NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Monastero del Santo Precursore

Il monastero del Santo Precursore (in greco Μονή Τιμίου Προδρόμου?), sito 12 chilometri a nord-est della città di Serres, in Macedonia centrale, si staglia alla base di una profonda gola del monte Menikio. Il complesso è dedicato a Giovanni Battista, precursore di Cristo secondo i Vangeli. Fondazione e sviluppo Fu fondato nel 1270 da San Ioannikios, monaco agiorita originario di Serres. Intorno al 1300, suo nipote e successore San Gioacchino edificò la chiesa madre e il refettorio, facendo erigere alte mura di cinta. Gioacchino inviò una delegazione a Prousa, riuscendo nel 1372 a ottenere la garanzia di protezione del monastero dalle incursioni ottomane. Per circa 300 anni il complesso ospitò una scuola universitaria che formò numerosi professionisti, tra cui medici, insegnanti e sacerdoti. Tra il 1457 e il 1462 il primo Patriarca dopo la caduta di Costantinopoli, Gennadio Scolario, visse nel monastero fino alla sua morte. Fu quindi sepolto vicino alle tombe dei due fondatori; le sue reliquie, traslate nel 1854, sono custodite da allora in un'urna. Distruzione e rinascita Il monastero subì gravi saccheggi da parte delle truppe bulgare nel 1917 e anche nel 1941; diversi monaci persero la vita e molti recipienti consacrati, manoscritti e libri furono trafugati. Alcuni di questi oggetti furono poi rinvenuti a Sofia, ma non fecero ritorno al monastero. Dopo il secondo attacco il monastero giacque in stato d'abbandono e negligenza per decenni. La rinascita dei complesso si ebbe nel 1986, con la trasformazione in monastero femminile. Una comunità di 27 monache, provenienti dal Monastero della Madonna Odigitria di Volo, s'insediò nel monastero del Santo Precursore, sotto la direzione dell'anziano agiorita Efraim del Monastero di Philotheou dell'Athos, il quale si occupò della ricostruzione. Nel 2010 un incendio cagionò ingenti danni a diverse sezioni del monastero, ma riuscì anche a mobilitare pellegrini da tutto il mondo per contribuirne alla ricostruzione. Architettura e iconografia La chiesa madre costituisce un esempio d'iconografia sacra bizantina. Gli affreschi più antichi ivi custoditi, risalenti al periodo in cui l'abate fu Gioacchino, sono attribuiti all'agiografo macedone M. Panselinos e si distinguono per la loro espressività e realismo. L'iconostasi, scolpita in legno, risale al 1804 e reca immagini di Cristo e della Madonna Odigitria, a testimonianza della fioritura artistica del periodo dei Paleologi. Festività La festività principale ricorre il 29 di agosto, giorno in cui si commemora la decapitazione del Battista. Note Annotazioni Fonti Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero del Santo Precursore
Манастир Светог Јована Крститеља (Сер)

Манастир Светог Јована Крститеља (грч. Μονή Τιμίου Προδρόμου Σερρών) је женски православни манастир основан 1270 године на гори Маникеј , 10 km сјеверо-источно од града Сера, Периферија Средишња Македонија, Грчка. Историја Спиридон Гопчевић наводи податак да је ктитор манастира Стефан Душан. У манастиру је постојала ктиторска фреска цара Душана коју су бугарски попови уништили под утицајем антисрпске бугарске пропаганде. Cousinery је 1814. године погрешно описао ову рестаурирану слику као да се на њој налази, у природној величини, слика бугарског краља (ктитора манастира). О њему је још записао да се звао Стефан, да му је у Серу била пријестоница и да је узео себи за жену Јелену, ћерку Андроника III Палеолога . Фреска је поново откривена 2021. године и на њој се виде цар Душан, краљ Урош и царица Јелена. У овој светој обитељи су нађене у 19. вијеку владарске хрисовуље писане на грчком језику, које је издавао цар Душан, а односе се на град Сер и тај манастир на планини Маникеј. Пронашао их је објавио садржај Ђорђе Јоанид 1856. године. При манастиру је између 1867-1887. године радила српска народна школа. Године 1898. на дан Св. Максима Исповедника, стари игуман манастира Христифор "помућен и занет заборави једног дана да су слике оснивача и осниватељке (Срба) тога манастира постале иконе". Наредио је радницима који су оправљали унутрашњост храма да кречом премажу ликове на тим стародревним живописима, "чији су отисци на души народној". Судбина је убрзо учинила своје са неразумним монахом. Извесни разбојник Коча из места Трстенице, је покушао после године дана (1899) да опљачка и тај манастир. Како нису нашли новца, између 40 калуђера отели су старог игумана. Одвели су га у планину и затражили за њега откуп, од 500 лира "за његов живот"; али старац је претрпевши муке већ умро. Оба догађаја десила су се на исти дан 13. августа (празник Св. Максима), две године заредом. Током 21. века остаци старих фресака су откривени, у питању је фреска цара Душана, царице Јелене и краља Уроша. Симонида Палеолог Немањић је умрла у овом, Зихнијском манастиру, у храму Св. Јована Претече и ту је сахрањена. Ту цркву је касније изнова подигао цар Душан, поставши њезин ктитор. Свету обитељ је подигао, из развалина, митрополит зихински Јоаким, за владавине старијег Андроника. Потчини му се још један манастир у Серу и оба су била под једним игуманом, који није зависио од мјесног архијереја, него од цариградског патријарха. Ктитори су били оба Андроника и баба цара Душана, краљица Симонида. Дарове је манастир добио и од Теодора Метохита, а Кантакузин је водио бригу и надзор. Душан, поставши цар, поста и ктитор овог манастира. Издао је манастиру повељу 1345., у којој су наведени бројни дарови. Референце
Свети Стефан (Метеора)

„Свети Стефан“ (на гръцки: Μονή Αγίου Στεφάνου) е действащ православен женски манастир в Гърция, един от шестте действащи манастира на Метеора. История Монашеският живот започва още през XII век, а през XVI век е построена и малката църква, зографисана през 1545 година. През XVIII век е построена по-голяма църква, посветена на свети Харалампий, където и до днес се пази черепът му. Манастирът претърпява големи разрушения през XX век: той е бомбардиран през Втората световна война от германците, а повечето стенописи са обезобразени от комунистическите бунтовници по време на последвалата Гражданска война. „Свети Стефан“ е почти изоставен до 1961 година, когато се превръща в женски манастир. Столовата от XV век е превърната в музей, който показва фино бродирани одежди и гоблени. Галерия Литература Проватакис, Теохарис: Метеора. История на манастирите и монашеството, изд. „Михалис Тубис“, Атина, с.54-58. Външни препратки Монастырь Святого Стефана (Каламбака) Бележки
Monastýr Agios Stefanos

Monastýr Agios Stefanos (řecky Μονή Αγίου Στεφάνου) je ženský pravoslavný monastýr (klášter), který je součástí klášterního komplexu Meteora v oblasti Thesálie v Řecku poblíž města Kalambaka. Nachází se na vrcholu skály. Je jedním ze šesti monastýrů, které nadále působí v Meteoře, která je od roku 1988 zařazena na seznam světového dědictví UNESCO. Monastýr podle tradice založil koncem 12. století asketa Jeremiáš. Stavba budovy kláštera začala ve 14. století a byla dokončena v 16. století. Současnou podobu získal klášter budovami z 18. a 19. století. Od roku 1961 je v klášteře ženská mnišská komunita. Monastýr je přístupný přes můstek. Cely mnišek jsou umístěny po obou stranách vchodu. Na jihovýchodní straně areálu je starý katholikon, který pochází z 15. století, byl renovován v 16. století a jsou v něm nástěnné malby. Katholikon z roku 1798 je na severozápadní straně areálu. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Μονή Αγίου Στεφάνου Μετεώρων na řecké Wikipedii. Související články Východní křesťanství Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Monastýr Agios Stefanos, na Wikimedia Commons
Monastery of Saint Stephen (Meteora)

The Monastery of Saint Stephen (Greek: Μονή Αγίου Στεφάνου, romanized: Moni Agiou Stephanou) is a Greek Orthodox monastery in central Greece, situated in the Pineios Valley northeast of the town of Kalambaka. It is located at the top of a rocky precipice below Kukulas (Κουκουλάς) peak, 510 metres (1,670 ft). It is one of twenty-four monasteries which were originally built at Meteora. Completed during the 14th century, the Monastery of the Saint Stephen is one of the oldest existing of the Meteora monasteries. It is also the monastery with the largest number of inhabitants, 31 nuns as of December 2025. Collectively titled Meteora, in 1988 the extant six monasteries were inscribed on the UNESCO World Heritage List. In 1961, the monastery was converted into a nunnery. Geography Twenty-four monasteries were built on rock cliffs in the deltaic plains of Meteora. The cliffs rise to a height of more than 400 metres (1,300 ft); and the Saint Stephen Monastery is sited at a height of 575 metres (1,886 ft) above sea level. The monasteries are situated in the Pineios Valley within the Thessalian plains, close to the town of Kalambaka. The rock cliffs, dated by chemical analysis to be 60-million years old, were created during earthquakes, and are of sandstone and conglomerate formations caused by fluvial erosion. The sediments were once in an inland sea during the Pliocene epoch. The cliffs rose as a cone during the earthquakes, forming steep rock columns, known as "heavenly columns". The area is hilly and forested, with river valleys, and a protected area known as Trikala Aesthetic Forest. The monasteries of Saint Stephen and Holy Trinity are separated from the main group of other monasteries, which are further to the north. History The history of building monasteries on top of perilous cliffs near Meteora occurred between the 14th and 15th centuries. Even prior to this, in the 11th century, religious communities had established hermitages at the foot of these cliffs. In the 14th century, the titular emperor of Serbs and Greeks, John Uroš, became a monk and moved to Meteora; he endowed, rebuilt and established monasteries here. During the political upheavals in the region during this century, monks retreated to the safe haven offered by the cliffs. By end of the fifteenth century, there were 24 such monasteries, such as Saint Stephen, Holy Trinity, Rousanou–Saint Barbara, and St. Nicholas Anapausas. As of December 2025, four of the original monasteries were occupied, including the Saint Stephen Monastery (Aghios Stephanos), Holy Trinity (Aghia Trias), the Varlaam Monastery, and the Great Meteoron; and together with the Rousanou and St. Nicholas Anapafsas monasteries – extant, yet inactive – make up the UNESCO World Heritage Site, named Meteora; inscribed in 1988. Gallery See also Church of Greece List of churches in Greece List of Greek Orthodox monasteries in Greece Notes References
Monasterio de San Esteban (Meteora)

El monasterio de San Esteban (Μονή Αγίου Στεφάνου Μετεώρων en griego) es un monasterio ortodoxo, situado al norte de Grecia, en la llanura de Tesalia, en las proximidades de Kalambaka, en el valle del río Peneo. Forma parte de un grupo de seis monasterios denominados Monasterios suspendidos en los aires o Monasterios en el cielo situados en Meteora, que fueron clasificados como Patrimonio de la Humanidad por la Unesco desde el año 1988.​ Es, junto a Roussanou, uno de los dos monasterios de Meteora regentados por monjas. El asentamiento de los monjes sobre el acantilado de San Esteban comenzó a finales del siglo XII, cuando en 1191 o 1192, según la tradición, el asceta Jeremías fundó el monasterio. El fundador y principal organizador del presente monasterio fue el archimandrita Antonios Kantakouzenos. Las obras de construcción empezaron en el siglo XIV y concluyeron en el siglo XVI. En 1333, el monasterio recibió al emperador bizantino Andrónico III Paleólogo. Se cree que hubo posteriores obras de restauración dirigidas por el monje Filoteos de Sklátaina. El monasterio tomó su forma actual con los edificios construidos en los siglos XVIII y XIX.​ Desde 1961, la hermandad de mujeres se estableció en el monasterio. Durante la Segunda Guerra Mundial, fue bombardeado por los nazis. En 1961 fue ocupado por la congregación de monjas, que se han encargado del monasterio hasta la actualidad, conviviendo en el mismo, en 2008, hasta un total de 28 monjas.​ El monasterio está conectado con la carretera moderna con un pequeño puente. Las celdas del monasterio se sitúan a ambos lados de la entrada principal. Al sureste del recinto se encuentra la antigua iglesia del monasterio, que data del siglo XV. Es una pequeña iglesia, de una sola nave, decorada con elementos sencillos, obra de Nicholas Kastrinsio. La nueva iglesia se encuentra en el noroeste del recinto y data del año 1798.​ Galería de imágenes Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Monasterio de San Esteban.
Monastère Agios Stefanos

Le monastère Agios Stefanos (en grec moderne : Μονή Αγίου Στεφάνου, Saint Étienne) est un monastère féminin chrétien orthodoxe qui fait partie des monastères des Météores, situés en Grèce, dans la vallée du Pénée en Thessalie. Histoire Ce monastère aurait été fondé par un ermite nommé Iérémias (Jérémie) vers 1191. Il possède deux églises, dont l'une, le catholicon, construite en 1798 sur le type des églises du mont Athos (à 3 conques et à double exonarthex), et il abrite les reliques de saint Charalampe censées apporter la guérison, surtout des maladies infectieuses. Le monastère fut en partie détruit lors de la Seconde Guerre mondiale. Depuis 1961, il est occupé par des moniales qui animent un atelier d’icônes. En 1988, il a été inscrit au patrimoine mondial de l'UNESCO comme tout le site des Météores. Depuis 2011, l'higoumène est Christonýmfi des Météores. Galerie Références Voir aussi Article connexe Monastères des Météores Liens externes (el) Description du monastère par Lazaros Deriziotis, archéologue, Odysseus Portail du monachisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Grèce Portail du christianisme orthodoxe
Monastero di Agios Stefanos

Il monastero di Agios Stefanos (Santo Stefano), è un monastero di monache ortodosse che fa parte dei monasteri delle Meteore, siti in Grecia, nella regione della Tessaglia. Storia Questo monastero venne fondato da un eremita di nome Iérémias (Geremia) intorno al 1191. Possiede due chiese, delle quali una, il catholicon, costruita nel 1798 sul modello delle chiese del monte Athos (a tre absidi e doppio esonartece), dove sono custodite le reliquie di san Haralambos, che dovrebbero portare a guarigione. Il monastero venne parzialmente distrutto nel corso della seconda guerra mondiale. Abbandonato agli inizi degli anni 1960, è stato ripopolato a partire dal 1962 da una comunità di monache. Il monastero è apparso in una scena del film Tintin et le mystère de la toison d'or. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero di Agios Stefanos
Agios Stephanos

Agios Stephanos är ett kloster i världsarvet Meteora i Grekland som grundades av Sankt Antoninus Cantacuzene omkring 1400. Här finns reliken Sankt Haralambos skalle. I kyrkan finns väggmålningar som prästen Ioannis från Stagoi målade 1545. Klostret skadades svårt under 1920-talet, bombades under andra världskriget och förstörelsen fortsatte under det efterföljande inbördekriget. 1961 blev Agios Stephanos ett nunnekloster efter att i princip varit helt övergivet. Referenser
Русански манастир

Русанският манастир (на гръцки: Μονή Ρουσάνου) или „Света Варвара“ е един от шестте действащи православни манастири на Метеора, Гърция. Разположен е върху отвесна скала, югозападно от манастира „Преображение Господне“, между манастирите „Варлаам“ и „Света Троица“. История Няма сигурни данни за произхода на името на манастира. Предполага се че името Русански (Ρουσάνου) е по името на основателя на обителта, който се наричал Русанос. Според други, първият ктитор бил от селището Росана в Тесалия, и затова и манастирът носи това име. Според непотвърдени исторически извори, манастирът е изграден през 1388 г. от йеромонасите Никодим и Венедикт. Със сигурност обаче 165 години по късно манастирът е ремонтиран, а старите рухнали сгради – възстановени, от двама братя йеромонаси – Максим и Йоасаф от Янина, които се заселват на скалата и през 1545 година построяват и нов храм, посветен на Преображение Господне. Манастирът неколкократно е опустошаван. Част от неговите реликви днес се съхраняват в манастира „Преображение Господне“ (Великия Метеор). По време на Гръцко-турската война през 1897 година зад стените на манастира намират убежище част от жителите на околните селища. През 1897 година са изградени два дървени моста за достъп до манастира, които заменят въжените стълби. През 1936 година дървените мостове са заменени с настоящите масивни мостове, изградени със средствата на Дафни Бака от селото Кастраки. През 1940 година манастирът е напуснат от монасите и запустява. През 1950 година старицата Евсевия от Кастраки сама поема грижите по запазване на манастира; след смъртта ѝ през 1971 година манастирът е затворен поради лошото му техническо състояние. През 1980-те години е реставриран от Гръцката археологическа служба и възобновява дейността си като женски манастир, заради което като получава второ име – „Света Варвара“. Католикон Централният храм (католикон) на манастира е посветен на Преображение Господне. Църквата е кръстокуполна от атонски тип, с притвор. Изписана е през 1560 г. от неизвестни иконописци от Критската школа, с помощта на игумена Арсений, за което споменава изричен надпис на източната стена. Стенописите са запазени в добро състояние, независимо от изминалите над 400 години. Литература Проватакис, Теохарис: Метеора. История на манастирите и монашеството, изд. „Михалис Тубис“, Атина, с. 50 Външни препратки Монастырь Русану, монастырь Святой Варвары (Каламбака) Бележки
Monastýr Rousanos

Monastýr Rousanos (řecky Μονή Ρουσάνου) je ženský pravoslavný monastýr (klášter), který je součástí řeckého klášterního komplexu Meteora v oblasti Thesálie poblíž města Kalambaka. Nachází se na vrcholu skály. Je jedním ze šesti klášterů, které nadále působí v Meteoře, která je od roku 1988 zařazena na seznam světového dědictví UNESCO. Není známo, proč byl pojmenován Rousanos; snad to bylo po prvním obyvateli skály nebo zakladateli prvního chrámu. Skála byla známá jako skála Rousanos již na počátku 16. století, kdy se zde usadili zakladatelé Ioasaf a Maximos, kteří přestavěli tehdy zničený monastýr. V roce 1545 přestavěli katholikon, který je zasvěcen Proměnění Páně a také ctí svatou Barboru. Monastýr v 19. století upadal a stal se poustevnou monastýru Varlaam. V 80. letech 20. století byl monastýr obnoven a stal se monastýrem ženským. Monastýr zabírá celou náhorní plošinu na vrcholu skály, kde se nachází. Je třípodlažní, v přízemí je katholikon, hlavní sál a cely, v dalších patrech mnišské cely a pomocné prostory. Přístup do monastýru je po schodišti a dvou mostech, které byly postaveny v roce 1930 na místě dřívějšího dřevěného mostu. Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Μονή Ρουσάνου na řecké Wikipedii. Související články Východní křesťanství Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Monastýr Rousanos na Wikimedia Commons
Monastery of Rousanou

The Monastery of Rousanou (Greek: Μονή Ρουσάνου) is a Greek Orthodox monastery now used as a convent near the town of Kalambaka, in the Thessaly region of central Greece. It is located at the top of a rocky precipice over 415 metres (1,362 ft) above the Pineios valley floor. It is one of twenty-four monasteries that were originally built at Meteora. Collectively titled Meteora, in 1988 the extant six monasteries were inscribed on the UNESCO World Heritage List. Geography Twenty-four monasteries were built on rock cliffs in the deltaic plains of Meteora. The cliffs rise to a height of more than 400 metres (1,300 ft). The monasteries are situated in the Pineios Valley within the Thessalian plains, close to the town of Kalambaka. The rock cliffs, dated by chemical analysis to be 60-million years old, were created during earthquakes, and are of sandstone and conglomerate formations caused by fluvial erosion. The sediments were once in an inland sea during the Pliocene epoch. The cliffs rose as a cone during the earthquakes, forming steep rock columns, known as "heavenly columns". The area is hilly and forested, with river valleys, and a protected area known as Trikala Aesthetic Forest. Most of the monasteries were located near the Rousanou Monastery; however, both the monasteries of Saint Stephen and Holy Trinity are located further to the south. To the southeast of Rousanou Monastery, the Psaropetra viewpoint is located by the side of a main road. History The history of building monasteries on top of perilous cliffs near Meteora occurred between the 14th and 15th centuries. Even prior to this, in the 11th century, religious communities had established hermitages at the foot of these cliffs. In the 14th century, the titular emperor of Serbs and Greeks, John Uroš, became a monk and moved to Meteora; he endowed, rebuilt and established monasteries here. During the political upheavals in the region during this century, monks retreated to the haven offered by the cliffs. By end of the fifteenth century, there were 24 such monasteries, such as the Rousanou and St. Nicholas Anapausas. As of December 2025, the Rousanou and St. Nicholas Anapafsas monasteries were extant, but inactive; and four of the original monasteries were occupied and in use, including the Monastery of Great Meteoron, Holy Trinity (Aghia Trias), St. Stephen (Aghios Stephanos), and the Varlaam Monastery; and together the six monasteries make up the UNESCO World Heritage Site, named Meteora; inscribed in 1988. See also Church of Greece List of Greek Orthodox monasteries in Greece Notes References External links Media related to Moni Rousanou (Meteora) at Wikimedia Commons
Monasterio de Roussanou

El monasterio de Roussanou (Μονή Ρουσάνου en griego) es un monasterio ortodoxo, situado al norte de Grecia, en la llanura de Tesalia, en las proximidades de Kalambaka, en el valle del río Peneo.​ Forma parte de un grupo de seis monasterios denominados Monasterios suspendidos en los aires o Monasterios en el cielo situados en Meteora, que fueron clasificados como Patrimonio de la Humanidad por la Unesco desde el año 1988.​ Es uno de los dos monasterios femeninos que se encuentran en Meteora. Se desconoce el origen de su nombre Roussanou -o Rousanou, según las fuentes-, aunque la teoría más probable es que lleva el nombre del fundador del primer templo de la zona. Otra teoría atribuye la fundación del monasterio en 1388 a los monjes Nicodemo y Benedicto. En 1545 se reconstruyó el katholikón, que estaba dedicado a la transfiguración de Jesús y a la figura de Santa Bárbara. En 1757 el monasterio se convirtió en un refugio para los griegos de Trikala que huían de los turcos. La situación se repitió en 1897, cuando desempeñó como un escondite para varias familias de Kalampaki que estaba siendo perseguidas después la Guerra greco-turca. Durante la Segunda Guerra Mundial el monasterio fue asaltado. Muchas piezas fueron almacenadas en otros monasterios de la época. Reabrió sus puertas en 1971. Durante los años 1980, se llevó a cabo una profunda renovación del edificio, y en 1988 el monasterio fue entregado a las monjas.​ El monasterio ocupa toda la meseta en la parte superior de la roca donde se encuentra. Es de tres pisos, con el katholikón, el archontariki y varias celdas dispuestas en la planta baja, así como otras celdas y espacios auxiliares en las otras plantas. La iglesia es el templo de cruz Athonite tipo con una simple (nártex con una cúpula) Hagiographies 1560. El acceso al monasterio es por escalera y dos puentes, que fueron construidos en 1930 en lugar de un puente de madera más antigua.​ El monasterio se encuentra en la carretera que conduce desde Kastraki a otros monasterios de Meteora. El monasterio ahora es accesible a través de escaleras y dos pequeños puentes. Originalmente, el acceso al monasterio se realizaba por una escalera tallada en la piedra. Los puentes de madera fueron construidos en 1868 y otros pasajes, de piedra, se tallaron durante 1930. Galería de imágenes Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Monasterio de Roussanou.