NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Салтиелева къща

Салтиелева къща (на гръцки: Κτήριο Σαλτιέλ) е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на улица „Соломонос“ № 2, на кръстовището с улица „Йонос Драгумис“ № 26. История Построена е в 1924 година от италианския архитект Салваторе Позели. Собственици са били Симтов или Синдо, Йосиф и Аврам Салтиел заедно със Салтиел Коен. Всички те са търговци на кашмир и конфекция на улица „Йонос Драгумис“ № 26, под името „Братя Салтиел и Коен“. На приземния етаж има магазини, а горните етажи са празни. Обявена е за паметник на културата в 1983 година. Архитектура Според разрешението за строеж, сградата има сутерен, партер с мецанин и два етажа. На партерния етаж има четири магазина, а на двата етажа са организирани в седем офиса. Зданието е със силни неовизантийски елементи с извити арки и капители. Фасадата на сградата към улица „Соломонос“ е разделена на пет секции, докато фасадата към улица „Йонос Драгумис“ е организирана в три панела, като двата странични образуват первази (еркери). Входът към етажите на сградата е от най-източната част на улица „Соломонос“, а останалата част от приземния етаж е заета от магазини с арковидни капандури – отвори на ниво мецанин. Вградените балкони, със сводести отвори на втория етаж са завършени дизайнерски с единична назъбена лента-рамка, която очертава отворите на височината на капандурите. Същата назъбена лента се повтаря в горната част на сградата преди покривния корниз. Важен детайл е, че стълбищната клетка е осветена от прозорци, създадени в стената, които не са били покривани през годините. Бележки
Алцехова къща

Алцеховата къща или Къща на Матарасо-Алцех „Хриматистирио“ (на гръцки: Κτήριο Αλτσέχ, Κτήριο Ματαράσσο-Αλτσέχ «Χρηματιστήριο») е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на улица „Катунис“ № 16. История Построена е в 1924 година от еврейския инженер Морис Матарасо. На търг от юли 1924 година половината от парцела, на който е построена сградата е закупен от Соломон, Сабетай и Елиезер Матарасо, занаятчии, базирани дотогава на днешния площад „Елевтерия“, а останалата половина - от Давид и Исак Аарон Алцех и Яков Юда Моше, търговци на ядки. Поне до 1970 година сградата е използвана с търговска цел. Впоследствие е добавен и е добавен надпис „Фондова борса“. Към началото на XXI век тя е собственост на Банката на Пирея („Банка Пиреос“), след сливането ѝ с Банката на Македония и Тракия. Постройката е обявена за паметник на културата в 1996 година. Архитектура Заявлението за издаване на разрешение за строеж е подадено на 5 декември 1926 година. В досието за разрешение за строеж са запазени три различни варианта на сградата. Най-старият е от 25 януари 1926 година и изобразява сграда в стил ар деко, организирана в две вертикални зони, състоящи се от партер и три етажа. Хронологично следва вариантът към заявлението за разрешение за строеж, който изобразява сграда с партер и четири етажа, която морфологично се доближава до съществуващата сграда. Накрая през ноември 1926 година е представен план за изменение, изобразяващ сграда с партер и два етажа, който е изпълнен. Днес сградата е с трети етаж, който е пристроен по-късно, като се отстъпва от оригинала, но запазвайки коронния венец на зданието. Бележки
Сграда на улица „Караолис ке Димитриу“ № 35

Сградата на улица „Караолис ке Димитриу тон Киприон“ № 55 (на гръцки: Κτίριο στη Καραολή & Δημητρίου των Κυπρίων 35) е архитектурна забележителност в град Солун, Гърция. Местоположение Къщата е разположенa на улица „Караолис ке Димитриу тон Киприон“ № 35 и площад „Антигониди“. История Сградата е построена според морфологията си в края на 20-те - началото на 30-те години на XX век. В 2016 година е обявена за защитен обект. Архитектура Сградата първоначално се състои от три етажа, като по-късно е добавен частично четвърти. Тя е с елементи на опростена еклектика и два входа. Забележителни са високосводестите отвори, еркерите на екстериорите с малка ширина, декоративният хоризонтален корниз на височината на третия етаж с кръгли и овални мотиви, конфигурацията на входовете на приземния етаж с дървени врати с релефни декорации и акцентирани рамки, които завършват в полукръгла конфигурация с капандури и декоративни ключове. Бележки
Фотиадева къща

Фотиадевата къща (на гръцки: Οικία Φωτιάδη) е архитектурна забележителност в град Солун, Гърция. Местоположение Къщата е разположенa на улица „Юстинианос“ № 27. История Построена е на парцел 83/9 от Пожарната зона в 1928 година по планове на В. Василиадис и е собственост на Йоанис Кандзас. До 1929 година собственик и обитател на сградата е Хариклия Туцилиду, бежанка от Битоля. В 1939 година тя дава под наем първия етаж на семейството на Фотиос Фотиадис. В 1954 година вторият етаж е закупен от съпругата му Анастасия и тогава е добавен подпокривният етаж, който е използван отчасти като перално помещение, а останалата част като самостоятелен апартамент. В 1963 година е закупена от Анонимната солунска компания за недвижими имоти и строителство. обявена е за паметник на културата в 1983 година и от 1985 година е необитаема. Архитектура Сградата се състои от сутерен, повдигнат партер, два етажа и малка пристройка на покрива. Фасадата се характеризира със силна симетрия. На височината на етажите и по вертикалната ос на симетрия има балкони, които носят забележителна железни елементи и се поддържат от сложни еркери с релефни декорации. Отворите са рамкирани и открояват двата етажа. Украсата е изпълнена с меандри и вертикални мотиви. Общата организация и отделните морфологични елементи разкриват еклектично настроение с прост изказ. Първият и вторият етаж са със стандартен план и до тях се стига чрез централно стълбище. Жилищните зони са разположени около централното фоайе, което комуникира с двете спални в предната част и трапезарията. Останалите части (кухня, склад и санитарен възел) са свързани чрез коридор. Подовите настилки са дюшеме, а в помощните помещения циментова замазка. Сградата поддържа оригиналните си дървени рамки, вътрешни и външни, в отлично състояние, с изключение на тези от задната страна, които са заменени с други дървени. В приемната на втория етаж има щамповани стенописи, които са повредени от влагата. Първоначалният проект се различава от окончателния вид с промени, настъпили по време на строителството - премахване на тристранната подредба и проекцията на етажния план и фасадата, създаване на балкон на първия и втория етаж, липса на магазин на приземния етаж , опростяване на декорациите по фасадата. В 1959 година е монтирано централно отопление на втория и третия етаж, като котелното помещение е разположено в сутерена. Конструктивно сградата се състои от хоризонтални стоманобетонни плочи и носеща зидария от плътни оптични тухли. Само в основата на сградата се вижда каменна зидария. Бележки
Георгандова къща

Георгандовата къща (на гръцки: Οικία Γεωργαντά) е емблематична постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Сградата е разположена на улица „Клисура“ № 5. История Построена е преди 1933 година, тъй като от тази година има запазен план в службата по градоустройство за пристрояване на таванско помещение от офиса на архитект Цолкас. Сградата е принадлежала на Ан. Георгандас, моряк, християнин по религия, който се удавя при корабокрушение. В 1936 година сградата е продадена на Манцавино. Фасадата е обявена за паметник на културата заедно със сградите на съседните „Клисура“ № 3 и „Клисура“ № 7. В 2008 година сградата е построена от нулата с абсолютно същия външен вид под надзора на Министерството на вътрешните работи и Ефорията за новите паметници. В новата сграда са добавени етажи под формата на мезонети. Архитектура Оригиналната сграда се състои от партер и два етажа. Фасадата е организирана симетрично, като централната част е подчертана с леко издаване и разполагане в нея на централния вход. От двете страни са развити отворите със съответните балкони. Балюстрадите и металната входна врата са с арт деко влияния и са единствените запазени декоративни елементи. Пристройката се състои от три отдръпнати етажа, с все по-малка площ отдолу нагоре. Бележки
Alexandreio Melathron (Nick Galis Hall)

Alexandreion Melathron, Nick Galis Hall (since 2013) (Greek: Αλεξάνδρειον Μέλαθρον, Σάλα Νίκος Γκάλης, από το 2013) is an indoor sports arena that is located in Thessaloniki, Greece. It is also often referred to as Palais des Sports (Greek: Παλαί ντε Σπορ). The arena is mainly used to host basketball and volleyball games. The arena's main hall, called Nick Galis Hall, has a permanent seating capacity of 5,138, and a capacity of 6,000 with temporary seating, for basketball games. The arena also contains a practice court, club offices, shops, and a museum dedicated to the Aris basketball club. The arena hosts the home games of Aris Thessaloniki B.C., a member of the Greek League. Location The Alexandreion Melathron Nikos Galis Hall indoor arena is located in downtown Thessaloniki, inside the International Trade Fair grounds. Bus lines #2, #7, #8, #10, #14, #27, #31, and #58, running along Egnatia Avenue, stop almost in front of the arena. Ιn 2020, the new metro station, "Panepistimio", which is located near to the arena, will open. Construction The arena was designed by the architects P. Gianettos, M. Guyon and T. Jeanblock between 1960 and 1962. It was built in 1966. The structure shares two of the architects with the Palais des Sports de Gerland in Lyon and has many similarities. The building was redeveloped and updated in 2004, in preparation for the Athens 2004 Olympic Games. The updates involved reconstruction of all the building's external and internal areas. Apart from what is directly visible to everybody, other works included new electrical and mechanical updates, air-conditioning, and audiovisual facilities. New seats, CCTV, and new lighting were also installed. These updates resulted in a lower permanent seating capacity (5,138 compared to the previous 6,000) for Alexandreion Arena, which reopened its gates in late 2004. The arena was again updated in 2015. History The arena was named after Alexander the Great, the king (basileus) of the ancient Greek kingdom of Macedonia. It is also commonly referred to as the "Palais des Sports" (meaning "Sports Palace", in French). Under its former names, the arena was the first large indoor basketball arena built in Greece, and remained the largest until the year 1985, when the Peace and Friendship Stadium in Athens, was completed and opened to the public. Being part of the Thessaloniki International Fair, the arena also serves for many purposes other than sports. On May 8, 2013, at an event honoring the legendary former Aris' and the Greek National Team's player, Nikos Galis, the Deputy Minister of Culture of Greece, Giannis Ioannidis, announced that the main hall of the arena was to be renamed to "Nick Galis Hall". Ownership The arena is owned and operated by the Greek Ministry of Culture's General Secretariat of Sports. Gallery See also List of indoor arenas in Greece References External links Official site, now obsolete - Archived on 2011/12/19 Alexandrio Melathron @ Stadia.gr
Alexandreio Melathron

L'Alexandreio Melathron, chiamato anche Palais des Sports, è un palazzetto dello sport di Salonicco. Si trova nell'area dell'esposizione internazionale della città. È dedicato ad Alessandro Magno. Costruito nel 1967 e aperto nel 1968, ha una capacità di circa 5.138 spettatori. È il campo in cui giocano le squadre di pallacanestro dell'Aris Basketball Club e di pallavolo dell'Aris Volley Club. Vi giocava in passato anche il PAOK Basketball Club. Tra gli altri sport che si praticano all'Alexandreio, i principali sono la pallamano e la ginnastica. Ha ospitato anche vari eventi cittadini. Possiede anche alcuni negozi e un bar, ritrovo dei tifosi dell'Aris. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Alexandreio Melathron Collegamenti esterni (EN) Answers.com. (EN) Alexandreio Melathron, su basketaris.bravehost.com. URL consultato il 1º giugno 2007 (archiviato dall'url originale il 9 marzo 2007).
Порто Кацики

Порто Кацики (на гръцки: Πόρτο Κατσίκι) в превод Пристанището на козите е плаж на остров Левкада, Гърция, на брега на Йонийско море. Своето име получава, поради факта че в миналото е бил достъпен само за козарите с техните стада и много дълго време те са били единствените посетители по тези места. Порто Кацики е известен с чистата си морска вода в наситено синьо и красивия контраст с плажа, осеян с обли бели камъчета. Над самия плаж е надвиснала отвесна скала, в която има изсечени стъпала, за да се слезе до плажа. Порто Кацики се намира близо до село Атани и отстои на 35 km от столицата на острова Левкада. Плажът разполага с паркинг на върха на скалата в близост до мястото, откъдето започва стълбището към него. Има заведения за хранене, предлагат се чадъри и шезлонги под наем, но къмпингуването е забранено. Най-близкото място, където туристите могат да се настанят, е Атани. Много туристи идват дотук и с лодки откъм град Нидри. Порто Кацики пострадва както и целият остров Левкада при разрушителното земетресение от 6. степен по скалата на Рихтер на 17 ноември 2015 г., когато се образува свлачище, което затрупва част от плажната ивица. Галерия Източници
Porto Katsiki

Porto Katsiki (řecky: Πόρτο Κατσίκι, "kozí přístav") je pláž nacházející se na západním pobřeží řeckého ostrova Lefkada. Každoročně se umisťuje v žebříčcích hodnocení o nejlepší pláže světa. Jedná se o menší, cca 300 metrů dlouhou pláž, jejíž výhodou je průzračně modrá mořská voda. Barva vody je ovlivněna místním prostředím, kdy západní pobřeží ostrova je tvořeno pískovcovými skalami. Rozpouštějící se pískovec pak dodává moři barvu. Zemětřesení v roce 2015 Když byla Lefkada v roce 2015 zasažena zemětřesením, pláž byla těžce poškozena. Geologové odhadují, že pláž bude časem přirozeně obnovena. Galerie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Porto Katsiki na Wikimedia Commons Fotografie Porto Katsiki Archivováno 16. 3. 2009 na Wayback Machine. Facebook Porto Katsiki fan club
Porto Katsiki

Porto Katsiki (Greek: Πόρτο Κατσίκι, "goat port") is a beach on the Ionian island of Lefkada, Greece. The name is said to be because formerly only goats could reach this area. The beach is famed for its landscape and clear blue sea. It is located at the bottom of a concave pale cliff. It is 35 km from Lefkada town, near Athani village. Porto Katsiki has parking lots and canteens. There is no lodging, and camping is prohibited. There is a stairway down to the beach from the cliff-top parking. In the day, boats bring tourists to the beach, particularly from nearby Nidri. 2015 earthquake When Lefkada was hit by an earthquake in 2015, the beach was badly damaged. Geologists estimated that the beach will be restored naturally over time. References
Porto Katsiki

Porto Katsiki es una de las playas de la isla griega de Lefkada. Es una de las playas más famosas de Europa, y se encuentra a 40 km de la capital de la isla. Servicios Tiene una zona de estacionamiento y distintos mini-bares. También cuenta con tumbonas de alquiler. Los visitantes del lugar deben llevar el equipamiento para las distintas actividades de la playa, ya que no hay lugares donde alquilarlo en la misma. Véase también Lefkada
Pórto Katsíki

Pórto Katsíki (grec moderne : Πόρτο Κατσίκι, « port des chevreaux ») est une plage située sur l’île Ionienne de Leucade en Grèce. Il est dit qu’auparavant, des chèvres venaient y paître, d’où son nom. La plage se compose de sable et de galets. La plage est réputée pour son paysage ainsi que sa mer bleue limpide, provoquée par les falaises de calcaire. Localisation La plage de Pórto Katsíki est dans la pointe sud-ouest de l'île de Leucade, sur la côte ouest de cette pointe. La ville de Leucade est à 44 km au nord-est. La plage est au pied d'une falaise concave, près du village d'Atháni qui faisait partie jusqu'en 2010 de l'ancien dème d'Apollónii, maintenant dans la municipalité (dème) de Lefkada. Séisme de 2015 Lorsque Leucade a été frappée par un séisme en 2015, la plage a été endommagée. Les tremblements de terre augment considérablement les risques d'éboulement, non seulement sur le moment mais dans les dizaines d'années suivantes. C'est d'autant plus vrai sur la côte ouest de Leucade, où les falaises abruptes sont déformées par un dense réseau de failles. C'est l'une des raisons pour lesquelles Mavroulis et al. (2019) recommandent la surveillance annuelle systématique des falaises dans ces zones à risques, après la saison humide en hiver. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Porto Katsiki » (voir la liste des auteurs). Portail de la Grèce Portail des littoraux
Porto Katsiki

Porto Katsiki è una delle spiagge dell'isola greca di Leucade. Situato a sud dell'isola, Porto Katsiki nasce a ridosso di una montagna e l'accesso alla spiaggia avviene solo attraverso scalini. La leggenda vuole che sia vicina al luogo da dove si è gettata nel vuoto la poetessa Saffo. Voci correlate Lefkada Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Porto Katsiki
Гортина

Гортин или Гортина (на старогръцки: Γορτύν или Γόρτυνα; на гръцки: Γόρτυς) e древен град в централен Южен Крит, на около 40 км южно от Ираклио при Агии Дека. Разположен е в долината Месара в подножието на планината Ида. Митология Градът е посочен в митологията като мястото, където красавицата Европа, пленена от преобразения като бик Зевс, зачева от него под един чинар (който оттогава расте вечнозелен) синовете им Минос, Радамант и Сарпедон. История Гортина е известна със своя най-стар законов кодекс в Европа, познат като гортински закони. Градът е споменат в Илиадата на Омир във втора песен, стих 646: Гортина е обитавана още от неолита около 4000-3500 г.пр.н.е. През 189 пр.н.е. Ханибал намира тук подслон. По време на Римската империя градът е столица на провинция Крит и Киренайка. През 59 г. тук проповядва апостол Павел. През 395 г. градът е част от Византия. Литература Antonis Vasilakis: Gortyn. Vasilis Kouvidis – Vasilis Manouras Editions, Iraklio 2000. ISBN 960-86623-3-8 Anselm C. Hagedorn: Between Moses and Plato, Individual and Society in Deuteronomy and Ancient Greek Law. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 2004. ISBN 3-525-53888-X Бележки Външни препратки Gortys. – Страница на Министерството на културата ((en)) Auswahl aus den Gesetzestexten ((en)) „Лабиринт“ пещера до Гортин Gortyn, Gortyna, www.perseus.tufts.edu ((en))
Gortüsz

Kréta szigetének jelentős romkertje, a fővárostól, Herakliontól 46 km-re délnyugatra fekvő Gortüsz vagy Gortüna (görögül: Γόρτυνα, Γόρτυς, vagy Γόρτυν). Nevét Minósz király fivérének fiáról kapta. A római uralom idején a város volt az Észak-afrikai Küreneia provincia székhelye. A nagy kiterjedésű és érdekes ásatási területen szinte minden korból láthatóak maradványok. Gortüsz bejáratánál a Kr. u. VI. - VII. században épült Szent Titusz-székesegyház romjai fogadják a látogatót, a legjelentősebb épületmaradvány, a Praetorium, amely a római helytartó rezidenciája volt, melytől nyugatra látható az archaikus korban épült Apolló szentélye. Az itt talált legérdekesebb lelet a kőtáblákra vésett „gortüszi törvény”, mely átfogó képet ad az archaikus kor végének társadalmáról és jogrendjéről. A kőtáblákat egy, 1884-ben végzett ásatás során találták meg, az itt feltárt odeon falán, egy részüket ma a Louvreban örzik. Kapcsolódó szócikkek Knósszosz Phaisztosz
Gortina (città antica)

Gortìna (in greco antico Γόρτυν o Γόρτυνα?, Górtyn o Górtyna) era una polis greca situata sull'isola di Creta. Storia Gortina fu fondata secondo Pausania dagli abitanti di Tegea, antica città dell'Arcadia. Strabone, rifacendosi a Eforo, riferisce di una tradizione Laconica, legata quindi alla città di Sparta. Anche Conone attribuì la sua fondazione ad abitanti della Laconia, in particolare ad Achei espulsi da Amicle e Minii di Lemno e Imbro. Gli scavi (condotti già dagli anni 1884-1887 dalla missione archeologica italiana sotto la guida di Federico Halbherr, e più tardi dalla Scuola Archeologica Italiana di Atene) hanno dimostrato che il sito era già abitato nel Neolitico e in epoca minoica. Fra le scoperte italiane, fondamentale per la conoscenza della società dell'antica Grecia, è una grande iscrizione in lingua greca (dorica) della fine del VI e l'inizio del V secolo a.C., contenente le cosiddette "Leggi di Gortina" riguardanti principalmente il diritto di famiglia. Il nome della città è riferito nell'Iliade e nell'Odissea. La fondazione di Gortina è ascrivibile al periodo geometrico del VII secolo a.C., epoca cui risalgono le prime iscrizioni e i primi templi. Nel III secolo a.C. Gortina era diventata una città potente, specialmente dopo la distruzione della rivale Festo, avvenuta intorno al 150 a.C., conquista che le aveva valso anche il controllo del porto di Matala e della parte occidentale della Messarà. Nel 221 a.C. scoppiò una guerra civile a causa del contrasto che opponeva una fazione che voleva un'alleanza con Cnosso ad un'altra che preferiva un'alleanza con la città di Lyttos. Seguì una serie di conflitti con Cnosso cui pose fine la conquista romana dell'isola di Creta, avvenuta nel 68 a.C. Gortina divenne la capitale della nuova provincia di Creta e della Cirenaica. La città andò incontro ad una forte crisi e fu probabilmente abbandonata nell'VIII secolo, infatti quando i Saraceni conquistarono l'isola nell'864 d.C. mossero la capitale a Chandax. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Gortyna Collegamenti esterni Gortina, su Treccani.it – Enciclopedie on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana. Margherita Guarducci, GORTINA, in Enciclopedia Italiana, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1933. Antonino Di Vita, GORTINA, in Enciclopedia Italiana, V Appendice, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1992. Gortina, su sapere.it, De Agostini. W. Johannowski, GORTINA, in Enciclopedia dell'Arte Antica, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1960. W. Johannowski, GORTINA, in Enciclopedia dell'Arte Antica, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1973. A. Di Vita, GORTINA, in Enciclopedia dell'Arte Antica, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1994. (EN) Gortyn, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN) Gortina, in Catholic Encyclopedia, Robert Appleton Company.