Meteora

Meteora (greacă Μετέωρα, ad literam „mijlocul cerului”, „suspendat în aer” sau „sus în ceruri” - etimologic referitor la „meteorit”) este unul dintre cele mai mari și cele mai importante complexe de mănăstiri ortodoxe din Grecia, al doilea după Muntele Athos. Cele șase mănăstiri sunt construite pe piloni din piatră naturală (gresie), la marginea de nord-vest a Câmpiei Tesaliei în apropierea râului Pinios și Munților Pindului, în centrul Greciei. Cel mai apropiat oraș este Kalambaka. Meteora este înregistrată în lista Patrimoniului Mondial UNESCO din anul 1988. Ca fenomen fizic este unic în toată lumea. Această formațiune de stânci a luat naștere datorită unui con în formă de deltă, constituit din pietre de râu și nămol, care se vărsau în vechiul lac tessalic. După separația geologică a masivilor muntoși ai Olimpului și ai Ossei, apele lacului au găsit ieșire la Marea Egee prin valea Tembi. Atunci, acest masiv în formă de deltă s-a scindat în pietre și stânci uriașe compacte cu înălțimi de până la 400 metri. În prezent există 24 de mănăstiri, unele se găsesc într-o stare de ruină (Sfântul Duh, Sfântul Dimitrie, Sfântul Nicolae Padova și altele), în timp ce altele se conservă foarte bine, intacte și funcționează (Marele Meteor, Varlaam, Sfânta Treime, Sf. Ștefan, Rusanou, Sf. Nicolae). Istoric Din secolul al XI-lea până în secolul al XIX-lea Primii călugări veniți să locuiască la Meteora în secolul al XI-lea trăiau în peșteri ca pustnici. Primele mănăstiri datează din secolul al XIV-lea, fiind construite pentru a scăpa de turci și albanezi. Sfântul Atanasie din Meteora, alungat din Republica monastică a Sfântului Munte, din cauza atacurilor piraților, a fondat Mănăstirea Marele Meteor cu mai mulți adepți, urmat de alte comunități care au ocupat stâncile (până la 24 la apogeu, în secolul al XV-lea). Din secolul al XVII-lea, o serie de mănăstiri au fost abandonate treptat. Unele au fost distruse sau deteriorate în timpul războaielor, mai ales la începutul secolului al XIX-lea, de către oștile lui Ali Pașa. Epoca modernă În jurul anului 1920 au fost construite în stâncă scările actuale care permit un acces ușor. În timpul celui de-al Doilea Război Mondial locul a fost ocupat de trupele germane. Doar șase mănăstiri sunt încă funcționale în prezent, unele fiind reocupate după o perioadă de abandon: Agios Nikolaos (Sfântul Nicolae). Agios Stefanos (Sfântul Ștefan). Aghia Triada (Sfânta Treime) Marele Meteor, sau Mănăstirea Schimbării la față. Aceasta este prima ca mărime și vechime, fiind ocupată în permanență de la începuturile sale. Roussanou Varlaam Lista mănăstirilor Toate aceste mănăstiri se află la Meteora Grecia, iar cele mai multe sunt cocoțate pe stânci înalte și accesibile prin scări tăiate în rocă. Ele au fost înființate pentru călugări și călugărițe care urmează învățăturile Bisericii Ortodoxe a Greciei. O mare parte din arhitectura acestor clădiri are la origine Athonitul . Din cele șase mănăstiri intacte, Mănăstirile Sf. Ștefan și Roussanou sunt locuite de maici. Geologie Stâncile pe vârful cărora sunt construite mănăstirile, sunt, în conformitate cu scrierile antice, roci trimise pe pământ din cer, de unde și numele de meteori, pentru a permite asceților să se retragă și să se roage. Aceste masive stâncoase sunt compuse din roci detritice formate dintr-un conglomerat de pietriș cimentat. În locul lor a existat în terțiar albia unui fluviu care se vărsa în Marea Tesaliei și care a depus treptat sedimente. Aceasta este explicația aspectului stratificat al rocilor. Atunci când fluviul s-a mutat sau a dispărut, aluviunile au fost comprimate, cimentându-se prin presiune și căldură. În momentul încrețirii care a dat naștere Peninsulei Balcanice, ansamblul a fost ridicat și expus eroziunii, rezultând stâncile rotunjite de gresie, tipice acestor roci. Geografie Înălțimea medie este de 313 metri (1,027 ft). Vezi și Bisericile rupestre din România și Republica Moldova Note Bibliografie Spyridon, Vlioras. Sfintele Meteore - Stâncile Învecinate Cu Cerul, traducere în limba română de Ciprian Lucretius Suciu, ISBN: 978-960-464-932-7, Militos (Μίλητος), Atena 2018. Meteora, stîncile sfinte și istoria lor, traducere în limba română de Olga Felea Aravantinou, Ediție Gh. Tzoras, Kalambaka, f.a. Walter Woodburn Hyde, The monasteries of Meteora and Greek monasticism, 1913, 37 p. Vagelis Skouvaras, Meteora: An Archaeological and Tourist Guide Book, Editura C. Paraskevopoulos Sons, 1962, 77 p. Nikos Nikonanos, Meteora: A Complete Guide to the Monasteries and Their History, Editura Ekdotike, Atena, 1987, 112 p. John Leatham, Meteora: The Sacred Rocks and Their History, Editura Stephanos N. Stournaras, 1990, 95 p. Souzana Choulia, Jenny Albani, Meteora: Architecture, Painting, Editura Ekdoseis Adam, 1999, ISBN 9605002779, 159 p. Reader's Digest. Strange Worlds Amazing Places (1994), 432 p. Editura Reader's Digest Association Limited, London. ISBN 0-276-42111-6 Legături externe Meteora – cu un pas mai aproape de îngeri, 18 martie 2010, Descoperă - Travel Minunile de la Meteora Arhivat în 24 iulie 2014, la Wayback Machine., 31 august 2008, Diac. George Aniculoaie, Ziarul Lumina Meteorele - minuni ale lumii creștine Arhivat în 11 iulie 2012, la Wayback Machine., 9 ianuarie 2008, Revista Magazin Regina Maria - Prima femeie la Meteora[nefuncțională], 12 februarie 2007, Simona Lazar, Jurnalul Național Mănăstirea Meteora coboară cerul pe pământ Arhivat în 2 septembrie 2017, la Wayback Machine., 21 octombrie 2006, România liberă Izolata Meteora, 13 martie 2005, Ana-Maria Luca, Jurnalul Național Meteora, locul unde cerul se unește cu pământul Arhivat în 24 iulie 2014, la Wayback Machine., 28 august 2011, Ioan Bușagă, Ziarul Lumina