NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
St. Johannes der Täufer (Iraklio)

Die Kirche St. Johannes der Täufer (griechisch Καθολική Εκκλησία Ηράκλειο; auch Katholiki Ekklisia Agios Ioannis Vaptistis) ist eine römisch-katholische Kirche in Iraklio auf Kreta. Sie ist dem heiligen Johannes dem Täufer gewidmet. Die Katholische Gemeinde von Iraklion hat eine lange Tradition. Die Kirche St. Johannes der Täufer wurde 1888 erstmals erbaut. Die Kirche wurde 1959 bei einem schweren Erdbeben schwer beschädigt und unter der Leitung von Pater George Roussos von 1961 bis 1962 wieder aufgebaut. Pater Petros Roussos, der von 1980 bis 2008 Pfarrer von St. Johannes war, renovierte auch das Kapuzinerkloster, das neben der Kirche angesiedelt ist. Die Adresse ist Patros Antoniou 2, Iraklio 712 02, Griechenland. Eine kleine Kapelle des Heiligen Kreuzes, auf dem alten katholischen Friedhof an der Efesou Road / Ikarou Avenue, wurde 1893 erbaut. In der Kapelle werden an den Kirchenfesten Kreuzerhöhung am 14. September und Allerseelen am 2. November jeweils Heilige Messen gefeiert. Jeden Karfreitag findet eine Kreuzwegandacht statt. Siehe auch Liste von Johanneskirchen in Griechenland Bistum Kreta Weblinks Eintrag auf candiacatholica.gr Webseite der Pfarrgemeinde auf facebook Einzelnachweise
Panagia tis Nikis

Panagia tis Nikis (griechisch Παναγία της Νίκης ‚Maria vom Siege‘), auch Santa Maria ist eine Pfarrkirche des römisch-katholischen Erzbistums Rhodos in Rhodos-Stadt auf der gleichnamigen griechischen Insel Rhodos. Die Kirche mit dem Patrozinium Maria vom Siege befindet sich im zentralen Bezirk von Niochori der Stadt Rhodos. Der Komplex umfasst das Kloster der Franziskaner und das Kloster-Gästehaus. Die neue Kirche, die 1743 erbaut, 1851 erweitert und 1929 saniert wurde, ist die wichtigste katholische Kirche auf Rhodos. Die Adresse ist Odos Kathopouli 45, Rodos 851 31, Griechenland. Geschichte Während der Kreuzzüge und der Kreuzfahrerzeit befand sich die später zerstörte Kirche Panagia tis Nikis am nordöstlichen Ende der Stadtmauer neben dem Tor Pyli Agias Ekatarinis. Nach der türkischen Eroberung von Rhodos 1522, mussten die Franziskaner die Insel mit den Rittern des Johanniterordens verlassen. 1719 konnte die Franziskaner ihre Niederlassung auf Rhodos wieder herstellen und nutzten die alte Kirche Agios Stefanos. An dieser Stelle wurde 1734 dann die Kirche Panagia tis Nikis gebaut, 1851 erweitert und 1926 bei einem Erdbeben wesentlich beschädigt. 1927 wurden mit einem von dem Architekten Armando Bernabiti umgesetzten Masterplan des Architekten Florestano Di Fausto die Sanierungsarbeiten mit einer neuen Fassade begonnen und 1929 abgeschlossen. Das Barockportal wurde durch ein kunstvolles schmiedeeisernes Tor ersetzt, das in der Werkstatt von Carlo Boselli in der Emilia-Romagna in Italien gefertigt wurde. Architektur Die Fassade hat architektonische Ornamente im „Kreuzritterstil“ auf einem weißen Gipshintergrund. Über dem Portal befindet sich eine Nische mit einer Statue der Heiligen Jungfrau. Der Innenraum hat ein einziges Kirchenschiff mit Querschiff. Die Kirche ist durch drei Kreuzgewölbe unterteilt und endet mit einem viereckigen Chor mit einer von einer Laterne gekrönten Kuppel. Im Gegensatz zur früheren Kirche wurde die neue Kirche so gebaut, dass sie einfacher und strenger wirkt. Die beiden seitlichen Altäre wurden entfernt und durch zwei Kapellen ersetzt, die dem heiligen Franziskus und dem heiligen Antonius gewidmet waren, und die Anzahl der dekorativen Gegenstände wurde ebenfalls verringert. Die rechte Seite des mit einem Kopfsteinpflastermosaik gepflasterten Kirchhofs führt zum Kloster, das teilweise für Pfarraktivitäten genutzt wird. Im Jahr 1937 errichtete der örtliche Marmorschnitzer Cosimo Salvatore die Stufen sowie Vor- und Rückseite des Hauptaltars aus Carrera-Marmor. Über viele Jahrzehnte wurden Verbesserungen und Renovierungen im Innen- und Außenbereich der Kirche und des Klosters durchgeführt. Auf der linken Seite der Kirche kann zur Weihnachtszeit eine Darstellung der Geburt des heiligen Franziskus besucht werden. Weblinks „Church of Our Lady of Victory“ (also known as “Sancta Maria”) (englisch) Webseite auf facebook Film über Santa Maria (Associazione pro Terra Sancta) (YouTube; 1:00 min) Einzelnachweise
Iraklià

Iraklià (grec: Ηρακλειά, 'Heraclea' o 'illa d'Hèracles') és una illa grega de l'arxipèlag de les Cíclades. Té una superfície de 17,8 km² i el 2001 la seua població era de 151 habitants. Administrativament, forma part del municipi de Naxos, juntament amb la resta de Cíclades menors. Geografia L'illa té dues poblacions principals: el port, dit Àgios Geórgios ('Sant Jordi'), que connecta l'illa amb Naxos, Amorgos i Skhinussa, i la Khora (grec: Χώρα, 'capital'), dita també Panagià ('Verge Maria'). A més, hi havia dues poblacions més, avui abandonades: el castell o Kastro, davant la platja de Livadi, i el llogaret d'Àgios Athanàsios ('Sant Atanasi'), al nord de la Khora. Història Les primeres restes d'activitat humana a Iraklià daten del període ciclàdic (tercer mil·lenni aC), principalment a Àgios Mamas i també al Kastro de Livadi. Ja en època històrica, sembla que hi havia una població al Kastro, per bé que l'illa depenia de Naxos. En aquesta mateixa zona s'ha identificat un santuari dedicat a Tique i un altre a Zeus Lofita. El nom de l'illa és confirmat per una inscripció del segle iii aC trobada a l'illa, que fa referència als heracleotes. Addicionalment, hi ha dos passatges d'autors antics que els autors moderns han volgut identificar amb l'illa, per bé que no hi ha consens. Per una banda, un passatge de Plini el Vell esmenta una illa, a continuació de Sícinos i abans de Casos, que alguns manuscrits anomenen Heraclia, però altres Hieracia (en aquest cas, es tractaria de l'illa de Falconera o Ierakula, entre Melos i el Peloponnès). Per altra banda, Estèfan de Bizanci fa referència a una illa anomenada Heraclea que situa a la mar de Càrpatos, i que podria ser la mateixa illa. L'illa va romandre deshabitada durant l'edat mitjana. Al segle xviii, solament hi habitava una comunitat de monjos d'Amorgos, que criaven cabres i ovelles i en feien formatge, i eren objecte de saquejos per part dels pirates de la zona. Referències
Irakleia

Irakleia (druhý pád Irakleias, řecky Ηράκλεια) je ostrov v Egejském moři, který je nejjihozápadnější v souostroví Malé Kyklady v Řecku. Nachází se ve vzdálenosti 6 km jižně od Naxu, 2,5 km jihozápadně od Schinoussy a 10 km severovýchodně od Iu. Tvoří zároveň stejnojmennou obecní jednotku (bývalou obec) o rozloze 17,795 km². Nejvyšším bodem je Papas s nadmořskou výškou 420 m. Obyvatelstvo V roce 2011 žilo na ostrově 141 obyvatel. Celý ostrov tvoří jednu obecní jednotku a také jednu komunitu, která se skládá z jednotlivých sídel, tj. měst a vesnic. V závorkách je uveden počet obyvatel jednotlivých sídel. Obecní jednotka a komunita Irakleia (141) — Agios Georgios (105), Irakleia (36) a neobydlené ostrůvky Venetiko, Megalos Avelas a Mikros Avelas. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Iraklia na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Irakleia na Wikimedia Commons Podrobné popisy pozoruhodností a pěších cest na ostrově Irakleia (česky)
Irakleia (Cyclades)

Irakleia or Heraklia (Greek: Ηρακλειά; Ancient Greek: Ἡράκλεια) is an island and a former community in the Cyclades, Greece. Since the 2011 local government reform it is part of the municipality Naxos and Lesser Cyclades, of which it is a municipal unit. Its population was officially 148 inhabitants at the 2021 census, and its land area 17.795 square kilometres (6.9 mi2). It is a small island between the islands of Naxos and Ios. Close to Schoinoussa, Koufonisi, Donoussa, and Keros, together they form the Lesser Cyclades. The port is called Agios Georgios, while the "capital"/chora on the top of the island is called Panagia (Madonna). The biggest caves in the Cyclades are located on Irakleia. Irakleia can be reached by ferries from Athens, Naxos and Paros. Description Iraklia is the largest island of the Lesser Cyclades. It is located in the eastern part of the archipelago, which is south of Naxos. The island has two settlements, Panagia in the middle of the island and Agios Georgios, where the port is located. Irakleia has been inhabited from early antiquity. On the island there are many mysterious rock paintings which are from approximately 5,000 years ago. The paintings, named Bousoules (Μπούσουλες), may have been used as orientation marks. The ruins of a fortress dating from the 4th-2nd century B.C. are located at Livadi on the island. In modern times, Iraklia was the property of the Hozoviotissa Monastery on the nearby island of Amorgos. Historical population Ancient history In the mid-1890s, the French archaeologist Jules Delamarre discovered a fragmentary inscription from Irakleia, in which the Ancient Greek island polis decreed the banning of goats. An analysis by the French historian Louis Robert dated the inscription to the early 3rd century BCE. The inscription states that the inhabitants of the island had sworn an oath, in a formal meeting, to prohibit goats from the island and prosecute the introduction of goats to the island should it result in the deaths of those that attempt to stop it. The inscription was prominently displayed in a shrine to the "Mother of the Gods", as a public record of the political community's decision. According to Robert, by the 20th century CE, the island was largely uninhabited; absentee landlords had used Irakleia to put goats to pasture and the island had become known to travellers as the "goat island". References Bibliography Ma, John (2024). "In Search of Polis". Polis: A New History of the Ancient Greek City-State from the Early Iron Age to the End of Antiquity. Princeton University Press. pp. 3–20. doi:10.2307/jj.9446862.6. ISBN 9780691155388. JSTOR jj.9446862.6. External links Official website (in English and Greek)
Iraklia

Iraklia (en griego: Ηρακλειά) es una isla y una antigua comunidad en las Cícladas, Grecia.​ Desde la reforma del gobierno local de 2011 es parte del municipio de Naxos y Cícladas Menores, del cual forma una unidad municipal.​ Su población era oficialmente 151 habitantes según el censo de 2001, y su superficie de 17,795 kilómetros cuadrados. Es una isla pequeña pero hermosa entre las islas de Naxos y la de Ios. En las proximidades están Shinusa, Koufonisia, Donoussa, y las islas Keros, que juntas forman las islas Cícladas Menores. Referencias Véase también Geografía de Grecia Geografía de Europa Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iraklia. Mapa de localización
Irakliá

Irakliá (grec moderne : Ηρακλειά) ou Héraclée (grec ancien : Ἡράκλεια) est une île des Cyclades faisant partie de l'archipel des petites Cyclades au sud-est de Naxos. L'île compte 120 habitants. Irakliá fait partie des îles des Cyclades qui ne sont pas autosuffisantes en eau. Elle reçoit de l'eau tous les ans (et surtout l'été à cause de la saison touristique) depuis le port du Laurion en Attique, pour un coût moyen de 8,30 € le mètre cube. Histoire L'île d'Irakliá conserve des vestiges de villages et de tombeaux antiques, ainsi que des ruines des anciens temples de la déesse Tychè et de Zeus Lophitès, qui attestent qu'elle avait atteint dans l'Antiquité un niveau de développement relativement important dans le monde cycladique. À une époque plus récente, ses nombreuses grottes servirent de refuge temporaire à des pirates et contrebandiers, aux activités desquelles plusieurs de ses criques doivent leur nom. Appartenant au monastère de la Chozoviotissa d'Amorgos, elle est désertée et sert de lieu de pâturage. Joseph Pitton de Tournefort qui visite l'île en septembre 1700, indique qu'elle est alors occupée par deux moines du monastère d'Amorgos gardant 800 à 900 chèvres ou brebis, souvent menacés par les pirates. Elle est repeuplée à partir du XIXe siècle et compte plus d'une centaine d'habitants en 1879. Notes et références Voir aussi Articles connexes Histoire des Cyclades Liens externes Site officiel Portail de la Grèce Portail des îles Portail de la mer Méditerranée
Heraklia

Heraklia (in greco Ηρακλειά?, in italiano anche Iraclia) è una ex comunità della Grecia nella periferia dell'Egeo Meridionale (unità periferica di Nasso) con 151 abitanti secondo i dati del censimento 2001. È stata soppressa a seguito della riforma amministrativa, detta Programma Callicrate, in vigore dal gennaio 2011 ed è ora compresa nel comune di Nasso e Piccole Cicladi. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Heraklia Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Heraklia Collegamenti esterni Sito ufficiale, su iraklia.gr.
Iraklia (eiland)

Iraklia (Grieks: Ηρακλειά) is een klein eiland dat behoort tot de eilandengroep de Cycladen, gelegen in de Egeïsche Zee. Het eiland ligt ten zuiden van het eiland Naxos en valt onder Griekenland. Iraklia heeft een oppervlakte van 18 km². Het eiland telt ca. 100 inwoners. Op het eiland bevinden zich de kerk en stranden van Agios Georgios, de grotten van Agios Ioannis, de Vourkaria en Livadi.
Iraklia (wyspa)

Iraklia (gr. Ηρακλειά) – grecka wyspa na Morzu Egejskim, w archipelagu Cyklady, o powierzchni 19 km². Główną miejscowością i portem jest Agios Georgios. Zabytki i atrakcje turystyczne Jaskinia świętej ikony Agios Giannis, największa na Cykladach z bogatą szatą naciekową, w której pod koniec XIX wieku pasterz odnalazł ikonę, która jest przechowywana w kościele w miejscowości Hora. W ostatni weekend sierpnia odbywają się tam obchody związane z ikoną; ruiny zamku Livadi z IV wieku p.n.e. plaża Livadi; plaża Alimia. Przypisy Bibliografia Paul Hellander, Kate Armstrong: Lonely Planet Greece. Wyd. 8. Londyn: Lonely Planet, 2008. ISBN 978-1741046564. (ang.). Linki zewnętrzne Oficjalna strona internetowa wyspy. iraklia.gr. [dostęp 2021-04-16]. (ang.).
Ираклия (остров)

Ира́клия (греч. Ηράκλεια) — греческий остров в Эгейском море. География Входит в группу небольших островов Малые Киклады. Площадь острова составляет 17,795 км². Он расположен между островами Наксос и Иос. Согласно переписи населения 2001, на острове проживало 151 человек. В настоящее время основными занятиями жителей является сельское хозяйство. Развивается и сфера обслуживания туристов. Примечания Ссылки Official website Архивная копия от 25 сентября 2008 на Wayback Machine (англ.) (греч.)
Irakleia (Kykladerna)

Irakleia eller Heraklia (grekiska: Ηρακλειά; klassisk grekiska: Ἡράκλεια) är en ö i Grekland. Den ligger i ögruppen Kykladerna och regionen Sydegeiska öarna, i den sydöstra delen av landet, 200 km sydost om huvudstaden Aten. Arean är 17,795 kvadratkilometer och folkmängden 141 invånare. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Irakleia (Kykladerna).
Іраклія

Іраклія (грец. Ηράκλεια) — острів в Егейському морі. Входить до групи невеликих островів Малі Кіклади. Він розташований між островами Наксос та Іос. Площа острова становить 17,6 км². Згідно з переписом населення 2021 року, на острові проживало 148 осіб. Природа Іраклія — найбільш дикий, гористий та екологічно первозданний острів архіпелагу. Величезні масиви вапнякових скель приховують дивовижні спелеологічні об'єкти, найбільшим із яких є печера Святого Іоанна з унікальними карстовими натічними формами. Гора Папас (419 м) є найвищою точкою Малих Кіклад і формує специфічний рельєф острова. Екологічна цінність Іраклії є найвищою в архіпелазі: вона визнана важливою орнітологічною територією міжнародного значення. На стрімких скелях острова гніздиться унікальна та стійка популяція сипів білоголових (Gyps fulvus) — велетенських хижих птахів, які перебувають під європейською охороною. Завдяки суворим правилам Natura 2000, на Іраклії заборонено масштабне розширення доріг та полювання, що робить її ідеальним природним заповідником під відкритим небом. Інфраструктура. Туризм Один із найменш заселених великих островів архіпелагу. Іраклія — це царство спокою та незайманої природи. Тут є лише два поселення: портовий Агіос Георгіос та автентична Панагія, з’єднані однією асфальтованою дорогою. Острів приваблює любителів тиші, неспішних прогулянок та орнітологів, адже тут гніздяться рідкісні види хижих птахів, зокрема білоголові сипи. Головною візитівкою Іраклії є пляж Ліваді з видом на безлюдний острів Венетико, а також унікальна печера Святого Іоанна — найбільша в архіпелазі, всередині якої можна побачити вражаючі сталактити та сталагміти. Для входу туди знадобиться ліхтарик та певна відвага, адже печера не облаштована для масового туризму. Примітки Література Атлас світу / Гол. ред. І. С. Руденко; зав. ред. В. В. Радченко; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 966-631-546-7 Географічний атлас світу / гол. ред. І. Л. Дрогушевська; відп. ред. В. В. Радченко; худож.-оформ. М. Гутман. — К. : ДНВП «Картографія», 2018. — 184 с. — ISBN 978-966-946-053-0 Географія Європи: Підручник / За ред. І. П. Савчука. — К. : Освіта, 2021. — 512 с. — ISBN 978-617-656-123-0 Литвин В. М., Лымарев В. И. Природа мира. Острова. — М. : Мысль, 2003. — 287 с. — ISBN 5-244-00977-X (рос.) Посилання Official website [Архівовано 25 вересня 2008 у Wayback Machine.] (англ.) (гр.) GBIF Portal — Cyclades Biodiversity Data Greek Ministry of Environment and Energy Greek Reporter: Population in Greece According to 2021 Census Hellenic Ornithological Society — Important Bird Areas Hellenic Statistical Authority (ELSTAT) — 2021 Census Results Irakleia Municipal Portal MedPAN — Protected Areas Profile: Mikres Kyklades Natura 2000 Network Viewer — Mikres Kyklades Visit Greece – Cyclades (Greek National Tourism Organization)
Église des Quatre-Martyrs de Réthymnon

L'église des Quatre-Martyrs (grec moderne : Εκκλησία Τεσσάρων Μαρτύρων) est une église orthodoxe située dans la ville de Réthymnon, sur l'île de Crète, en Grèce. Elle est dédiée aux Néo-Martyrs de Crète : Angelís, Manouíl, Geórgios et Nikólaos. Les Néo-Martyrs de Crète sont exécutés à Réthymnon, à proximité de la Grande Porte ou Guora Porta, le 28 octobre 1824. De nos jours, ils sont considérés comme les saints patrons de la ville. L'église est construite sur le site de la mise à mort et se trouve au bord de ce qui est aujourd'hui la Place des Quatre-Martyrs (grec moderne : Πλατεία Τεσσάρων Μαρτύρων), juste au sud de la vieille ville de Réthymnon. Elle est le site d'anciennes églises, de nos jours disparues, dédiées aux Quatre Martyrs. La construction de la première d'entre elles commence en 1905 et elle est démolie, toujours incomplète, en 1947. Une église de taille plus modeste est ensuite construite sur le site, puis démolie en 1972. L'église actuelle est ensuite construite sur le site et consacrée le 28 décembre 1975. Le bâtiment de l'église comporte une nef à trois vaisseaux et un dôme. Sa façade comporte deux clochers. L'intérieur de l'église est décoré de peintures murales et de plafonds de style byzantin. L'autel abrite les reliques des martyrs. Au niveau du rez-de-chaussée de l'église se trouve une chapelle dédiée à Saint Sabas (grec moderne : Όσιος Σάββας). Notes et références (fi) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en finnois intitulé « Neljän marttyyrin kirkko » (voir la liste des auteurs). Références Annexes Articles connexes Église Notre-Dame-des-Anges de Réthymnon Cathédrale de la Présentation-de-la-Vierge-Marie-au-Temple de Réthymnon Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe Portail de la Crète
Свети Йоан Богослов (Света Богородица Мавровска)

„Свети Йоан Богослов“ (на гръцки: Αγίου Ιωάννη του Θεολόγου) е православен параклис в манастира „Света Богородица Мавровска“, край град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция, част от Костурската епархия. Местоположение Параклисът е залепен за южната стена на католикона на манастира. Самият манастир се намира на западния бряг на костурския полуостров Горица. Архитектура В архитектурно отношение е малък, еднокорабен храм с дървен покрив и вход от запад. Апсидата не излиза извън източната стена. Северната му стена е и южна стена на католикона, затова и покривът му е едноскатен, влизащ под ската на този на католикона. Стенописи Цялата вътрешност на храма, както и западната входна фасада са изписани със стенописи. Над входа от вътрешната стена е изписан следният надпис: Така според надписа храмът е издигнат в 1552 година и изписан от зографа Евстатиос Якову, протонотарий на Арта. В 1536/1537 година той изписва и католикона на манастира „Света Богородица Моливдоскепастис“ в Епир. Храмът е изцяло изписан в три зони и стенописите са запазени в сравнително добро състояние. Бележки
Souflí

Souflí (en grec moderne : Σουφλί, en turc : Sofulu) est une localité grecque dépendant du district régional d'Évros. Selon le recensement de 2021, la petite ville compte 3 210 habitants. Souflí est le siège du dème du même nom. Elle est située à proximité immédiate du fleuve Évros qui sépare la Grèce de la Turquie d'Europe, à 65 km au nord-est d'Alexandroúpoli et à 50 km au sud d'Orestiáda. Elle est réputée aujourd'hui encore pour ses soieries et constitue l'une des localités du parc national de Dadiá-Lefkími-Souflí. La localité obtient en 2021 le label Meilleurs villages touristiques de l'Organisation mondiale du tourisme. Notes et références Voir aussi Liens externes (el) Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la Grèce
Soufli

Soufli (in greco Σουφλί?, in turco: Sofulu, in bulgaro: Soflu, Софлу) è un comune della Grecia situato nella periferia della Macedonia orientale e Tracia (unità periferica di Evros) con 17.691 abitanti secondo i dati del censimento 2001 A seguito della riforma amministrativa detta Programma Callicrate in vigore dal gennaio 2011 che ha abolito le prefetture e accorpato numerosi comuni, la superficie del comune è ora di 1.326 km² e la popolazione è passata da 4.258 a 17.691 abitanti. Costruito tra l'Oriente e l'Occidente e sulle principali strade della seta, Soufli emerge come uno dei centri principali della sericoltura nel XVIII secolo. La città è diventata centro per il commercio di seta e ha vissuto quasi esclusivamente di sericoltura e di esportazioni di seta fino ai primi anni Ottanta. Note Collegamenti esterni (EL) Sito ufficiale, su soufli.gr.
Soufli

Soufli (Grieks: Σουφλί) is een fusiegemeente (dimos) in de Griekse bestuurlijke regio (periferia) Oost-Macedonië en Thracië. De drie deelgemeenten (dimotiki enotita) van de fusiegemeente zijn: Orfeas (Ορφέας) Soufli (Σουφλί) Tychero (Τυχερό)
Sufli

Sufli (gr. Σουφλί) – miejscowość w północno-wschodniej Grecji, w administracji zdecentralizowanej Macedonia-Tracja, w regionie Macedonia Wschodnia i Tracja, w jednostce regionalnej Ewros nad rzeką Erytropotamos (prawym dopywem Maricy). Siedziba gminy Sufli. W 2011 roku liczyła 3837 mieszkańców. Zobacz też Sufli – tradycje produkcji jedwabniczej w okolicach Aleksandropolis. Przypisy
Souflí

Souflí är en kommunhuvudort i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomós Évrou och regionen Östra Makedonien och Thrakien, i den nordöstra delen av landet, 400 km nordost om huvudstaden Aten. Souflí ligger 36 meter över havet och antalet invånare är 4 149. Terrängen runt Souflí är platt åt sydost, men åt nordväst är den kuperad. Runt Souflí är det ganska tätbefolkat, med 62 invånare per kvadratkilometer. Souflí är det största samhället i trakten. Trakten runt Souflí består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor