NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palio Pyli

Palio Pyli (Grieks: Παλιό Πύλι) is een verlaten dorp op het Griekse eiland Kos. In het verlaten dorp, dat gelegen is in het heuvelachtige gedeelte van het eiland, staan ruïnes van een kasteel en drie kerken. De Ypapantiskerk staat nog rechtop en bevat fresco's uit de veertiende eeuw. Vanaf het kasteel is een weids uitzicht waarbij de plaatsen Marmari en Tigaki met daarachter de Egeïsche Zee te zien zijn. Verderop zijn nog de eilanden Pserimos en Kalymnos te zien. Kasteel Het kasteel is in de 11e eeuw gebouwd en in de 15e eeuw is het dorp eromheen gevormd. Het kasteel was niet vanaf zee te zien, waardoor het een goede beschutting bood tegen piraten. Vanwege een choleraepidemie werd het dorp rond 1830 verlaten.
Фортеця Пілі (Кос)

Фортеця Пілі (грец. Πύλι) — фортеця на острові Кос, Греція, датований ІХ -ХІ ст., розташована на вершині 360 метрів над рівнем моря на відстані 9 км від неї. Історія Фортеця розташован на вершині пагорба у гірській місцевості острова (західна частина гірського хребта Дікайо) поруч з сучасним селом Пілі та була побудована візантійцями в ІХ -ХІ ст. Її засновником вважається чернець Хосіос Христодулос. Є ознаки того, що пагорб був укріплений ще під час мікенської цивілізації. Це найдавніша фортеця острова Кос і була заселена до початку 1830 року, коли її покинули через сплах холери. В XVI ст. коли лицарі чернечого ордену госпітальєрів володіли островом (1315–1522 роки) вони почали значне укріплення фортеці, проте вона була значно пошкоджена землетрусом 1493 року, як і інші оборонні споруди острова. На півдні поруч із фортецею у XV ст. було засноване село, яке вона захищала від піратських нападів. Османи оволоділи фортецею у 1523 році та частково відремонтували її стіни. Архітектура Фортеця побудована з вапняку та магматичних гірських порід з унікальним для Додеканезу використанням цегли. Фортеця має три рівні стін, з яких верхній охоплює безпосередньо пагорб, другий охоплює більш широку область на сході, заході та півдні, в той час як на північ від верхніх стін фортеці розташовано залишки третіх стін. В замку збереглися залишки семи веж, з яких чотири з верхньої стіни і три з нижньої. Квадратна вхідна брама, обрамлена напівкруглими арками, була побудована приблизно в кінці ХІ ст. століття нашої ери або на початку ХІІ ст. століття методом "прихованого цоколя". Наразі стіни фортеці та більшість будівель всередині майже повністю зруйновані, окрім квадратної споруди з довжиною стіни 6 метрів, розташованої в північному куті верхніх стін фортеці. Також в центрі верхнього рівня стін фортеці розташована велика підземна цистерна для води. Див. також Коська фортеця; Фортеця Кефалос (Кос); Фортеця Антимахії (Кос). Примітки
Елевсина

Елевсѝна или Елевзина (на гръцки: Ελευσίνα, старогръцко произношение Елевзина) е град в Република Гърция, разположен на полуостров Атика, на 20 километра от Атина, на брега на Сароническия залив. Градът има население от 25 863 души (2001). Личности Родени в Елевсина Есхил (525 г. пр. Хр. – c. 456 г. пр. Хр.) Александрос Кондулис (1858 – 1943), гръцки офицер Панайотис Николаидис (1871 – ?), гръцки офицер Бележки
Eleusina

Eleusina (grčki: Ελευσίνα, na Katarevusi: Ἐλευσίς / Eleusis) je grad i općina udaljena oko 20 km sjeverozapadno od Atene. Grad je smješten pored najsjevernijeg dijela Saronskog zaljeva i upravno je sjedište prefekture Zapadna Atika. Po Eleusini naziva se Eleuzinski zaljev koje je sjeverno od otoka Salamine. Eleusina je slavna kao mjesto na kom su se održavale Eleuzijanske misterije, čuvene religiozne svečanosti antičke grčke mitologije. Eleusina je i rodno mjesto Eshila, jednog od trojice najvećih antičkih tragičara. Povijest Antička Eleusina Još od klasičnog vremena Grčke povijesti, od 1700. pr. Kr. pa sve do vremena Rimskog Carstva, Eleusina ( ili Eleusis), bila je mjesto na kojem su se održavale čuvene Eleuzijanske misterije, ili Misterije Demetra i Kore. Ove misterije održavale su se zbog vjere u zagrobni život, osobito onih koji su prošli inicijaciju u Misterijama. Stari Grci su na smrt gledali prilično optimistično, kao na produžetak egzistencije u jednom drugom obliku, kao na put preko rijeke Stiks i ulazak u svijet mrtvih - u Had. I pored tog pozitivističkog gledanja na smrt, Eleuzijanske misterije davale su grčkim zagovornicima tog kulta nadu u ljepši zagrobni život u Hadu. Eleuzijanske misterije bile su posvećene boginji Demetri i njezinoj kćeri Persefoni (Kori). Misterije je prema predaji uvela Demetra, boginja zemlje i žita. Persefonu je oteo Had i odveo u podzemlje. Zalaganjem drugih bogova Persefona je vraćena majci ali se svake godine na četiri mjeseca mora vraćati u podzemlje. Eleusina danas Eleusina danas je predgrađe metropolitanske Atene, s kojom je spojena brzim autocestama; grčka međugradska cesta GR – 8A, Attiki Odos i Atena metro. Eleusina je grad u koji se uveze najviše sirove nafte (i poslije obradi u rafinerijama) u Grčku. Rafinerija najbliža gradu je na zapadnom ulazu u grad. Sljedeće veće naselje u općini Eleusina je Aspropirgos, pored brodogradilišta Skaramagkas. Atenska vojna zračna luka nalazi se na par kilometara istočno od Eleusine. Rast stanovništva posljednjih desetljeća Izvori Vanjske poveznice Službene starnice eng. } (grč.) Αρχαιολογικό Μουσείο Ελευσίνας - Arheološki muzej iz Eleusine
Elefszína

Elefszína (görögül Ελευσίνα, ógörögül/katharevusza Ἐλευσίς [Eleuszisz]) kisváros mintegy 30 km-re északnyugatra Athéntól, Attika régióban, Nyugat-Attika prefektúrában. Athén külvárosaként jó közlekedési összeköttetésekkel rendelkezik a fővárossal. Nagy kereskedelmi kikötője és katonai repülőtere van. A Spartathlon ultramaratoni futóverseny útvonalán fekszik. Története Az ókorban Eleuszisz (Elefszína) az antik világ nagy tekintélyű kultikus központja, a Démétér és Perszephoné tiszteletére rendezett ókori görög eleusziszi misztériumok színhelye volt. A perzsa háborúk idején vált rommá. I. e. 480 után Athén vezető politikusai, köztük Kimón, Periklész, Lükurgosz igyekeztek a várost régi fényében helyreállítani. A kultusz a római korban is tovább élt, és terjedt. Fénykorát az 1. században élte, Antoninus Pius, Hadrianus és Marcus Aurelius császárok új épületekkel is gazdagították a várost. A 19. század óta folytatnak itt ásatásokat, a feltárt épületmaradványok jelentős része a római korban épült, vagy akkor átalakított. Híres emberek Itt született Aiszkhülosz, a három nagy ókori görög tragédiaíró egyike. Jegyzetek További információk
Eleusis

Eleusis (także Elefsis, Elefsina; gr. Ελευσίνα Elefsína; staroż. Eleusis, spol. Eleuzis, Eleuzyna) – miasto przemysłowe w Grecji w Attyce. Położone o 20 km od Aten nad zatoką noszącą grecką nazwę Kolpos Elefsinas, u zbiegu dwóch autostrad i trasy szybkiego ruchu. Przynależne do administracji zdecentralizowanej Attyka, w regionie Attyka, w jednostce regionalnej Attyka Zachodnia. Siedziba gminy Eleusis. W 2011 roku liczyło 24 910 mieszkańców. Miasto znane jest ze stanowiska archeologicznego i muzeum, portu dalekomorskiego, znacznie rozbudowanej, w ostatnim okresie, rafinerii ropy naftowej, cywilnych i wojskowych zespołów magazynów produktów naftowych, dużego zespołu stoczniowego, fabryki betonu, stanowiącej część zespołu cementowni „Tytan”, zakładów zbrojeniowych, należących do grupy Greckie Systemy Obronne (E.A.Σ.), wojskowej bazy lotniczej i licznych mniejszych firm produkcyjnych i logistycznych zarówno cywilnych, jak i wojskowych. Historia Do VII wieku p.n.e. Eleusis było politycznie niezależne od Aten. Znane z misteriów eleuzyjskich i jako ośrodek kultu Demeter i Persefony (sanktuarium zniszczone z inspiracji Alaryka). Co 4 lata organizowano panhelleńskie igrzyska eleuzyjskie zwane Eleuziniami. W mitologii Greków Eleusis było ulubionym schronieniem Demeter, gdzie przebywała po porwaniu swej córki Persefony. Zobacz też Keleos – król Eleuzis Metanejra – królowa, żona Keleosa Triptolemos – królewicz, syn Keleosa i Metaniry Uwagi Przypisy Linki zewnętrzne History of Elefsina (www.eleusina.gr). eleusina.gr. [zarchiwizowane z tego adresu (2019-06-19)]. Stocznia w Elefsinie. elefsis-shipyards.gr. [zarchiwizowane z tego adresu (2015-02-10)]. – podstawowe informacje
Elêusis

Elêusis ou Eleusina (em grego: Ελευσίνα; romaniz.: Elefsína; em grego clássico: Ἐλευσίς; romaniz.: Eleusis) é uma cidade e município na região da Ática Ocidental, na Grécia. Situa-se no extremo norte do golfo Sarónico, cerca de 18 km a noroeste do centro de Atenas. Eleusina é a sede da administração da unidade regional de Ática Ocidental. É o local dos Mistérios de Elêusis e local de nascimento de Ésquilo. Hoje em dia, Eleusina é subúrbio de Atenas e um grande centro industrial, com a maior refinaria de petróleo da Grécia, e sede do festival Ésquilo, o mais antigo festival de artes na Região de Ática. Em 2016, Eleusina foi nomeada Capital Europeia da Cultura para 2021, juntamente com Novi Sad (Sérvia) e Timișoara (Roménia). História Na Antiguidade grega, realizavam-se na cidade os Mistérios de Elêusis, que eram ritos de iniciação ao culto das deusas agrícolas Deméter e Perséfone. Eram considerados os rituais de maior importância entre todos os que se celebravam na Antiguidade. Seu nome tem origem no fabuloso herói Elêusis, era considerado filho de Mercúrio e Daíra, filha de Oceano. Outros, porém, acreditam que ele fosse filho de Ocírroe. Era uma cidade muito famosa, porque lá existe uma serra bem conhecida, por onde os gregos evitavam de passar, pois acreditavam que lá vivesse um monstro — Procusto ou Procrusto, um vendedor de camas que tinha mais de dois metros de altura. Como suas camas eram muito grandes e seus clientes eram muito pequenos, Procrusto costumava esticá-los até que se ajustassem ao tamanho das camas. O monstro foi abatido pelo herói grego Teseu, que, para isso, utilizou-se de um ardil: fez Procrusto deitar-se em uma de suas camas e usou de magia para prendê-lo. Apesar de ter sido, no início, uma cidade independente na Ática, Elêusis foi definitivamente anexada por Atenas, no período clássico, como um demo, ou seja, tornou-se um distrito ateniense. A distância entre os dois centros era curta, em torno de 20 km, sendo percorrida a pé como uma procissão religiosa (a pompḗ) durante as comemorações dos Mistérios e esse caminho era conhecido como uma via sacra (hierá hodós). Pausânias descreve esse percurso no primeiro tomo de seu livro Descrição da Grécia. Referências Bibliografia Wright, Dudley. Os Ritos e Mistérios de Elêusis. São Paulo: Madras Editora. 2004. (ISBN 85-7374-757-9).
Eleusina

Eleusina (în greacă Ελευσίνα, transliterat: Eleusína) este o localitate în Grecia, port la Golful Saronic, în regiunea administrativă Attica. În prezent este un cartier al capitalei Atena, numit Elefsina, care număra în anul 2001 25.863 locuitori. Industrie Eleusina are o rafinărie de petrol, uzine metalurgice, de ciment și de explozibile. Se exploatează bauxita. Cultură Muzeul Arheologic adăpostește multe obiecte găsite în incinta marelui templu al Demetrei. Istoric Situat doar la cca. 30 km la nord-vest de Atena, orașul are origini străvechi, fiind inițial celebru printr-un templu măreț închinat zeiței Demetra, celebru în întreaga Eladă datorită celebrării misterelor eleusine. Primul templu dedicat misterelor (Telesterios) a fost construit în epoca mykenicǎ (1400-1200 î. Hr.) și a fost reînnoit de mai multe ori, întâi sub Solon (ca. 700 î.Hr.), apoi în ultima treime a secolului al VI-lea î.Hr. În anul 480 î.Hr. templul a fost complet distrus de perși. La mijlocul secolului al V-lea î.Hr. a fost ridicat dupǎ planurile lui Ictinos un sanctuar pǎtrat, cǎruia arhitectul Philon i-a adǎugat în 330 î.Hr. o colonadă, rămasă neterminată. Frontonul era format în anul 40 î.Hr. de Micile Propilee, care au fost înlocuite la mijlocul secolului al II-lea d.Hr. de Marile Propilee. Personalități Eschil (n. 525 î.Hr. - d. 456 î.Hr.), dramaturg grec antic, considerat părintele tragediei clasice; Stelios Kazantzidis (29 august 1931 - 14 septembrie 2001), cântăreț de rembetika. Vezi și Listă de orașe antice grecești Listă de orașe din Grecia
Элефсис

Элефси́с (греч. Ελευσίς ή Ελευσίνα), ранее — Элевси́н (др.-греч. Ἐλευσίς, Ἐλευσῖνος) — город в Греции. Расположен на высоте 5 метров над уровнем моря в 20 километрах к северо-западу от Афин. Административный центр одноимённой общины и периферийной единицы Западная Аттика в периферии Аттика. Население 24 910 жителей по переписи 2011 года. Площадь 18,455 км2. Крупный морской порт (второй в Аттике после Пирейского порта). Есть военный аэродром. В городе находится Археологический музей Элефсиса История Древний город и дем Элевсин (др.-греч. Ἐλευσίς) относились к филе Гиппотоонтида. Поселение в Элевсине зародилось, по разным данным, в эпоху неолита или в бронзовом веке. Во II тысячелетии до н. э. Элевсин стал центром одного из государств ахейцев. Его эпонимом считался мифологический герой Элевсин. Элевсин называли родиной героя Зарекса, местом захоронения заживо Алопы, которую её возлюбленный Посейдон превратил в источник. Приблизительно в конце VII века до н. э. Элевсин вошёл в состав Афинского государства. Он был культовым центром Деметры и Персефоны, там проводились элевсинские мистерии. Жители города составляют хор в трагедии Эсхила «Элевсиняне» (первая половина V века до н. э.). В 396 году город был разрушен готами. В 1835 году была создана община, в 1912 году (ΦΕΚ 262Α) — сообщество Элефсис. Археологические раскопки С 1882 года в ходе раскопок были открыты: Часть священной дороги, ведущей из Афин в Элевсин; Остатки святилищ VI века до н. э. — III века н. э.; Фрагменты архитектурных памятников и комплексов (некрополь с толосами и мегарон (XV—XIII веков до н. э.), святилище с остатками расположенных один под другим телестерионов времен Перикла; Малые и Большие пропилеи; Древнеримские постройки (2 триумфальные арки, храм Артемиды). Население Известные уроженцы Эсхил (525—456 до н. э.) — древнегреческий драматург. Кондулис, Александрос (1858—1933) — генерал-лейтенант, командующий Первым корпусом Армии Малой Азии во время Малоазийского похода греческой армии. Стелиос Казандзидис (1931—2001) — певец. Примечания Литература Attica // Реальный словарь классических древностей / Авт.-сост. Ф. Любкер ; Под ред. членов Общества классической филологии и педагогики Ф. Гельбке, Л. Георгиевского, Ф. Зелинского, В. Канского, М. Куторги и П. Никитина. — СПб., 1885. Уильям Смит. ELEUSIS (англ.) = Dictionary of Greek and Roman Geography // Словарь греческой и римской географии : словарь. Дитер Лауэнштайн. Элевсинские мистерии = Die Mysterien von Eleusis / Пер. с нем. Н. Федоровой. — М.: Энигма, 1996. — (История духовной культуры). — ISBN 3-87838-498-2. Noack F. Eleusis, Bd 1-2. — В. — Lpz., 1927. Kourouniotes К. Eleusis. A guide to the excavations and museum. — Athens: 1934. Mylonas G. Е. Eleusis and the Eleusinian mysteries. — Princeton, 1961.
Елефсина

Елефсина, некада Елеусина (грч. Ελευσίνα, енгл. Eleusina) град је у Грчкој и управно средиште округа Западна Атика, у оквиру Периферије Атике. Насеље је саставни део тзв. „Велике Атине“. Елефсина је било важно место и светилиште у доба старе Грчке. Ту је рођен и велики старогрчки трагичар Есхил. Природни услови Град Елефсина се налази у западном делу грчког полуострва и историјске покрајине Атика, а у средишњем делу префектуре. Град је смештен на стратешки важном месту где се ово полуострво повезује са другим значајним грчким полуострвом Пелопонезом преко Коринтског земљоуза. Град се такође налази на северној обали Саронског залива, преко кога се лако стиже до оближње Атине (око 30 km). Колико је положај града Елефсине добар стратешки и саобраћајно, толико је неповољан са становишта сеизмике. Град је више пута током историје страдао у снажним земљотресима. Клима у Елефсини је средоземна, са жарким и дугим летима и благим и кишовитим зимама. На околним планинама она добија оштрије црте. Историја У раздобљу старе Грчке Еелфсина је позната још 1.700 године п. н. е. Све до староримског времена град је био познато светилиште по тзв. „мистеријама“, тајновитим светилиштима везаним за живот после смрти. Са преласком месног становништва на хришћанство значај ових светилишта и Елефсине јењава. Тек после обнове грчке државе 1830. године и давања оближњој Атини статуса државне престонице, Елефсина се поново почиње развијати. Током 20. века она је постала индустријско средиште, нарочито познато као лука за нафту са великом рафинеријом. Становништво Елефсина данас има око 25.000 становника у граду. Становништво су углавном етнички Грци, мада се последњих деценија доселило и нешто странаца. На последња три пописа број становника се кретао на следећи начин: Кретање броја становника у општини по пописима: Привреда Елефсина је последњих деценија израсла у важан индустријски центар Грчке. Ово је првенствено дошло услед ширења подручја Атине и премештања њене индустрије ка ширем ободу. Најважнији индустријски комплекс је рафинерија нафте. Саобраћај Елефсина има изузетно повољне природне услове за развој свих видова саобраћаја. Традиционално је развијен поморски саобраћај, који има изузетну прометну важност захваљујући оближњем Коринтском каналу. У позађу града налази се важно укрштање два грчка ауто-пута: Атичког ауто-пута и аутопутне обилазнице око Атине. Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
Елефсін

Елевсін, або Елефсін, або Елефсіс (грец. Ελευσίνα) — давньогрецьке і сучасне грецьке місто, столиця ному Західна Аттика. Розташоване на відстані 22 км на захід від Афін. Один з головних портів Греції. Давня історія Поселення в Елевсіні існувало безупинно з епохи неоліту. У другому тисячолітті до н. е. місто було центром однієї з держав ахейців. Залишки оборонних стін, палацу, царської усипальниці та поховань знаті вказують на значимість, роль Елевсін в 16-12 століттях до н. е. Елевсін — культовий центр Деметри і Персефони, де в 1 тис. до н. е. проводились Елевсінські містерії. Розкопками (з 1882) відкрито частину священної дороги, яка веде з Афін до Елевсіна, залишки святилищ 6 століття до н. е. — 3 століття н. е. Інші архітектурні пам'ятки і комплекси збереглися фрагментарно: некрополь з толосами і Мегарон (обидва — 15-13 століть до н. е.), святилище із залишками розташованих один під іншим телестеріонів (зал для зборів, присвячених містеріальному культу) часів Перикла та інших правителів. Основне будівництво виконане під керівництвом архітектора Іктіна. Збереглись також Малі (близько 40 до н. е.) та Великі (друга половина 2 ст. н. е.) пропілеї, давньоримські споруди: дві тріумфальні арки, храм Артеміди. У 396 н. е. місто було зруйноване готами. Населення Персоналії В Елевсіні близько 525 до н. е. народився давньогрецький драматург Есхіл. Серед новогрецьких елефсінців: Теодорос Пангалос — грецький політик, віце-прем'єр-міністр Греції. Стеліос Казандзидіс — грецький співак, виконавець лаїки був похований на кладовищі в Елевсіні. Орестіс Ласкос — грецький кінорежисер. Вангеліс Ліапіс — науковець і фольклорист. Іоанніс Калтзакіс — грецький футболіст. Див. також Елевсінії Елевсінські містерії Примітки
Свети Георги (Катакали)

„Свети Георги“ (на гръцки: Αγίου Γεωργίου) е късносредновековна православна църква в гревенското село Катакали, Егейска Македония, Гърция. Църквата е гробищен храм, разположен северозападно от селото. Има предположения, че църквата е построена в 1100 година, но според други сведения е от XVI век или 1600 година. В 1950 година, след силен снеговалеж, се сриват куполът ѝ и е повредена живописта. Църквата е богато изписана със стенописи, като са проследени три живописни слоя. Забележителен е и резбованият иконостас от XVII век. В 1969 година църквата е обявена за паметник на културата. Бележки
Свети Георги (Цигарево)

„Свети Георги“ (на гръцки: Αγίου Γεωργίου) е православна манастирска църква в Егейска Македония, Гърция, част от Гумендженската, Боймишка и Ругуновска епархия на Вселенската патриаршия. Църквата е бивша енорийска църква на село Цигарево, разположено в югоизточните склонове на планината Паяк (Пайко), над Гумендже (Гумениса). В 1947 година Цигарево е изоставано. В 1990 година край църквата е основан „Свети Георги и Света Богородица Утешителка“. До изграждането на църквата „Света Богородица Утешителка“ южно от нея, „Свети Георги“ играе роля на католикон на манастира. Според Николаос Муцопулос църквата е изградена вероятно в XIX век. Представлява трикорабна базилика с полукръгла апсида и с доста тесни кораби, разделени от по шест дървени колони, измазани багдатски. Максималните вътрешни размери са 5,60 х 15,20 m. На запад и юг църквата има трем с по-нисък покрив от този на основния храм. Дървените колони на едноскатния покрив не достигат до пода, а опират на нисък парапет. Църквата има два входа. От запад правоъгълна дървена врата води до високия нартекс, който се използва и като женска църква. На южната стена има два, а на северната един малък правоъгълен прозорец. Покривът на централния кораб е по-висок от този на другите два. Таваните на корабите са дървени, резбовани с ромбоидни мотиви, с табло на Христос Пантократор на средния. Оригиналният иконостас е откраднат. По описанието на Ахилеас Йоанидис е бил дървен, изписан с прости флорални мотиви. Откраднати са и повечето оригинални икони. От царските икони са спасени „Свети Йоан Кръстител“, „Свети Атанасий“, „Свети Николай“, датирана 1854 г., „Св. св. Петър и Павел“. В самия храм, в лявата страна е запазена фреска на Архангел Михаил от 3 април 1853 г. Фризът над царските икони има флорална декорация, над него са Дванадесетте празника и отгоре разпятие. Според Муцопулос в храма има три художествени стила – първият, наречен „народен“, показващ последните проблясъци на поствизантийската живопис в годините на османското владичество (изображенията, датиращи 1854, 1855), вторият показва силни западни влияния (Дванадесетте празника, стенописите в барабаните), а третият е напълно примитивен, дело на местните провинциални работилници. В 1983 година църквата е обявена за паметник на културата под надзора на Девета ефория за византийски старини към Министерството на културата. Литература Ιωαννίδης, Αχιλλέας. Οι ναοί της Παιονίας και η ελληνορθόδοξη παράδοση. Κιλκίς, 1983. Μουτσόπουλος, Νικόλαος. Οι Εκκλησίες του Ν. Πέλλης. Θεσσαλονίκη, Ιδρύματος Μελετών Χερσονήσου του Αίμου, 1973. Бележки
Свети Георги Политийски

„Свети Георги Политийски“ (на гръцки: Άγιος Γεώργιος Πολιτείας) е средновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Храмът е разположен в източната част на града, малко над „Свети Стефан“. Традиционно принадлежи към Елеуската енория. История Храмът е построен през XI век, като от този период са само части от източната стена. През следващите векове са направени много промени на сградата, най-важни от които са тези в XIX век, когато църквата е разширена и е изписана в типичния за времето стил. В 1962 година църквата е обявена за паметник на културата. Архитектура Църквата е трикорабна базилика с притвор от северната страна. Средновековната апсида на храма показва като изпълнение и външна украса големи прилики със средновековната апсида на „Свети Йоан Предтеча Позерски“. В църквата има печатна икона на Свети Георги, дело на зограф Митро от Света гора, с кирилски надписи, пренесена от „Свети Георги на хълма“. Бележки
Базилика на оглашените

„Свети Димитър“ или Базиликата на оглашените, наричана и Четиридесет порти (на гръцки: Βασιλική των Κατηχουμένων Σερβίων, Σαράντα Πόρτες), е средновековна православна църква в южномакедонския град Сервия, Егейска Македония, Гърция. Църквата е бивша епископска катедрала на Сервийската епископия. Местоположение Базиликата на оглашените е разположена в северозападния край на града, под Сервийската крепост. История Построена е около 1000 година на основите на раннохристиянски храм и е преустройвана няколко пъти от XII до XVI век. Представлява трикорабна базилика с притвор и наос, повишен среден кораб и оберлихт. Пътеките са разделени от стени, пробити от четири сводести отвора. В първата фаза си фаза църквата е еднокорабна, покрита с дървена фронтонен покрив, а наосът е бил свързан със страничните чрез трибелон. В църквата има три слоя стенописи. Първият е съвременен на първата фаза на храма, вторият е от XIII век, по времето на епископ Михаил, а третият, фрагменти от който са открити по време на последните разкопки в 1995 - 2000 година, може да се датира XV – XVI век. Църквата е в развалини. Бележки