NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Îles (district régional)

Le district régional des Îles (grec moderne : Περιφερειακή ενότητα Νήσων) est l'un des districts régionaux de Grèce qui fait partie de la périphérie (région) de l'Attique. Ce district régional englobe les îles Saroniques, une petite partie de la péninsule du Péloponnèse ainsi que quelques îles de la côte est du Péloponnèse. Administration Dans le cadre de la réforme gouvernementale de 2011, le Programme Kallikratis, le district régional des îles est créé sur une partie de l'ancienne nomarchie du Pirée. Il comprend 8 municipalités qui sont (numérotées selon la carte dans l'infobox) : Angistri (2) Cythère (6) Égine (3) Hydra (13) Poros (9) Salamine (10) Spetses (11) Trézénie (12) Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Islands (regional unit) » (voir la liste des auteurs). Liens externes Le Programme Kallikratis (Ambassade de Grèce en France) Portail de la Grèce
Isole (unità periferica)

L'unità periferica di Isole (in greco Περιφερειακή ενότητα Νήσων?) è una suddivisione amministrativa della periferia dell'Attica con 74.651 abitanti al censimento 2011. È stata istituita nel gennaio 2011 a seguito della riforma amministrativa detta Programma Callicrate. Comprende l'area di Salamina, l'isola di Citera, una piccola parte del Peloponneso e qualche isola ad est della penisola. Geografia antropica Suddivisioni amministrative L'unità periferica è suddivisa in 8 comuni. Il numero tra parentesi indica la posizione del comune nella cartina. Il territorio comprende parte della vecchia prefettura del Pireo: Egina (3) Angistri (2) Idra (13) Kythira (6) Poros (9) Salamina (10) Spetses (11) Troizinia (12) Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Isole
Eilanden (periferie-district)

Eilanden (Grieks: Περιφερειακή ενότητα Νήσων, Periphereiaki enotita Nison) is een periferie-district (perifereiaki enotita) in de Griekse regio Attica. De hoofdstad is Salamis en Eilanden had 74.651 inwoners (2001). Het periferie-district omvat het eilanddeel van Attica. Geografie Het departement omvat de Saronische Eilanden in ruime zin, waaronder Salamis, Egina en Hydra. Daarnaast hoort ook een stuk land op de Peloponnesos, omsloten door het departement Argolis (het schiereiland Methana en omgeving) tot het periferie-district Eilanden. Tot slot ligt ook het, ten zuiden van de Peloponnesos gelegen en bijna 200 km van de stad Piraeus gelegen eiland Kythira, en het kleinere, richting Kreta gelegen Antikythera, in het periferie-district. Gemeenten en plaatsen Gemeenten: Egina Angistri Kythira Hydra Poros (eiland) Salamis Spetses Troizinia-Methana Plaatsen
Jednostka regionalna Wyspy

Jednostka regionalna Wyspy (gr. Περιφερειακή ενότητα Νήσων) – jednostka administracyjna Grecji w regionie Attyka. Powołana do życia 1 stycznia 2011 w wyniku przyjęcia nowego podziału administracyjnego kraju. W 2021 roku liczyła 69 tys. mieszkańców. W skład jednostki wchodzą gminy: Angistri (2), Egina (1), Hydra (3), Kithira (4), Poros (5), Salamina (6), Spetses (7), Trizinia (8). Przypisy
Ilhas (unidade regional)

Ilhas (em grego: Νήσων) é uma unidade regional da Grécia, localizada na região da Ática. É formada pelas Ilhas Sarônicas, pequena parte da península do Peloponeso e algumas ilhas adjacentes. Administração Foi criada a partir da reforma administrativa instituída pelo Plano Calícrates de 2011, através de uma divisão da antiga prefeitura de Pireu. É subdividida em 8 municípios; são eles (numerados conforme o mapa): 1. Egina 2. Agistri 3. Hidra 4. Citera 5. Poros 6. Salamina 7. Spetses 8. Troizinia-Methana Referências
Острова (периферийная единица)

Острова (греч. Περιφερειακή Ενότητα Νήσων) — одна из периферийных единиц Греции. Является региональным органом местного самоуправления и частью административного деления. По программе «Калликратис» с 2011 года входит в периферию Аттика. Включает в себя часть бывшей номархии Пирей, острова Ангистрион, Идра, Порос, Саламин, Спеце, Эгина в заливе Сароникос, острова Андикитира и Китира в Ионическом море и общину Тризиния-Метана на полуострове Пелопоннесе. Административный центр — город Саламин на острове Саламин. Население Островов — 74 651 житель по переписи 2011 года, площадь — 878,965 квадратного километра, плотность — 84,93 человека на квадратный километр. Возглавляет Острова антиперифериарх Хадзиперос Панайотис (Χατζηπέρος Παναγιώτης). Административно-территориальное деление Периферийная единица Острова делится на 8 общин: Примечания
Острва (округ)

Округ Острва (грч. Περιφερειακή ενότητα Νήσων, енгл. periferiakí enótita Nison) је округ у периферији Атика, који обухвата Саронска острва (највећи део округа), сасвим мали део крајње источног Пелопонеза и Китеру, као најјужније од Јонских острва. Управно средиште округа је град Пиреј, који подручно њему не припада. Округ Острва је успостављен 2011. године поделом некадашње некадашње префектуре Пиреј, која је тада због величине подељена на два округа (други је округ Пиреј). Природне одлике Округ Острва је изразито острвски округ, који има сасвим малу копнену границу са Округом Арголида на западу. Остатак су махом острва, веома раштркана дуж обала Атике и Пелопонеза. Округ обухвата Саронска острва (која чине највећи део округа), сасвим мали део крајње источног Пелопонеза (Тројзинија) и Китеру, као најјужније од Јонских острва, као и још неколико малих острва у Егејском мору, која су физички близу Пелопонеза. Сви делови округа, било острвски или копнени, су брдовити и махом без високог растиња. Клима у округу Острва је изразито средоземна. Готово целокупан простор (изузев Китере) је у оквиру подручја Егејског мора. Док су Саламина и Егина у заливу (Саронски залив), остала острва су на отвореном мору. На острвима постоји стална оскудица пијаћом водом. Историја У доба антике ова област била је значајна као део полиса Античке Атине. У каснијим епохама долази владавина Римљана, затим Византинаца и на крају Османлија. Месни Грци су били веома активни током Грчког устанка 1821. г, па је подручје постало део савремене Грчке. Последњих деценија са ширењем града Атине оближња острва Саламина и Егина су доживела буран развој. За разлику од овог дела округа од Атине даља острва су имала много спорији развој, али су последњих деценија захваљујући туризму забележила су брз развој. Становништво По последњим проценама из 2001. године округ Острва је имао око 75.000 становника, од чега половина живи у оквиру "Велике Атине" (острво Саламина). Етнички састав: Главно становништво округа су Грци, уз мањи број странаца. Густина насељености је око 75 ст./км2, што је близу просека Грчке (око 80 ст./км2). Међутим, Атини најближе острво Саламина је веома густо насељено (преко 300 ст./км2), док су остала острва са густином углавном испод 50 ст./км2. Управна подела и насеља Округ Острва се дели на 8 општина (број је ознака општине на карти): Ангистри — 2 Егина — 3 Китера — 6 Порос — 9 Саламина — 10 Спецес — 11 Тројзинија — 12 Хидра — 13 Једино веће насеље (> 10.000 ст.) у округу је град Саламина. Привреда Острво Саламина, као део "Велике Атине", има развијену привреду, нарочито лучке делатности. Сва острва су некада била окренута традиционалној пољоприведи (маслина, винова лоза) и поморству, али се данас све више окрећу туризму. Томе погодује и близина и добре везе са Атином, па је викенд-туризам њених становника веома важна привредна грана. Посебно се туризам развија на Хидри, Поросу и Спецесу. Види још Пиреј Периферија Атика
Музей живої історії Casa Parlante

Музей живої історії Casa Parlante — музей, розташований у місті Керкіра на острові Керкіра (Корфу), Греція, розташований в історичному особняку та відображає побут знаті у 19 столітті. Музей Музей відкрився в березні 2014 року. Його назва відображає сильний італійський культурний та архітектурний вплив на острові Керкіра. Він розташований в центральній частині міста Керкіри в одному з історичних особняків, який датується 1620 роком. Поблизу розташований Музей філармонічного товариства Керкіри. В музеї є рухомі манекени, які відображають повсякденне життя знатної родини (графа, графині, їхніх дітей та всієї родини) та слуг, що проживали на Корфу протягом 19 століття. Там граф читає газету, графиня приймає гостей на чай, діти грають музику, кухар готує на кухні та інші сцени щоденного життя 19 століття. Експозиція включає інтер'єри, у тому числі меблі тієї епохи та супроводжуєтться відповідними запахами та звуками. Манекени створені греками — братами Алахозі. Відвідувачів зустрічають як гостей в цьому благородному будинку та частують м'ятними спиртними напоями з кумкватами та трояндами як знак вшанування венеційської корфіотської надмірної любові до солодощів. Музей є одним із один із лауреатів премії еллінського підприємництва за 2013 рік. Особняк, в якому знаходиться музей, був повністю відремонтований, і компанія запропонувала непряме працевлаштування десяткам місцевих фахівців, крім постійних робочих місць, створених для його роботи. Інвестиції у створення музею склали 150 000 євро. Час роботи Відкрито щодня з 10.00 до 18.00 (влітку з 10.00 до 22.00) за адресою N. Theotoki 16, (біля кварталу Лістон) Посилання
Tempel van Hera

De Tempel van Hera, ook bekend als Heraion, was een antieke Dorische Griekse tempel in Olympia, Griekenland. De tempel werd vernietigd door een aardbeving in de 4e eeuw n.Chr. en werd nooit herbouwd. In moderne tijden is de tempel de plaats waar de toorts van de olympische vlam aangestoken wordt door het focussen van zonnestralen of bij gebrek hieraan met behulp van een vuurpotje. Vanaf hier wordt deze toorts via een estafetteloop naar de Openingsceremonie van de Spelen gebracht, waar met behulp van de toorts de Olympische Vlam wordt ontstoken. Dit gebeurde voor het eerst in 1936 tijdens de Olympische Spelen van Berlijn. Een uitzondering was de olympische vlam voor de Olympische Winterspelen van 2026 omdat het op de dag waarop deze werd ontstoken slecht weer werd verwacht. De ontsteking van deze vlam werd daarom verplaatst naar het Archeologisch Museum. De vlam werd hier ontstoken met behulp van het vuur van de generale repetitie. De tempel was gewijd aan Hera, de vrouw van Zeus, een van de meest belangrijke vrouwelijke godheden in de oud-Griekse godsdienst. De tempel werd afgebeeld op de achterzijde van het Griekse bankbiljet van 1000 drachmes van 1987-2001. Beschrijving De Heraion te Olympia is gesitueerd in het noorden van de altis, het heilige gebied, is de oudste peripterale tempel (volledig omgeven door vrijstaande zuilen) op de locatie en een van de vroegste Dorische tempels in Griekenland. Mogelijk is er een oudere cultusplaats geweest op dezelfde plek. De tempel werd gebouwd rond 590 v.Chr., waarschijnlijk in opdracht van de Triphyliaanse polis Skillous. Er is gesuggereerd dat deze toewijding door een nabije stad oorspronkelijk ter ere was van de belangrijkste godheid in Olympia: Zeus. In dat geval zou de tempel pas op een later moment aan Hera zijn gewijd, mogelijk na 580 v.Chr., toen de controle over Olympia over was gegaan van Triphylia naar Elis, of in de 5e eeuw v.Chr., toen de beroemde Tempel van Zeus werd gebouwd. De tempel had afmetingen van 50,01 bij 18,76 meter op het niveau van het stylobaat. Dergelijke uitgerekte verhoudingen zijn een gemeenschappelijk kenmerk van vroege Dorische architectuur. Het heeft een peripteros van 6 bij 16 zuilen. Oorspronkelijk waren ze van hout en werden ze alleen geleidelijk aan vervangen door stenen exemplaren. Het vervangen vond plaats in een lange periode tussen de Archaïsche en Romeinse periode en werden uitgehouwen onder de invloed van hun respectievelijke eigentijdse stijlen, die aanzienlijk verschillen in verhoudingen en details. In de tweede eeuw na Christus zag de reizende schrijver Pausanias één houten zuil in het opisthodomos. Pausanias rapporteert twee cultusbeelden in de naos van de tempel: een zittende Hera en een staande Zeus.
Heras tempel i Olympia

Heras tempel i Olympia var en helgedom tillägnad gudinnan Hera i Olympia i Grekland. Det var en av de äldsta templen i dorisk stil i Grekland, och det första peripteros-templet i Olympia. Det uppfördes omkring 590 f.Kr. Det är äldre än Zeustemplet i Olympia bredvid. Det har föreslagits, att Heras tempel ursprungligen var uppfört åt Zeus, men att det invigdes åt Hera sedan det större templet åt Zeus hade uppförts. Pausanias besökte Olympia på 100-talet och har gett en utförlig beskrivning av det. Han nämner att Hera var skulpterad sittande på en tron med en hjälmklädd Zeus stående bredvid, och att det var enkla och grova statyer: han nämner också flera votivgåvor, bland dem Hermes med Dionysosbarnet. Källor
Lefkandí

Lefkandí est un site archéologique occupé depuis l'âge du bronze ancien jusqu'au début du VIIe siècle av. J.-C. et se trouve sur l'île d'Eubée, à l'orée orientale de la très fertile plaine Lélantine, en bordure de mer. Les nécropoles des siècles dits obscurs commencent dès la période submycénienne vers 1100 et sont abandonnées vers 825 à l'époque géométrique. L'habitat de la colline de Xéropolis ne l'est que vers 700. Un édifice de la plus riche des nécropoles de Lefkandi, la nécropole de Toumba, découvert en 1981, est particulièrement intéressant. Il date de la première moitié du Xe siècle av. J.-C. au cours de la période protogéométrique, et est constitué d'un porche d'entrée, de deux salles et d'une abside. Il mesure 50 mètres de long sur 14 de large. Bien que l'édifice ait été entouré de colonnes en bois, il ne s'agit pas d'un temple, mais il doit plutôt être mis en relation avec les demeures « princières ». Deux fosses funéraires se trouvaient à l'intérieur, dans le sol de la salle principale. L'édifice est soit une résidence princière, dans laquelle le prince aurait été enterré à sa mort, soit un édifice funéraire imitant une résidence princière. Le bâtiment a été détruit par un tremblement de terre puis recouvert d'un tumulus. Il est probable que ce bâtiment ait servi de hérôon. L'une des fosses contenait les restes de quatre chevaux. L'autre les restes d'une femme et une urne cinéraire de bronze d'un homme de trente à quarante-cinq ans. L'urne et une amphore de bronze appartiennent à une série de vases d'origine chypriote. Cette sépulture est tout à fait exceptionnelle pour cette période, les tombes similaires de Salamine de Chypre datant des environs de 700. La nécropole est utilisée de la fin du IIe millénaire av. J.-C. (vers -1200/-1100) à la fin du IXe siècle av. J.-C. (les dernières tombes datent des environs de 825 av. J.-C.). L'habitat de Xéropolis est abandonné au début du VIIe siècle av. J.-C., probablement dans le cadre de la Guerre lélantine (710/705-650 av. J.-C. environ), ayant impliqué les cités de Chalcis et d'Érétrie. Les habitants du site (dépendant fort probablement du territoire érétrien) fuirent sûrement les combats pour se réfugier dans le centre urbain, qui voit sa population augmenter à cette époque. Références Liens externes Lefkandi, sur le site de l'université d'Oxford Portail de la Grèce antique Portail de l’archéologie
Lefkandi

Lefkandi (ngr. Λευκαντί) – miejscowość na zachodnim wybrzeżu wyspy Eubea; stanowisko archeologiczne. Położony przy szlaku prowadzącym z Chalkidy do Eretrii pierwszy kurort z plażą. Odległy ok. 2 km od Vasilikó, gdzie zachowały się dawne weneckie wieże obronne. Miejsce znane jest przede wszystkim ze znalezisk archeologicznych na przylądku Kseropolis, gdzie odkryto szereg cmentarzysk oraz pochówków datowanych od wczesnej epoki brązu po okres archaiczny. Od końca III tysiąclecia do połowy VIII wieku p.n.e. był to ważny ośrodek osadniczy, a następnie miejski, który szczególnie zyskał na znaczeniu w okresie mykeńskim (XIV-XIII w. p.n.e.). Ówczesna jego nazwa nie jest znana. Upadkowi i opuszczeniu uległ dopiero ok. 700 lub ok. 750 p.n.e., po zniszczeniach podczas wojny lelantyńskiej toczonej pomiędzy Chalkidą i Eretrią o żyzną równinę w dorzeczu rzeki Lelas (gr. Λήλας). Heroon Do szczególnie znaczących znalezisk należą pozostałości okazałej konstrukcji z okresu tzw. wieków ciemnych. Obiekt ten, o powierzchni niemal 500 m², był najpewniej rezydencją władcy, którą następnie przekształcono z miejsce kultu lokalnego herosa. Stąd badacze umownie określają to odkryte w 1981 r. miejsce jako heroon datowany na ok. 1000 p.n.e. Budowla typu megaronu o znacznych rozmiarach (odkryta część ma wymiary 47 x 10 m), składała się z przedsionka, pomieszczenia głównego i apsydy. Wewnątrz (w pomieszczeniu głównym) znaleziono bogato wyposażone groby szybowe, w których pochowano wojownika, kobietę i cztery konie. Ciało mężczyzny zostało poddane kremacji, całość pochówków nakryta kopcem. Badacze wysnuli hipotezę, że zmarli byli parą królewską. Po ich pochówku pałacową siedzibę zniszczono i przysypano tumulusem, przy którym później umieszczano groby należące prawdopodobnie do lokalnej elity. Z miejscowych pochówków w Tumba pochodzi m.in. wyjątkowe znalezisko glinianej figurki centaura – najwcześniejsze znane jego plastyczne przedstawienie w sztuce greckiej. Znalezione w dwu częściach w osobnych pochówkach, najpewniej jest przedstawieniem mitycznego Chirona) i stanowi eksponat muzeum w Eretrii. Natomiast stosunkowo bogate wyposażenie pochodzące z heroonu i innych pochówków w Lefkandi, dostarcza przekonujących dowodów na kontakty utrzymywane z Cyprem, Egiptem i Syrią w „ciemnych” latach 1000-800 p.n.e., uważanych za okres izolacji i materialnego zubożenia. Przypisy
Lefcandi

Lefkandi é um sítio arqueológico e cemitério na ilha de Eubeia, Grécia, ocupado de 1500 a 331 antes de Cristo. Acredita-se que Lefkandi é um dos locais escolhidos pela Civilização Micénica para ocupação depois do colapso da Idade do Bronze no Mediterrâneo. A ocupação é incomum porque parece ter sido feita seguindo uma certa estrutura social. A importância arqueológica do sítio foi revelada em 1980 quando um grande túmulo (túmulo dos heróis) foi encontrado. Acredita-se que a tumba foi construída para homenagear pessoas importantes da época.
Лефканди

Лефканди (грч. Λευκαντι) је археолошки локалитет на острву Еубеја, на источној обали Атике , који је био настањен у периоду између 1500.--331. године старе ере. Период између краја микенске цивилизације и око 900. п. н. е. у историји се назива мрачним добом Грчке. Археолошки налази, до којих се дошло у последњих тридесетак година, доводе у питање цео „концепт мрачног доба“, јер показују да се неке одлике грчке цивилизације, за које се раније мислило да се не могу датирати пре 800. п. н. е., заправо могу сместити у много ранији период. Пример Лефкандије је за то посебно важан, јер је везан за појаву грчких градова држава, тј полиса. Наиме , археологија је 1981. године бацила светлост на "најмрачнију" фазу , протогеометријски периода (око 1075.-900. п. н. е.), назван тако по геометријским облицима насликаним на керамици. На локалитету Лефканди на Еубеји тада је откривен гроб, богат по стандардима сваког периода. У том гробу, који се датира у период око 1000. п. н. е., налазе се (вероватно кремирани) остаци мушкарца и жене. Велики бронзани суд у коме су смештени остаци мушкарца потиче са Кипра, а предмети од злата који су депоновани са женом су одличне и софистициране израде. Такође су нађени остаци неколико коња , који су били сахрањени са својим ђемовима. Гроб се налази у великој уништеној кући, чији облик антиципира облик грчких храмова два столећа касније. Раније се сматрало да су ови храмови једна од првих манифестација "монументализирања", које се повезује са настанком градова-држава. Стога представљају важне доказе ови налази и слични налази из оближњих гробова, откривени пре 1980. године, који сведоче о даљим контактима између Египта и Кипра у периоду од 1000. до 800. п. н. е. Ови налази показују да бар један делић грчког острва није био нити сиромашан нити изолован у периоду који се обично карактерише и сиромаштвом и изолацијом. Тешкоћа је у томе што се не зна у којој мери Лефканди представља изузетак, али је у сваком случају он ревидирао ранија схватања о томе шта је било или није било могуће на почетку првог миленијума старе ере. Спољашње везе Археолошко налазиште Лефканди Архивирано 2007-03-13 на сајту Archive.today Лефканди Лефканди филмски запис Лефканди и Античка култура Лефканди - Енциклопедија Британика Лефканди Лефканди архелогија
Lefkandi

Lefkandi är en fornlämning i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomós Evvoías och regionen Grekiska fastlandet, i den östra delen av landet, 50 km norr om huvudstaden Aten. Lefkandi ligger 1 meter över havet. Den ligger på ön Euboia. Terrängen runt Lefkandi är platt åt sydväst, men åt nordost är den kuperad. Havet är nära Lefkandi söderut. Närmaste större samhälle är Chalkída, 9,1 km nordväst om Lefkandi. Kommentarer Källor
Estadio Metropolitano de Kalamata

El Estadio Metropolitano de Kalamata (en griego: Δημοτικό Στάδιο Καλαμάτας) es un estadio multiusos ubicado en la ciudad de Kalamata en Grecia. Historia El Estadio Municipal fue construido en 1976 con el nombre original de "Estadio Municipal de Kalamata" en un área sin urbanizar, sin uso hasta entonces, cerca de la playa este de la ciudad. El propósito de su establecimiento fue aliviar la congestión del Estadio Messiniense de los partidos de fútbol, pero también crear un estadio con modernas instalaciones de atletismo. En 1976 se construyeron las dos gradas y se conformó la pista de atletismo. En 1983 se instaló la gramilla artificial. En 2001 se añadieron focos y en 2007 se instalaron asientos de plástico en las gradas reduciendo su capacidad de 5400 a 4500 espectadores. Fue utilizado como sede del Kalamata FC hasta 1994 y de 2003 a 2010 así como de otros clubes de fútbol de la ciudad. También se ha utilizado ocasionalmente en partidos de selecciones nacionales de fútbol masculino, infantil y juvenil, pero sobre todo es el hervidero deportivo de la ciudad en los deportes clásicos. Su fundación dio como resultado la organización del encuentro anual de atletismo Papaflessia, que desde 1995 se ha convertido en internacional y se ha consolidado como uno de los mejores rallies deportivos que se celebran en Grecia. Récords de Asistencia 8 de febrero de 1995: (Amistoso internacional): Grecia-Rumania (1-0): 8000 espectadores.​ 20 de abril de 2003 (Primera división): Olympiacos FC - AO Egaleo: 4286 espectadores.​ Eventos Papaflessia: rally internacional anual de atletismo. Eliminatorias mundialistas: Grecia-Bosnia (3-0) (domingo 1 de septiembre de 1996).​ Amistoso internacional: Grecia-Rumania (1-0) (miércoles 8 de febrero de 1995). Primer Partido Nacional : Olympiacos FC - AO Egaleo (20/4/2003). Referencias Enlaces externos Perfil - stadia.gr (en griego) Juegos Nacionales de Grecia (en griego) Papaflessia (en griego)
Kalamatastadion

Het Kalamatastadion (Grieks: Δημοτικό Στάδιο Καλαμάτας, Dimotikó Stádio Kalamátas) is een multifunctioneel stadion in Kalamáta, een stad in Griekenland. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Kalamata FC maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 4.496 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1976.
Kalamiaris palm forest

Kalamiaris palm forest or Panayouda palm forest (Kalamiaris is the northern area of Panayouda settlement) is a semi-natural small palm forest on the east coast of Lesbos island. The original twenty-four Canary Island Date Palms (Phoenix canariensis) were planted by the English diplomat Atkinson who brought them from Egypt in the late 19th century. Later when those palms were starting to produce seeds, new palms began to grow. Today, a small but dense palm forest stands on the island. About 80% of its palm population is natural, and the forest has about 150-155 Phoenix canariensis palm trees. The forest continues to propagate new seed palms, but it has not been protected by local authorities. These seed palms are food for some local vegetarian animals or are disturbed by other means, which causes the forest to spread out very slowly. Text resources A small reference at the Greek net site A small reference for the palm forest surrounding protection at the Greek net site Translated from the article at Greek Wikipedia.