NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Tilos

Tilos, antigament Telos (en grec antic Τῆλος), és una petita i rocosa illa grega del grup del Dodecanès, situada entre l'illa de Rodes i Níssiros. Segons Estrabó, distava 60 estadis de Níssiros. La descriu dient que era allargada i elevada, i amb pedres molt bones per fer moles. Feia 80 estadis de circumferència i tenia una ciutat amb el mateix nom, un port, aigües termals i un temple de Posidó. La capital és Epískopi, abans anomenada també Tilos (o Telos). D'aquesta illa era originaria la família del tirà de Siracusa Geló I, diu Heròdot. Plini el Vell parla de l'illa, i diu que era famosa perquè s'hi fabricava un ungüent molt bo i que el seu nom antic era Agathussa, nom que també donen Esteve de Bizanci i Escílax de Carianda. Vora el poble modern d'Epískopi encara es veuen les restes de l'antiga ciutat, i sembla que les cases estaven construïdes sobre terrasses, i s'aixecaven les unes contra les altres recolzades en murs de pedra sense tallar. L'acròpoli es trobava a la part superior de la muntanya, on s'hi va edificar un castell medieval. Referències
Tilos

Tilos (druhý pád Tilu) (řecky Τήλος) je řecký ostrov v souostroví Dodekany, který leží na východě Egejského moře nedaleko pobřeží Malé Asie. Spolu s blízkými ostrovy Antitilos a Gaidouronisi tvoří stejnojmennou obec. Ostrov Tilos má rozlohu 61,487 km² a obec 64,525 km². Nachází se severozápadně od Rhodu a jihovýchodně od Nisyru. Obec je součástí regionální jednotky Rhodos v kraji Jižní Egeis. Obyvatelstvo V roce 2011 žilo v obci 780 obyvatel. Celý ostrov tvoří jednu obec, která se nečlení na obecní jednotky, ale člení se na dvě komunity, které se skládají ze sídel. V závorkách je uveden počet obyvatel jednotlivých sídel. obec, obecní jednotka Tilos (780) komunita Livadia (484) — Livadia (484) – neobydlený ostrov — Antitilos (0), komunita Megalo Chorio (296) — Agios Antonios (39), Eristos (16), Megalo Chorio (241)- neobydlený ostrov — Gaidouronisi (0). Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Τήλος na řecké Wikipedii a Tilos na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tilos na Wikimedia Commons
Tilos

Tilos er en ø i Grækenland, nordvest for Rhodos mellem Rhodos og Kos. Tilos tilhører den dodekanesiske øgruppe. Øen har kun omkring 500 indbyggere. Der er en færgerute fra Tilos via Simi til Rhodos samt til Piræus via bl.a. Nisiros og Kos. Desuden sejler en katamaran mellem Tilos og Rhodos via Chalki. Endelig er der færgeforbindelse mellem Tilos og den lille havneby Kamiros Skala på vestkysten af Rhodos. Tilos består af havnebyen Livadia der ligger i en bugt på østsiden af øen med "udsigt" til Simi og hovedbyen Megalo Chorio inde på øen med en korsridderborg på bjergtoppen over byen. Eksterne henvisninger Tilos Photoblog fra bRaNdSboRg.CoM Arkiveret 10. august 2014 hos Wayback Machine
Tilos

Tilos, antiguamente Telos (en griego, Τῆλος; en turco, İlyaki, en italiano: Piscopi), es una isla griega del archipiélago del Dodecaneso, situada entre Rodas y Nisiros. La capital es Megalo Jorio, antes nombrada igualmente Tilos (o Telos). Historia De esta isla, antiguamente conocida como Agathusa, eran originarios los antepasados de Gelón, tirano de Siracusa.​ La ciudad de Telos, que estaba situada en la parte norte de la isla, perteneció a la Liga de Delos puesto que aparece en los registros de tributos de Atenas, aunque solo en dos ocasiones: el del año 427/6 a. C. (o 426/5) y el del año 415/4 a. C. Se atestigua el culto en Telos a Atenea, Zeus y Poseidón.​ A partir del año 404 a. C. perteneció a Esparta hasta que en el año 394 a. C. una expedición de Farnabazo y Conón indujo a los habitantes de Telos, al igual que a los de Cos y Nísiros, a que hicieran defección de Esparta.​ En el Periplo de Pseudo-Escílax se la menciona dentro de las islas habitadas de la zona de Caria.​ Se conservan monedas de Telos desde el siglo IV a. C.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Tilos. Página del Ministerio de Cultura de Grecia: Castillo de Micro Jorio (en griego)
Tílos

Tílos est une île grecque faisant partie de l'archipel du Dodécanèse dans la mer Égée. Géographie Comme de nombreuses îles de la région, Tilos est une île aride et montagneuse. La population, de 780 habitants (recensement de 2011), se concentre dans les deux principaux villages de l'île : Megalo-Chorio, situé à l'intérieur des terres et siège de la mairie de l'île, et Livadia, le port où se déroule l'essentiel de l'activité touristique de l'île. D'autres hameaux existent à différents endroits de l'île. Tilos compte de nombreuses plages, notamment : la baie de Livadia : dans le prolongement immédiat du port de Livadia, elle est ainsi immédiatement accessible des quelques hôtels et studios qui longent la baie et elle est bordée de plusieurs petits bars et restaurants ; la longue plage de sable fin d'Eristos : elle est bordée de tamaris à l'ombre desquels il est possible de planter sa tente ; la mairie y a non seulement autorisé mais organisé le camping sauvage en installant un point d'eau ; la plage est facilement accessible par le bus municipal et une petite cantina (καντίνα) permet de s'y restaurer simplement. Histoire Les Hospitaliers L'île est conquise par les chevaliers de l'ordre de Saint-Jean de Jérusalem en 1310 en même temps que l'île de Rhodes. XXe siècle À la suite de la guerre italo-turque en 1912-1913, Tilos devient une colonie italienne de 1912 à 1947. Entre 1943 et 1947, elle est occupée par les Britanniques puis, après le traité de Paris signé le 10 février 1947, revient définitivement à la Grèce. Économie Le tourisme et la pêche sont les deux principales ressources économiques de Tilos. La plaine d'Eristos, fertile, fournit l'île en fruits et légumes. De nombreux Européens y possèdent une résidence secondaire. L'île est sur la voie de l'autonomie énergétique grâce aux énergies renouvelables. Tourisme Il y a plus de vingt ans, sous l'impulsion du maire de l'époque, la population de Tilos a fait le choix de ne développer qu'un tourisme doux, dans le respect de la nature et des touristes. Ainsi, par exemple : la route bordant la baie de Livadia a été transformée en chemin piéton ; il est interdit de construire des bâtiments de plus de deux étages ; les discothèques sont interdites le long de la baie de Livadia (on y trouve de petits bars à l'ambiance musicale discrète). Une discothèque a été aménagée dans le village abandonné de Micro Chorio, illuminé la nuit, accessible par une navette à partir de Livadia ; la chasse est interdite. Les liens avec l'Italie sont très forts, avec un fort pourcentage des jeunes[Combien ?] allant travailler dans la péninsule italienne[réf. nécessaire]. Références Liens externes (el) Site officiel Ressource relative à la géographie : Digital Atlas of the Roman Empire Portail de la Grèce Portail des îles Portail de l’ordre de Saint-Jean de Jérusalem Portail de la mer Méditerranée
Piscopi

Píscopi (dal greco Episkopi, Επισκοπή; in greco antico e modernoΤήλος, Tilos), è un'isola dell'Egeo appartenente geograficamente al Dodecaneso. Ha una superficie di 64 km² e una popolazione di 535 abitanti al censimento 2001. Dal punto di vista amministrativo costituisce un comune nella periferia dell'Egeo Meridionale (unità periferica di Rodi). L'isola ha subito un progressivo decremento demografico dagli anni seguenti la II guerra mondiale. A quei tempi contava 2500 abitanti e 9 villaggi. Oggi conta solo due centri abitati. I suoi abitanti non hanno mai praticato la pesca preferendo dedicarsi a lavori agricoli. Mitologia In base ad una leggenda popolare Telos era figlio del Sole e di Halia. Per curare la madre malata egli tornò sull'isola alla ricerca di erbe medicamentose. Ritornò in seguito per fondare un tempio in onore di Apollo e di Nettuno. Telos non appare nella mitologia greca ed il nome è probabilmente di origine preellenica. Plinio il vecchio nota che Piscopi nell'antichità era chiamata Agathoussa (Αγαθούσσα). Medioevo Nel medioevo, sotto al governatorato Genovese di Rodi, retto dalla famiglia dei Vignolo de' Vignoli, era frequentata dai mercanti genovesi, ed era nota con il nome di Episkopi o Episkonia. Geografia fisica L'isola, che ha una forma di "S" orizzontale ha una lunghezza di 14,5 km dalla sua estremità nord-occidentale a quella sud orientale mentre la sua larghezza massima non supera gli 8 km. È attraversata da una catena montuosa mentre le basseterre presentano sedimenti lavici e di pietra pomice e i litorali hanno un colore per lo più rossastro. La sezione nord occidentale dell'isola è dominata dal monte Profitis Ilias che ha un'altezza di 651 metri e delimita ad oriente una fertile pianura dove si trova il capoluogo dell'isola Megalo Choriò. Nella parte meridionale dell'isola, in una conca lambita dal mare a settentrione c'è Livadia, scalo principale di Piscopi. Centri principali Megalo Choriò è il capoluogo dell'isola, costruito agli inizi del XIX secolo con materiali prelevati dall'antica città di Telos. Livadia è lo scalo principale dell'isola. Mikrò Choriò è un villaggio delle vicinanze che domina lo scalo; alcune case sono state comunque restaurate e il villaggio si anima per brevi periodi in estate. Siti archeologici Telos era un'antica città vicino al capoluogo sulla cui acropoli si ergevano i templi di Apollo Pizio e di Pallade Atena. Nel medioevo vi fu costruito un castello. Le grotte di Kharkhadió ad ovest del capoluogo sono state oggetto di scavi nel 1971 che hanno portato al rinvenimento di utensili del neolitico. Gli scavi hanno portato anche al ritrovamento di ossa appartenenti ad una razza nana di elefanti. Pare che essi fossero animali domestici che dimoravano nell'isola. Nella grotta ci sono La fortezza di Mesarià di epoca medievale le cui rovine si ergono sulla grotta di Kharkhadio. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Piscopi Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Piscopi Collegamenti esterni (EL) Sito ufficiale, su tilos.gr.
Tilos

Tilos (Grieks: Τήλος), oudere vorm Telos, is een klein Grieks eiland dat deel uitmaakt van de eilandengroep de Dodekanesos en gelegen is in het zuidoosten van de Egeïsche Zee en ten zuiden van het eiland Nisyros. Bestuurlijk is dit eiland sedert 2011 een Griekse gemeente (dimos), en hoort bij de regionale eenheid (periferiaki enotita) Rodos, in de bestuurlijke regio (periferia) Zuid-Egeïsche Eilanden. Algemeen Megalo Chorio (vert. groot dorp) was de hoofdstad van het eiland, gelegen in het midden van het noorden van het eiland. Tilos is een rustig maar afwisselend eiland met onder andere mogelijkheden tot wandelen naar verlaten stranden. Bij Gera, ten zuiden van Livadia, uitsluitend via een wandelroute te bereiken, zijn ruïnes te bekijken. Achttiende-eeuwse fresco's zijn te vinden in het klooster van Sint-Pantaleon (Monastiri Agiou Panteleimona). Prehistorie Op Tilos leefde ooit een prehistorische dwergolifant, geweten door de vondst van deze skeletten in een van de grotten op het eiland.
Tilos

Tilos (em grego: Τήλος); forma antiga: Telos) é uma pequena ilha grega e um município situado no Mar Egeu. Faz parte do grupo de ilhas do Dodecaneso, e situa-se a meio caminho entre Cós e Rodes. Tem 533 habitantes (censo de 2001). História Neolítico Há cerâmica e ferramentas de pedra descobertas em Kharkhadió que indicam atividade humana em Tilos no período neolítico inicial (8 000-7 000 a.C.), juntamente com restos de ossos de um elefante-anão (1m20-1m60 de altura), que a datação por radiocarbono situa entre 7 000 a 4 000 a.C.. Masseti (2001) sugere a coexistência destes animais com seres humanos. Idade de Bronze do Egeu Escavações identificaram construções de Pelasgos que sugerem que Tilos foi sucessivamente dominada por minoicos, micénicos e dórios. Antiguidade clássica A ilha floresceu durante a época clássica, cunhou a sua própria moeda e foi famosa pelas suas roupas e perfumes. Telos reclama que a poeta Erina (disse que amiga de Safo) nasceu na ilha por volta de 350 a.C.. Charles Anthon (1853) descrevê-la-ia assim: "Erina (Ήριννα) amiga e contemporânea de Safo (por volta de 612 a.C.) morreu aos 19, deixou os seus poemas que se consideram dignos de comparar aos de Homero. Os seus poemas eram do tipo épico, o principal deles Ήλακάτη, "A roca", que constava de trezentas linhas, das quais só restaram quatro. Foi escrito em dialeto que é uma mistura de estilo dórico e eólico, e que se falava em Rodes ou na ilha adjacente de Telos, onde nasceu Erina. Também é chamada lesbiana e Mitilene, em razão da sua residência em Lesbos com Safo. Há vários epigramas a Erina, em seu louvor, e lamentando a sua morte prematura. Três epigramas da Antologia grega atribuem-se a ela, dos quais o primeiro tem o ar autêntico da antiguidade, mas os outros dois, dedicados a Baucis, parecem ser uma invenção posterior. " No século VII a.C., colonos de Tilos e Lindos estabeleceram-se na Sicília e fundaram a cidade de Gelas. Heródoto (484 a. C. - c. 425 aC) descreveu os séculos anteriores a si como a idade de ouro de Tilos. No século V a.C., Tilos foi membro da Primeira Liga de Delos e manteve a sua independência até ao final da Guerra do Peloponeso. Desde o século IV a.C., e durante 200 anos, Tilos estivo sob o Império Selêucida, o Cario e o Egito Ptolemaico sob influência de Rodes, até que em 200 a.C. a ilha passou a integrar a Confederação de Rodes. A ilha foi conquistada por Roma no ano 42 a.C. Os achados arqueológicos de Roma e dos princípios da época cristã demonstram a prosperidade da ilha ata o grande sismo de 551 d.C.. Ligações externas Official website (em inglês) (em grego) Photo blog de Tilos Referências
Тилос

Тилос (греч. Τήλος) — остров в Эгейском море, принадлежит Греции. Входит в группу островов Додеканес (Южные Спорады). История Тилос был обитаем уже во времена неолита. На острове найдены следы проживания минойцев, а затем микенцев. Около X века до н. э. на острове появились дорийцы. В V веке до н. э. остров вошёл в Афинский морской союз. В IV веке до н. э. Тилос обрёл независимость и стал чеканить собственную монету. В 42 году до н. э. остров захвачен римлянами. До 1310 года, когда остров был захвачен иоанитами, Тилос принадлежал Византии. После поражения иоанитов от турок остров захватывает Османская империя. Турецкое владычество продолжалось до 1912 года. В результате итало-турецкой войны остров перешёл под контроль Италии. После Второй мировой войны, в 1948 году вошёл в состав Греции. В Средние века был известен как Епископи (Επισκοπή). В период итальянской оккупации — Пископи (итал. Piscopi). В 2015 году было объявлено о том, что на острове Тилос будет осуществлён одноимённый проект по созданию новой системы энергоснабжения, на основанной на использовании возобновляемых источников энергии. К маю 2017 года планировалось построить гибридную ветросолнечную электростанцию, снабжённую никель-натрий-хлоридной аккумуляторной батареей. Ожидается, что новая система обеспечит 85 % потребления энергии на острове. В настоящее время электроэнергия поступает на Тилос по ненадёжному подводному кабелю с острова Кос, где расположена дизельная электростанция. Проект получил финансовую поддержку программы Европейского союза «Горизонт 2020». Общая стоимость проекта 13,8 млн евро, из них 11 млн евро — вклад ЕС. 16 мая 2016 года Управление по регулированию энергетики Греции выдало лицензию станции, возводимой в рамках проекта, на производство электроэнергии. Примечания Литература Telus // Реальный словарь классических древностей / Авт.-сост. Ф. Любкер ; Под ред. членов Общества классической филологии и педагогики Ф. Гельбке, Л. Георгиевского, Ф. Зелинского, В. Канского, М. Куторги и П. Никитина. — СПб., 1885. — С. 1348.
Тилос

Тилос (грчки грч. Τήλος) је једно од острва у групацији Додеканеза у источној Грчкој. Управно острво припада округу Родос у оквиру Периферији Јужни Егеј, где са околним острвцима и хридима чини посебну општину. Главно место на острву је градић Мегало Хорио. Порекло назива Тилос, некада Телос, добио је име по античком митском јунаку Тилосу, сину бога Хелиоса. Природни услови Тилос је острво Додеканеза средње величине. Најближа осртва су му Нисирос на 15 km ка северу и Халки на 20 km ка југу. Острво је планинско и каменито, састављено највише од кречњачких стена. Обала Тилоса је разуђена са више малих залива са скривеним плажама. Клима Тилоса је средоземна са дугим, сушним летима и благим и кишовитим зимама. Недостатак воде је значајно ограничење, али, будући да Тилос близу копна, користе се богати подземни извори. Због тога је биљни и животињски свет бујнији него на неким околним острвима, мада је он особен за ову климу. Од гајених култура доминирају маслина и винова лоза. Историја Тилос је насељен још током праисторије. Током раздобља старе Грчке полис Тилос је био члан Делског савеза. У следећим вековима острвоје било у сфери блиског, али знатно моћнијег и развијенијег Родоса, да би у 2. веку п. н. е. пало у руке старог Рима. Касније је Тилос био у оквиру Византије, да би га 1309. године преузели витезови Малтешког реда. 1522. године острво преузимају Турци османлије и под њима Тилос остаје вековима, али уз задржавање одређених привилегија. И поред тога месни Грци се нису мирили са страном владавином, па се становништво Тилоса укључило у Грчки устанак 20их година 19. века, али није било прикључено новооснованој Грчкој. 1912. године острво запоседа Италија, која га губи после Другог светског рата у корист Грчке. Пропадање острва било је неминовно у овим турбуленцијама 20. века, али се последњих деценија ово је донекле умањило развојем туризма. Становништво Главно становништво на Тилосу су Грци. Тилос спада у ретко насељена острва међу значајинијим острвима Додеканеза, а развој туризма током протеклих 20ак година допринео је просперитету острва и смањењу пада броја становника. Привреда Данас се привреда Тилоса све више заснива на туризму и поморству, а све мање на традициналној пољопривреди (маслине, винова лоза, мање јужно воће). Спољашње везе http://www.tilos.gr Званична страница општине Тилос
Tilos

Tilos (grekiska: Τήλος, Telos, Tilos, under antiken Αγαθούσσα, Agathoussa) är en grekisk ö. Den ligger i södra Egeiska havet, mellan Rhodos och Kos, och tillhör ögruppen Dodekaneserna. Huvudorten är Megalo Chorio. Folkmängden är omkring 780 personer, och arean 61 kvadratkilometer. Historia Tilos första bosättning är från 1500-talet f.Kr. På 600-talet f.Kr. utvandrade många av öns invånare till Sicilien och grundade staden Gela. På 400-talet f.Kr. blev Tilos medlem i Attiska sjöförbundet och kunde behålla suveräniteten och självständigheten till slutet av det peloponnesiska kriget. På 100-talet f.Kr. erövrades ön av romarna. Johanniterriddarna på Rhodos ockuperade Tilos på 1300-talet. På 1500-talet erövrades ön av turkarna som behöll den ända till 1912, då den intogs av italienarna. Ön införlivades med Grekland 1948. I slutet av 1910-talet hade Tilos omkring 4 000 invånare, varav de flesta var greker. Sevärdheter På ön finns bland annat en grotta där man sedan 1970-talet grävt fram lämningar efter dvärgelefanter. En del av fynden finns utställda på ett litet museum i den administrativa huvudorten Megalo Chorio. Källor
Palau de Festos

El palau de Festos és una estructura arquitectònica, exemple típic de l'arquitectura minoica i els palaus minoics, situat a Festos (Phaistós), al sud de Creta. El palau vell, com el de Cnossos, fou construït vers el 2000 aC i va estar en ús fins vers el 1700 aC, quan fou destruït pel foc. Sobre les seves ruïnes es va construir el palau nou, que fou destruït vers el 1500 aC, com altres palaus minoics. El palau nou té al centre un peristil, al voltant del qual hi havia les habitacions; els magatzems i capelles són a la banda occidental; les habitacions reials al nord; i les cambres de treball a l'est; a l'oest dels magatzems hi ha l'àrea teatral, amb els camins de la processó, i sota, els graners de l'antic palau. El propileu occidental, entrada monumental al palau, és l'estructura d'aquest tipus més impressionant coneguda. Alguns dels objectes trobats al palau són exhibits al Museu Arqueològic d'Heràkleion. Després de l'abandonament del palau, algunes parts van romandre ocupades per particulars durant l'anomenat període postpalatal. En el període arcaic, es va construir el temple de la Gran Mare o Rea sobre les restes de l'antic palau, a la banda sud. Els palaus foren estudiats per en F. Halbherr i n'A. Taramelli des del 1884. Durant les excavacions de la segona meitat del segle xx, s'hi varen fer treballs de consolidació i restauració. Vegeu també Festos. Disc de Festos. Bibliografia Poursat, Jean Claude, La Grèce préclassique, des origines à la fin du VIe siècle, Nouvelle histoire de l'Antiquité, vol. 1, Seuil, coll. «Points Histoire», 1995, ISBN 2-02-013127-7.
Tolos d'Atenes

El Tolos d'Atenes era un edifici circular (tolos) situat a l'àgora. Es va edificar l'any 465 aC, després de la destrucció per part de Xerxes I el 480 aC, durant les guerres mèdiques, d'un monument més antic que tenia la mateixa funció. Era la seu dels Prítanis, els 50 consellers que presidien per torn la Boulé. Aquests magistrats, que exercien el poder executiu durant un mes, i segons Aristòtil s'hi reunien per menjar plegats, a càrrec de l'Estat durant la duració del seu mandat. Aquest lloc tenia, doncs, la funció de cuina i de menjador, i era també un lloc central de les activitats econòmiques de la polis. S'hi conservaven els patrons de les mides emprades per controlar les transaccions comercials. Segons Pausànias '. Estava format per una sala de planta circular sostinguda per sis columnes centrals amb una porta que s'obria al costat oest. El sostre era cònic i estava cobert en part amb teules de terracota (algunes són al museu de l'Acròpoli) i en part, amb teules de bronze. Referències Vegeu també Àgora d'Atenes