NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Нов манастир (Хиос)

Новият манастир (на гръцки: Νέα Μονή), Неа Мони, е православен манастир на остров Хиос в Гърция, основан през първата половина на XI век. Манастирът e ставропигия на Вселенската патриаршия. Неа Мони е известен с мозайките от Македонския период, които украсяват неговия католикон. Манастирът е основан от византийския император Константин IX Мономах, съпругата му Зоя и сестра й Теодора. Изграждането му е свързано с легендата, че на това място трима монаси – Никита, Йоан и Йосиф намерили икона на Света Богородица върху клонка от горяща мирта. Те издигат малък параклис на мястото, където е намерена иконата. Това събитие е датирано при управлението на император Михаил IV Пафлагон (1034-1041). След това те посещамат Константин, който бил в изгнание в Лесбос, и му разказват за видението, което имали от иконата, предсказвайки, че Константин ще стане император. В отговор той обещава, че ако пророчеството се сбъдне, ще построи църква в чест на Богородица. Ставайки император през 1042 година, Константин изпълнява обета си и започва изграждането на манастира. През юли 1049 година католиконът, посветен на Богородица, е осветен, а целият манастирски комплекс е завършен през 1055 година след смъртта на Константин. Като се имат предвид тези дати, създаването на мозайките от манастира се датират в периода от 1042-1056 година. Според стария релефен манастирски надпис, началото на строителството на католикона датира от 11 януари 6553 година от сътворението на света, тоест 1045 година от Христа. С императорския хрисовул през 1049 година манастирът започва да получава целия поголовен данък от евреите живеещи в Хиос, а самият манастир е изваден от властта на местната светска и духовна администрация като ставропигия. В резултат на това манастирът се разраства и просперира. До 1300 година манастирът е един от най-богатите на островите в Бяло море, като притежава една трета от земята на Хиос и има около 800 монаси. По време на генуезкото владичество на Хиос богатството на манастира намалява. По време на османското владичество на Хиос манастирът продължава да действа. Ставропигиалният статут му осигурява относителен просперитет в сравнение с други православни манастири в Османската империя. Пътешественици от XVI-XVII век съобщават, че в манастира живеят около 200 монаси, а освен това реликвите и даренията му осигурявали просперитет. С началото на Гръцката революция манастирът започва да запада, след като е опожарен, а земетресението през 1881 година сериозно поврежда католикона и напълно унищожава купола му. Манастирът се превръща в руини, включително камбанарията, построена през 1512 година. До 1952 година монашеският живот в Неа Мони на практика замира и манастирът е превърнат в метох. През XXI век, след включването на манастира в списъка на ЮНЕСКО за световно културно-историческо наследство, обителта се възражда към нов живот. Бележки Външни препратки Описание на манастирския комплекс Неа Мони ((el))
Klášter Nea Moni

Nea moni (řecky Νέα Μονή) je byzantský klášter na ostrově Chios v Egejském moři. V roce 1990 byl zapsán na Seznam světového dědictví UNESCO. V roce 2011 měl 2 stálé obyvatele. Náleží ke komunitě Karyes v obecní jednotce Omiroupoli. Architektura Do dnešní doby se dochoval hlavní kostel (katholikon) zasvěcený Nanebevzetí Panny Marie, dva menší kostely (kostel sv. Kříže a kostel Aghia Panteleimona), obydlí mnichů (kelia), trapeza – jídelna mnichů a podzemní cisterna pro shromažďování dešťové vody. Klášter je obehnán hradbami a střežen obrannou věží. Architektura hlavního kostela je oktagonálního typu, který se dnes nalézá pouze na ostrovech Chios a Kypr. Nejcennější součástí kláštera jsou původní mozaiky. Hlavními tématy mozaikových obrazů je Spasitel (Pankrator), obrazy ze života Ježíše Krista a archandělé Michael a Gabriel. Na zlatém pozadí vystupují postavy neobyčejně plasticky. Pozoruhodná je jednota dramatického výrazu a obvyklé byzantské jednoduchosti kresby. Představují dokonalou ukázku středního období byzantského umění. Historie Byzantský klášter Nea Moni byl vybudován v 11. století byzantským císařem Konstantinem IX. Monomachem. Konstantin (1000? – 1055) žil nějakou dobu ve vyhnanství na ostrově Lesbos. Podle legendy jej ve vyhnanství navštívili tři mniši, kteří přinesli zázračnou ikonu s obrazem Panny Marie a předpověděli mu, že jeho vyhnanství je jen dočasné a že se stane byzantským císařem. Konstantin (tehdy ještě pouze Monomachos) slíbil, že pokud se tak stane, postaví klášter na místě, kde byla ikona nalezena. Jakmile se stal císařem (1042) slib splnil. Nejen to. Klášteru poskytl značný majetek a příjmy, takže se stal nejvýznamnějším a nejbohatším klášterem v Egejském moři. Stavba trvala 12 let a císař zemřel před jejím dokončením. Nicméně sláva a moc kláštera přetrvala až do roku 1822, kdy byl vypleněn Turky. Zkázu dokonalo zemětřesení v roce 1881. Klášter byl v roce 1990 společně s kláštery Dafnion (u Athén) a Hossios Loukas (u Delf) zapsán na Seznam světového dědictví UNESCO. Poznámky Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Nea Moni na Wikimedia Commons http://www.fragrant-chios.com/info/mon_neamoni.php https://web.archive.org/web/20070927131031/http://www.chios.gr/travel/archeological/nea_moni_en.htm
Nea Moni

De Nea Moní (Grieks: Νέα Μονή, Nieuw Klooster) is de naam van een vermaard Byzantijns klooster op het Griekse eiland Chios. Het staat op de werelderfgoedlijst voor Griekenland van UNESCO. Het klooster met zijn schitterende mozaïeken uit de 11e eeuw, staat verscholen in een beboste vallei, 11 km westwaarts van Chios-Stad, in de deelgemeente (dimotiki enotita) Omiroupoli. Het werd gesticht in 1042 door de Byzantijnse keizer Constantijn IX Monómachos, op de plaats waar drie kluizenaars een icoon van Maria hadden gevonden. De architectuur en de aangewende mozaïek- en schildertechnieken zijn typisch voor de zogenaamde "renaissance" van de 11e eeuw, de officiële keizerlijke hofkunst onder de Macedonische dynastie. Het klooster bereikte het hoogtepunt van zijn macht na de val van het Byzantijnse Rijk, toen het eigenaar was van twee derde van de gronden op het eiland, en pelgrims uit alle delen van de Egeïsche Zee aantrok. Het bleef zijn invloed en aanzien bewaren tot het bloedbad van 1822. Toen vluchtten veel Chioten naar het klooster, maar de meesten werden vermoord, evenals de 600 monniken. Binnen de hoofdpoort van het klooster staat de kapel waar de beenderen van de slachtoffers zijn ondergebracht. Het vandalisme van de Turken in 1822 (brandstichting, kunstroof, verwoesting van de bibliotheek), maar ook de aardbeving van 1881 (instorting van de koepel) hebben het gebouw grote schade toegebracht, die slechts gedeeltelijk hersteld kon worden. Externe links Nea Moni Nea Moni op Chios eiland, Griekenland Nea Moni op Chios: Foto's en algemene informatie.
Nea Moni

Nea Moni (gr. Νέα Μονή – Nowy Klasztor) – klasztor bizantyjski położony na greckiej wyspie Chios. Klasztor należy do najważniejszych zabytków architektury bizantyjskiej na greckich wyspach. W 1990 roku został wpisany wraz z klasztorami Dafni i Osios Lukas na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Historia Klasztor został ufundowany około 1045 przez cesarza Konstantyna IX Monomacha na miejscu odnalezienia cudownej ikony Matki Boskiej. W czasach swojej świetności należał do najbogatszych klasztorów w całej Grecji. Mieszkało w nim około 600 mnichów. Ściany klasztoru zdobiły liczne mozaiki. Podczas wojny o niepodległość Grecji w 1822 Turcy dokonali tu masakry wszystkich mnichów oraz wielu mieszkańców wyspy, którzy schronili się w klasztorze przed inwazją. Z tego powodu Nea Moni jest dziś dla Greków sanktuarium pamięci narodowej. W murach klasztoru zwiedzającym udostępnione jest ossuarium – kaplica ze szczątkami ofiar rzezi. Turcy splądrowali kompleks powodując znaczne zniszczenia zabudowań klasztornych. Znaczna część mozaik została zniszczona lub poważnie uszkodzona podczas trzęsienia ziemi w 1881, w tym znajdująca się na pierwotnej kopule mozaika przedstawiająca Pantokratora. W 1990 roku został wpisany wraz z klasztorami Dafni i Osios Lukas na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Kompleks klasztorny Oprócz kościoła klasztornego w skład kompleksu klasztornego wchodzą refektarz i sklepione cysterny na wodę, a także ossuarium – kaplica ze szczątkami ofiar rzezi z 1822. Dzwonnica została wzniesiona po trzęsieniu ziemi. W narteksie kościoła zachowały się freski. Najważniejszymi dziełami sztuki są jednak mozaiki, które przetrwały trzęsienie ziemi w 1881 i zachowały się w dobrym stanie do dziś. Mozaiki w narteksie przedstawiają dwudziestu ośmiu świętych czczonych na Chios. Po bokach przedstawiono sceny umywania nóg apostołom i zdrady Judasza. W kopule mieścił się niegdyś cały cykl Życie Jezusa, lecz trzęsienie ziemi przetrwały tylko mozaiki Chrzest, Ukrzyżowanie, Zdjęcie z Krzyża i Zmartwychwstanie oraz wizerunki ewangelistów Marka i Jana. W apsydzie przedstawiono Matkę Boską. Zobacz też Lista Światowego Dziedzictwa UNESCO w Grecji Przypisy Bibliografia Rusin, Wiesława, Grecja. Wyspy, seria: Praktyczny przewodnik, Wydawnictwo Pascal, Bielsko-Biała 2007, str. 138
Mănăstirea Nea Moni

Nea Moni (greacă Νέα Μονή, transliterat: Néa Moni, în traducere „Noua Mănăstire”) din insula grecească Chios este un edificiu bizantin înregistrat în Patrimoniului Mondial UNESCO. Localizare Mănăstirea este amplasată într-o vale ascunsă, la 11 km vest de Chios. Istoric Ea a fost fondată în 1042 de către împăratul bizantin Constantin al IX-lea Monomahul pe locul în care trei pustnici: Nichita, Ioan și Iosif au gasit o icoană a Maicii Domnului. A fost nevoie de doisprezece ani pentru a construi edificiul. Mănăstirea a atins apogeul la căderea Imperiului Roman de Răsărit, atunci când pelerinii au venit în număr mare. În 1822, în timpul masacrului din Chios, s-au refugiat în mănăstire două mii de locuitori ai insulei, dar cei mai mulți au fost uciși, la fel ca și șase sute de călugări ai mănăstirii. Rămășițele victimelor se află într-o capelă. Arhitectură Arhitectura bizantină și mozaicurile sunt caracteristice perioadei cunoscute sub numele de "renașterea" secolului al XI-lea. Mozaicurile decorează pereții și tavanele, o parte a cupolei, cât și naosul și sanctuarul. Acestea sunt realizate din piatră naturală și sticlă. Mănăstirea a suferit un cutremur major în anul 1881, provocând prăbușirea domului, iar restaurarea nu a putut fi realizată decât parțial până în zilele noastre. Legături externe el en Pagina oficială a Mănăstirii Nea Moni Arhivat în 26 februarie 2020, la Wayback Machine. el Muzeul Nea Moni din Chios, Ministerul Culturii din Grecia Arhivat în 3 martie 2016, la Wayback Machine. el Nea Moni din Chios pe site-ul Bisericii Grecești Arhivat în 7 august 2011, la Wayback Machine. el Mozaiuri bizantine din Nea Moni Arhivat în 15 august 2011, la Wayback Machine. Nea Moni din Chios, 5 iunie 2008, C. Delvoye, CrestinOrtodox.ro
Неа-Моні

Неа-Моні (грец. Νέα Μονή — «новий монастир») — монастир XI століття, розташований на острові Хіос, у глибині острова, за 16 км від міста Хіос. Він, як й два інші монастирі — Дафні та Осіос-Лукас — відомий своїми мозаїками часів Македонської династії, виконаними в стилі «македонського ренесансу». Всі ці три монастирі в 1990 році були занесені до списку Світової спадщини ЮНЕСКО. Історія Монастир був заснований візантійським імператором Констянтином IX, його дружиною Зоєю та її сестрою Феодорою. Його будівництво пов'язане з переказом, що на цьому місці три ченці — Микита, Іоанн і Йосип — знайшли на гілці мирту ікону Богородиці. На місці отримання ікони ними була побудована невелика каплиця. Цю подію датують правлінням імператора Михайла IV (1034—1041). Після цього ченці відвідали Костянтина, що перебував у вигнанні на острові Лесбос, і розповіли йому про бачення, що він стане імператором Візантії. У відповідь він пообіцяв побудувати церкву на честь Богородиці у разі виконання пророцтва. Ставши імператором в 1042 році, Костянтин виконав обіцянку і почав спорудження церкви, що дала початок монастирю. У липні 1049 року кафолікон, присвячений Богородиці, було освячено, а весь монастирський комплекс був закінчений в 1055 році, вже після смерті Костянтина. З урахуванням цих дат, час створення мозаїк Неа-Моні датують 1042–1056 роками. Імператорським хрісовулом 1049 Неа-Моні отримав значні привілеї, зокрема він став отримувати подушний податок з євреїв, що проживали на Хіосі, а сам монастир був виведений з-під влади місцевої адміністрації (як світської, так і духовної). Звільнення від податків і земельні пожертвування швидко привели до росту монастиря і його процвітання. До 1300 року Неа-Моні був одним з найбагатших монастирів островів Егейського моря — він володів третиною земель острова Хіос, а в ньому мешкало близько 800 ченців. В період генуезького владицтва на острові земельні володіння і багатство монастиря скоротилися. В період владицтва Османської імперії монастир був ставропігією Константинопольского патріарху, що забезпечило йому процвітання в порівнянні з іншими православними монастирями імперії. Мандрівники XVI століття повідомляють, що в монастирі проживало близько 200 ченців. У XVII столітті Неа-Моні відвідав єрусалимський патріарх Хрісанф, що відзначив його благополучний стан, численні збережені реліквії та красу убрання кафолікона. Монастир сильно постражджав у 1822 році під час «Хіоської різанини», коли турки вбили більшість мешканців острова. Землетрус 1881 року сильно пошкодив кафолікон і повністю знищив його купол, а також обернуло в руїну ряд інших споруд, включаючи дзвіницю, побудовану в 1512 році. До 1952 року чернече життя в Неа-Моні практично загаснуло, і монастир був перетворений на жіночий. За станом на 2001 рік у в ньому мешкало всього три черниці. Примітки
Saint Ignatios Monastery

The Saint Ignatios Monastery is a Greek Orthodox monastery, located outside the city of Kalloni on the island of Lesbos, in the North Aegean region of Greece. It is also known as the Limonas Monastery or the Limonos Monastery, due to the field on which it is built. Founded in 1526 by Saint Ignatios Agallianos, the monastery contains many important relics collected over the years and houses a library which contains many manuscripts and icons. It now has over 2,500 volumes of books and 450 manuscripts and Greek and Ottoman documents. See also Church of Greece List of Greek Orthodox monasteries in Greece References External links "Limonos Monastery" (Photos). angelfire.com.
Monastero di Leimonos

Il monastero di Leimonos è un luogo di culto ortodosso, fondato in epica Bizantina e rifondato nel 1526 da Sant'Ignazio Agallianos. Questo luogo di culto è l'istituzione monastica più importante dell'isola di Lesbo, in Grecia. Il suo nome deriva probabilmente da "leimonas", che significa prato, rappresentando simbolicamente un accogliente santuario per le anime. Questo nome riflette il contributo significativo del monastero agli aspetti religiosi, educativi, sociali e culturali dell'isola. Il monastero celebra la sua festa il 14 ottobre in onore del riposo eterno del Santo. All'interno del recinto del monastero funzionava allora la famosa scuola "Leimonias", rimasta aperta fino al 1923. Nel cuore del complesso centrale si erge la grande cattedrale del monastero dedicata a Taxiarchis Michele arcangelo, accessibile esclusivamente agli uomini. È una basilica a tre navate con il tetto della navata centrale più alta delle altre due e doppio nartece. Il suo interno è ornato da interessanti dipinti murali databili tra la seconda metà del XVI e la prima metà del XVII secolo. Degno di nota è il templon dorato in legno intagliato all'interno della chiesa. Del monastero è presente anche l'antica ala delle celle, costruita nel XVI secolo, dove risiedeva il Santo. Oltre alla cattedrale, il complesso comprende altre chiese e cappelle, che custodiscono il teschio del Santo e numerose reliquie di vari Santi. Il museo del monastero espone collezioni tematiche di rare reliquie in sale dedicate. Queste includono una collezione di icone, una collezione di manoscritti, archivi di documenti, una biblioteca di materiali stampati, la sagrestia del monastero, una casa tradizionale di Lesbo, un museo popolare, la sagrestia del vescovo metropolita di Mithymna Iakovos, un museo del folclore e un museo di geologia. I sentieri di trekking, conosciuti come "Sulle orme di Sant'Ignazio", sono costituiti da sentieri in pietra che un tempo collegavano il monastero alle dipendenze circostanti, molte delle quali esistono sin dai tempi del Santo. Dirigendosi a nord dal monastero e attraversando la strada centrale, il sentiero scende verso il monastero di Myrsiniotissas e infine raggiunge Dafia. Dirigendosi a sud da lì, superando le cappelle di campagna, il sentiero di pietra conduce ai Metochi dei Santi Anargyroi e alla pianura di Kalloni. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero di Leimonos
Лимонос

Лимо́нос (греч. Λειμώνος) — православный мужской монастырь Мифимнийской митрополии, расположенный в 14 км от города Калони на острове Лесбос в Греции. Монастырь основан в 1526 году святым Игнатием Агаллианским на месте разрушенного византийского монастыря и иногда называется Игнатиевским монастырём (в честь своего основателя), хотя главный храм обители, построенный во второй четверти XVI века, освящён в честь архангела Михаила. В одном из корпусов обители до 1923 года действовала школа, а уникальная библиотека содержит до 2,5 тысячи редких книг и 480 манускриптов XVI—XIX веков. Монастырь известен также богатой ризницей. Одним из известных насельников обители был канонизированый Элладской православной церковью в лике священномучеников епископ Зильский Евфимий (Агрителлис) в честь которого в 1998 году в монастыре была освящена часовня. Настоятели архимандрит Анфим (Георгиэллис) (1890-е) Примечания Ссылки Leimonos Monastery. (англ.) Monastery of Leimon (Moni Leimonos). (англ.)
Saint Markella Monastery

The Monastery of Saint Markella (Greek: Ιερό Προσκύνημα Αγίας Μαρκέλλας Χίου) is a Greek Orthodox female monastery on the island of Chios, near the village of Volissos, birthplace of the saint. References External links Ιερό Προσκύνημα Αγίας Μαρκέλλας Archived 2019-05-06 at the Wayback Machine
Platja Sarakiniko

Platja Sarakiniko és una platja a l'Illa grega de Melos. Està situada a la costa nord de l'illa. Sovint és comparada amb un paisatge lunar. La població local se sol referir al paisatge característic de Sarakiniko com paisatge lunar per raó de la seva particular aparença. La platja de pinyol blanc té aquestes característiques inusuals com a conseqüència de que les roques volcàniques han estat erosionades pel vent i les onades. Sarakiniko és un dels paisatges més fotografiats al mar Egeu. Platja La platja de Sarakiniko només cobreix una petita part de tot el lloc. La platja està enclavada entre les formacions de roca blanca. Està fet de sorra blanca fina. Un parell d'arbres ofereixen petites zones d'ombra a la part posterior de la platja. Desert Mentre que el costat oest de Sarakiniko ofereix un paisatge lunar, el costat est de Sarakiniko és un desert. Amb plantes seques i terrenys rocosos, aquest costat de Sarakiniko també acull un vaixell naufragat que els visitants poden veure quan les onades es recuperen. El vaixell anomenat "Àfrica" es va estavellar a Sarakiniko el 2003. Galeria Referències Enllaços externs Vista de la platja a Flickr
Sarakiniko Beach

Sarakiniko (Greek: Σαρακήνικο) is a beach on Milos Island, Greece, situated on the north shore of the island in the Aegean Sea. Waves driven by north winds shape the greyish-white volcanic rock into amazing shapes, and the area is often compared to a moonscape. The local people often refer to the scenic landscape of Sarakiniko as Lunar. The bone-white beach derives its unusual characteristics from the erosion of the volcanic rock by the wind and waves. Sarakiniko is one of the most photographed landscapes in the Aegean. Sarakiniko beach The beach at Sarakiniko only covers a small portion of the whole site. The beach is niched in between the white rock formations. It is made of thin white sand. A couple of trees provide small areas of shade in the back of the beach. Sarakiniko desert While the west side of Sarakiniko provides a lunar like landscape, the east side of Sarakiniko is a desert. With dry plants and rocky grounds, this side of Sarakiniko is also home to a wrecked ship which visitors can see when the waves retrieve. The ship called "Africa" crashed on Sarakiniko in 2003. Gallery See also Antimilos Kimolos Santorini References
Playa Sarakiniko

Playa Sarakiniko es una playa en Isla de Milo en el país europeo de Grecia.​​ Está situada en la costa norte de la isla. A menudo es comparada con un paisaje lunar. La población local a menudo se refieren al paisaje característico de Sarakiniko como Lunar debido a su particular apariencia. La playa de hueso blanco tiene esas características inusuales como consecuencia de rocas volcánicas formadas por el viento y las olas. Sarakiniko es uno de los paisajes más fotografiados en el mar Egeo. Turismo Playa Sarakiniko - Wikipedia Turismo Grecia - Wikipedia Turismo Véase también Geografía de Grecia Geografía de Europa Referencias Enlaces externos Vista de la playa en Flickr
Plage de Sarakíniko

Sarakíniko (grec moderne : Σαρακήνικο) est une plage de l'île de Milos, en Grèce, située au nord de l'île dans la mer Égée. Les vagues poussées par les vents du nord façonnent la roche volcanique gris-blanc en des formes étonnantes, et la région est souvent comparée à un paysage lunaire. La plage d'un blanc éclatant tire ses caractéristiques inhabituelles de l'érosion de la roche volcanique par le vent et les vagues. Sarakíniko est l'un des paysages les plus photographiés de la mer Égée. Plage de Sarakíniko La plage ne couvre qu'une petite partie du site. La plage, nichée entre les formations rocheuses blanches, est faite de sable blanc et fin. Quelques arbres offrent de petites zones d'ombre à l'arrière de la plage. Désert de Sarakíniko Alors que le côté ouest de Sarakíniko offre un paysage lunaire, le côté est de Sarakíniko est un désert. Ce côté de Sarakíniko abrite également un navire naufragé que les visiteurs peuvent voir lorsque les vagues se retirent. Le navire « Africa » s'est échoué sur Sarakíniko en 2003. Galerie Voir aussi Antimilos Kimolos Santorin Références Source de traduction Portail de la Grèce Portail de la mer Méditerranée
Свети Димитър (Валовища)

„Свети Димитър“ (на гръцки: Ἁγίου Δημητρίου), по-известна като „Света Зона“ (Αγίας Ζώνης) е православна църква в град Валовища (Сидирокастро), част от Валовищката епархия. Местоположение Църквата е разположена в североизточното подножие на гранитния хълм, на върха на който се извисява средновековната крепост Хисар. История Светилището на храма е елинистична гробница, издълбана в гранитна скала, която по-късно е превърната от ранните християни в място за поклонение. Фасадата на гробницата имитира древногръцки храм с колони, метоп и фронтон, издълбани в скалата. Централният вход на гробницата днес е превърната в царски двери. Подобна издълбана гробница, която не е завършена, е разположена вляво от църквата, където днес има малка камбанария. През раннохристиянската епоха гробницата е превърната в църква, което е било обичайно. В средновековието скалата е изписана със стенописи, част от които са запазени и до днес. През османската епоха църквата е изоставена. През пролетта на 1915 година е отново открита от жителката на Валовища Теопемпти Пазони. Митрополит Партений Валовищки нарежда да се построи храм. В 1916 година бежанците от Мелник поставят в църквата донесената от тях смятана за чудотворна икона на Света Зона. В 1939 година по инициатива на митрополит Василий Валовищки църквата е разширена и извън скалата и придобива днешната си форма. В 2002 година митрополит Макарий Валовищки изцяло обновява храма. Вижте също Света Богородица Спилеотиса Бележки