NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stoa van Attalus

De Stoa van Attalus (of Attalos) is een stoa op de Agora van Athene. Geschiedenis De stoa werd in de 2e eeuw v.Chr. gebouwd in opdracht van koning Attalus II van Pergamon, die tussen 159 en 138 v.Chr. regeerde. Het gebouw was na voltooiing groter en mooier dan alle oudere gebouwen in de stad, wat typerend is voor de bouw in de Hellenistische periode. Attalus schonk de stoa aan Athene als dank voor de filosofische opleiding die hij in de stad kon volgen. De stoa werd in 267 n.Chr. verwoest tijdens de plundering van Athene door de Herulen. De ruïne van het gebouw werd daarna opgenomen in de nieuwe stadsmuur, waardoor de stoa tot in de moderne tijd zichtbaar bleef. Tussen 1952 en 1956 werd de stoa getrouw aan zijn oorspronkelijke uiterlijk volledig gereconstrueerd en vervolgens in gebruik genomen als het Agora Museum. De herbouw werd gefinancierd door de Amerikaanse familie Rockefeller. Op 16 april 2003 was de Stoa van Attalus de plaats waar het verdrag voor toelating tot de Europese Unie werd getekend door de 10 nieuwe leden Cyprus, Tsjechië, Estland, Letland, Litouwen, Hongarije, Malta, Polen, Slowakije en Slovenië. Het gebouw De Stoa is 115 meter lang en 20 meter breed. Hij is voornamelijk gebouwd uit kalksteen en pentelisch marmer. De stoa is gebouwd in verschillende bouwstijlen. De colonnade op de begane grond is aan de buitenkant in de Dorische orde, terwijl de zuilen aan de binnenzijde Ionisch waren. Dit was een gebruikelijke combinatie voor stoa's in de klassieke en hellenistische periode. Op de 1e verdieping was de colonnade aan de buitenzijde in de Ionische orde en binnenin had hij Pergameense kapitelen met palmbladeren. Iedere verdieping had 2 beuken en 21 kamers aan de westelijke zijde. Deze kamers werden verlicht door kleine ramen en deuren in de achtermuur. Aan beide uiteinden van de stoa waren trappen die naar de 1e verdieping leidden. Qua ontwerp is de Stoa van Attalus bijna gelijk aan de Stoa van Eumenes, die Attalus' broer en voorganger Eumenes II aan de voet van de Akropolis had laten bouwen. Het belangrijkste verschil zit in de rij kamers die in de Stoa van Attalus op de begane grond waren gemaakt. Men vermoedt dat deze kamers als winkels werden gebruikt. De wijdingsinscriptie van Attalus is nog aanwezig op de architraaf. Referentie Vertaald van de Engelstalige Wikipedia (en:Stoa of Attalos)
Stoa Attalosa

Stoa Attalosa – zrekonstruowany współcześnie starożytny portyk, znajdujący się na ateńskiej Agorze. Usytuowany po wschodniej stronie Agory budynek został wzniesiony za panowania króla Pergamonu Attalosa II (159–138 p.n.e.). Dwukondygnacyjna budowla ma 116,50 m długości, 20,05 m szerokości i wysokość 13 m. Jej ściany wykonano z granitu, schody i drzwi z marmuru hemetyckiego, zaś kolumny z marmuru pentelickiego. Na obydwu kondygnacjach znajduje się podwójna kolumnada licząca 44 kolumny. Na parterze zewnętrzne kolumny utrzymane są w porządku doryckim, wewnętrzne w jońskim, natomiast na piętrze zewnętrzne w jońskim, wewnętrzne zaś w pergamońskim. Za kolumnadą znajdowały się pomieszczenia sklepowe, po 21 na każdym piętrze. Budowla została zniszczona podczas najazdu Herulów w 267 roku, zachowaną ścianę włączono pod koniec starożytności w obręb fortyfikacji miejskich. Ruiny portyku zostały odsłonięte podczas prac wykopaliskowych przeprowadzonych w latach 1859–1862 i 1898–1902 przez Greckie Towarzystwo Archeologiczne oraz w latach 1931–1953 przez American School of Classical Studies at Athens. W latach 1953–1956 dokonano rekonstrukcji budynku, sfinansowanej przez Johna D. Rockefellera Jr. oraz z datków sponsorów amerykańskich. W odbudowanej stoi mieści się obecnie Muzeum Agory. W kwietniu 2003 roku w budynku odbyła się ceremonia podpisania traktatu ateńskiego. Przypisy
Estoa de Átalo

Estoa de Átalo é um dos mais impressionantes da Grécia Antiga. Localizada na antiga Ágora de Atenas, foi construída pelo rei Átalo II de Pérgamo (r. 160–138 a.C.), e recebeu dele o nome. Estrutura típica do período helenístico, era um dos maiores edifícios da antiga Atenas. Mede 115m x 20m e é feito de mármore pentélico e pedra calcária. Seu estilo misto faz um uso eficaz das diversas ordens gregas. A ordem dórica foi usada para a colunata externa e a ordem jônica para as colunas internas, combinação comum desde o período clássico. No primeiro andar, as ordens são jônicas no exterior e pergamenhas no interior. Cada andar tem duas alas e vinte e uma salas. Escadarias nas duas extremidades fazem a ligação entre os andares. O estoa de Átalo foi um presente à cidade de Atenas, em gratidão pela educação recebida lá pelos pergamenhos, como indica uma inscrição na fachada. O edifício foi muito usado até sua destruição pelos hérulos em 267 d.C.. Na década de 1950, foi completa e fielmente restaurada, com fundos providos pela família Rockefeller, e transformada no Museu da Antiga Ágora. O tratado de admissão de 2003 de dez países europeus à União Europeia foi assinado ali, em 16 de abril de 2003. Ver também Estoa Arquitetura da Grécia Antiga Ágora de Atenas Referências Bibliografia
Стоя Аттала

Стоя (стоа) Аттала — стоа на афинской агоре. Построена пергамским царём Атталом II (правил в 159—138 гг. до н. э.) и названа в его честь. Ныне на её месте воссозданная копия. Описание Относящаяся к эпохе эллинизма, стоя гораздо больше и величественнее других ранних зданий в Афинах. Размеры стои составляют 115х20 метров. Строительным материалом послужили пентелийский мрамор и известняк. В памятнике использовано несколько архитектурных ордеров. Внешняя колоннада цоколя стои выполнена в дорическом ордере, а внутренняя — в ионическом. Первый ярус включает ионический ордер и пергамский интерьер. Каждый из двух ярусов имеет по два прохода. А вдоль западной стены располагается 21 комната. В каждой из них есть дверной и оконные проёмы. С каждого фронтона стои можно подняться на верхний ярус по лестнице. История Стоя была воздвигнута в качестве дара Афинам от пергамского царя Аттала II, который здесь когда-то учился. В 267 году стоя была разрушена племенем герулов. Её развалины надолго стали частью оборонительных укреплений города. Следы существования стои Аттала были обнаружены в ходе раскопок, которые проводились Афинским археологическим обществом в период между 1859 и 1902 годами. В 1953—1956 годах стоя была воссоздана Американской школой классических исследований в Афинах при поддержке Рокфеллеров в качестве Музея античной агоры. 16 апреля 2003 года в стое Аттала состоялось подписание договора о вступлении в состав Европейского союза 10 новых государств. Это были Венгрия, Кипр, Латвия, Литва, Мальта, Польша, Словакия, Словения, Чехия и Эстония. Музей античной агоры Большая часть экспозиций посвящена афинской демократии. Собрание музея включает в себя предметы из глины, бронзы, стекла, изваяния, монеты и надписи, относящиеся к периоду с VII по V век до н. э., а также керамику эпох Византийской и Османской империй. Примечания Литература Coulton J. J. The architectural development of the Greek stoa. — Oxford: Oxford University Press, 1976. Thompson, Homer A.; Frantz, Alison. The Stoa of Attalos II in Athens. — Athens: ASCSA, 1992. — 30 p. Lauter H. Die Architektur des Hellenismus. — Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1986. — P. 113‑132. — ISBN 3-534-09401-8. Wharton, Annabel Jane. Building the Cold War: Hilton International Hotels and Modern Architecture. — Chicago: University of Chicago Press, 2001. — P. 58.
Аталова стоа

Аталова стоа или Аталос у античком периоду нека врста тржног центра, данас музеј, која се налази на источној страни археолошког налазишта атинске Агоре у Грчкој у улици Адријаноу у Монастираку. Историја Аталова стоа изграђена је у атинској Агори око 150. године пре нове ере, од стране Аталоса ll, краља Пергамоса као његова донација Атини. Изградња ове зграде почела је 159. године пне, а завршена је 138. године п. н. е. Била је то својевремено највећа грађевина у Грчкој током античког периода. Поново је изграђен у истом стилу и облику од 1953. до 1956. године од стране Америчког археолошког факултета средсвима Ј. Рокфелера. Данас се у њој налази у Музеју античке Агоре у Атини. Намена За време антике стоа је имали продавнице које је закупиле држава Атина и била је нека врста древног тржног центра, али и место у коме се одвијао друштвени живот Атињана. У њој су се свакодневно окупљали грађани не само ради трговине већ и на чашицу разговораи о разним темама, скривајући се лети од јаког медитеранског сунца и хладноће и јаког ветра у зимском периоду. У Аталосу, симболу древне Атине, на свечан начин потписан је Уговор о проширењу Европске уније. Церемонија је организована у врме грчког председавања ЕУ, 16. априла 2003. године. Уговора је том приликом потписало десет нових земаља чланица ЕУ (Естонија, Летонија, Литванија, Пољска, Чешка, Словачка, Мађарска, Словенија, Кипар, Малта). Изглед Ова типична грађевина за хеленистичку уметност, за оно време била јако велика зграда, на два спрата. У архитектонском смислу приземље је израђено у дорском стилу а први спрат у јонском стилу Ова два нивоа повезана су са два степеништа лоцирана на крајевима зграде. Зидови су направљени од кречњака, фасада од мермера Пентели, док је кров покривен плочицама. Референце Спољашње везе Грчки полис - Веб страница - Нова актопола (језик: хрватски)
Riviera Tower

Der Riviera Tower ist ein im Bau befindliches Hochhaus im Athener Vorort Elliniko. Mit einer geplanten Höhe von 198 m wird es nach Fertigstellung das höchste Gebäude Griechenlands sein. Lage Der Riviera Tower liegt im Athener Vorort Elliniko ca. 11 km südlich des Stadtzentrums an der Leoforos Posidonos und der Marina Agios Kosmas. In unmittelbarer Nachbarschaft befand sich der Elliniko Olympic Complex sowie eine Haltestelle der Straßenbahnlinie 7. Geschichte Erste Planungen für das Hochhaus erfolgten 2013. Die Erteilung der Baugenehmigung lag im August 2022 vor. Im darauf folgenden Februar 2023 begannen die Bauarbeiten. Konstruktion Das ca. 200 m hohe Gebäude wurde von Foster + Partners für Lamda Development als Herzstück eines 620 Hektar großen Masterplans entworfen und wird 200 Wohnungen auf 45 Stockwerken beherbergen. Der Riviera Tower wird in Massivbauweise errichtet. Einzelnachweise
Riviera Tower

Riviera Tower, also known as Marina Tower or Ellinikon Tower, is a skyscraper currently under construction in the Athens Riviera, Greece. Located at the coastal district of Elliniko, it will be the tallest building in Greece at a height of 200 m (660 ft). The tower, designed by Foster + Partners, will host 90 flats on 50 floors when completed in 2026. It will feature green building characteristics and its developers aim for LEED Gold certification. The tower is a part of the Hellenikon Metropolitan Park. Background The Riviera Tower is part of the redevelopment of the former Ellinikon International Airport, undertaken by the company Lamda Development. The plans for the skyscraper were presented online on July 7, 2021. The tower was designed by the international architectural firm "Foster+Partners", which collaborated with the "Alexandros N. Tombazis and Associates Architects S.A." design office. The engineering company Buro Happold undertook the structural studies in cooperation with Deta Engineering, and the electromechanical studies in cooperation with LDK Consultants S.A. & TEKEM S.A. The company Doxiadis+ was responsible for the landscaping design. The collaboration of Greek and foreign companies was due to the requirements set by the project's tender regarding experience and expertise. The building permit for the skyscraper was issued on August 9, 2022. On August 13, 2022, Lamda Development announced that three-quarters of the sellable area had been pre-sold, with estimated revenues of approximately 600 million euros. Construction began in December 2022 with the installation of two 55-meter-long piles for the building's foundation, which began in January 2023. A total of 111 piles with a diameter of 1.5 meters were installed. The foundation was completed at the end of October 2023, with the placement of 7,500 cubic meters of concrete over 40 continuous hours. Adjacent to the Riviera Tower will be the Hard Rock Hotel & Casino Athens, the first integrated resort in Greece. See also List of tallest buildings and structures in Greece List of tallest buildings in Europe References
Riviera Tower

La Riviera Tower, también conocida como Marina Tower o Hellinikon Marina Residential Tower, es un rascacielos residencial actualmente en construcción en Elliniko, dentro del área metropolitana de Atenas. Es parte de un proyecto de regeneración urbana conocido como The Ellinikon. Tendrá una altura de 198 metros, lo que lo convertirá en el edificio más alto de Grecia cuando su construcción termine, que se estima que será en 2026. La torre tendrá 200 apartamentos, divididos en 50 plantas. Fue diseñada por Foster + Partners y aspira a obtener la certificación LEED Gold.​​​​​ Véase también Torre Atenas Anexo:Edificios más altos de Grecia anexo:Edificios más altos de Europa Anexo:Edificios más altos de la Unión Europea Referencias
Torre Riviera

La Torre Riviera è un grattacielo residenziale, attualmente in costruzione, di Atene in Grecia. Storia L'edificio, sviluppato da Lambda Development nel quadro del più vasto progetto di rigenerazione urbana del Parco Metropolitano di Elliniko, è stato progettato dallo studio di architettura statunitense Norman Foster + Partners. I lavori di costruzione sono iniziati nel 2023 con completamento previsto per il 2026. Descrizione L'edificio sorge nel Parco Metropolitano di Elliniko a sud del centro di Atene. A lavori compiuti, presenterà un'altezza di 200 metri per 50 piani. L'edificio sarà pertanto il più alto di Atene e della Grecia. Il progetto, che ha come obiettivo l'ottenimento della certificazione di sostenibilità LEED Gold, prevede la realizzazione di circa 170 appartamenti con ampie terrazze con vista panoramica sul Golfo Saronico. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torre Riviera
Labirinto di Kastelli

Il labirinto di Kastelli è un antico edificio con una struttura a forma di labirinto rinvenuto sull'isola di Creta. Il sito, ubicato sulla cima della collina Papoura, a nord-ovest di Kastelli, è stato scoperto durante i lavori di costruzione di un nuovo aeroporto. La struttura, che occupa una superficie di circa 1 800 metri quadrati e presenta un diametro di 48 metri, è composta da otto anelli di pietra disposti su diversi livelli. Al centro si trova un'area circolare suddivisa in quattro quadranti, circondata da una zona con pareti a raggiera che creano piccoli ambienti simili a stanze. Gli archeologi ipotizzano che l'edificio, non adibito a residenza permanente, fosse utilizzato per cerimonie e rituali, come suggerisce la presenza di numerose ossa di animali rinvenute al suo interno. La sua funzione potrebbe essere stata simile a quella di un centro comunitario per la popolazione locale. Il ritrovamento risale al periodo della civiltà minoica, che dominò Creta a partire dal 3000 a.C. La struttura presenta alcune somiglianze con il leggendario labirinto di Cnosso, dove, secondo la mitologia greca, era rinchiuso il Minotauro. La scoperta rappresenta un'importante testimonianza della civiltà minoica e del suo ingegno architettonico. Gli scavi, ancora in corso, potrebbero rivelare ulteriori informazioni sulla funzione e sul significato di questo affascinante sito archeologico. Note
Kréta (kraj)

Kréta (řecky: Περιφέρεια Κρήτης) je jeden z krajů Řecka. Zahrnuje území stejnojmenného ostrova a okolních ostrůvků, z nichž je největší Gavdos. Hlavní město Iraklio. Rozloha kraje je 8336 km2 a žije v něm 623 065 obyvatel. Správní členění Kraj Kréta se od 1. ledna 2011 člení na 4 regionální jednotky, které odpovídají dříve zavedeným stejnojmenným prefektrurám. Ostrovy Ostrovy, které náleží ke kraji Kréta, zachycuje tabulka: Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kréta na Wikimedia Commons
Kreta (griechische Region)

Die Region Kreta (griechisch Περιφέρεια Κρήτης) umfasst 8.342 Quadratkilometer und wird überwiegend von der griechischen Insel Kreta und einigen kleineren umliegenden Inseln gebildet. Politik Mit der griechischen Verwaltungsreform 2010 (Kallikratis-Programm) wurden die Präfekturen abgeschafft und die Kompetenzen auf die Region und die zahlenmäßig stark verringerten Gemeinden aufgeteilt. Die Region Kreta bildet eine der 13 Regionen (Ez. περιφέρεια periféria) Griechenlands und gliedert sich in vier Regionalbezirke, die den Gebieten der Präfekturen bis 2010 entsprechen. Proportional zu deren Einwohnerzahl entsenden sie eine bestimmte Anzahl Abgeordneter in den 45-köpfigen Regionalrat. Wirtschaft Im Jahr 2017 betrug die Arbeitslosenquote 17,7 %. Einzelnachweise
Periferia de Creta

La periferia de Creta (en griego: Περιφέρεια Κρήτης, romanizado: Periféreia Krítis) es una de las trece periferias griegas y comprende toda la isla de Creta así como las islas de Gaudos, Gavdopoula, Día, Khrysí, Koufonisi y Dionysades. También es una de las siete administraciones descentralizadas creadas por el plan Calícrates en enero de 2011. Su capital es Heraclión. División administrativa Se divide en cuatro unidades periféricas: La Canea, Heraclión, Lasithi y Rétino. Véase también Organización territorial de Grecia Creta Referencias
Crète (périphérie)

La Crète est l'une des treize périphéries (régions) grecques constituée notamment par l'île de Crète mais aussi celles de Gavdos, Gavdopoúla, Día, Chrysí, Koufonísi ou encore des Dionysades. Elle est aussi l'un des sept diocèses décentralisés créés par le programme Kallikratis en janvier 2011. Elle est divisée en quatre districts régionaux : La Canée (Chania), Héraklion, Réthymnon et Lassíthi. Le chef-lieu de La Canée est La Canée, celui d'Héraklion est Héraklion, celui de Réthymnon est Réthymnon et enfin celui de Lasithi est Ágios Nikólaos. Notes et références Liens externes (el) Site officiel Portail de la Grèce Portail de la Crète
Periferija Kreta

Periferija Kreta (Grčki: Περιφέρεια Κρήτης - Peripheria Kriti) je jedna od 13 periferija u Grčkoj. Smještena je na krajnjem jugu zemlje u Sredozemnom moru i obuhvaća otok Kretu. Zemljopis Ova periferija je podijeljena na 4 prefekture: Prefektura Hania Prefektura Heraklion Prefektura Lasiti Prefektura Retimno
Region Kreta

Region Kreta – jeden z 13 regionów administracyjnych Grecji stanowiący najbardziej wysuniętą na południe część kraju. Zajmuje obszar wyspy Kreta na Morzu Śródziemnym oraz mniejsze wysepki wokół niej. Morze Kreteńskie oddziela go na północy od regionów: Peloponez, Attyka i Wyspy Egejskie Południowe. Stolicą regionu jest Heraklion. Region Kreta podzielony jest na cztery jednostki regionalne: Jednostka regionalna Heraklion ze stolicą w mieście Heraklion, Jednostka regionalna Chania ze stolicą w mieście Chania, Jednostka regionalna Lasiti ze stolicą w Ajos Nikolaos, Jednostka regionalna Retimno ze stolicą w mieście Retimno. Przypisy
Крит (периферия)

Крит (греч. Περιφέρεια Κρήτης) — периферия в Греции на одноимённом острове. Население 623 065 жителей по переписи 2011 года. Площадь 8335 км². Плотность 74,74 человека на км². Административный центр — Ираклион. Перифериархом на местных выборах в 2014 году избран Ставрос Арнаутакис (Σταύρος Αρναουτάκης). Периферия образует одноимённую децентрализованную администрацию Крит. Административное деление По программе «Калликратис» с 1 января 2011 года периферия Крит делится на 4 периферийные единицы и 24 общины (дима): Примечания Ссылки crete.gov.gr — официальный сайт периферии Крита
Периферија Крит

Периферија Крит (грч. Περιφέρεια Κρήτης - Peripheria Kriti) је једна од 13 периферија у Грчкој. Смештена је на крајњем југу државе, у Средоземном мору и обухвата острво Крит са многобројним малим острвима. Главни град периферије је Ираклион. Положај и управна подела периферије Положај: Периферија Крит је у потпуности острвска, па је окружују: север: Егејско море, исток: Левантско море, југ и запад: Средоземно море. Подела: Периферија је подељена на 4 округа: Ираклион Ласити Ретимно Ханија Даља подела на општине изгледа према таблици: Географија Периферија Крит је махом планинска област, која покрива површину 8.336 km², у јужном делу Грчке. Она покрива истоимено острво Крит и више од 80 сасвим малих острва, од којих је једино значајније Гавдос, најјужнија тачка Европе. Рељеф: Већи део периферије је планински. Планине се смењују правцем истог - запад, како се пружа и острво. Редом иду: Орнон, Дикти, Иди и Лефка. Планине су високе и најчешће голетне. Равнице су мале, међусобно изоловане и углавном смештене дуж обале. Најважнија равница је Месара у јужном делу острва. Клима: У приобалном делу клима је изразито средоземна, даље од мора и на већим висинама она прелази у оштрији облик. Воде: Периферија Крит је у потпуности острвска и излази на чак три мора: на северу на Егејско море, на истоку на Левантско море и на југу и западу Средоземно море. Обала је разуђена, па постоји више залива, најчешће широко отворених ка мору. Истичу се Мирампелоски, Ираклијски и Алмироски залив на северној обали, и Месарски залив на јужној. Због сушне климе има мало водотокова, који су мали и лети често пресуше. Оне праве величанствене клисуре, по којима је Крит познат на нивоу Грчке. Најпознатији су речице Евротас и Алфиос. Историја Погледати: Пелопонез Становништво У периферији Крит живи више од 610.000 становника (процена 2010. године). Густина насељености је осредња (око 73 ст./км²), што је близу државног просека (око 80 ст./км²). Последњих година број становника расте. Приобални део је много боље насељен него унутрашњост, која је у одређеним деловима готово пуста. Највећи број становника чине етнички Грци. Месно становништво је познато као конзервативно. У периферији има мало досељеника из иностранства, а лети се број значајно повећа доласком туриста. Привреда Периферија Крит је привредно развијена област за ниво Грчке. У привреди предњаче већи градови, седишта округа, где преовлађују услуге, посебно оне везане за туризам. Због неповољних природних услова, земљорадња је развијена само у равницама, којих нема много. Преовлађују средоземне културе (агруми, маслина). Најповољнији услови за земљорадњу постоје у Месарској равници. Туризам је последњих деценија постао веома важна привредна грана. Крит је данас прворазредно туристичко одредиште са неколико међународно познатих туристичких места (Херсонисос, Ајос Николаос). Види још Ираклион Крит Критска култура Кносос Спољашње везе Званични веб-сајт
Kreta (region)

Kreta är en region i Grekland. Den ligger på ön Kreta i den sydöstra delen av landet, 300 km söder om huvudstaden Aten. Antalet invånare är 601 131. Arean är 8 336 kvadratkilometer. Kreta är sedan 2011 indelad i regiondelarna Rethýmnis, Lasithi, Chania och Heraklion. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kreta.﻿
Крит (периферія)

Крит (грец. Περιφέρεια Κρήτης) — периферія в Греції на Криті. Населення 623 065 жителів (за переписом 2011 року). Площа 8335,88 км². Густота населення 74,74 особи на км². Адміністративний центр — Іракліон. Периферіархом на місцевих виборах 2014 року обрано Ставроса Арнаутакіса (Σταύρος Αρναουτάκης). Периферія утворює однойменну децентралізовану адміністрацію Крит. Адміністративний поділ За програмою «Калікратіс» від 1 січня 2011 року периферія Крит ділиться на 4 периферійні одиниці та 24 громади (дима): Примітки Посилання Офіційний сайт периферії Криту
West Mani

West Mani (Greek: Δυτική Μάνη, romanized: Dytiki Mani) is a municipality in the Messenia regional unit, Peloponnese, Greece. The seat of the municipality is the town Kardamyli. The municipality has an area of 402.809 km2. It comprises the northwestern part of the geographic and historical region of the Mani Peninsula, also known as Messenian Mani (Μεσσηνιακή Μάνη) or Outer Mani (Έξω Μάνη), in juxtaposition with the southeastern part of Mani (Laconian Mani or Inner Mani), which is covered by the municipality of East Mani. Municipality The municipality of West Mani was established in 2011 by the Kallikratis Programme, a nationwide administrative reform. As a consequence of the reform, the municipalities of Avia and Lefktro were merged into the new municipality of West Mani. References