NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kalüdón (település)

Kalüdón (görög betűkkel Καλυδών, latinosan Calydon, a mai Ευηνοχώρι Evinohóri mellett) az ókori Aitólia egyik városa. Nevét Kalüdón királyról kapta, aki a hagyomány szerint alapította, és aki nem másnak, mint Aitólia névadójának, Aitólosznak fia. Az Euénosz (újgörög ejtéssel Evinu) folyó nyugati partján terült el. Közel fekszik a Zügosz-hegyhez, ahol a kalüdóni vadkanvadászat zajlott. Homérosz Iliaszában állandó jelzővel sziklás Kalüdón néven említi. Története A városban állt Artemisz Laphria szentélye, a Lapharion. Artemisz istennő anatóliai eredetű, itt egy helyi változata lehetett a fő kultusz, egy saját szűz istennő. Talán nem véletlen, hogy Atalanté történetének Artemisszal kapcsolatos elemei is Kalüdónhoz kötődnek. Korai uralkodói az egész térség névadó héroszai, Aitólosz és Kalüdón. Későbbi királyai, Porthaón, Oineusz és fia, Meleagrosz több legendában feltűnnek, családi kapcsolataik behálózzák a görög szárazföldet. Homérosz az Iliaszban is említi a közeli Pleurón város – amit Kalüdón testvére, Pleurón alapított – elleni háborút. Ezt Artemisz haragja és átka miatt indította Meleagrosz, végül utód nélkül meghalt. Meleagrosz után más városok királyainak hegemóniája váltotta a helyi uralkodóházat. A Kalüdón–Pleurón-háború toposzát a későbbi Kalüdón-történetek a legváltozatosabb módon alakították át és szőtték teli mesés elemekkel. Oineusz, a szőlőművelés és a bor feltalálója (oinosz = bor) elmulasztott egy Artemisznek járó áldozatot és a kalüdóni vadkanvadászattól a pleuróni háborúig ennek következményei történtek. A vadkanvadászat résztvevőinek nagy része később az argonauták vállalkozásában és az Iliaszban is feltűnik, ami Kalüdón korabeli nagy jelentőségét valószínűsíti. Kalüdónban történt az a szerencsétlenség, amely miatt Héraklész önkéntes száműzetésbe vonult. (Arkhitelész fiát, Eunomoszt véletlenül megölte egy ütéssel.) A mítoszok szerint Meleagrosz összetűzése Althaia bátyjaival egy hosszú háborús kor kezdete, amelyben először a kurészekkel, majd a testvérvárossal, Pleurónnal, végül Porthaón unokái harcoltak egymás ellen a város feletti hatalomért. Végül Oineusz halála után Amphissza vette át az irányítást. A város alapítása a mitológiai párhuzamok – mindenekelőtt a trójai háború – alapján az i. e. 13. század környékére tehető. Ez egybeesik régészeti adatokkal is, amelyek a legrégebbi rétegekben Mükéné korával egyidős építményeket tártak fel. Ismert a város fellegvára (akropolisz), amely mükénéi stílusú. I. e. 31-ben a római Octavianus a lakosság nagy részét az új gyarmatvárosba, Nikopoliszba telepítette. Az értékeket a lakosság magával hurcolta, ami megmaradt, azt a rómaiak elszállították, beleértve a műkincseket, szobrokat is, valamint az építőanyagot. Sztrabón a Geógraphika hüpomnémata című művében Kalüdón és Pleurón elhagyatottságáról és szépségéről írt. Kalüdón uralkodói Színkód: Diomédész Andraimónnak adta át a trónt, ettől kezdve Kalüdónt Amphisszából kormányozták.
Calidone

Calidóne (in greco antico Καλυδών?, Kalydṑn) era un'antica città dell'Etolia posta all'imbocco del golfo di Corinto. Il suo nome deriva da Calidone che era il nome di uno dei figli di Etolo e di Pronoe e che ebbe un fratello di nome Pleurone. Il mito Sorgeva su due colli, di cui quello orientale costituiva l'acropoli. A lungo indipendente, aderì alla lega etolica nel IV secolo a.C. Fu la patria di Diomede, eroe omerico e uno dei nove grandi capi dell'esercito acheo durante la guerra di Troia e luogo delle vicende per cui si svolse la disputa tra Oineo ed il fratello Agrio e dei figli di quest'ultimo. La città era nota per un tempio dedicato ad Artemide, venerata con l'epiteto di Lafria, contenente una pregevole statua crisoelefantina realizzata dallo scultore Menecmo. Collegata al mito del cinghiale calidonio, descritto da Ovidio nelle Metamorfosi (libro VIII, vv. 260-444). Note Voci correlate Cinghiale calidonio Calidone (mitologia) Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Calidone Collegamenti esterni (EN) Calydon, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Calydon (stad)

Calydon (Oudgrieks: Καλυδών; Kalydôn) was in het oude Griekenland een polis in Aetolië, gelegen op de westelijke oever van de Evenus. Volgens de Griekse mythologie ontleende de stad haar naam aan haar stichter Calydon, zoon van Aetolus. Dicht in de buurt van de stad bevond zich de Zygosberg, op wiens uitlopers de Calydonische jacht zou plaatsvinden. De stad bood onderdak aan het belangrijke Aetolische heiligdom dat bekendstond als het Laphrion, gewijd aan Artemis Laphria en Apollo Laphrios. In 31 v.Chr. verhuisde de princeps Gaius Iulius Caesar Octavianus de inwoners van de stad naar de nieuwe colonia Nicopolis, gesticht om zijn overwinning in de slag bij Actium eerder dat jaar te herdenken. Rond dezelfde periode verwijderden de Romeinen de meeste kunst en schatten van de stad naar Patras, waaronder het gouden en ivoren cultusbeeld van Artemis. Strabo wijst in zijn Geographia op de voormalige schoonheid van Calydon, dat in die tijd verlaten was: ...Calydon en Pleuron, die nu inderdaad in belang zijn verminderd, hoewel deze nederzettingen in vroegere tijden een ornament voor Griekenland waren. Zie ook Calydonische jacht Referentie L.V. Borrelli, art. KALYDON Greece, in R. Stillwell - e.a. (edd.), The Princeton Encyclopedia of Classical Sites, Princeton, 1976.
Kalidon

Kalidon (grec. Καλυδών) – miasto w starożytnej Grecji, w południowej Etolii, na prawym brzegu rzeki Euenos (Evenus). Z miastem związany jest mit o dziku kalidońskim. Kalidon został założony w kraju Kuretów przez herosa-eponima o imieniu Kalidon. Był rezydencją króla Ojneusa, ojca Meleagra i Dejaniry. W mieście istniało sanktuarium Artemidy Laphria i Apollina znane jako Laphrion. Działało ono do I w. p.n.e. W 31 r. p.n.e. Oktawian August przeniósł mieszkańców Kalidonu do nowej kolonii Nicopolis, ufundowanej dla upamiętnienia jego zwycięstwa pod Akcjum, odniesionego rok wcześniej. W tym samym czasie Rzymianie zrabowali większość zabytków i skarbów, wraz ze złotym posągiem Artemidy, i przenieśli je do Patras. Wiele okazów terakoty, znalezionych ruinach świątyni Artemidy w Kalidonie znajduje się w muzeach w Agrinion oraz w Atenach Przypisy
Calidão

Calidão ou Cálidon (em grego: Καλυδών - Calydon) foi uma cidade grega situada na região da Etólia. Mitologia A cidade foi fundada por Calidão, filho de Étolo e Pronoe, filha de Forbo. O episódio mais importante foi a caçada ao javali calidônio, no qual participaram vários heróis. A caçada ocorreu durante o reinado de Eneu, filho de Portaon.. Ágrio, outro filho de Partaon, vendo que Eneu não tinha filhos, expulsou-o do reino. Depois da Guerra de Troia, Diomedes, filho de Tideu e Deipile, sabendo que seu avô havia sido expulso do reino, uniu-se a Estênelo, filho de Capaneu, lutou com Licopeu, filho de Ágrio, matou-o, e expulsou Ágrio, restaurando o reino a Eneu. História O rei espartano Agesilau II socorreu Calidão quando esta foi atacada pelos acarnanianos. A cidade tinha um altar em honra a Ártemis Láfria; esta imagem foi levada para Patras na época de Augusto (r. 27 a.C.-14 d.C.), quando a Etólia foi devastada. Notas e referências Notas Referências
Калидон

Калидо́н (др.-греч. Κᾰλῠδών) — древнегреческий город в Южной Этолии, на западном берегу реки Эвинос, на выступе Аракинфа. Вместе с куретским городом Плевроном являлся главным городом страны. Основан либо легендарным Этолом, либо его сыном Калидоном. Город был очень знаменит во времена Гомера (Il. 2, 640. 9. 589), и упоминался им как «скалистый», «высокодержащий» и «прекрасный». В греческих мифах прославлен своим героем Мелеагром и Калидонской охотой, о которой рассказывается в «Илиаде» (I, 529 сл.). Предание гласит, что калидонский царь Эней, принося жертву богам, забыл об Артемиде. Разгневанная богиня наслала на страну страшного вепря. Сын Энея, Мелеагр, убил вепря. Однако из-за шкуры и головы убитого зверя разгорелся спор между калидонцами и их соседями куретами. Сюжет мифа был положен в основу драмы Фриниха «Плевронянки». Литература Словник античної міфології — Київ, 1985. (укр.) Калидон // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1895. — Т. XIV. — С. 27. Calydon // Реальный словарь классических древностей / Авт.-сост. Ф. Любкер ; Под ред. членов Общества классической филологии и педагогики Ф. Гельбке, Л. Георгиевского, Ф. Зелинского, В. Канского, М. Куторги и П. Никитина. — СПб., 1885. — С. 241.
Kalydon

Kalydon (grekiska Καλυδών, latin Calydon) var en forngrekisk stad i landskapet Aitolien nära floden Euenos, i sagorna vida berömd huvudsakligen genom Meleagros och andra hjältars jakt på det s.k. kalydoniska vildsvinet. Staden ägde bestånd ännu på Caesars och Augustus tid, och lämningar av dess fästningsverk och teater är ännu i dag synliga. Källor Kalydon i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1910)
Калідон

Калідон (грец. Κᾰλῠδών) — місто в Південній Етолії, засноване Етолом та у якому правив міфічний Ойней. Історія Калідон згадується вже в «Іліаді» як «скелястий» та «прекрасний». Славився, головним чином, міфом про Калідонського вепря, який розповідається в Іліаді (I, 529). Ойней, цар Калідона, жертвуючи іншим богам, забув принести жертву Артеміді, яка, розгнівана, наслала на країну страшного вепра. Мелеагр, син Ойнея, убив вепра, але через шкуру і голову вбитого звіра запалала суперечка між калідонцями та їхніми сусідами куретами. Цим міфом поет Фрініх скористався у драмі «Плевронянки». В історичний час Калідону належала велика область. В самому місті знаходився храм Артеміди Лафрії. Ще за часів Цезаря Калідон був укріплений (Caes. bc 3, 45), але при Августі занепав внаслідок заснування Нікополя. Руїни стін, воріт, акрополя і театру існують і понині. Література Словник античної міфології. — К.: Наукова думка, 1985. — 236 сторінок. Енциклопедичний словник Брокгауза і Єфрона Реальный словарь классических древностей[недоступне посилання з червня 2019]
Булевтерион

Булевтерион (на старогръцки: βουλευτήριον, Buleuterion, Bouleuterion) в древногръцките полиси е сграда, в която се провеждат заседанията на съвета (Буле). Булевтерионът обичайно се намира на пазарния площад (агора), а народното събрание (Еклесия) се провежда в много по-големия Ekklesiasterion. Един от най-добре запазените булевтериони се намира в Приен. Източници Valentin Kockel: Bouleuteria. Architektonische Form und urbanistischer Kontext. In: Michael Wörrle, Paul Zanker: Stadtbild und Bürgerbild im Hellenismus. Kolloquium, München, 24.–26. Juni 1993. Beck, München 1995, ISBN 3-406-39036-6, S. 29 – 40 (Vestigia, 47). Taner Korkut, Götz Grosche: Das Bouleuterion von Patara. Versammlungsgebäude des Lykischen Bundes. Ege Yayinlari, Istanbul 2007, ISBN 978-975-8071-65-4 (Patara II, 1). Външни препратки Bouleuterion: Birthplace of Democracy
Buleuteri

El Buleuteri (en grec: βουλευτήριον bouleutḗrion) és l'edifici on es reunia la bule, el consell, a les ciutats de l'antiga Grècia. D'acord amb el nom específic d'aquesta institució a les diferents ciutats, podia portar un altre nom: per exemple, sinedri (συνέδριον synédrion «consell») a Mesene o geròntic (γεροντικόν gerontikón «assemblea d'ancians») a Nisa. Buleuteri atenès A l'àgora atenesa, van ser construïts dos buleuteris, cadascun d'acord amb un període diferent. El més antic és el Metròon. Del 415 al 406 aC, un nou buleuteri va ser construït a l'oest de l'antic. Les raons d'aquesta nova construcció romanen fosques. El nou edifici era de forma rectangular i mesurava 16 per 22 metres. Avui, no en subsisteixen més que els fonaments, el que no permet aclarir la construcció. Vegeu també Àgora d'Atenes Referències Enllaços externs Cross sections through the Metroon-Bouleuterion complex (Seccions transversals del complex Metròon-Buleuteri) (anglès) Buleuteuri Nou d'Atenes, Projecte Perseus; (anglès)
Búleutérion

Búleutérion (βουλευτήριον, od búlé, sněm) byla ve starověkých řeckých městských státech budova radnice, kde se denně scházela búlé, losovaná nebo volená rada města. Naproti tomu shromáždění všech plnoprávných občanů (ekklésia) se scházelo v podstatně větším ekklésiastérion , kdežto prytaneion byla budova výkonné rady (vlády) města a sloužila také jako jídelna. Nejznámější je búleutérion na athénské agoře, kde se patrně od Solóna scházelo 400 zástupců (po 100 z každé třídy) a od Kleisthenovy reformy (kolem 507 př. n. l.) slavná Rada pěti set. Popis Vedle athénského búleutéria, z něhož se zachovaly jen trosky, se lépe zachovala řada búleutérií v menších městech Řecka, Itálie a celého Středomoří. O jejich ústavách a praxi však víme velmi málo. Menší búleutéria byly budovy s obdélným půdorysem a jedinou místností, původně patrně s lavicemi kolem stěn. I velká búleutéria byla zastřešená s rozponem až přes 15 m, takže strop musel být podepřen sloupy. Kamenné stupňovité lavice tvořily obvykle kruhové segmenty, podobně jako ve starověkém divadle, s řečništěm uprostřed a s více či méně honosnou předsíní. V Athénách, o nichž se zachovalo zdaleka nejvíce zpráv, stálo patrně od doby Kleisthénovy na západní straně agory pod Héfaistovým chrámem Staré búleutérion. Mělo téměř čtvercový půdorys s obdélnou předsíní a sál s dřevěnými lavicemi podél stěn. Strop byl podepřen pěti sloupy. Koncem 5. století př. n. l. bylo západněji postaveno Nové búletérion a Staré se změnilo na chrám Matky (Métroon), jak se mu dodnes říká. Zasedací místnost Nového búleutéria měla dvanáct řad půlkruhových kamenných lavic nad sebou. Podobně byla zařízena ještě větší ekklésiastéria pro shromáždění všech občanů, z nichž některá se také zachovala. Jejich funkci v římské době patrně převzaly císařské basiliky, ovšem podstatně jinak uspořádané. Malé čtverhranné búleutérion s lavicemi podél tří stěn se zachovalo v Olympii a další, větší i menší, jsou například v řeckém Argu, v Mantinei, na Lemnu nebo v Messini, v jihoitalském Paestu, ve francouzském Saint-Rémy-de-Provence a v tureckém Anamuru, Geyre, v Priéné, v Güllük Dağı a ve starověké Tróji (Hisarlik). Galerie Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Bouleuterion na anglické Wikipedii a Buleuterion na německé Wikipedii. Literatura Encyklopedie antiky. Academia: Praha 1973 Související články Búlé Teorie demokracie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Búleuterion na Wikimedia Commons (anglicky) Bouleuterion: rodiště demokracie Bouleterion v Mantinei
Bouleuterion

Ein Bouleuterion (altgriechisch βουλευτήριον), im Deutschen teils auch Buleuterion, war in den Stadtstaaten des antiken Griechenlands der Versammlungsraum der Bule, des Rates der Stadt. Die Volksversammlung (Ekklesia) versammelte sich dagegen in dem wesentlich größeren Ekklesiasterion. Das meist auf rechteckigem Grundriss angelegte Gebäude hatte im Innern häufig die Form eines kleinen Theatersaales, mit ansteigenden Sitzreihen um einen zentralen oder vorgelagerten Vortragsbereich. Die ansteigenden Sitzreihen konnten halbkreisförmig (Milet) oder rechteckig (Priene) angeordnet sein. Doch gab es auch schlichte Lösungen, bei denen ebenerdige Bank- oder Stuhlreihen als Sitzgelegenheit dienten. Da es sich zumeist um recht große rechteckige Bauten handelte, deren Schmalseiten allein über 15 m Breite erreichten, mussten Stützen oder Säulenstellungen im Innern angeordnet werden. Sie halfen die für antike Maßstäbe enormen Spannweiten der Dachkonstruktion zu überwinden. Oftmals wurden Bouleuteria mit aufwändigen Eingangslösungen versehen oder mit Säulenhallen kombiniert (Milet). Als Repräsentationsbauten der Städte erhoben sie sich meist zentral und prominent im Stadtbild. Außer von den bereits genannten finden sich Reste ehemaliger Buleuterien beispielsweise in Apollonia, in Delphi (mit Doppelapsiden), Ephesos, Iasos, Delos, Olympia, Patara, Paestum und Termessos. Auf der Agora von Athen wurden ein altes und ein neues Bouleuterion identifiziert. Siehe auch Curia Literatur Fritz Krischen: Antike Rathäuser. Gebr. Mann, Berlin 1941. Rüdiger Meinel: Das Odeion: Untersuchungen an überdachten antiken Theatergebäuden (= Europäische Hochschulschriften. Reihe 28: Kunstgeschichte. Band 11). Lang, Frankfurt am Main u. a. 1980, ISBN 3-8204-6462-X (zugleich Dissertation, Universität Köln 1976). Valentin Kockel: Bouleuteria. Architektonische Form und urbanistischer Kontext. In: Michael Wörrle, Paul Zanker (Hrsg.): Stadtbild und Bürgerbild im Hellenismus. Kolloquium, München, 24.–26. Juni 1993 (= Vestigia. Band 47). Beck, München 1995, ISBN 3-406-39036-6, S. 29–40. (Digitalisat) Norbert Feller: Hypostyle Saalbauten in der griechischen Architektur (= Studien zur Geschichte Nordwest-Griechenlands. Band 5). Oberhummer-Gesellschaft, München 2004, ISBN 3-934137-05-9. Taner Korkut, Götz Grosche: Das Bouleuterion von Patara. Versammlungsgebäude des Lykischen Bundes (= Patara. Band II, 1). Ege Yayinlari, Istanbul 2007, ISBN 978-975-8071-65-4. Weblinks
Bouleutérion

Le bouleutérion (en grec ancien : βουλευτήριον / bouleutếrion), dans les cités de la Grèce antique, est le bâtiment dans lequel se réunissait la boulè, le conseil, assemblée restreinte de citoyens chargés des affaires courantes de la ville. Description Le bouleutérion pouvait porter un autre nom : par exemple, synédrion (συνέδριον / sunédrion) à Messène ou encore gérontikon à Nysa. En termes modernes, on dirait qu'il s'agissait de la salle de réunion du conseil municipal. Il faut distinguer ce bâtiment de l'ekklesiasterion, où se tenait l'assemblée générale des citoyens. La salle avait des rangées de sièges placés en demi-cercle, par exemple à Milet ou a Glanum, ou en carré, par exemple à Priène. Il subsiste les ruines d'un bouleutérion à Apollonia d'Illyrie. Bouleutérion d'Athènes Sur l'agora d'Athènes, deux bouleutérions ont été bâtis, à deux époques différentes. Le plus ancien est le Métrôon. Bouleutérion en Calabre Notes et références Voir aussi Bibliographie René Ginouvès, Dictionnaire méthodique de l'architecture grecque et romaine, t. III : Espace architecturaux, bâtiments et ensembles, Rome, École française d'Athènes, coll. « Publications de l'École française de Rome 84-3, EFR - EFA », 1998, 492 p. (ISBN 2-728-30529-3, lire en ligne), p. 87 et passim. (en) W. A. McDonald, The political Meeting Places of the Greeks, Baltimore, The Johns Hopkins Press, 1943, xix + 308 p. (présentation en ligne, lire en ligne) Articles connexes Boulè Ecclésia Ekklesiasterion Liens externes Ressource relative aux beaux-arts : Grove Art Online Portail de la Grèce antique Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Buleutérion

Buleutérion (ógörögül: βουλευτήριον) a bulé, azaz az antik görög városállamok tanácsának a gyülekező helye. Lényegesen nagyobb volt nála az ekklészia, azaz a népgyűlés gyülekező helye: az ekklésziasztérion. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Buleuterion című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Bouleuterion

Het bouleuterion (Oudgrieks: βουλευτήριον) was het raadsgebouw in een Oudgriekse stad. Hier kwam de Boulè, of de Raad van 500, de belangrijkste instelling in een polis, bestaande uit volksvertegenwoordigers om de dagelijkse zaken te regelen, bijeen. Het woord is samengesteld met het woord bouleuoo, beraadslagen, en het suffix -terion, plaats om iets te doen. Omdat de functie van de instelling in de verschillende poleis kon verschillen, kon het een andere naam dragen: bijvoorbeeld, synedrion te Messini en Mytilini of gérontikon te Nysa. Het oudste bouleuterion in Athene was het Metroön. Athene In het oude Athene kwam de Raad, die 400 en vanaf 507 v.Chr. 500 leden telde, in een raadsgebouw bijeen aan de westkant van de Agora. Het oudste bouleuterion bevond zich op de plaats van het Metroön. Dit was waarschijnlijk een vierkant gebouw van 23,3 x 23,8 m. Het plafond werd door vijf zuilen gedragen en de raadsleden zaten op houten banken. Het werd in de vijfde eeuw v.Chr. vervangen door een nieuw bouleuterion meer naar het westen met een afmeting van ca. 16 x 22 m. Hierin waren de zitplaatsen in een halfronde theatervorm aangebracht met 12 rijen boven elkaar. Olympia Het bouleuterion in Olympia was het gebouw waar de Olympische Raad zijn vergaderingen hield. Het bestond uit drie delen: een vierkante ruimte in het midden, waarvan niet bekend is of hij overdekt was of een open hof, met aan weerszijden twee langwerpige ruimtes met halfronde achterkant. In de halfronde gedeeltes bevonden zich waarschijnlijk de archieven. Akrai (Sicilië) Een rechthoekig gebouw nabij het theater van Akrai, het huidige Palazzolo Acreide. De fundamenten dateren uit de tweede helft van de 2e eeuw v.Chr. Het auditorium bestaat uit rijen van stenen zitplaatsen, amfitheatrisch opgesteld en verdeeld in drie rijen voor elk 100 personen. Door een ondergrondse passage stond het auditorium in verbinding met het aanpalende theater waar de volksvergadering bijeenkwam. De architecturale verbinding tussen de twee bouwwerken en hun locatie dicht bij de Agora, suggereren een identificatie als administratief centrum van de stad. Het bouwplan van het bouleuterion volgt nauwgezet het patroon van het bouleuterion in Milete. De overblijfselen van de rijen zitplaatsen, de fundamenten en delen van de binnenmuur zijn nog steeds zichtbaar. Literatuur (fr) R. Ginouvès, art. bouleuterion, in R. Ginouvès, Dictionnaire méthodique de l'architecture grecque et romaine, III, 1998, p. 86. Externe links (en) Bouleuterion: Birthplace of Democracy (en) bouleuterion, athens, februari 2008. Archaeopaedia
Buleuterion

Buleuterion (gr. βουλευτήριον) – budowla w starożytnej Grecji (od VI wieku p.n.e.) oparta na planie prostokąta, poprzedzona dziedzińcem z kolumnowymi gankami oraz portalem wejściowym, w której odbywały się zebrania rady (bule). Miał on układ amfiteatralny, a jego dach dwuspadowy opierał się (najczęściej na czterech) kolumnach. Wewnątrz pod trzema ścianami stały ławy dla obradujących, później spiętrzone kamienne siedzenia. Na środku stał ołtarz i zapewne mównica. Wznoszone najczęściej przy agorze buleuteriony były stałym elementem greckich miast. Zobacz też ekklesiasterion ratusz Przypisy
Buleutério

O buleutério (do latim buleuterium, do grego βουλευτήριον) é o edifício onde se reunia a bulé («conselho», com frequência de 500 membros), nas cidades-estado democráticas da Grécia Antiga. Esta instituição podia receber outros nomes em função das diferentes cidades: por exemplo, sinédrio em Messene ou gerôntico em Nisa. A bulé era uma instituição básica nas antigas pólis (cidades-estado democráticas) gregas. Estava composta por representantes dos cidadãos, que se reuniam para discutir e decidir sobre os assuntos públicos. A palavra grega bouleuterion compõe-se de boulé («conselho») e o sufixo térion («lugar»). Descrição Conservam-se ruínas do buleutério tanto em cidades da Antiga Grécia (Delfos, Delos e outras), como das suas colónias (Acras e Murgância (Sicília); Apolónia de Ilíria (Albânia); Glano (França); Alabanda, Egas, Éfeso, Nisa e Yaso (Turquia), entre outras. Tal como noutros edifícios dedicados à política da cidade, geralmente encontram-se perto da ágora. Costumam ter planta quadrada, com várias fileiras de assentos no seu interior, interseptados pelas colunas de suporte do telhado. As arquibancadas estavam alinhadas com as paredes ou dispostas em três lados, em forma de Π (o melhor exemplo é o de Priene (Turquia), de finais do século II a.C.). Como alternativa, o buleutério novo de Atenas (finais do século V a.C.) apresenta pela primeira vez forma de ferradura, parecido com um pequeno auditório de teatro, como o de Mileto (175–164 a.C.) Galeria Referências Ligações externas Cross sections through the Metroon-Bouleuterion complex (Secções transversais do complexo Metroon-Buleuterio); em inglês.
Булевтерий

Булевтерий (Вулевти́рион, греч. Βουλευτήριο) — административное здание античных времён. В Древней Греции предназначалась для заседаний буле или объединённого совета святилища. Булевтерий представлял собой прямоугольное здание, где перекрытия поддерживались рядом колонн, а ряды сидений поднимались уступами. В больших сооружениях времен эллинизма, когда правителем города-государства стал булевт, перед главным залом располагался окруженный по периметру колоннами двор с садом и фонтаном, а вход отмечался торжественным портиком. Примечания