NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Медресе джамия (Бер)

Еминзаде хаджи Ахмед ага джамия или Медресе джамия (на турски: Eminzâde Hadji Ahmed Agha (Madrasah) Camii; на гръцки: Μεντρεσέ Τζαμί) е недействащ средновековен мюсюлмански храм в южномакедонския град Бер (Верия), Гърция. Местоположение Джамията е разположена на пресечките на улиците „Марку Боцари“ и „Апостолу Павлу“. История Джамията няма надпис, но има вакъфнаме от 18 август 1716 г., според което тя е построена от хаджи Ахмед ага, министър на Барутхането. Според гръцки източници е построена в 1850 година с материали от Старата митрополия. Това е най-голямата и най-добре запазената джамия в града. Има гробище и медресе, построено от Ахмед ага до нея, което и дава и днешното име. Има квадратен план и е покрита с купол с диаметър от 11,5 m. Медресето е обновено в декември 1882 година от хаджи Шекиб бей от Бер. Джамията и медресето, които са на ръба на срутването, са реставрирана в 1910 година. По-късно отново са реставрирани. Днес сградата на медресето, наричана Старото турско училище, е основно училище. Според гръцки източници сградата на медресето изгаря в 1922 година. Бележки
Medrese Mosque

The Medrese Mosque (Greek: Μεντρεσέ Τζαμί), also known as the Tsiai-Aik Mosque, is a former mosque in the city of Veria, in Central Macedonia, in northern Greece. Completed in c. 1850 during the Ottoman era, the former mosque was built on the site of a former Byzantine-era church that in turn was converted into a mosque. The current structure operated as a mosque until the 1920s, when it was abandoned following Greek Independence. In 1936, the site was acquired by the Greek Orthodox Church, via the Holy Metropolitan Church of the Holy Apostles Peter and Paul of Veria, and is used as the Pavleion Cultural Center, a community cultural center for the local church. History The former mosque occupies the site of the Byzantine church of St. Paul, on the southern part of the city, outside the city wall. After the Ottomans conquered the city in 1430, they converted the church into the Mosque of Musa Çelebi. The former church-mosque was torn down in c. 1850, for unknown reasons, and its building material reused in the construction of the present mosque structure. The former mosque derives its name from the nearby medrese (or madrasa), which burned down sometime in the 1920s. During the Ottoman period, it was the largest mosque of the city, and was noted for the particular beauty of the surrounding space. The 17th-century traveller Evliya Çelebi also reported that a Muslim graveyard existed nearby. Architecture The former mosque remains the best-preserved of the city's remaining mosque buildings, despite no longer used for Islamic worship. It is a simple square structure, with a dome of 11.5 metres (38 ft) diameter, supported by a dodecagonal drum. In the interior, however, the drum is not visible, and the dome seems to rest directly on the walls of the main hall. The dome was sheathed in bronze, and its interior was decorated with floral motifs typical of Islamic art and Quranic verses. The mihrab also survives, although damaged, retaining traces of its richly coloured decoration. The building also boasts the only minaret to survive unscathed; on its foundation, a marble fragment taken from the ancient temple to Eunomia is visible. In 2000, the building was preserved and extensively renovated by the Greek Orthodox Church, with the support of the Ministry of Culture, and renamed as the "Paulio Cultural Center". During the conservation works, architectural elements of the temple of Eunomia and the early Christian temple of the Apostle Paul were revealed, now on display. The space is used as a cultural center. See also Islam in Greece List of former mosques in Greece References External links Media related to Medrese Mosque, Veria at Wikimedia Commons
Тузджу Синан бей хамам

Тузджу Синан бей хамам, още Туз Пазаръ хамам или Чифте хамам (на турски: Tuzcu Sinan Bey, Tuz Pazarı Hamam; на гръцки: Δίδυμα Λουτρά του Σινάν του Αλατά), е бивш хамам, обществена баня, в южномакедонския град Бер, Гърция. Разположена е на ъгъла на улиците „Лутру“ и „Елевтерияс“. Спомената е от Евлия Челеби в 1640 година, който казва, че е претърпяла обновление. Реконструирана е през 1887 година и отново през 1970-те години, при което са открити оригинални подови декорации. Използва се като баня до 1935 година. Регистрирана е като паметник от гръцкото министерство на културата в 1963 година. Банята е изградена от камък и тухли и е двойна – една за мъже и една за жени, разположени в Г-образна форма. И двете части имат голяма съблекалня, покрита с тухлен купол, помещение с хладка и помещение с гореща вода. В банята има и хипокауст, което е необичайно за османската архитектура в гръцките земи. Двете части са почти идентични, като мъжката е малко по-голяма и по-украсена. В нея освен мозайките все още са запазени редки стенописи с ловни сцени. В банята днес се правят различни изложби и в нея се пази колекция от мраморни византийски статуи. В двора има турско гробище. Бележки
Twin Hamam

The Twin Hamam of Tuzcu Sinan Bey (Greek: Δίδυμα Λουτρά του Σινάν Μπέη Αλατά) are an Ottoman bathhouse (hamam) in the northern Greek city of Veria. The baths were built by Tuzcu Sinan Bey (Tuzcu means "saltman", whence Greek Αλατάς) at an unknown date, but at any rate before 1640, when it is recorded that repairs were undertaken. They are located in the centre of the city, and continued to function as a bathhouse until 1935. Their name derives from the division into men's and women's sections, which are arranged in an L-shaped fashion. Both sections consist of the same rooms: a large dressing room covered by a round brick-built dome, a warm-water room, and a hot-water room. The bath also features a hypocaust, an unusual feature for Ottoman architecture in Greece. The two bathhouse sections were almost identical, with the men's section being slightly larger and more richly decorated, with mosaics and frescoes with floral patterns. The bathhouse was declared a protected monument in 1963. The Municipality of Veria took over the building in 1995, which today is used as a fresco conservation laboratory by the 11th Ephorate of Byzantine Antiquities. References Sources Marge, Anastasia I.; Matskani, Anna S. (2007). "Η οθωμανική αρχιτεκτονική στην πόλη της Βέροιας" [The Ottoman architecture in the city of Veroia]. Αρχαιολογία και Τέχνες (in Greek) (105): 72–78. ISSN 1108-2402.
Estadi Pampeloponnisiako

L'Estadi Pampeloponnisiako (grec: Παμπελοποννησιακό Στάδιο) és un estadi de futbol de la ciutat de Patres, Grècia. Va ser construït l'any 1981 i inicialment fou anomenat Estadi Nacional de Patres (Εθνικό Στάδιο Πατρών, Ethniko Stadio Patron). L'any 2002 començà la reconstrucció, i fou reobert el 8 d'agost de 2004, just per ser seu de la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2004. Té una capacitat per a 23.588 espectadors. És propietat de la Centre Nacional Esportiu Panpeloponnèsic de Patres (Παμπελοποννησιακό Εθνικό Αθλητικό Κέντρο Πάτρας) i operat per l'ajuntament de Patres. Referències
Pampeloponnisiako Stadio

Das Pampeloponnisiako Stadion (griechisch Παμπελοποννησιακό Στάδιο, deutsch Gesamt-Peloponnesische Stadion), ehemals Nationalstadion Patras, ist ein Fußballstadion mit Leichtathletikanlage im südlichen Stadtteil Patra der griechischen Stadt Patras. Es bietet 23.588 Zuschauern Sitzplätze. Es ist das größte Stadion der Stadt und der ganzen Peloponnes. Der Fußballverein Panachaiki trägt, neben dem eigenen Kostas Davourlis Stadion, gelegentlich Heimspiele im Pampeloponnisiako Stadio aus. Geschichte Fertiggestellt wurde das Stadion 1981. Aufgrund der olympischen Fußballturniere der Olympischen Sommerspiele 2004 wurden Modernisierungs- und Ausbaumaßnahmen beschlossen. Die 30 Mio. € teuren Baumaßnahmen umfassten den Ausbau der westlichen Tribüne, eine Überdachung der Haupttribüne, die Installation von neuen Sitzschalen, Modernisierung der Innenräume, eine neue Flutlichtanlage sowie weitere Modernisierungen an der Stadiontechnik. Die offizielle Übergabe des Stadions war am 28. März 2004 beim Pokalendspiel der regionalen Amateurliga. Während der Olympischen Spiele war das Spielstätte Austragungsort für insgesamt sechs Spiele der Männer (fünf Vorrundenspiele und ein Viertelfinalspiel). Neben zwei weiteren Vorrundenpartien, fand beim Frauen-Turnier ein Vorrunden- und das Viertelfinalspiel der deutschen Fußballnationalmannschaft der Frauen in Patras statt. 2005 wurde im Pampeloponnisiako das Finale um den Endspiel im griechischen Fußballpokal ausgetragen. Der Zuschauerrekord liegt bei 16.839 Besuchern (1989 beim Spiel Olympiakos Piräus gegen AE Larisa). Architektur Die Anlage ist im Bereich der Haupttribüne sowie bei den Übergängen zu den Hintertorkurven im Besitz eines Oberranges. Beim Entwurf wurde ein möglicher weiterer Ausbau des Stadions berücksichtigt. Bei einer zukünftigen Errichtung eines Oberranges im Bereich der Gegentribüne würde die Stadionkapazität noch einmal um 6500 Plätze ansteigen. Weblinks stadia.gr: Panpeloponnesian Stadium (englisch) europlan-online.de: Pampeloponnisiako Stadio – Pátra (Patras) Einzelnachweise
Pampeloponnisiako Stadium

Pampeloponnisiako Stadium (Greek: Παμπελοποννησιακό Στάδιο, "Pan-Peloponnese Stadium") is a stadium located in Patras, Greece. It was built in 1981 and was originally known as the National Stadium of Patras (Εθνικό Στάδιο Πατρών, Ethniko Stadio Patron). In 2002, reconstruction works began and it reopened on 8 August 2004, just in time to host football (soccer) matches for the 2004 Summer Olympics. The stadium seats 23,588, though only 18,900 seats were publicly available for the Olympic matches. It is owned by the Public Real Estate Company S.A., a state-owned company, and it is operated by the Municipality of Patras. References External links Olympicproperties.gr profile Stadia.gr profile
Estadio Pampeloponnisiako

El Estadio Pampeloponnisiako (en griego: Παμπελοποννησιακό Στάδιο) es un estadio de fútbol ubicado en la ciudad de Patras, Grecia. El estadio fue inaugurado en 1981 y reconstruido en 2003, para albergar partidos del torneo masculino y torneo femenino de fútbol de los Juegos Olímpicos de Atenas 2004. El estadio posee una capacidad de 23 500 asientos.​ El estadio es utilizado desde 2004 por el club de fútbol Panachaiki Patras de la Superliga de Grecia. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Grecia Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio Pampeloponnisiako. Imágenes en stadia.gr.
Stade Pampeloponnisiakó

Le stade Pampeloponnisiakó (en grec moderne : Παμπελοποννησιακό Στάδιο) est un stade multifonction de 23 588 places assises pour le sport, situé à Patras en Grèce. Principalement utilisé pour le football, il accueille les matches du Panachaïkí, club évoluant en 2013-2014 en Football League. Histoire Construite en 1981, l'enceinte est entièrement rebâtie à l'occasion des Jeux olympiques d'été de 2004. Elle accueille à cette occasion des matches du premier tour et un quarts de finale du tournoi olympique de football masculin et aussi, des matches du premier tour, un quarts de finale et une demi-finale du tournoi olympique de football féminin. Le premier véritable match international, Grèce-Chypre, se déroule le 19 mai 2008 devant 16 216 spectateurs. La Grèce s'impose deux buts à zéro. Événements Jeux olympiques d'été de 2004 Finale de la Coupe de Grèce 2004-2005 qui oppose l'Olympiakos à l'Aris Salonique (21 mai 2005) Matches des JO 2004 (épreuve masculine) Matches des JO 2004 (épreuve féminine) Galerie Annexes Article connexe Panachaïkí Lien externe « Le stade Pampeloponnisiako sur stadia.gr » Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail de la Grèce
Stadio Pampeloponnisiako

Lo stadio di Pampeloponnisiako (Παμπελοπονησιακό Στάδιο) è uno stadio di calcio situato a Patrasso, in Grecia. Lo stadio è stato inaugurato l'8 agosto 2004, appena in tempo per ospitare le partite di calcio dei Giochi della XXVIII Olimpiade, che si sono svolte ad Atene, Grecia. Lo stadio ha 23.588 posti a sedere, anche se solo 18.900 posti a sedere sono stati a disposizione del pubblico per le partite delle Olimpiadi. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stadio Pampeloponnisiako
Pampeloponnisiakostadion

Het Pampeloponnisiakostadion (Grieks: Παμπελοποννησιακό Στάδιο, Pampeloponnisiakó Stádio) is een multifunctioneel stadion in Patras, een plaats in Griekenland. Bij de opening van het stadion kreeg het de naam Nationaal Stadion van Patras (Εθνικό Στάδιο Πατρών). In het stadion is plaats voor 23.000 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1981. Het werd gerenoveerd tussen 2002 en 2004, onder andere om te kunnen worden gebruikt voor de Olympische Spelen. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Panachaiki GE maakt gebruik van dit stadion. Het stadion werd in 2004 gebruikt voor het voetbaltoernooi op de Olympische Zomerspelen van 2004. Er waren acht groepswedstrijden, twee kwartfinales en de halve finale tussen Brazilië en Zweden op het vrouwentoernooi. Interlands
Stadion Pampeloponnisiako

Stadion Pampeloponnisiako – wielofunkcyjny stadion sportowy w Patras, w Grecji. Pojemność obiektu wynosi 23 588 widzów. Stadion został oddany do użytku w 1981 roku. W latach 2002–2004 kosztem 30 mln € przeprowadzono gruntowną rozbudowę areny. Obiekt wyposażony jest w sztuczne oświetlenie, a część zachodniej trybuny posiada zadaszenie. Na stadionie rozegrano część spotkań turnieju piłkarskiego na Igrzyskach Olimpijskich 2004. Przypisy
Estádio Pampeloponnisiako

O Estádio Pampeloponnisiako (em grego: Παμπελοποννησιακό Στάδιο) é um estádio localizado em Patras, na Grécia. O estádio foi inaugurado originalmente em 1981 com o nome de "Estádio Nacional de Patras" (em grego: Εθνικό Στάδιο Πατρών). No ano de 2002 começaram os trabalhos de reconstrução e ele foi reinaugurado em 8 de agosto de 2004, a tempo para acolher partidas de futebol das Olimpíadas de 2004. O estádio tem capacidade para 23.588 espectadores, mas apenas 18.900 lugares estavam à disposição do público para os Jogos Olímpicos de Atenas. Ligações externas «Informações e fotos do Estádio Pampeloponnisiako» (em inglês)
Пампелопоннисиако

«Пампелопоннисиако» (греч. Παμπελοποννησιακό Στάδιο) — многофункциональный стадион в городе Патры (Греция). Расположен в районе Кукули, к юго-востоку от центра города. Вмещает 23 588 мест. Ранее являлся домашней ареной клуба «Панахаики». Принадлежит государственной компании, используется для проведения легкоатлетических соревнований. Использовался для проведения футбольных матчей во время Летних Олимпийских игр 2004. Стадион имеет 8-полосную беговую дорожку, которая окружает футбольное поле. Кроме того, он имеет вспомогательную открытую площадку с натуральным покрытием (травой) с легкоатлетической дорожкой, два небольших футбольных поля с искусственным покрытием, две открытые баскетбольные площадки и большие автостоянки. История Построен в 1981 году под названием Национальный стадион в Патрах. На стадионе проводил свои матчи клуб «Панахаики». В 1999—2001 годах здесь также играл «Патраикос». К 2004 году стадион был реконструирован для проведения матчей Летних Олимпийских игр 2004 и переименован в Пампелопоннисиако. Вместимость увеличилась с 16 000 до 23 588 мест. Впоследствии из-за уступок городскому муниципалитету реальная вместимость сократилась до 20 252 зрителей. Во время Олимпийских игр здесь состоялось 6 матчей мужского турнира и 5 игр женского турнира. Реконструкция проходила в 2002—2004 годах по архитектурному проекту «Grammatopoulos-Panousakis & associates». Реализованный проект включал: расширение западной трибуны, навес над западной стороной стадиона, новые электромеханические устройства, пластиковые сиденья, электронные табло, реконструкцию всех площадей под трибунами, систему видеонаблюдения, замену электрического освещения и т. д. Примечания Ссылки olympicproperties.gr stadia.gr Архивная копия от 31 января 2018 на Wayback Machine
Пампелопоннісіако

«Пампелопоннісіако» (грец. Παμπελοποννησιακό Στάδιο) — багатофункціональний стадіон у місті Патри, Греція, розташований в районі Кукулі, на південний схід від центру міста. Вміщує 23588 місць. Належить державній компанії та використовується для проведення легкоатлетичних змагань. Використовувався для проведення футбольних матчів під час Літніх Олімпійських ігор 2004 року. Історія Стадіон побудований у 1981 році під назвою Національний стадіон у Патрах. На стадіоні проводив свої матчі клуб «Панахаїки». У 1999—2001 роках тут також грав «Патраїкос». До 2004 року стадіон був реконструйований для проведення матчів Літніх Олімпійських ігор 2004 і перейменований на Пампелопоннісіако. Місткість збільшилася з 16 000 до 23 588 місць. Згодом через поступки міському муніципалітету реальна місткість скоротилася до 20 252 глядачів. Під час Олімпійських ігор тут відбулося 6 матчів чоловічого турніру та 5 ігор жіночого турніру. Реконструкція проходила у 2002—2004 роках за архітектурним проєктом «Grammatopoulos-Panousakis & associates». Реалізований проєкт включав: розширення західної трибуни, навіс над західною стороною стадіону, нові електромеханічні пристрої, пластикові сидіння, електронні табло, реконструкцію всіх площ під трибунами, систему відеоспостереження, заміну електричного освітлення тощо. Характеристики Стадіон має 8-смугову бігову доріжку, яка оточує футбольне поле. Крім того, він має допоміжний відкритий майданчик з натуральним покриттям (травою) з легкоатлетичною доріжкою, два невеликі футбольні поля зі штучним покриттям, два відкриті баскетбольні майданчики та великі автостоянки. Примітки Посилання Профіль на olympicproperties.gr Профіль на stadia.gr
Kraftwerk Kardia

Das Dampfkraftwerk Kardia (griechisch Ατμοηλεκτρικού Σταθμού (ΑΗΣ) Καρδιάς) ist ein ehemaliges Braunkohlekraftwerk nahe dem Dorf Pondokomi etwa 10 km nördlich der Stadt Kozani in der in nordgriechischen Region Westmakedonien. Das Kraftwerk war mit 1200 MW nach installierter Leistung das zweitstärkste in Griechenland. Etwa 10 km östlich liegt das mit 1589 MW leistungsstärkste Kraftwerk des Landes, Agios Dimitrios. Es besteht aus vier Blöcken mit einer installierten elektrischen Leistung von je 300 MW, die in den Jahren 1975 bis 1981 in Betrieb genommen wurden: Die Blöcke I und II wurden im Jahr 2019 stillgelegt. Die übrigen Blöcke (III und IV) wurden im Rahmen des griechischen Kohleausstiegs im Mai 2021 stillgelegt. Betreiber ist der große griechische Stromversorger Dimosia Epichirisi Ilektrismou (ΔΕΗ). Die verfeuerte Braunkohle stammte aus dem etwa 10 km nordöstlich angrenzenden Tagebau nahe Ptolemaida, von wo der Brennstoff über Gurtbandförderer direkt ins Kraftwerk transportiert wurde. Aus demselben Tagebau bzw. aus demselben Revier werden auch die nahe gelegenen Großkraftwerke Agios Dimitrios (), Ptolemaida (), Amyndeo () und Florina () versorgt. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Griechenland Liste von Kraftwerken in der Europäischen Union mit der höchsten Kohlenstoffdioxidemission Quellen
ГЕС Поурнарі

ГЕС Поурнарі — гідроелектростанція у Греції на річці Арахтос (північно-західна частина країни, історична область Епір). Гребля станції, завершена спорудженням у 1981 році, знаходиться за 3 км на північний схід від міста Арта. Це земляна піщано-гравійна споруда із глиняним ядром. Її висота 88 (від основи — 107) метрів, довжина 580 метрів, а максимальна товщина 453 метри, що потребувало при спорудженні 9 млн м3 матеріалу. Створене греблею водосховище має площу поверхні до 21 км2 та максимальний об'єм 865 млн м3. Машинний зал ГЕС обладнаний трьома турбінами типу Френсіс потужністю по 100 МВт, що в умовах грецького клімату з посушливим літнім періодом забезпечує виробництво лише 261 млн кВт·год на рік. Виробництво електроенергії можливе при коливанні рівня водосховища між позначками 100 та 120 метрів над рівнем моря. Окрім виробництва електроенергії, гребля Поурнарі відіграє важливу роль в іригації, забезпечуючи зрошення 150 тисяч гектарів. У 1997 році за 2,5 км нижче за течією Арахтоса спорудили другу невелику греблю та гідроелектростанцію Pournari II. Земляна гребля висотою 15 метрів, яка утворила водосховище з об'ємом всього 4,5 млн м3, забезпечує іригаційні потреби долини Арта, а також виробітку електроенергії в обсязі 45 млн кВт·год на рік. Примітки
ГЕС-ГАЕС Сфікія

ГЕС-ГАЕС Сфікія — гідроелектростанція на півночі Греції (периферія Центральна Македонія) на річці Аліакмон. Входить до складу створеного тут каскаду ГЕС, знаходячись між ГЕС Поліфіто (вище по течії) та ГЕС Ассомата. Є другою за потужністю станцією каскаду, поступаючись лише щойно згаданій Поліфіто. Окрім виробництва електроенергії за рахунок природного стоку Аліакмона, станція може використовуватися в режимі гідроакумуляції, при цьому як нижній резервуар використовується водосховище греблі Ассомата. Введена в експлуатацію у 1985—1986 роках, ГЕС Сфікія стала першою грецькою гідроакумулюючою станцією. У межах проекту Аліакмон перекрили земляною греблею висотою 82 та довжиною 220 метрів, на спорудження якої використали 1,6 млн м3 матеріалу. Вона утворила водосховище із площею поверхні до 4 км2 та об'ємом 20 млн м3 (корисний об'єм 18 млн м3). Виробництво електроенергії можливе при коливанні рівня водосховища між позначками 141,8 та 146,5 метра над рівнем моря. Машинний зал обладнаний трьома оборотними турбінами типу Френсіс потужністю по 105 МВт. Примітки
ТЕС Салоніки

ТЕС Салоніки — теплова електростанція у Греції, споруджена на основі використання технології комбінованого парогазового циклу. Розташована на півночі країни у периферії (адміністративній області) Центральна Македонія, на околиці другого за величиною міста країни Салоніки. ТЕС стала першим великим теплоенергетичним проектом у Греції, який реалізував приватний капітал. На замовлення компанії Elpedison тут встановили газову турбіну General Electric 9FA потужністю 254 МВт, котел-утилізатор CMI та парову турбіну Franco Tosi потужністю 146 МВт. Розташована неподалік морського узбережжя, станція використовує для охолодження солону воду. Вартість спорудження ТЕС становила 250 млн євро. Примітки