать несколько веков кряду. Что не помешало философу Диогену Синопскому и другим нищим селиться на этом месте. В Олимпии Литература Ancient Agora of Athens. Brief History. Publ. of Hellenic Min-ry of Cylture. Athens. 2004 Диоген Лаэрций. О жизни, учениях и изречениях знаменитых философов. М., «Мысль», 1979 Павсаний. Описание Эллады. В 2-х тт. М, «Ладомир», 2002. Μητρῶον // Реальный словарь классических древностей / Авт.-сост. Ф. Любкер ; Под ред. членов Общества классической филологии и педагогики Ф. Гельбке, Л. Георгиевского, Ф. Зелинского, В. Канского, М. Куторги и П. Никитина. — СПб., 1885.
Метроон

Метроон или Метрион (грчки: Μητρωον, Mētrō̂on или Mētrō̂ion) био је древни грчки храм (светилиште) посвећен мајци богињи (најчешће Кибели, Деметри или Реи), који је поред ове функције био и архивска зграда града, репозиторијум званичних записа. Међу најпознатије истражене Метрооне у Грчкој данас спадају, туристичкој јавности представљени Метроноони у Атини и Олимпији. Атински Метроон Атински Метроон у Агори имао је две функције; функцију светилишта Мајке Богова и архивска зграде града, у којој се чувао репозиториј званичних записа. Ова грађевина која датира из средине 2. века п. н. е. саграђевина је у хелленистичком стилу. Састојала се од четири просторије постављене једна поред друге, и предворјеа испред кога је била фасада са четрнаест јонских стубова. Нејасан је тачан распоред предмета и локација статуе Мајке Богиње урађена од стране вајара Агоракритоса, коју је описао Паусаније. Олимпијски Метроон Метроон у Олимпији налазио се испод терасе на којој су смештене ризнице и простирао се у смеру исток - запад у храму Мајке богова. Грађен је у дорском стилу између 400. и 360. п. н. е. Имао је шест стубова на прочељу и зачељу, и по 11 са сваке стране. Храм је био дуг 20,67, широк 10,62 и висока 7,50 метара. У римској епохи у храму су биле смештене статуе римских царева, међу којима се посебно истицала велика статуа цара Августа, која је данас изложена у Археолошком музеју Олимпије. Од Метроона, уза зид терасе са ризницама, према улазу за стадион налазе се поређане базе на којима су некада стајале бронзане статуе Зевса. Било их је 16. Народ је статуе називао занесем (Зевс). Грађене су новцем од казни које су плаћали такмичари ако би прекршили правила игара. Статуе су постављане испред улаза у стадион као упозорење свима који учествују на играма, како је то било и забележено елегијском стихом на једној статуи: Тек је на 98. олимпијским играма подигнуто јпрвих шест статуа. Као први такмичар који се послужио подмићивањем спомиње се Еупол Тесалије. Кажњаван је и онај који је примао мито. Након Еупола, други кажњени такмичар био је Атињанин Калип, који се такмичио у петобоју на 112. олимпијским играма. Тада је подигнуто нових 6 статуа са записаним елегијском стиховима, који нису били нимало блажи од оних који су говорили о казни Еупола. Референце Литература S. G. Miller: Mogens Herman Hansen (ed), ур. (1995). „Old Metroon and old Bouleuterion in the classical Agora of Athens.”. Studies in the ancient Greek polis.. стр. 133—156. ISBN 978-3-515-06759-1. CS1 одржавање: Текст вишка: списак уредника (веза) Stuttgart . T. L. Shear Jr.: Mogens Herman Hansen (ed), ур. (1995). „Bouleuterion, Metroon, and the archives at Athens.”. Studies in the ancient Greek polis.. стр. 157—190. ISBN 978-3-515-06759-1. CS1 одржавање: Текст вишка: списак уредника (веза) Stuttgart . P. Valavanis: Thoughts on the public archive in the hellenistic Metroon of the Athenian Agora. In: Athenische Mitteilungen. стр. 221—255. 117 (2002), . Maria Xagorari-Gleißner: Xagorari-Gleissner, Maria (2008). Meter Theon. Die Göttermutter bei den Griechen. Harrassowitz Verlag. ISBN 978-3-447-05986-2. . Harrassowitz, Wiesbaden. Спољашње везе
Metroon

Metroon (Μητρῷον), var ett namn på en specifik typ av helgedom i den forntida grekiska världen, som dedicerats till någon av modersgudinnorna, vanligtvis Rhea eller Demeter, som vanligen låg vid agora (torget). I Aten hade den byggnad som senare var känd under detta namn uppförts på stadens Agora som en möteslokal för rådet (boulé). När ett nytt bouleuterion byggdes i slutet av 400-talet f.Kr. helgades den tidigare möteslokalen, åt den mindreasiatiska modersgudinnan Kybele. Det fungerade som stadsstatens offentliga arkiv. Referenser