NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chiesa dei Santi Apostoli (Atene)

La chiesa dei Santi Apostoli, nota anche come Santi Apostoli di Solaki (in greco : Άγιοι Απόστολοι Σολάκη?) o Agli Apostoli (in greco Αγιοι Αποστολοι Αθηνα?), è ubicata nell'Agorà di Atene e può essere datata intorno al X secolo. Storia "Solakis" potrebbe essere il nome della famiglia che ha finanziato una ristrutturazione successiva della chiesa, o provenire da "Solaki" l'area densamente popolata intorno alla chiesa nel XIX secolo. La chiesa assume un particolare significato per essere il solo monumento dell'Agorà di Atene, oltre al Tempio di Efesto, a pervenire intatto e per la sua architettura. Fu la prima chiesa importante costruita a Atene, appartenente al periodo medio Bizantino, che segna l'inizio del cosiddetto "tipo ateniese", il quale unisce con successo i semplici quattro pilastri con la croce greca. La chiesa è stata costruita in parte su un Nymphaion del II secolo ed è stata restaurata alla sua forma originale tra il 1954 e il 1957. Dall'osservazione dei diversi restauri e ricostruzioni, si possono distinguere quattro fasi edilizie diverse. La planimetria originale è una croce con abside su quattro lati e un nartece sul lato ovest, con quattro colonne di sostegno della cupola. L'altare e il pavimento erano originariamente in marmo. Le piastrelle sulle pareti esterne hanno motivi decorativi cufici. Alcuni affreschi superstiti della navata centrale risalgono al XVII secolo, mentre dipinti provenienti da chiese vicine sono stati collocati all'interno della chiesa. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Chiesa dei Santi Apostoli, Atene Collegamenti esterni Chiese di Atene, su greeka.com. Guida di Atene, su athensinfoguide.com. URL consultato il 3 aprile 2015 (archiviato dall'url originale il 15 febbraio 2012).
Kościół Świętych Apostołów w Atenach

Kościół Świętych Apostołów (gr. Ναός Αγίων Αποστόλων Σολάκη) – cerkiew w Atenach z końca X wieku, zlokalizowana na ateńskiej agorze; w jej sąsiedztwie znajduje się stoa Attalosa. Świątynia ta jest uważana za najwcześniejszy istniejący przykład typu ateńskiego architektury bizantyjskiej. Określenie cerkwi „Solaki” wiąże się prawdopodobnie z nazwiskiem rodziny, która sfinansowała remont świątyni lub z XIX-wiecznym określeniem Σολάκη gęsto zaludnionego rejonu wokół kościoła. Historia Cerkiew wybudowano pod koniec X wieku. Została ona wzniesiona częściowo na fundamentach nimfeum z II wieku i częściowo na ruinach wczesnobizantyjskiej rezydencji (której fundamenty odkryto po wschodniej stronie cerkwi). Świątynia została uszkodzona w 1687 r. podczas walk Turków z Wenecjanami. W latach 1876–1882 cerkiew przeszła istotną renowację, w czasie której zmieniono jej pierwotną bizantyjską formę. Do 1931 roku funkcjonowała jako cerkiew parafialna. W latach 1954–1956 została odrestaurowana i przywrócona do pierwotnej formy. Obecnie cerkiew świętych Apostołów pełni rolę obiektu muzealnego, liturgia w niej sprawowana jest tylko w dniu święta patronalnego 30 czerwca. Architektura i sztuka Cerkiew zbudowano na planie krzyża z apsydami na czterech końcach jego ramion i narteksem po stronie zachodniej. Dodatkowo pomiędzy ramionami krzyża znajdują się mniejsze apsydy. Cztery kolumny podtrzymują ośmioboczną kopułę. Wewnątrz przetrwały fragmenty fresków z XVII wieku zdobiących cerkiew. Natomiast w narteksie umieszczono freski z pobliskiej, nieistniejącej już, cerkwi. Przypisy
Церковь Святых Апостолов (Афины)

Церковь Святых Апостолов Солакиса или Агии Апостоли (греч. Ναός Αγίων Αποστόλων Σολάκη) — византийская церковь, возведенная в X веке на юго-восточной окраине современного района древней агоры в Афинах и является одним из древнейших христианских храмов Афин. Церковь Святых Апостолов имеет исключительное значение как единственный памятник Афинской агоры, который сохранился полностью в своем первозданном виде (кроме храма Гефеста, который не раз горел). Также это был первый храм среднего византийского периода в Афинах, который ознаменовал собой начало так называемого «афинского типа», для которого характерно точное соединение четырёхстолпности с крестово-купольным храмом. История Церковь Святых Апостолов была частично построена на руинах римского капища II века — Нимфеума. Однако в основе восточной части храма лежит фундамент обычного жилого дома, который был снесен специально, чтобы освободить место под строительство церкви. Место для возведения храма было выбрано неслучайно: оно было ключевым как в классическую эпоху, так и в византийскую, расположено оно в западной части Панафинейского пути и защищено городской стеной. В целом основание Церкви Святых Апостолов в X веке совпадает с периодом расцвета Афин, а также возрастающей необходимостью нового, быстро растущего православного центра в новых приходах. Относительно имени Солаки существуют две версии. По первой, семья Солакисов могла оказать финансовую поддержку для одной из самых ранних реставраций церкви. По другой — в XIX веке густонаселенный квартал в окрестностях церкви назывался Солакис. Реставрация церкви была осуществлена в период 1954—1957 годов. Алтарь и пол церкви выполнены из мрамора, наружные стены сохраняют куфические узоры. Несколько сохранившихся настенных росписей центрального прохода, датированные XVII веком, а также уцелевшие фрески из разрушенной церкви Святого Спиридона ныне хранятся в церкви Святых Апостолов. Архитектура План церкви Святых Апостолов состоит из четырех колонн, поддерживающих купол над крестообразным зданием. Окончание «креста» представляют собой полукруглые ниши. Между нишами оборудованы раковины. Таким образом неизвестный архитектор пытался усилить ощущение единства внутри храма. Помимо основного храма церковь имеет два притвора, достроенные несколько позже, приближающие форму церкви к П-образной, придавая ей еще большей уравновешенности и сбалансированности. По свидетельствам исследователей, после первого этапа строительства северный притвор церкви был расширен, чтобы обустроить здесь саркофаг, в котором, вероятно, был похоронен меценат прихода, который по византийской традиции имел право быть похороненным в храме, а позже и его родственники. Этот саркофаг сохранился доныне, а захоронения были найдены археологами как в притворе, так и на территории двора церкви. Примечания
Црква Светих Апостола у Атини

Црква Светих Апостола у Атини (грч. Άγιοι Απόστολοι Σολάκη) је византијска црква у југоисточном крају модерног дела Атине - Древна Агора. Једна је од најстаријих хришћанских цркава у Атини. Црква на позната још и по називу Свети апостоли Солакиса који се одниси на донатора који омогућио изградњу цркве. Црква Светих апостола је од изузетног значаја као једини споменик, који је у потпуности очуван у свом изворном облику (осим храма Хефеста, који је спаљен). Ово је уједно и први храм средине Византијског периода у Атини, који означава почетак тзв "Атинског типа" градње. Историја Црква Светих апостола је изграђена на рушевинама римског храма Нимфеум из 2. века. Међутим, у срцу источног дела цркве је темељ обичне стамбене зграде, која је срушена, да би се направило места за изградњу цркве. Обнова цркве обављена је у периоду 1954-1957. године. Олтар и под цркве су израђени од мермера. Неколико сачуваних фресака централног пролазапотичу из 17. века, као и сачуване фреске уништене цркве Светог Спиридона који се чувају у цркви Светих апостола. Архитектура Црква Светих Апостол се састоји од четири ваљка који подржавају куполу чинећи крст. Крај "крста" је полукружна купола. Између ниша су опремљени судопери. На овај начин је непознати архитекта покушао да ојача осећај јединства унутар храма. Поред главног храма Цркве постоје два трема који су завршени касније. Фреска из 17. века Светог Спиридона Референце
Церква святих апостолів (Афіни)

Церква Святих Апостолів, також відома як Святі Апостоли Солакіса (грец. Άγιοι Απόστολοι Σολάκη), або Агії Апостолі — візантійська церква, зведена у 10 столітті на південно-східній околиці сучасного району давньої агори в Афінах і є одним з найдавніших християнських храмів Афін. Церква Святих Апостолів має виняткове значення як єдина пам'ятка Афінської агори, яка збереглась повністю в своєму первозданному вигляді (окрім храму Гефеста, який піддавався кільком пожежам). Також це був перший храм середнього візантійського періоду в Афінах, який ознаменував собою початок, так званого, «афінського типу», для якого характерне влучне подєднання чотири-опорності із хрестово-купольною формою храму. Історія Церква Святих Апостолів була частково побудована на руїнах римського капища 2 століття — німфейону. Проте в основі східної частини храму фундамент звичайного житлового будинку, який був знесений спеціально, аби звільнити місце під будівництво церкви. Місце для спорудження храму було обрано невипадково: воно було ключовим як у класичну добу, так і у візантійську, розташоване у західній частині Панафінейського шляху та захищене міським муром. Загалом заснування Церкви Святих Апостолів у 10 столітті збігається з періодом чергового розквіту Афін, а також зрозтаючою потребою нового, швидко зростаючого, православного центру у нових приходах. Щодо імені Солакіс існують дві версії. За першою, родина Солакісів могла надати фінансову підтримку задля однієї з найбільш ранніх реставрацій церкви. За іншою — у 19 столітті густонаселений квартал в околицях церкви називався Солакіс. Реставрація церкви була здійснена в період 1954—1957 років. Вівтар та підлога церкви виконані із мармура, зовнішні стіни зберігають «куфі»-подібних візерунків. Кілька збережених настінних розписів центрального проходу, датовані 17 століттям, а також вціліли фрески нині зруйнованої довколишньої церкви Святого Спиридона нині зберігаються у Церкві Святих апостолів. Архітектура План Церкви Святих Апостолів складається з чотирьох колон, що підтримують купол над хрестоподібною будівлею. Закінчення «хреста» являють собою напівкруглі ніші. Між нішами облаштовані раковини. Таким чином невідомий архітектор намагався підсилити відчуття єдності всередині храму. Окрім основного храму церква має два притвори, добудовані трохи пізніше, що наближають форму церкви до П-подібної, надаючи їй ще більшої врівноваженості та збалансованості. За свідченнями дослідників, після першого етапу будівництва північний притвор церкви був розширений, аби облаштувати тут саркофаг, у якому, імовірно, був похований меценат приходу, який за візантійською традицією мав право бути похованим у храмі, а пізніше і його родичі. Цей саркофаг зберігся донині, а поховання були знайдені археологами, як у притворі, так і на території подвір'я церкви. Примітки
Manolis Rasoulis

Manolis Rasoulis (Greek: Μανώλης Ρασούλης; 28 September 1945 – 5 March 2011), best known as the lyricist of famous songs, was a Greek music composer, singer, writer, and journalist. He is often regarded as one of the Greek lyricists of exceptional talent. Rasoulis was born in 1945 in Heraklion, Crete. He frequently collaborated with famous musicians such as Manos Loizos, Stavros Kougioumtzis, Nikos Xydakis, and Christos Nikolopoulos, and singers such as Vasilis Papakonstantinou, Haris Alexiou, Sokratis Malamas, and Nikos Papazoglou. He was found dead in his apartment in the Toumba area of Thessaloniki on 13 March 2011 at the age of 65. His death is estimated to have occurred more than a week earlier, on 5 March, from a suspected heart attack. References External links Manolis Rasoulis official site
Расулис, Манолис

Манолис Расулис (греч. Μανώλης Ρασούλης, 28 сентября 1945, Ираклион — 9 марта 2011, Салоники) — греческий журналист, композитор, поэт-песенник, работал в жанре лаика (1970—2000). Биографические сведения Манолис Расулис родился в 1945 году в Ираклионе. В детстве пел в церковном хоре покровителя города Святого Минаса. Позднее переехал в Афины, чтобы изучать кинематограф. Он начал свою художественную карьеру как певец в афинском историческом районе Плака, одновременно писал статьи для левых газет, в том числе и для «Δημοκρατική Αλλαγή» (рус. Демократические изменения). После прихода к власти военной хунты черных полковников отправился в Лондон, где провел следующие шесть лет. За это время присоединился к троцкистскому движению, познакомился с Ванессой Редгрейв, с которой позже дважды сотрудничал при подготовке политических выступлений. В мае 1968 года он принял участие в студенческом восстании в Париже. В Греции Манолис Расулис вернулся вскоре после восстания в Афинском Политехническом университете, которое проложило начало краху хунты. Он возобновил свою певческую карьеру, сотрудничал с композитором Маносом Лоизосом. Однако более позднее сотрудничество с Никосом Ксидакисом, Дионисисом Саввопулосом и Никосом Папазоглу принесла ему настоящую общенациональную славу и признание. Кроме того, Манолис Расулис сотрудничал со Ставросом Куиумтзисом, Сократисом Маламасом и Христосом Никлопулосом, которые положили его стихи на музыку. Манолис Расулис был найден мертвым друзьями 13 марта 2011 в своем доме в Салониках, однако судебные медики установили, что он скончался 9 марта. Примечания Ссылки Официальный веб-сайт Блог Манолиса Расулиса
Маноліс Расуліс

Маноліс Расуліс (грец. Μανώλης Ρασούλης, 28 вересня 1945, Іракліон — 9 березня 2011, Салоніки) — грецький журналіст, композитор, поет-пісенник, працював у жанрі інтехні лаїко (1970—2000). Біографічні відомості Маноліс Расуліс народився 1945 року в Іракліоні. В дитинстві співав у церковному хорі покровителя міста Святого Мінаса. Пізніше переїхав в Афіни, аби вивчати кінематограф. Він почав свою художню кар'єру як співак в афінському історичному районі Плака, одночасно писав статті для лівацьких газет, на кшталт, «Δημοκρατική Αλλαγή» (укр. Демократичні зміни). Після приходу до влади військової хунти чорних полковників вирушив до Лондона, де провів наступні шість років. За цей час приєднався до троцькістського руху, познайомився із Ванессою Редгрейв, з якою пізніше двічі співпрацював при підготовці політичних виступів. У травні 1968 року він взяв участь у студентському повстанні в Парижі. До Греції Маноліс Расуліс повернувся незабаром після Повстання в Афінському Політехнічному університеті, яке проклало початок краху хунти. Він відновив свою співочу кар'єру, співпрацював із композитором Маносом Лоізосом. Однак пізніша співпраця із Нікосом Ксідакісом, Діонісісом Саввопулосом та Нікосом Папазоглу принесла йому справжню загальнонаціональну славу та визнання. Крім того, Маноліс Расуліс співпрацював зі Ставросом Куіумтзісом, Сократісом Маламасом і Христос Ніклопулосом, які поклали його вірші на музику. 13 березня 2011 року Маноліса Расуліса знайшли мертвим друзі у його будинку в Салоніках, однак судові медики встановили, що він помер 9 березня. Примітки Посилання Офіційний вебсайт [Архівовано 19 квітня 2007 у Wayback Machine.] Блог Маноліса Расуліса [Архівовано 25 серпня 2011 у Wayback Machine.]
Света Богородица Палеофоритиса

„Света Богородица Палеофоритиса“ или Пантанаса (на гръцки: Παναγία Παλιοφορίτισσα, Παντάνασσα) е късносредновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Св. св. Петър и Павел“. История Църквата е издигната в XV век, като след серия промени в XVIII век става трикорабна базилика. Във вътрешността са запазени ценни стенописи от XV, XVI и XVIII век – 1705, 1730 година- при митрополит Йоаким III. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Свети Георги Малки (Бер)

„Свети Георги Малки“ или Макариотисин (на гръцки: Άγιος Γεώργιος ο Μικρός, Μακαριώτισσας) е късносредновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Йоан Милостиви“. История Църквата е издигната през XV век като еднокорабен храм. След серия промени, продължили до XVII век, е превърната в трикорабна базилика с двускатен покрив. Първоначалният храм е вграден в олтара и там са запазени ценни стенописиt на Света Богородица, Благовещение, Възнесение, Свети Георги, Йоан Златоуст, Свети Николай, Свети Поликарп, Свети Власий, Свети Геронтий и други. В 1643 година са добавени и сзени от живота на Свети Георги в северния кораб на новопостроената част. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Света Богородица Скоропослушница (Бер)

„Света Богородица Скоропослушница“ (на гръцки: Παναγία Γοργοϋπήκοος, Γοργοεπήκοος) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Сава“, известна и като „Света Богородица Кириотиса“. История Църквата е издигната през XV век като еднокорабен храм. В края на XVIII – началото на XIX век е превърната в трикорабна базилика с дървен покрив. Първоначалният храм днес е диакониконът и там са запазени ценни стенописи със Света Богородица от XV век. Бележки
Благовещение Богородично (Бер)

„Благовещение Богородично“ (на гръцки: Παναγία Ευαγγελίστρια, Βαγγελίστρα) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Йоан Милостиви“. История Църквата е издигната в XIV век. С времето архитектурата на храма се променя значително, като от първоначалния е запазена само южната стена. На нея има два слоя изящни стенописи от византийската епоха. В останалата част на храма са запазени ценни стенописи от XVII век. В надписа от 1699 година фигурира името на митрополит Йоаким I. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Света Богородица Перивлептос (Бер)

„Света Богородица Перивлептос“ (на гръцки: Παναγιά Περίβλεπτος) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция, един от най-важните църковни паметници в града. Храмът е част от енория „Големи Свети Безсребреници“. История Църквата е издигната в края на XV век като трикорабна базилика с дървен покрив и е прекрасен пример за византийската архитектура от периода. Във вътрешността са запазени малко от първоначалните стенописи от XV век, както и стенописи от ΧVIII век – Света Богородица Перивлептос, Успение Богородично, Кръщение и Слизане в ада. Иконостасът също е необичаен като морфология и изписване с изображения на Дванадесетте празника. В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Свети Патапий (Бер)

„Свети Патапий“ (на гръцки: Άγιος Πατάπιος) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Големи Свети Безсребреници“. История Църквата е издигната в XV век върху развалините на раннохристиянски баптистерий от IV век и голяма базилика от V век. Първоначалният му план е трикорабна базилика с дървен покрив. В началото на XVI век църквата е разширена и от стария храм е запазено само светилището като нов диаконикон. В интериора са запазени стенописи от XV век в северната част на първоначалния храм и включват впечатляващи изображения на Света Богородица, Благовещение и Разпятие. Останалите стенописи са от началото на XVII век с изображения на Свети Йоан Кръстител и Свети Патапий с Богородица и Христос. Бележки
Света Богородица Дексия (Бер)

„Света Богородица Дексия“ (на гръцки: Παναγιά Δέξια) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Георги“. История Църквата е издигната в XIV век. В края на ΧVIII или началото на ΧIΧ век храмът е частично разрушен и разширен като трикорабна базилика. От оригиналния храм е запазена единствено част от олтара, където са запазени и оригинални стенописи от XIV век. Царските икони на иконостаса, както и иконите на Света Богородица и Исус Христос също датират от византийския период. Бележки
Св. св. Теодор Тирон и Теодор Стратилат (Бер)

„Св. св. Теодор Тирон и Теодор Стратилат“ (на гръцки: Άγιοι Θεόδωροι) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Св. св. Петър и Павел“. История Църквата е издигната в XIV век като еднокорабен храм, но по-късно е превърната в двукорабна базилика със скатен покрив. Във вътрешността са запазени важни стенописи от XV век – изображения на светци, монаси и йерарси. Останалите стенописи са от втората половина на XVIII век – Рождество Богородично, Благовещение и Възнесение. Бележки
Сретение Господне (Бер, XIV век)

„Сретение Господне“ (на гръцки: Υπαπαντή, Παναγούδα) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Свети Сава“. История Църквата е издигната в XIV век върху основите на две предишни църкви, по-старата от които е трикорабна раннохристиянска базилика с нартекс. Във вътрешността са запазени стенописи от XV век – Света Богородица Ширшая небес, Благовещение и Свети Роман и Свети Симеон Стълпник в олтара. В 1706 година е изписан наосът, като стенописите са с характерен стил – на южната стена са Сретение Господне, Благовещение и Рождество, на северната Пиета, а на западната Христос в окови, Разпятие и Успение. Бележки
Свети Прокопий (Бер)

„Свети Прокопий“ (на гръцки: Άγιος Προκόπιος) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Сретение Господне“. История Църквата е издигната в XIV век като еднокорабен храм с дървен покрив. След архитектурни интервенции до началото на XVII век е превърната в трикорабна базилика. Във вътрешността са запазени забележителни ценни стенописи от края на XIV век върху западната стена на първоначалния храм. В 1589 и 1607 година храмът е изписан отново с ценни стенописи – Рождество, Благовещение, Възнесение и други. В църквата се пазят и много ценни икони. Бележки
Свети Георги (Бер)

„Свети Георги“ (на гръцки: Αγίου Γεωργίου) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е енорийски. История Църквата е издигната около средата на XIV век, а в XVI век е изцяло реконструирана като трикорабна базилика. Вероятно обновяване има и в XVIII век, при което църквата е отново разширена. Във вътрешността се пазят ценни стенописи от XIV век – Благовещение, Убрус на източната стена, както и от XVI век – Света Богородица на трон с архангелите Михаил и Гавриил на северната стена на наоса. Бележки
Христос Антифонит (Бер)

„Христос Антифонит“ или Поръчител (на гръцки: Χριστός Αντιφωνητής) е средновековна православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от енория „Св. св. Петър и Павел“. История Църквата е издигната в XIV век. В архитектурно отношение е типичната за епохата еднокорабна градска църква с дървен покрив. Първият документ, в който се споменава храмът е от 1326 година. В интериора са запазени стенописи от началото и средата на XVIII век. Бележки
Бекова къща

Бековата къща (на гръцки: Αρχοντικό Μπέκα) е историческа постройка в град Бер, Гърция. Местоположение Сградата е разположена в бившия еврейски квартал Барбута. История Построена е в 1859 година за богатия еврейски търговец Мордохай. Впечатлява със своята уникална архитектура. Интериорът е доминиран от барок и рококо и има оригинални стенописи, запазени в отлично състояние. Сградата е общинска собственост и в нея са настанени образователни комисии и архивът на археолога Николаос Муцопулос. Бележки
Олганова къща

Олгановата къща (на гръцки: Αρχοντικό Ολγάνου) е историческа постройка в град Бер, Гърция. Сградата е разположена в бившия еврейски квартал Барбута. Построена е в 1872 година за еврейски свещенослужител. Сградата е общинска собственост и в нея е настанено Културното дружество „Олганос“. Бележки
Бозоглува къща

Бозоглувата къща (на гръцки: Αρχοντικό Μπόζογλου) е историческа постройка в град Бер, Гърция. Сградата е разположена в бившия еврейски квартал Барбута. Построена е в началото на XX век и е единствената постройка в квартала с неокласически елементи. В сградата се помещава Дружеството на власите и Влашкият етнографски музей. Бележки