NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Солунска многопрофилна болница „Хипократ“

Солунска многопрофилна болница „Хипократ“ (на гръцки: Γενικό Νοσοκομείο Θεσσαλονίκης „Ιπποκράτειο“) е държавна болница в македонския град Солун, Гърция, разположена на улица „Константинуполис“ № 49. Днешната болница е резултат на сливането в 1983 година на бившата болница „Хипократ“, която тогава има 233 легла, и болницата „Света София“, която тогава има 390 легла. От сливането до 1985 година новата болница разполага с 623 легла и до 1986 разполага вече с 910 легла. История Неокласическата сграда, в която днес се помещава Солунска многопрофилна болница „Хипократ“, е построена по проект от видния италиански архитект Пиеро Аригони в 1904 година като болница „Хирш“. Болницата „Хирш“ работи до 1941 година, когато по време на германската окупация в Гърция сградата на болницата е използвана за нуждите на германската армия. След края на окупацията сградата се използва от британската армия, а след това до 1950 година сградата е използвана и от Червения кръст в Гърция. След това в нея се мести Народната болница, която дотогава работи на ул. „Олимп 13“ (складовете на Христофидис). Народната болница е наследник на основаната по време на германската окупация Втора инфекциозна болница със 100 легла и на наследника ѝ Солунска болница по патология с 200 легла. В 1951 година болницата е прехвърлена от еврейската община на гръцката община. В 1962 година е прекръстена на многопрофилна болница „Хипократ“ и има 5 клиники с 220 легла – патология, хирургия, офталмология, урология, УНГ – 2 лаборатории и аптека. Така работи до сливането си със „Света София“ и превръщането ѝ в днешната болница. В края на XIX и началото на XX век е построена болница от руската общност в Солун за посрещане на нейните нужди, която става известна като Руската болница, но официално се казва „Света София“. Тя се намира между другите две болници „Теагениос“ и „Хирш“. След Руската революция в 1917 година, сградата е изоставена от руснаците и се използва за болница за гръцките бежанци от Русия. В 1939 година е прекръстена на Общинска акушеро-гинекология. В 1947 година в нея се установява и акушерско училище. След десет години с усилията на Медицинския факултет на Солунския университет и на студентите по медицина, до болницата „Хипократ“ се основава нова обща болница. В 1975 година там е прехвърлена Общинската акушеро-гинекология и в 1977 година е прекръстена на Многопрофилна болница „Света София“. Сливане в 1983 година В 1983 година двете многопрофилни болници „Хипократ“ и „Света София“ се сливат и достигат капацитет от 626 легла. В 1985 година акушерското училище се премества и в сградата му се формира ново болнично отделение и така леглата стават 806. Сливането им се налага от нуждата от създаване на по-широкоспециализирана многопрофилна болница. Така при сливането на областите, които двете болници покриват, се основава многопрофилна болница за първична, вторична и третична медицинска помощ. Днес Многопрофилната болница в Солун „Хипократ“ е една от най-големите болници в Гърция и на Балканите. Той е включен в Националната здравна система, под управлението на Четвърта здравна област Македония и Тракия. Бележки
Ippokrateio General Hospital, Thessaloniki

Ippokrateio General Hospital of Thessaloniki (Greek: Ιπποκράτειο Γενικο Νοσοκομείο Θεσσαλονίκης) is a public hospital in Thessaloniki, Greece. The main building was constructed in 1908 as Hirsch Hospital funded by Maurice de Hirsch (architect Pietro Arrigoni) and served the needs of the Jewish community of Thessaloniki. During the Axis occupation of Greece it was used by the German army. It was renamed after World War II. Today it is part of the National Health System and is the largest hospital in Thessaloniki. References Sources Ιπποκράτειο Νοσοκομείο ippokratio.gr
Hôpital Ippokrátio

L’Hôpital Ippokrátio (en grec moderne : Γενικό Νοσοκομείο Θεσσαλονίκης Ιπποκράτειο) est un hôpital public de Thessalonique, en Grèce. Le bâtiment principal a été construit en 1908. L'institution s'appelait avant la Seconde Guerre mondiale l'hôpital Hirsch en hommage au philanthrope et financier juif français Maurice de Hirsch. Il a été édifié par l'architecte italien Pietro Arrigoni (en). Pendant l'occupation de la Grèce par l'Axe, il est réquisitionné par l'armée allemande. Il a été rebaptisé après la Seconde Guerre mondiale. De nos jours, il fait partie du système national de santé grecque et est le plus grand hôpital de Thessalonique. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ippokrateio General Hospital, Thessaloniki » (voir la liste des auteurs). Liens externes Ιπποκράτειο Νοσοκομείο ippokratio.gr (el) Site officiel Portail de la Grèce Portail de la médecine
Солунска многопрофилна болница „Георгиос Гениматас“

Солунската обща болница „Георгиос Гениматас“, (на гръцки: Γενικό Νοσοκομείο Θεσσαλονίκης „Ο Άγιος Δημήτριος“) е държавна болница в македонския град Солун, Гърция. Болницата е обединена в една институция с болницата „Свети Димитър“. Местоположение Болницата е разположена в североизточната част на града, на улица „Етники Амина“ № 41, срещу Солунския университет и историческите гробища Свето Благовещение (Евангелистрия). История Сградата с П-образна форма датира от 1880 година и е построена за настаняване на съоръженията на Конното османско жандармерийско училище. Той се състои от централен корпус и две странични крила с голям между тях, който да обслужва нуждите на жандармерията. Конюшните са били на приземния етаж. По време на Първата световна война по искане на Женското дружество „Национална отбрана“ (съпруги на триумвирата Венизелос, Данглис, Кундуриотис) на 27 октомври 1916 година е създадена Трета военна болница (Γ’ Στρατιωτικό Νοσοκομείο) или Болница на Червения кръст“ (Νοσοκομείο Ερυθρού Σταυρού) с капацитет приблизително 400 легла. Британският, гръцкият и френският Червен кръст допринесят за оборудването ѝ. В 1919 година сградата е предадена на Военната здравна служба и функционира като военна болница. От 1922 година той е реновиран и оборудвана за сметка на Елена Венизелос и двойката Емануил и Виргиния Цудерос и на 13 февруари 1923 година отваря врати с 220 легла като Централна бежанска болница (Κεντρικό Νοσοκομείο Προσφύγων), за да осигури болнични грижи за бежанците от Мала Азия. В 1941 година сградата е зета от германските окупационни войски, а болницата е прехвърлена в Каламария в Приюта за бездомни деца, по-късно Техническо училище „Аристотел“ и Дом за стари хора. В 1945 година болницата се връща в старата си сграда. През 1951 година в двора е изградено ново крило, а в 1974 година е добавено още едно ново крило. В 1978 година болницата претърпява сериозни щети при Солунското земетресение и работата ѝ̀ спира. Отваря отново врати постепенно в 1980 година. В 1984 година е разширена в съседен парцел от 700 m2, където са изградени амбулатории. Съветът на директорите на сестринското училище „Висши братя“ предоставя парцел от 700 кв. м. която е в съседство с болницата и са изградени нейните редовни амбулатории. Две години по-късно получава като дарение и сградата на училището, в която се помещават педиатричните клиники (педиатрична хирургия, педиатрия, ортопедия). На 6 юни 1995 година болницата е преименувана, по предложение на Съвета на директорите в Солунска многопрофилна болница „Георгиос Гениматас“, а в 2012 година е административно свързана с болницата „Свети Димитър“. Бележки
Солунска многопрофилна болница „Свети Димитър“

Солунската обща болница „Свети Димитър“, (на гръцки: Γενικό Νοσοκομείο Θεσσαλονίκης „Ο Άγιος Δημήτριος“) е държавна болница в македонския град Солун, Гърция. Разположена е в североизточната част на града. От 2012 година болницата е обединена в една институция с болницата „Георгиос Гениматас“. В 1984 година сградата на болницата е обявена за паметник на културата. История Според някои сведения общинската болница в града е създадена през 1875 година от Мидхад паша. Сградата на общата болница „Свети Димитър“ е сред по-новите османски паметници в града, но няма точна дата на построяването ѝ. То е станало след 1898 година, тъй като на карта от тази година на мястото не е обозначена постройка. Според една от версиите болницата е изградена в 1900 – 1901 година, когато са изградени Конакът, Казармите и Идадието. Архитектът на сградата не е известен, но е вероятно, поради голямото сходство на морфологичните елементи с тези на казармите той е Виталиано Позели. В 2018 година Г. Папасулиотис открива инициалите BP като подпис върху сградата. Според друга версия болницата е от 1902 – 1903 година и изградена по инициатива на кмета Хулуси бей по планове на Ксенофон Пеонидис. Първоначалната площ на болницата е 54,043 m2 и се казва Болница за бедни (Gureba Hastahanesi) или „Хамидие“ (Hamidiye), а по-късно „Беледие“ (Belediye), тоест Общинска. По време на Междусъюзническата война тогавашната турска болница „Хамидие“ е иззета за създаването на българската болница „Червен кръст“ за лекуването на ранените български войници, по инициатива на видни български дейци в Солун, сред които Захария Шумлянска и други. След загубата на Междусъюзническата война от България, болницата на семейство Шумлянски става място за укритие на преследваните българи. След като Солун попада в Гърция в 1912 година е прекръстена на Общинска болница. В 1916 година Н. Кириазидис казва, че болницата „има 200 легла, хирургическо отделение и малка микробиологична лаборатория. Но ѝ липсва дезинфекционна пещ.“ През 1971 година става държавна осбственост и е прекръстена на Обща болница „Свети Димитър“ с площ от 31,600 m2 за ново крило. Заедно със Солунската болница „Хирш“ са най-големите в града в началото на XX век. Сграда Болницата е двуетажна удължена сграда с четири крила в четирите ѝ края. Организацията както на фасадите, така и на етажния план се ръководи от абсолютна симетрия. В основата си архитектурата се придържа към класицизма, но има и ренесансови елементи. Бележки
Леринска болница

Обща леринска болница „Елени Т. Димитриу“, (на гръцки: Γενικό Νοσοκομείο Φλωρίνης Ελένη Θ. Δημητρίου) е държавна болница в македонския град Лерин, Гърция. Местоположение Болницата е разположена в североизточния край на града. История Изграждането на болницата започва през 1934 година с дарение от 3000 златни лири от Елени Т. Димитриу върху парцел от 13 064,50 m2. В 1938 година завършва строителството на двуетажната сграда с площ 2776,40 m2, използвана за основната дейност на болницата, и двуетажна сграда с площ 435 m2 за жилищни нужди на персонала, в което днес е отделението по нефрология. От 1986 година с последователни постройки до 2000 година са добавени още около 5500 m2 и са извършени модификации и ремонти. В 1998 година в полза на болницата е отчужден парцел от 1910 m2. Така сегашното състояние на болницата като площ е общо 14 975 m2, а сградите ѝ са са с обща площ 8500 m2. От 1938 година болницата работи като общинска. От 1 октомври 1957 година е прехвърлена на държавата и функционира като публичноправно лице под надзора на Министерството на здравеопазването и социалните грижи. От 2002 година функционира като децентрализирано звено на Гръцката национална агенция за управление на извънредни ситуации със 120 легла. Бележки
Пиргос

Пиргос (на гръцки: Πύργος, в превод кула) е град в Западна Гърция, център на дем Пиргос и столица на Илия (област). Според преброяването от 2001 година градът има 34 902 жители. Името на града идва от местната кула. Пиргос се намира в западната част на Пелопонес, близо до Йонийско море. Бележки
Pyrgos (Elis)

Pyrgos (græsk: Πύργος, (betyder tårn) er en by i det nordvestlige Peloponnes, Grækenland, hovedstad i den regionale enhed Elis og sæde for Pyrgos kommune. Byen ligger midt på en slette,4 km fra Det Joniske Hav. Floden Alfeios løber ud i havet omkring 7 km syd for Pyrgos. Pyrgos ligger 16 km vest for Olympia, 16 km sydøst for Amaliada, 70 km sydvest for Patras og 85 km vest for Tripoli. Kommunen Kommunen Pyrgos blev dannet under kommunalreformen i 2011 ved sammenlægning af følgende 4 tidligere kommuner, der blev til kommunale enheder: Iardanos Oleni Pyrgos Volakas Kommunen har et areal på 456.6 km2, og byen 170,8 km2. Kilder og henvisninger
Pyrgos (Gemeinde)

Pyrgos (griechisch Πύργος [ˈpirɣɔs] (m. sg.)) ist eine Gemeinde auf der Peloponnes in der griechischen Region Westgriechenland. Sie wurde durch die Fusion von vier Gemeinden zum 1. Januar 2011 gegründet. Verwaltungssitz der 45.365 Einwohner (2021) zählenden Gemeinde ist die Stadt Pyrgos, die bis 2010 Hauptstadt der Präfektur Elis war. Lage Die Gemeinde Pyrgos erstreckt sich über eine Fläche von 459 km² im Westen der Peloponnes bis zum Ionischen Meer. Angrenzende Gemeinden sind Ilida im Norden, Archea Olymbia im Osten und Andritsena-Krestena im Süden. Verwaltungsgliederung Die Gemeinde Pyrgos wurde durch die Verwaltungsreform 2010 aus den vier Gemeinden Pyrgos, Volakas, Iordanas und Oleni zum 1. Januar 2011 gebildet. Verwaltungssitz ist die Stadt Pyrgos. Die bisherigen Gemeinden bilden Gemeindebezirke, die ehemaligen Gemeindebezirke wählen als lokale Gebietskörperschaften (Dimotikes Kinotites) eigene Vertretungen. Verkehr Auf dem Gemeindegebiet verlief die meterspurige Bahnstrecke Patras–Zevgolatio, Ende des 19. Jahrhunderts in Abschnitten eröffnet und 2011 weitgehend stillgelegt. Wichtigster Bahnhof war hier Pyrgos, wo es ein Bahnbetriebswerk gab und von wo die Stichstrecke zum Hafen Katakolo abzweigte. Diese Zweigstrecke und ihre östliche Fortsetzung über die Hauptstrecke und die in Alfios abzweigende Stichstrecke nach Olympia ist einer von zwei verbliebenen Abschnitten der Peloponnes-Eisenbahnen, auf denen noch Personenverkehr stattfindet. Durch Pyrgos führt die Nationalstraße Ethniki Odos 9 von Patras nach Methoni. Die Straße Ethniki Odos 74 zweigt nach Osten ab und führt nach Tripoli. Persönlichkeiten Dionysios Kokkinos (1884–1967), Historiker, Journalist, Akademiker und Schriftsteller Athanasia Perra (* 1983), Dreispringerin Vasilios Lampropoulos (* 1990), Fußballspieler Georgia-Maria Despollari (* 2003), Mittelstreckenläuferin Einzelnachweise
Pýrgos (Élide)

Pýrgos (grec moderne : Πύργος, signifiant « tour ») est un dème (municipalité ou arrondissement) du district régional d'Élide, à l'ouest de la péninsule du Péloponnèse. Localités La municipalité de Pýrgos a été formée en 2011, à la suite du programme Kallikratis, et regroupe les anciennes municipalités suivantes : Iárdanos Oléni Pýrgos Volakas Démographie Transports La ville de Pýrgos est une plaque tournante ferroviaire et relient respectivement : Patras, Katakolo et Olympie. Personnalités notables Andréas Avgerinós (en) (1820–1895), homme politique Pétros Avgerinós (en) (XIXe siècle), homme politique, maire de Pýrgos Nákis Avgerinós (en)(1911–2002), homme politique Yórgos Karagoúnis (1977-), footballeur Kóstas Kazákos (1935-), acteur et homme politique Yórgys Pavlópoulos (en) (1924-), poète Tákis Sinópoulos (en) (1917–1981), poète Stéfanos Stefanópoulos (1898–1982), homme politique et 165e Premier ministre grec. Notes et références Annexes Liens externes Site officiel Portail de la Grèce
Pirgos, Elida

Pirgos (grčki: Πύργος) je sjedište prefekture Elida, na zapadnom dijelu poluotoka Peloponeza u Grčkoj. Grad je dobio ime po gradskom promatračkom tornju, kuli (grčki se toranj kaže pyrgos / Πύργος). Pirgos ima oko 34.902 stanovnika i dio je periferije Zapadna Grčka. Zemljopisne odlike Grad je smješten u zapadnom dijelu Peloponeza u ravnici koju tvori najveća rijeka na poluotoku Alfej, koja protječe 4 km jugoistočno od grada. Sjeverno od grada uzdiže se gora Sv. Juraj (Aghios Georgios). Odmah pored grada (3-4 km od sjedišta grada u pravcu juga) je Jonsko more, veliki zaljev Kiparisija. Pirgos je udaljen 96 km od Patrasa u pravcu sjeveroistoka, s kojim je povezan Grčkom nacionalnom cestom br. 9 (E 55), 320 km od Atene. Grad Tripoli udaljen je 144 km u pravcu istoka od grada, kao i antički arheološki lokalitet Olimpija na kojem su održavane olimpijade starog vijeka, koja se nalazi na 25 km od grada u pravcu istoka. Rast stanovništva posljednjih desetljeća Vanjske poveznice O Pirgosu na stranicama Greek Travel Pages
Pírgosz

Pírgosz város Görögország déli részén, Nyugat-Görögország régióban, Ília regionális egység székhelye. A Peloponnészoszi-félsziget nyugati részén fekszik, 4 km-re a Jón-tengertől. A város lakossága a 2011-es népszámlálás idején 24 359 fő, várost is magába foglaló önkormányzat lakossága 47 995 fő volt. Önkormányzat Pírgosz önkormányzata egy 2011-es kormányrendelet hatására alakult meg négy korábbi önkormányzat egyesülésével. Az önkormányzat négy kisebb önkormányzati egységből áll és területe 456 610 km². Nevének eredete Pyrgos neve görögül „torny" jelentésű. Történelem Pyrgos eredete egészen a Kr. u. 16. századig, a velenceiek uralma idejére nyúlik vissza Szantorini szigetén. A velenceiek a sziget legmagasabb pontját választották ki egy várépítéshez, amely egy várat adományozó projekt részeként a szigetet a betolakodók, kalózok és más ellenséges erők ellen védte. A vár elkészültével Pyrgos lett Szantorini fővárosa. Gyakorlatilag a sziget akropolisza, nemcsak katonai szempontból volt erős, hanem szentségi helyként is nagy jelentőséggel bírt, köszönhetően az itteni templomok sokaságának, valamint híres kolostorának. A legenda szerint az 1510-es években, a török uralom idején egy falusi ember elhatározta, hogy a környékre költözik és fellendíti az addig műveletlen területet. sok arany pénzérmét talált, amelyet a szultánnak küldött, mint a jogos tulajdonosnak, majd 1512-ben szultán hálából kinevezte az addig lakatlan terület tulajdonosának. Az új tulajdonos a magas tornyot épített, hogy onnan belássa és felügyelje a földjeit. Ez volt a terület első települése. Miután Szantorini elesett az oszmánoktól, Pyrgos funkciója a védelmi erődből a politikai disszidensek száműzetésének helyévé, valamint a vallásosok zarándokhelyévé és meditációs helyévé vált. A második világháború alatt azonban Pyrgos lett az 1944-es szantorini rajtaütés egyik fő helyszíne, amikor a szövetségesek megpróbálták elfoglalni a szigetet, és kiszorítani az oda telepített német és olasz helyőrségeket. Éghajlat Pírgosznak forró nyarakat okozó mediterrán éghajlata van. A téli hónapok enyhék és esősek, míg a nyári időszak forró és száraz. Az éves csapadékmennyiség 900 mm körül van és késő ősszel tetőzik az esős napok száma. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Pyrgos, Elis című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Pyrgos

Pyrgos (in greco Πύργος?) è un comune della Grecia situato nella periferia della Grecia occidentale (unità periferica dell'Elide) con 51 634 abitanti secondo i dati del censimento 2001. A seguito della riforma amministrativa detta Programma Callicrate in vigore dal gennaio 2011 che ha abolito le prefetture e accorpato numerosi comuni, la superficie del comune è ora di 457 km² e la popolazione è passata da 34 902 a 51 634 abitanti. Geografia fisica È situata nell'entroterra, al centro di una fertile pianura. Vi si trovano edifici opera di Ernst Ziller, quali il Teatro Comunale e il Mercato. A sud di Pirgo scorre il fiume Alfeo. Storia La città è sorta sul luogo dell’antica Letrìnoi. Note Voci correlate Paniliakos Athlitikos Omilos Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pyrgos Collegamenti esterni Sito ufficiale, su cityofpyrgos.gr.
Pyrgos (West-Griekenland)

Pyrgos (Grieks: Πύργος) is sedert 2011 een fusiegemeente (dimos) in de Griekse bestuurlijke regio (periferia) West-Griekenland. De vier deelgemeenten (dimotiki enotita) van de fusiegemeente zijn: Iardanos (Ιάρδανος) Oleni (Ωλένη) Pyrgos (Πύργος) Volakas (Βώλακας) In 2003 telde de stad Pyrgos ruim 23.791 inwoners. Ze ligt aan de doorgaande weg langs de kust vanaf Patras naar Kyparissia, die dwars door de stad loopt. Vanuit Pyrgos kun je het oude Olympia, Archaia Olympia bezoeken. Behalve een paar opmerkelijke neoclassicistische gebouwen van Ernst Ziller (19e eeuw), biedt de stad geen bezienswaardigheden, maar omdat het een centrale ligging heeft is het toch een belangrijke handelsstad aan de westkust. Geboren Giorgos Karagounis (1977), voetballer
Pirgos

Pirgos (gr. Πύργος) – miasto w Grecji, w zachodniej części Półwyspu Peloponeskiego, nad Morzem Jońskim, w administracji zdecentralizowanej Peloponez, Grecja Zachodnia i Wyspy Jońskie, w regionie Grecja Zachodnia, w jednostce regionalnej Elida. Siedziba gminy Pirgos. W 2011 roku liczyło 24 359 mieszkańców. W mieście rozwinął się przemysł spożywczy. Ludzie związani z Pirgos Miasta partnerskie Budaörs Przypisy
Pírgos

Pírgos (em grego: Πύργος; romaniz.: Pyrgos) é uma cidade grega, capital da unidade regional de Élida. A cidade recebeu esse nome devido a uma antiga torre construída em seus limites atuais. O próprio nome “Pyrgos” significa torre em grego. A cidade está localizada na parte oeste da península Peloponeso, a 315 km de distância Atenas e a 19 km de Olímpia. Referências Ligações externas Câmara de Pyrgos Estações de Rádio em Pyrgos
Пиргос (Элида)

Пи́ргос (греч. Πύργος — «башня») — город в Греции, на западе полуострова Пелопоннеса, административный центр одноимённой общины и периферийной единицы Элиды в периферии Западной Греции. Расположен на высоте 15 метров над уровнем моря, в четырёх километрах от побережья залива Кипарисиакоса Ионического моря, в девятнадцати километрах к западу от Древней Олимпии и в трёхстах пятидесяти километрах к западу от Афин. Порт города — Катаколон. Благодаря близости к Древней Олимпии Пиргос также служит важным транзитным и туристическим центром для посетителей археологических памятников региона. Согласно переписи 2011 года, в городе насчитывалось 24 359 жителей, в то время как общая численность населения муниципалитета составляла 47 995 жителей. Наличие порта Катаколон сделало Пиргос развитым коммерческим центром региона. История Пиргос впервые упоминается в 1778 году. Считается, что получил название от башни, построенной в 1512 году беем Георгиосом (Иоанном) Цернотасом (Γεώργιος ή Ιωάννης Τσερνωτάς, ум. 1535). Во время Революции 1821 года Пиргос сыграл важную роль в национальной борьбе за независимость Греции. Это был первый греческий город, разрушенный османскими завоевателями. Достопримечательности Здание железнодорожной станции Пиргос построено в 1880—1890 годах в неоклассическом стиле с черепичной крышей. В центре города в неоклассическом здании, построенном в 1890 году по проекту Эрнста Циллера, расположен археологический музей. Прежде в здании находился муниципальный рынок, а в 2005 году в нём был открыт музей. Там же в центре города расположен общественный театр «Аполлон», построенный в последней четверти XIX века в неоклассическом стиле. Транспорт Станция Пиргос обслуживает железнодорожную линию Катаколон — Олимпия. Железнодорожная линия Патры — Кипарисия закрыта в 2011 году. Сообщество Пиргос Сообщество Пиргос создано в 2001 году. В местное сообщество Пиргос входят пять населённых пунктов. Население 25 180 жителей по переписи 2011 года. Площадь 45,483 квадратного километра. Население Примечания Литература Пиргос, город // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1898. — Т. XXIIIA (46): Петропавловский — Поватажное. — С. 637—638. Пиргос // Малый энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона. — 2-е изд., вновь перераб. и значит. доп. — Т. 1—2. — СПб., 1907—1909. Ссылки cityofpyrgos.gr — официальный сайт Пиргоса