NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Свети Димитър (Тасос)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Ιερός Ναός Αγίου Δημητρίου) е възрожденска православна църква край град Тасос (Лименас) на остров Тасос, Егейска Македония, Гърция, част от Филипийската, Неаполска и Тасоска епархия на Вселенската патриаршия. Храмът е разположен югоизточно от град Тасос в местността Аркуда. В архитектурно отношение представлява еднокорабна сводеста църквичка. Външните ѝ размери са 2,45 m на 2,15 m, площта ѝ е 5,39 m2, а дебелината на стените 0,60 m. Вратата е единична и над нея има ниша. Вътрешните размери са 1,23 на 1,58 m и затова храмът няма иконостас. Олтарната апсида стига до пода, а отляво е правоъгълната ниша на протезиса. На северната и южната стена има още две ниши. Храмът е осветен от малък южен прозорец, от вентилационния отвор в апсидата и от отвор във вратата. Отвън апсидата стига до тавана. Стрехите са назъбени, а покривът е двускатен с плочи. Цялата църква е измазана. Бележки
Свети Николай (Панагия)

„Свети Николай“ (на гръцки: Ιερός Ναός Αγίου Νικολάου) е възрожденска православна църква край село Панагия, в северозападната част на остров Тасос, Гърция, част от Филипийската, Неаполска и Тасоска епархия на Вселенската патриаршия. Църквата е разположена в планинската зона между Панагия и Потамия. Над входа в западната стена има ктиторски надпис, но е нечетлив. Църквата прилича на „Свети Архангел Михаил“ в Макриамос и според характеристиките си датира между 1808 и 1839 година. В архитектурно отношение представлява еднокорабен храм с дървен покрив. В миналото е имало и трем по северната стена. Поради наклона, значителна част от църквата е вкопана. Външните му размери са 8,30 m на 5,85 m, дебелината на стените е 0,69 m, а височината 5,50 m – уникална за църквите на острова. Входът е засводен. Храмът е осветен от два малки южни прозореца. Иконостасът е обикновен дървен с две врати – централна и северна и три ценни стари царски икони и една нова. Ценни са и двата свещника и сребърното кандило. Апсидата стига до пода и е полукръгла отвън с нисък покрив. Светилището е осветено от два прозореца – един над апсидата и един на южната стена. Подът на храма е от плочи, а таван няма. Покривът има скосяване в западната и източната стена и е покрит с плочи. Бележки
Извори на Драматица

Изворите на Драматица или Българското езеро (на гръцки: Πηγές της Αγίας Βαρβάρας), тоест Извори на Света Варвара или Βουλγάρικη λίμνη) е парк в центъра на македонския град Драма, Гърция, оформен около изворите на река Драматица. В Гърция река Драматица до Фотилово е известна като Агия Варвара, тоест Света Варвара. Селището Драма възниква около тези извори още в праисторическата епоха. Вероятно на тях се дължи и името Драма – от Υδράμα, Δύραμα, богат на вода. Изворите са описани в XVII век от Евлия Челеби. Изворите в продължение на векове са център на икономическите активности в града. Майстори от Епир изграждат две езера около изворите. Северно от тях е църквата „Света Варвара“, за която местна легенда твърди, че е построена върху средновековен храм. Около изворите са Драмските воденици, Тютюневите складове на Херман Шпирер и Анастасиадовата къща. В края на XIX век Васил Кънчов минава през Драма и пише „Под сами [Драма] са грамадните извори – начало на реката Драматица... Между тях има сенчести градинки, кавенета и воденици, от които две по европейски начин. По-нататък градини със зеленчуци. Изворите се събират в едно и се образува голява река – Драма Чай – Драматица.“ В ΧΧ век изворите стават най-популярният парк в града, център на културния живот в града – в парка са разположени центърът на Общинското предприятие за социално, културно и туристическо развитие, Зала „Мелина“, откритият театър, офисът на Драмския фестивал на късометражното кино и градската библиотека. Бележки
Kleine Metropolitaan

De Kleine Metropolitaan (Grieks: Μικρή Μητρόπολη, Mikri Mitrópoli, Παναγία Γοργοεπήκοος, Panaghia Gorgoepiikoös of Άγιος Ελευθέριος, Ágios Eleftherios) is een van de kleinste kerken ter wereld en staat in de Griekse hoofdstad Athene. Het bouwwerk is 7,5 meter breed en 11,5 meter lang. De Kleine Metropolitaan staat aan het Mitrópolisplein, naast de Grote Metropolitaan (Megalí Mitrópoli). Geschiedenis De kerk werd in de 13e eeuw gebouwd, in opdracht van Michael Choniates, de toenmalige bisschop van Athene. Het was eeuwenlang de belangrijkste kerk van de stad. In de periode van 1841 tot 1863 werd het gebouw gebruikt als bibliotheek. Bouwwerk Hoewel het bouwwerk zo klein is, is het een mooi voorbeeld van Byzantijnse architectuur. Op de muren zijn reliëfs te vinden met voorstellingen uit de oudheid. Verder bevat het gebouw Korinthische kapittelen, Byzantijnse kruizen tekeningen van griffioenen en het familiewapen van de Villehardouins. Deze familie heeft lange tijd over Athene geheerst. Ook is een tekening van de dierenriem op de westgevel te vinden. De kerk is grotendeels uit marmer opgetrokken. Trivia Het kerkje is niet het kleinste kerkje ter wereld. In Castillo de Colomares zou er een staan met een oppervlak van slechts 1,96 m².
Panagía Gorgoepíkoös

A Pequena Metrópole (em grego: Μικρή Μητρόπολη), formalmente a Igreja de Santo Eleftherios (em grego: Άγιος Ελευθέριος) ou Panagia Gorgoepikoos (em grego: Παναγία Γοργοεπήκοος; romaniz.: Panagia quem atende rapidamente as solicitações), é uma igreja Bizantina situada na Praça Mitropoleos, próxima da Catedral Metropolitana de Atenas (a "Grande Metrópole"). História e data A igreja foi construída sobre as ruínas de um antigo templo dedicado à deusa Eileithyia. Foram propostas várias datas para a sua construção, desde o século IX, sob a imperatriz Irene de Atenas, até ao século XIII. Até recentemente, a visão comum entre os estudiosos, especialmente na Grécia, atribuía-a à posse de Miguel Coniates como Metropolitano de Atenas, na viragem do século XIII. No entanto, a Pequena Metrópole difere consideravelmente de outras igrejas bizantinas do mesmo período em Atenas e, na verdade, noutros lugares; embora siga o estilo típico cruz inscrita, é, exclusivamente, quase inteiramente construída com spolia reutilizada de edifícios anteriores, que vão da Antiguidade Clássica ao século XII ou mesmo XIII, o que dificulta a atribuição de uma data anterior da construção. Galeria Referências Bibliografia Media relacionados com Panagía Gorgoepíkoös no Wikimedia Commons Freely, John (2004). Strolling through Athens: Fourteen Unforgettable Walks through Europe's Oldest City. [S.l.]: Tauris Parke Paperbacks. ISBN 978-1-85043-595-2 Kiilerich, Bente (2005). «Making Sense of the Spolia in the Little Metropolis in Athens». Arte Medievale. New Series. IV (2): 95–114
Свети Йоан Предтеча (Рахони)

„Свети Йоан Предтеча“ (на гръцки: Ιερός Ναός Τιμίου Προδρόμου) е възрожденска православна църква край село Рахони (Вулгаро), в северозападната част на остров Тасос, Гърция, част от Филипийската, Неаполска и Тасоска епархия на Вселенската патриаршия. Църквата е построена на 3 km югоизточно от старото село Вулгаро. Построена е на мястото на раннохристиянска базилика – в зидарията са използвани различни архитектурни елементи от стария храм. Принадлежала е на светогорския манастир Дионисиат. Край храма има монашеска киля. Най-старото писмено сведение за храма е от 15 април 1863 година, когато Йанис Димитриу продава на иконома Исихий в село Вулгаро, „килия, близо край която има вода“. В храма няма ктиторски надпис и вероятно е строен с разрешение за ремонт на старата църква. Последната архитектурна интервенция е на покрива от април 1963 година с дарение на Василиос Возикис. Тогава стените са издигнати с около 0,30 m. В архитектурно отношение храмът е компактна кръстовидна църква с овален купол, обхванат от четиристранен покрив. Външните размери са 5,50 m на 9,05 m, площта е 49,78 m2, а дебелина на стените е 68 cm. Куполът лежи върху четири сводести арки. Входната врата е на южната стена и е двойна, дървена. Подпорите произхождат от раннохристиянска църква. В храма се влиза по две вюншни и две вътрешни стъпала. Иконостасът е дъсчен с две врати и пет царски икони – „Възкресение Христово“, „Успение Богородично“, „Исус Христос“, „Свети Йоан Предтеча“ и „Свети Василий Велики“. Над тях частта с дванадесетте велики празника е наклонена напред, а над нея е кръстът. Апсидата е полукръгла с широка база и с вентилационен отвор. Тя се простира до стените на север и на юг. В предната част на апсидата има раннохристиянски колони с улеи. Отвън апсидата е скрита. На южната и северната стена има по един малък прозорец с решетки. Подът е покрит с плочи. Покрай стените на север и на юг са поставени дървени пейки, които почиват върху каменната основа. На източната стена има декорация с тухлена зидария: кръст, увенчан с лък. Днес църквата е покрита с керемиди. Бележки
Драмска мъжка гимназия

Драмската мъжка гимназия (на гръцки: Γυμνάσιο Αρρένων Δράμας) е емблематична училищна сграда в македонския град Драма, Гърция. Днес в сградата е Първа гимназия. Гимназията е една от най-красивите училищни сгради в Гърция. Построена е в северозападния край на Драма, на края на улица „Митрополитис Хрисостомос“. Изграждането на сградата започва около 1927 – 1928 година и завършва в 1932 година, но училището започва да работи в едва в 1935 година. Сградата е изградена от камък, а колоните, трегерите и арките са бетонни. Бележки
Зисидова къща

Зисидова къща (на гръцки: Οικία Ζησίδη) е забележителна неокласическа жилищна сграда в македонското село Радолиово, Гърция. Днес в сградата е седалището на дем Амфиполи. Сградата е построена за търговеца на тютюн Константинос Зисидис около 1920 - 1925 г., преди кризата от 1930 година, когато икономиката на района е във възход. Архитект на сградата е австриецът Конрад фон Вилас, автор на много сгради в Драма и околностите. В 1930 година сградата е иззета от Националната банка на Гърция. По-късно в 1950 година общината в Радолиово я купува от банката. В същия парцел е построена и сградата на местния съд. В 2005 година сградата е реставрирана. Сграда има два пълни етажа, мазе и обширно таванско помещение. В архитектурно отношение смесва различни стилове. Бележки
Свети Георги (Теологос)

„Свети Георги“ (на гръцки: Ιερός Ναός Αγίου Γεωργίου) е възрожденска православна църква в село Теологос на остров Тасос, Егейска Македония, Гърция, част от Филипийската, Неаполска и Тасоска епархия на Вселенската патриаршия. Храмът е разположен на 500 m западно от селото. В 1287 година е споменат манастир със същото име в хрисовул на Андроник II Палеолог, с който се потвърждава принадлежността му към манастира Филотей. Поради сходството на църквата с „Рождество на Йоан Предтеча“ в Теологос, църквата в последната си фаза датира около 1844 година. В архитектурно отношение е еднокорабна сводеста църква, без притвор. Външните размери са 8,88 m на 5,78 m, площта е 51,33 m2 и дебелина на стената от 0,70 m. Вероятно храмът е бил повдигнат около 0,70 cm. В храва се влиза през единична обкована врата, над която в плитко засводена ниша е имало стенопис на Свети Георги. Църквата е осветена от един северен и три южни прозорец, един от които в светилището. Подът е покрит с варовикови плочи. Иконостасът е дъчсен с две врати и много високи табла. Царските икони от ляво надясно са „Свети Георги“, врата, „Света Богородица“, царските двери, „Христос Вседържител“, „Възнесеие Господне“, „Свети Георги“. Над тях има 12 по-малки икони. В апсидата има вентилационен отвор. Нишите на протезиса и диаконикона са полукръгли. Олтарът е мраморен, вероятно от византийската фаза на храма. Покривът е четиристранен. Бележки
Свети Димитър (Потамия)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Ιερός Ναός Αγίου Δημητρίου) е възрожденска православна манастирска църква в Левки, южна махала на село Потамия на остров Тасос, Егейска Македония, Гърция, част от Филипийската, Неаполска и Тасоска епархия на Вселенската патриаршия. Местоположение Църквата е католикон на метох на светогорския скит „Свети Йоан Предтеча“. Изградена в местността Адана, южно от Потамия, край реката Ватилакос в близост до пътя водещ към Кангелия и Теологос. Освен храма в манастирския комплекс е имало игуменски дом, конаци за монасите, три склада и воденица. История Църквата е построена през 1845 г., както е видно от трите запазени надписа. Отвън на южната страна над вратата, над прозореца и над прозореца на северната страна е изписано 1845. Над южния прозерец има и триредов надпис, който обаче многократно покрит с вар. След 1952 г. в манастира е разположен детски лагер на Министерство на социалното благосъстояние, игуменският дом е разрушен, а останалите сгради са адаптирани за новата употреба. Архитектура В архитектурно отношение храмът е простен, компактен атонски тип. Куполът е малък. Външните размери са 8,20 m на 6,15 m, а дебелината на стените е 0,75 m. Двойна врата и четири стъпала водят вътре. Над горния праг има полукръгла ниша, в която обаче не е била изписан стенопис или той е бил унищожен и варосан. Иконостасът е близо и площта на светилището е много голяма, вероятно заради възможността за служба от много свещеници. Иконостасът има три врати и четири царски изображения: на северната врата Архангел Михаил, „Свети Димитър“, „Света Богородица“, царските двери с Исус Христос, „Исус Христос“, Свети Йоан Кръстител и архангел Гавриил на южната врата. Над тях има зона с петнадесет малки икони, и най-накрая иконостасът завършва с дантела. В светилището апсидата стига до земята. Протезисът е полукръгъл, а диакониконът е правоъгълна висока ниша, затворена с дървена врата. На стените на север и на юг има малки правоъгълни ниши и допълнителна полукръгла на северната стена. Подът на църквата е покрит с варосан цимент. Прозорците са малки единични, по един в центъра на всяка конха. Отвън трите конхи са с интересно архитектурно решение, повлияно от ислямската архитектура. Бележки
Свети Антоний (Потос)

„Свети Антоний“ (на гръцки: Ιερός Ναός Αγίου Αντωνίου) е възрожденска православна църква в село Потос на остров Тасос, Егейска Македония, Гърция, част от Филипийската, Неаполска и Тасоска епархия на Вселенската патриаршия. Църквата е разположена а едноименния хълм южно от селото. Изградена е в 1851 година. Изгаря в 1985 година, след което е реставрирана. В архитектурно отношение е еднокорабен храм. След пожара, покривът му е заменен със скосена стоманобетонна плоча. Църквата има външни размери 4,80 m на 5,97 m, максимална височина 3,00 m дебелина на стената 0,67 m. Площта е 28,66 m2. Подът се понижава с една стъпка, а осветлението е чрез прозорец. Иконостасът е дъсчен. Царските икони са малки – след северната врата е „Свети Антоний“, „Света Богородица“, „Исус Вседържител“ след царските двери и „Свети Николай“. Светилището е широко 1,13 m. Олтарът е вграден в апсидата. Тази източна част на църквата е от византийско време и е сходна със „Свети Георги“ в Мариес. В апсидата няма осветителна ниша. Другите две ниши са правоъгълни. В района са запазени много архитектурни елементи от раннохристиянски храм, част от тях вградени в зидарията на църквата. В зидарията се използвани и антични тухли. На 300 m на югоизток от хълма има остатъци от друга поствизантийска църква, в която също са използвани антични архитектурни елементи и надписи. Бележки
Cattedrale della Presentazione di Cristo (Fira)

La cattedrale della Presentazione di Cristo (in greco Μητροπολιτικός Ναός Υπαπαντής του Χριστού?) è la cattedrale metropolitana ortodossa di Fira, nell'isola di Santorini, e sede della metropolia di Théra, Amorgo e delle Isole. Storia e descrizione Situata nel centro della città, venne costruita nel 1827. Con il terremoto del 1956 la chiesa crollò ma venne successivamente ricostruita. Lo spazio interno, di dimensioni piuttosto ridotte, presenta affreschi realizzati dal pittore Cristoforos Asimis, caratterizzati da tenui colorazioni dorate e da icone di fine pittura. Sul lato destro sono custoditi, in una teca, gli abiti dei sacerdoti, di varia foggia e colori. Note Voci correlate Cattedrali in Grecia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale della Candelora del Signore
Agii Anargyri (Athen)

Die Kirche Ágii Anárgyri (Άγιοι Ανάργυροι), auch bekannt als Metochion des Heiligen Grabes, befindet sich in der Innenstadt von Athen, am nördlichen Abhang der Akropolis, an der Kreuzung der Straßen Erechtheos und Prytaneiou. Sie ist den Märtyrern Kosmas und Damian geweiht, genannt die Heiligen „ohne Geld“ (anárgyri), weil sie als Ärzte Menschen halfen, ohne dafür bezahlt zu werden. Die Kirche wurde im 17. Jahrhundert an der Stelle eines früheren Aphroditetempels erbaut. Auf dem Gelände befanden sich schon vor der Anlage eines Klosters die Gräber der Familie Palaiologos. Geschichte Der Priester Dimitrios Kolokinthis, Mitglied einer bedeutenden Athener Familie, besaß dieses Grundstück, auf dem er 1651, nach Beendigung der Bauarbeiten, ein Frauenkloster gründete. Seit der Belagerung der Akropolis durch Admiral Francesco Morosini (1687) wurde das Kloster nicht mehr bewohnt. Ab 1700 war hier ein Männerkloster. Im Jahr 1760 erwarb der Exarch des Heiligen Grabes, Archimandrit Iakovos, das Gebäude. Seitdem untersteht diese Athener Kirche dem griechischen Patriarchen von Jerusalem. Die schlichten Klosterzellen waren bis 1858 der Wohnsitz des Archimandriten. 1858 wurde die Kirche renoviert und erhielt dabei ihre heutige Gestalt; das betrifft besonders die Ausmalung des Innenraumes und die Hinzufügung eines Vorbaus. In den Jahren 1972 bis 1973 restaurierte das Ephorat für byzantinische Altertümer die Fassade der Kirche. Baubeschreibung Die Kirche ist eine einschiffige Basilika mit einem Vorbau und einer Frauenempore. Sie ist ein typisches Beispiel des ottomanischen Baustils in seiner Athener Ausprägung. Besonders die Gestaltung des Daches übernimmt die Dachkonstruktion islamischer öffentlicher Gebäude. Der kleine marmorne Dachreiter mit Geläut stammt aus späterer Zeit. Spolien älterer Gebäude wurden in den Mauern verbaut, und in dem von Zitrusbäumen beschatteten Innenhof sind antike Fundstücke ausgestellt, die von der langen Geschichte dieses Ortes Zeugnis ablegen. Von dem früheren Kloster sind noch eine Reihe von Zellen vorhanden sowie ein Brunnen. Übrigens blieb in diesem Hof auch eine historische Athener Gaslaterne erhalten. Religiöse Bedeutung Die Kirche Agii Anargyri hat für die orthodoxe Athener Bevölkerung eine besondere Bedeutung, zum einen durch die Karfreitagsprozession mit einer Nachbildung des Heiligen Grabes durch die Gassen der Plaka, aber vor allem durch das Heilige Feuer, das aus der Heilig-Grab-Ädikula in der Osternacht hervorgebracht wird. Es kommt per Flugzeug nach Athen, wird wie ein Staatsgast empfangen und sodann zur Kirche Agii Anargyri eskortiert. Hier wird es der mit Kerzen wartenden Menge dargeboten. Weblinks Griechisches Patriarchat von Jerusalem: Exterritoriale Besitztümer, unter anderem in Griechenland Orthodoxes Erzbistum Athen: Agii Anargyri (Heilige Kosmas und Damianos), Klostergut des Heiligen Grabes Archaeology of the City of Athens: Ναός Αγίων Αναργύρων (Αγιοταφίτικο Μετόχι) Athens Info Guide: Agii Anargyri Kolokinthi
Храм Святой Екатерины (Плака)

Храм Святой Екатерины (греч. Ναός Αγίας Αικατερίνης) — православный византийский храм в Афинах, в районе Плака. Посвящен великомученице Екатерине. Основание храма датируется серединой XI века. История В римский период на территории перед сегодняшним храмом были построены римские бани, руины которых сохранились до сих пор во дворике с пальмами перед храмом. Также в углу двора можно увидеть останки римской колоннады. Храм был построен в середине XI века на развалинах античного святилища Артемиды. В первоначальной своей форме, до последующих пристроек, храм являлся крестово–купольным вписанным храмом с четырьмя колоннами. Мраморный престол храма покоится на фрагменте древней колонны. Храм первоначально был посвящён святым Феодорам (Стратилату и Тирону). В 1767 году афинский митрополит Варфоломей подарил пришедший в запущение храм монастырю Святой Екатерины на Синае в качестве подворья синайских монахов, посещавших Афины. Синаиты отремонтировали храм и посвятили его своей покровительнице, святой Екатерине. Они же посадили во дворе перед храмом пальмы, сохранившиеся до настоящего времени. Храм пострадал в годы Греческой революции (1821—1829). Был восстановлен в 1839 году. При этом, с северной, южной и западной стороны церкви были возведены пристройки и храм потерял свой первоначальный внешний вид. В 1889 году архиепископ синайский Порфирий принял просьбу прихожан храма и продал подворье Афинской митрополии в половину его цены. Сегодняшний храм имеет три придела. Правый придел посвящён святому Антонию, левый — святой Софии и её святым дочерям. В храме сохранились фрески византийского периода. В своё время в храме служил диаконом будущий Вселенский патриарх Афинагор. Среди прихожан храма одним из самых известных был Иоаннис Макрияннис. Святыни Мощи мученика Полидора (выставлены в храме), преподобномученика Анастасия Персиянина и мученика Трифона, перенесенные в храм из Малой Азии после Малоазийской катастрофы в 1922 году; Икона Иоанна Предтечи (Критская школа, XV век); Икона святой Екатерины (XVII век), находится в правом мраморном иконостасе; Икона Пресвятой Богородицы на троне, находится в левом мраморном иконостасе; Икона святой Екатерины на троне (XV - XVIII век), находится на правой стороне деревянного иконостаса; Икона святого Спиридона (Ионическая школа, XVIII век); Серебряная икона святых Феодоров, находится слева в иконостасе. Примечания
Свети Безсребреници (Сервия)

„Свети Безсребреници Козма и Дамян“ (на гръцки: Ναός Αγίων Αναργύρων Σερβίων) е средновековна православна църква в южномакедонския град Сервия, Егейска Македония, Гърция. Храмът е изграден близо до северната порта, извън северозападните стени на Сервийската крепост. Датира от XI – XII век. Представлява елегантна еднокорабна църква с правоъгълна апсида, украсена с керамопластика. Стенописите на храма според надписа датират от 1510 година. Фреските са на двама художници, като единият, на когото са по-голямата част от стенописите, принадлежи към Костурската школа. На втория художник са стенописите на северната стена като изкуството му се отличава с типичните за периода антикласически тенденции. В нишата е запазена и част от оригиналните стенописи от XI – XII век. Църквата и стенописите са реставрирани от 1966 до 2000 година. Бележки
Свети Йоан Предтеча (Сервия)

„Свети Йоан Предтеча“ (на гръцки: Ναός Αγίου Ιωάννη του Πρόδρομου Σερβίων) е средновековна православна църква в южномакедонския град Сервия, Егейска Македония, Гърция. Храмът е изграден близо до северната част на стените на Сервийската крепост. Датира от XIV век. Представлява малка еднокорабна базилика, построена като католикон на манастир. Във вътрешността са запазени фрагменти от стенописи. Бележки
Свети Николай Петритски

„Свети Николай Петритски“ (на гръцки: Άγιος Νικόλαος Πετρίτης) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Църквата е разположена в традиционната южна махала Долца и принадлежи към Драготската енория. История Храмът е средновековна каменна църква, която е изградена в XIV век. По-късно в османско време църквата е възстановена и разширена на юг и на запад. Църквата е обявена за паметник на културата. Стенописи Стенописите във вътрешността на църквата са от 1897 година. По същото време е надживописан и иконостасът. Зограф е Наум Махерас. Само на източната стена на храма са запазени в лошо състояние стенописи от втората половина на XIV век. Тези стенописи частично пострадват от надживописването на Махерас в 1897 година. В конхата на апсидата е изписана Света Богородица Ширшая небес, Причастие и Служба на Свети Василий Велики и Свети Йоан Златоуст. На източната стена има изображение на Благовещение. Бележки