NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Megaro Athinogenous

Der Megaro Athinogenous (griechisch Μέγαρο Αθηνογένους, englisch Athinogenis Mansion) ist ein imposantes Stadtpalais des Athener Bürgertums aus der Zeit von Georg I. Er befindet sich an der Adresse Stadion-Str. 50 im Zentrum von Athen, zwei Häuser entfernt von der Alten Königlichen Druckerei (Παλαιό Βασιλικό Τυπογραφείο). Geschichte Er gehört der Familie Athinogenous, einer alten Athener Familie mit der auch Stephanos Skouloudis in verwandtschaftlicher Beziehung stand. Letzterer war verheiratet mit Maria Athinogeni. Seine Erben waren seine Neffen Ioannis und Stephanos Athinogenous. Der Palais wurde in den Jahren 1875–1880 erbaut nach Plänen des französischen Architekten Piat, mit Unterstützung des Professor Kostas Biris (Κώστας Μπίρης). Piat war 1869 nach Athen gekommen, um mit seinem Landsmann zusammenzuarbeiten, dem Unternehmer Chollet, der 1870 um Rat gefragt wurde zur Anlage des Kanals von Korinth, einer Arbeit, die zu dieser Zeit nicht zustande kam. Piat blieb in Griechenland und arbeitete in Athen bis zum Ende des 19. Jh. und entwarf zahlreiche Villen. Darunter den Megaro Skouloudi, der in den 1930er-Jahren abgerissen wurde und die Megali Bretania, in der sich heute das Hotel „King George“ befindet, sowie der Megaro Vourou (abgerissen in den 1960ern), dort befand sich lange Jahre das historische Kafenion Sacharatou und das Hotel Athens Plaza, das gleichzeitig 1873 erbaut wurde. Er beherbergte am Ende des 19. Jahrhunderts die erste Ottomanische Bank in Griechenland. Heute ist der denkmalgeschützte Megaro Athinogenous halb verfallen und ausgebrannt nach einem Feuer im Mai 2004. Gestaltung Es handelt sich um ein zweigeschossiges Palais mit Beletage, das Erdgeschoss war zeitweise als Geschäftsräume vermietet. Ungewöhnlich ist seine stilistische Ausführung. In einer Epoche des strengen Athener Klassizismus, der allenfalls mit Renaissance-Formen aufgelockert wurde, entstand das Palais im klassizistischen Barock wie er typisch für Frankreich ist. Quellen Nikos Vatopoulos (Νίκος Βατόπουλος): Die Geschichte des Megaro Athinogenous. (Η ιστορία του Μεγάρου Αθηνογένους), Εφημ. Η Καθημερινή, 22. Januar 1995. Chara Tzanavara (Χαρά Τζαναβάρα): Neoklassik mit neuen Aspekten (Νεοκλασικά με νέα όψη), Εφημ. Ελευθεροτυπία, 7-9 Μαρτίου 2008. Dimitris Rigopoulos (Δημήτρης Ρηγόπουλος): "Ανοιχτές πληγές στο κέντρο της Αθήνας", Εφημ. Η Καθημερινή, 5. August 2009. Νίκος Βατόπουλος: Die Megara in der Stadionstraße (Τα μέγαρα της Σταδίου), Εφημ. Η Καθημερινή, 25-26 Απριλίου 1992. Denkmale (Αρχείο Νεοτέρων Μνημείων), Ιστότοπος [1] Einzelnachweise
Projekt Elliniko

Projekt Elliniko je městský developerský projekt rozšíření města Athény vybudováním rozsáhlé nové městské čtvrti na místě pobřežní části aténské čtvrtě Elliniko a také na bývalém, uzavřeném athénském mezinárodním letišti v této čtvrti. Jde o architektonický megaprojekt s investicí více než 7 bilionů euro a jedná se tak o největší stavební investici v Evropě. Na financování se podílejí zejména soukromí investoři (řečtí i zahraniční), ale je zastoupena i řecká vláda. Největším investorem je řecká společnost Lamda Development. Tento projekt také obsahuje vybudování 400 hektarového parku, který bude větší než Newyorský Central Park (ten má 350 hektarů) a také bude největším parkem v Evropě. Bude zde také vybudována promenáda a pláže u moře, obchodní centra, metro, tramvajová trať, lodní přístav, kulturní instituce, podmořský park, sportovní parky (mimo jiné i hokejový stadion). Součástí projektu bude i mrakodrap s názvem Marina Resedential Tower, který bude zároveň prvním mrakodrapem v seismicky neklidném Řecku. Vláda a soukromí investoři se výstavbou tohoto projektu snaží zlepšit hospodářskou situaci Řecka a zvýšit turistický ruch, jakož i rozvoj aténské ekonomiky. Při budování nového Ellinika se předpokládá potřeba pracovních míst pro 50.000 lidí, což výrazně pomůže snížit vysokou nezaměstnanost. Stavba měla začít v roce 2008 a být dokončena do roku 2013, ale plány byly odloženy z důvodů finanční krize. Práce na parku začaly v červenci 2020 a mají být dokončeny do roku 2026. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Projekt Elliniko na slovenské Wikipedii a Hellenikon Metropolitan Park na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Projekt Elliniko na Wikimedia Commons
Монастырь Георгия Эпаносифи

Монастырь Святого Георгия Эпаноси́фи (греч. Μονή Αγίου Γεωργίου Επανωσήφη) — один из крупнейших православных мужских монастырей на острове Крит, в Греции. Расположен в местечке Метаксохори, в 31 км от города Ираклион. Престольные праздники — 23 апреля и 3 ноября. История Согласно письменным свидетельствам, монастырь был основан монахом Паисием из монастыря Апезанон в конце венецианской эпохи, в 1614 году. В 1821 году, в период греческой революции, турками было убито 18 монахов, а монастырский комплекс оказался заброшенным. Трижды его разрушали и потом восстанавливали заново. Народное почитание монастыря связано с чудесным изведением источника, появившегося по молитвам к святому Георгию Победоносцу во время сильнейшей засухи. В главном соборе монастыря находится частица мощей святого Георгия Победоносца, а также частицы мощей ещё 21 святого. В монастырском музее сохраняются драгоценные реликвии, резные кресты, серебряная чаша 1842 года, рукописи XVIII века с иллюстрациями, предметы быта, облачения, евангелия, икона святого Георгия. При монастыре действует духовное училище. Примечания Литература Апаносифи во имя великомученика Георгия мужской монастырь // Православная энциклопедия. — М., 2001. — Т. III : Анфимий — Афанасий. — С. 20. — 40 000 экз. — ISBN 5-89572-008-0.
Петракийски манастир

Манастирът „Свети Безплътни Архангели“ или Манастирът на Светите Безплътни Архангели (на гръцки: Άγιοι Ασώματοι Ταξιάρχες), известен като Петракийски манастир или Манастира Петраки (на гръцки: Μονή Πετράκη), е манастир от византийската епоха в Амбелокипи (Атина). Той служи като седалище на Светия синод на Църквата на Гърция. Бивша ставропигия на Константинополската патриаршия от 1777 г. Въпреки че е засвидетелстван за първи път през османско време, католиконът на манастира, кръсто-квадратен от константинополски тип, датира от X век. Първите сведения за него са от османския период. Манастирът е метох на ставропигиалния Карейски манастир на планината Имитос. Името си Патракийски получава през 1673 г., след обновяването му от Партениос Петракис като ктитор. Източници
Petraki-Kloster (Attika)

Das Kloster Moni Petraki (griechisch Μονή Πετράκη, dt. ‚Kloster des Petrakis‘) oder Kloster der Agii Asomati Taxiarches (Άγιοι Ασώματοι Ταξιάρχες, ‚Heilige Körperlose Erzengel‘) ist ein Kloster mit einer byzantinischen Kirche in Athen, einige hundert Meter südlich des Lykavittos. Benannt wurde es nach dem Mönch Parthenios Petrakis (Παρθένιος Πετράκης), der es 1673 renovierte. Geschichte Das Kloster war ursprünglich dem Patriarchen unterstellt und nannte sich Koukopouli (Κουκοπούλι). Es gehörte zu den Besitzungen des Karea-Klosters (Μονή Καρέα) auf dem Hymettos. Später übersiedelten die Mönche aus Sicherheitsgründen in das Asomaton-Kloster. Als 1834 die Hauptstadt Griechenlands von Nafplio nach Athen verlagert wurde, diente das Kloster als Pulverlager. Architektur Die Kirche stammt aus dem 13. oder 14. Jahrhundert und hat einen kreuzförmigen Grundriss mit einer Kuppel, die durch vier korinthische Säulen gestützt wird (Kreuzkuppelkirche). Diesem Bau wurden nachträglich zwei Vorhallen angefügt. Literatur Anastasios Orlandos: Μεσαιωνικά μνημεία της πεδιάδος των Αθηνών και των κλιτυών Υμηττού – Πεντελικού, Πάρνηθος και Αιγάλεω. Bd. 1, Τύποις «ΕΣΤΙΑ», Athen 1933, S. 125–128 (Volltext). Ioanna Stoufi-Poulimenou: Hiera Monē Petrakē: historia - architektonikē - glyptos diakosmos - zōgraphikē. Ekdosis "Diēgesē", Athen 2002, ISBN 960-7951-10-7. Weblinks Webseite des Klosters
Petraki Monastery

The Monastery of the Holy Incorporeal Taxiarchs (Άγιοι Ασώματοι Ταξιάρχες), commonly known as Petraki Monastery (Μονή Πετράκη, "Monastery of Petrakis"), is a Byzantine-era monastery in Kolonaki, Athens. It serves as the seat of the Holy Synod of the Church of Greece. Although attested for the first time in Ottoman times, the monastery's katholikon, a cross-in-square church of the Constantinopolitan type, dates to the 10th century. It is first attested in the Ottoman period as a stauropegic monastery and a metochion of the Karea Monastery on Mount Hymettus. It was also known as tou Koukoupoule (τοῦ Κουκουπουλῆ), but received its current popular name in 1673, following its renovation by Parthenios Petrakis. See also Georgios Markou References Sources Koder, Johannes; Hild, Friedrich (1976). Tabula Imperii Byzantini, Band 1: Hellas und Thessalia (in German). Vienna: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften. ISBN 978-3-7001-0182-6. Evangelos Andreou, Da Peloponneso a Venezia e da Venezia ad AtticaTTICA: Giorgio Marcou di Argos: la più grande scuola agiografica del diciottesimo (18°) secolo, Ed.EUARCE Atene 2012 External links Official website (in Greek)
Monastero di Petraki

Il monastero dei Santi Incorporei Tassiarchi, comunemente conosciuto come monastero di Petraki (in greco Μονή Πετράκη?) è un monastero greco, sede del Santo Sinodo della Chiesa di Grecia. Il monastero si trova ad Atene, nel quartiere di Ambelokipi. Il monastero venne costruito tra il XIII ed il XIV secolo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero di Petraki Collegamenti esterni Il Monastero degli Arcangeli (Spiriti senza Corpo), su monastiria.gr. URL consultato il 14 luglio 2022. Il Monastero dei Santi Taxiarchi Incorporei, su alamy.it, Alamy. URL consultato il 14 luglio 2022.
Успение Богородично (Гумендже)

„Успение Богородично“ (на гръцки: Ἱερός Ναός Κοίμησης της Θεοτόκου) е православна църква, католикон на едноименния мъжки манастир в паланката Гумендже (Гумениса), Гърция, част от Гумендженската, Боймишка и Ругуновска епархия на Вселенската патриаршия. Издигната е в 1802 година според надпис в нея като гробищен храм, на старите гробища в югозападната част на градчето. Според втори надпис в 1837 година е обновена. В средата на XIX век църквата е разширена на запад и на юг с изграждането на трем и горна галерия. Църквата е трикорабна базилика с вътрешни размери 16,1 m х 23,8 m. Осем двойки колони разделят трите кораба, като последната двойка е зад иконостаса. Галерията разположена над трема е Г-образна. Олтарът е поликонхален, като нишите на диаконикона и протезиса не излизат от източната стена. Единствената апсида е полукръгла отвътре и осмоъгълна отвън, оформена с осем полуколони с капители. Църквата е градена от речни камъни, а цялата апсида е от дялани блокове. Храмът има входове от юг – основен, и запад. Вътре има стенописи на северната, южната и западната стена. Иконостасът, балдахините и проскинитариите са резбовани. През 1983 г. църквата е обявена за паметник на културата под надзора на Девета ефория за византийски старини към Министерството на културата. Със създаването на Гумендженската епархия в 1991 година храмът става главна църква на новооснован манастир. В 1999 година църквата отново е ремонтирана. Бележки
Музей на Вергинските царски гробници

Музеят на Вергинските царски гробници (на гръцки: Μουσείο Βασιλικών τάφων Αιγών) е музей в берското село Вергина, Гърция. Описание Музеят е изграден в могилата на царските гробници, а в 1997 година в него са изложени съкровищата, намерени в царските гробници, сред които са венците на Филип II Македонски и Меда от Одесос, с които са погребани - Вергинският златен дъбов венец и Вергинският златен миртов венец. Към музея работи и консервационно ателие за запазване на стенописите в гробниците. Бележки
Museo de las Tumbas Reales de Vergina

El Museo de las Tumbas Reales de Egas​ es un museo de Grecia. Se encuentra en el yacimiento arqueológico de la antigua Egas, ubicado en la actual Vergina en el municipio de Veria de la unidad periférica de Emacia, en la periferia de Macedonia Central. El museo está en el interior del Gran Túmulo y, como su nombre indica, contiene los hallazgos de cuatro tumbas reales macedónicas del yacimiento arqueológico de Egas, que incluyen frescos y objetos de los ajuares funerarios como joyas, armas y piezas de cerámica. Las propias tumbas se conservan en el sótano del museo, que fue construido en 1993​​ y los tesoros encontrados se exhiben en el museo desde noviembre de 1997.​ La entrada al museo es compartida con la entrada al Museo Policéntrico de Egas situado a 1.5 km de este museo, donde se muestran otros ajuares funerarios y restos arqueológicos encontrados en la ciudad y entorno de Egas. Véase también Gran Túmulo de Vergina Corona de mirto en Vergina Museo Policéntrico de Egas Referencias
Музей царских гробниц в Вергине

Музей царских гробниц в Вергине - место захоронения Филипа второго Македонского обноружение в Эгах История В 1977 году греческий археолог Манолис Андроникос обнаружил богатое царское захоронение, которое, по его мнению, принадлежало филиппу II. Артефакты из гробницы медный и серебряный инвентарь Внутри сооружения учёные нашли погребальную камеру размерами 3,7×2,7 метра. Меч и Щит золотого и железных сплавов. железный панцирь царя с золотыми украшениями
Ната

На́та (греч. Νάτα) — необитаемый остров в архипелаге Киклады в Греции. Находится к юго-востоку от острова Сирос и к западу от острова Риния. Входит в общину (дим) Сирос — Эрмуполис в периферийной единице Сирос в периферии Южные Эгейские острова. Население Примечания
Panagia Tourliani, Mykonos

The Panagia Tourliani (Greek: Παναγία Τουρλιανή) is the most important monastery of Mykonos named after the patron saint of the island. It is located in Ano Mera Mykonos at a distance of seven kilometers from Mykonos Town. Description According to tradition, the Monastery of Panagia Tourliani was built by fugitive Monks of the Archontissa of Paros, who sought asylum on the island of Mykonos. The Monks took refuge in the upper part of the island, in the small church of Panagia, where the Nun Tourli served. According to another version, the name of the monastery is due to the fact that the miraculous icon of the Virgin Mary was found in the sea area of Tourlos outside Mykonos Town. The miraculous icon of the Virgin Mary is considered to be the work of Luke the Evangelist. It belongs to the Holy Metropolis of Syros. The monastery of Panagia Tourliani was founded in 1542 where there used to be a church of the Entrances of Panagia. In 1757 - 1767 the monastery was renovated by the hieromonk Ignatios Basoula and thus acquired its current form. The monastery is dedicated to the Dormition of Theotokos. On August 15, there is a big festival in the monastery. On August 23 (Apodosis of the Dormition of Theotokos) is the main feast of the monastery. The icon of Panagia Tourliani is taken with a litany every first Sunday of Lent in Chora, to one of the three parish churches of Chora (Megali Panagia, Panachrantos, Saint Kyriaki), where it remains until the Saturday of Lazarus. The catholicon of the monastery is a three-aisled cruciform Byzantine church with a dome and has a towering marble spire. The central aisle of the catholicon is dedicated to the Dormition of Theotokos, the left aisle is dedicated to the Nativity of the Theotokos and the right aisle to Saint Ignatius the Bearer. The monastery's catholicon features an imposing gilded wood-carved altarpiece in the Baroque style, designed and built in 1775 by Florentine artists. The iconostasis is 10.20 meters long and covers all three aisles of the church. The icons of the icon were made by the iconographer Ioannis from Corfu. A church museum operates in the monastery. The exhibits include icons, gold-embroidered epitaphs, and the first bells of the Monastery. At the beginning of the 20th century the monastery functioned as a nursing home and later as an orphanage. A kindergarten, a primary school, a square and a spiritual center were created with the free allocation of plots of land belonging to the monastery. References Sources The original version of this entry was based on a text published by the Apostolic Ministry of the Church of Greece. Published on Wikipedia under license.
Monastère de la Panagía Tourlianí

Le monastère de la Panagía Tourlianí (grec moderne : Μοναστήρι Παναγίας Τουρλιανής) est un monastère orthodoxe situé sur l'île de Mýkonos, en Grèce. Il est situé au centre du village d'Áno Merá, dans la partie centrale de l'île. Le monastère, fondé en 1542, prend sa forme actuelle au cours de la période entre 1757 et 1767. Il est fondé par des moines originaires de l'île de Páros et est dédié à la dormition de la Mère de Dieu. Le monastère constitue, d'un point de vue juridique, une stavropégie. L'église du monastère comporte une nef à trois vaisseaux, ainsi qu'une iconostase de style baroque. Le monastère doit son nom à une icône de la Vierge Marie, découverte dans la région de Toúrlo à Mýkonos et exposée en ses murs pendant l'été. Elle est la sainte patronne de l'ensemble de l'île de Mýkonos. En hiver, l'icône est exposée dans la ville de Mýkonos. Notes et références (fi) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en finnois intitulé « Tourlianín luostari » (voir la liste des auteurs). Références Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail du monachisme Portail de la Grèce
Панагия Турлияни

Панагия Турлияни́ (греч. Μονή Παναγίας Τουρλιανής) — православный мужской монастырь в местечке Ано-Мера на острове Миконос, в Греции. История Монастырь был основан в 1542 году, а свой нынешний вид приобрёл в 1757—1767 годах. Основателями обители считаются монахи, приехавшие с острова Парос. Соборный трёхнефный храм монастыря посвящён Успению Пресвятой Богородицы. Иконостас выполнен в стиле барокко. Монастырь носит название в честь чудотворной иконы Божией Матери, найденной на Миконосе (зимой икона пребывает в Миконосе). Обитель имеет статус ставропигии. Примечания
Света Богородица Скрипу

„Света Богородица Скрипу“ (на гръцки: Παναγία η Σκριπού) е православен манастир в Орхоменос, Беотия, Гърция. От манастира е запазен католиконът, който се приема на най-важния и ценен паметник от периода на Македонското възраждане в цяла Средновековна Гърция. Манастирът е посветен на Успение Богородично, а името му идва от село Скрипу, днес квартал на Орхоменос. Манастирът е замислен и изграден за крипта на Лъв, протоспатарий при Василий I Македонец. Лъв e ктитор на храма. На мястото на манастира през Античността има два езически храма на Харити и Дионис, след което е издигната раннохристиянска базилика. Църквата „Света Богородица Скрипу“ впечатлява със своите размери за времето си – 22,30 на 18,60 метра, без нартекса; с богатата си мраморна украса и с четирите монументални надписа. Манастирската църква е архитектурен паметник за преходния период на сакралната християнска архитектура, когато раннохристиянските базилики се преобразуват във византийски стил. Бележки
Света Богородица Кукузелска

„Въведение Богородично“ (на гръцки: Εισόδια της Θεοτόκου), по известна като „Света Богородица Кукузелска“ (Παναγιά Κουκουζελιώτισσα или Κουκουζέλισσα) е православна църква в светогорския манастир Велика Лавра, Гърция. Местоположение Храмът е разположен вътре в оградения комплекс на Великата Лавра и е първата сграда след портата, затова носи и името „Света Богородица Вратарница“ (Πορτάρισσα), както и „Света Богородица Икономска“ (Οικονόμισσα). Архитектура Храмът в архитектурно отношение принадлежи към куполните храмове с вписан кръст и притвор – най-типичният тип атонски храмове, но с някои особености. Размерите му са 16 m дължина на 7,50 m ширина с притвора и без конхите и височина 12,20 m. Куполът опира на висок, тесен и отвън осмоъгълен барабан. Страните на кръста са неравномерни – северната и южната са по-къси от източната и западната. Оформените сферични триъгълници стигат до четири сиви мраморни колони, които поддържат купола и са вероятно сполии. Капителите обаче изглежда са специално направени за тази сграда. Те са класически със средно качество с начупени ъгли, образуващи типичните за османския период капки. От колоните започват дъги, които завършват върху стените. Бележки
Paralía Chiliadoú

Paralía Chiliadoú, en grec moderne : Παραλία Χιλιαδού, est un village côtier du dème de Dírfys-Messápia, sur l'île d'Eubée, en Grèce. Selon le recensement de 2011, la population de Paralía Chiliadoú compte 63 habitants. Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Παραλία Χιλιαδού Εύβοιας » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes Portail de la Grèce
Place Koumoundoúrou

La place Koumoundoúrou (en grec moderne : Πλατεία Κουμουνδούρου), également connue sous le nom de place Eleftherías (Πλατεία Ελευθερίας), est l'une des places les plus célèbres du centre d'Athènes en Grèce. Elle est située en bordure de la rue du Pirée. Autour d'elle, s'est développé le quartier du même nom. Il est nommé en mémoire d'Aléxandros Koumoundoúros, premier ministre de Grèce, au milieu du XIXe siècle. Sa maison était située dans la rue du Pirée. Le nom officiel de la place aujourd'hui, bien que rarement utilisé, est celui de la place Eleftherías. Galerie Notes et références (el) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en grec moderne intitulé « Πλατεία Κουμουνδούρου » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d'Athènes et de l'Attique
Nikis Square

Nikis Square (Greek: Plateia Nikis) is Kozani's central square. It is approximately in the middle of the town, 470 km north-west from Athens, 120 km south-west from Thessaloniki. Koventaron street is to the north, Tsontza street is to the west, Eirinis avenue is to south and Pavlou Mela street is to the east. A lot of events take place every year in Nikis square. Many neo-classical buildings lie around it, like the town hall to the south, the Ermioneion Hotel to the west, and the National bank of Greece building to the north. Next to the town hall lies the old church of Saint Nicolas, Kozani's patron, and between them stands the clock tower. The clock tower, or Mamatsios (from the last name of the donor of the clock), was built in 1855, and is 26 metres tall. It is the symbol of Kozani and its bells can be heard in most parts of the town centre. There are some statues in the square, e.g. the statue of Georgios Sakellarios, of Georgios Lassanis and of Bishop Ioakeim. See also Plateia
Успение Богородично (Карея)

„Успение Богородично“ или Протатос (на гръцки: Κοίμηση Θεοτόκου, Πρωτάτος) е средновековна православна църква в светогорското градче Карея, Егейска Македония, Гърция. История Църквата е наречена Протатос защото е седалище на атинския протат. Изграждането на църквата в първоначалния ѝ вид е от X век. Църквата е най-старата от всички католикони в Света гора. Архитектура Съвременният вид на храма е резултат на последователни ремонти, като най-значителен е този преди средата на X век на Свети Атанасий Атонски. В архитектурно отношение сградата на църквата е трикорабна базилика с напречен кораб. Стенописи В храма е запазен отличен образец от монументалната живопис, чийто връх на Света гора е от края на XIII началото на XIV век. По повърхностите на стените на храма украсата стенописите са в четири припокриващи се зони. Горната и долната зона представляват фигури в цял ръст на предци, пророци и военни светци. Двете междинни и по-широки зони изобразяват, без разделителни линии по между си, евангелски сцени и сцени от живота на Света Богородица. Между тези сцени са вмъкнати евангелистите. Стенописни изображения на Света Богородица на трон и Христос на трон украсяват двата големи проскинитария пред светилището. В олтана са изобразени главно светогорски светци. Стенописната украса на църквата, която вероятно е била изпълнена по време на първия патриархат на Атанасий I Константинополски (1289-93, 1305-10), се приписва според „Ерминията“ на Дионисий Фурноаграфиот на Мануил Панселин от Солун. Стенописите са сходни с тези в „Свети Димитър“ и параклиса му „Свети Евтимий“ в Солун. Бележки