NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
YMCA Park (Thessaloniki)

YMCA Park Thessaloniki is a 11.52-acre (46,627 m2) public park in the municipality of Thessaloniki, Greece. One of the best known of Thessaloniki's public parks, it is a center for cultural activity. The park is an open space with the fountain area being one of the city's popular spots. Location and features Located in downtown Thessaloniki, the park is bordered by the Thessaloniki International Trade Fair (north and east of the park) and the White Tower of Thessaloniki (south and west of the park). The prominent features of the Park are the Fountain facing the city's seafront, the Statue of Philip II of Macedon and the Municipal Open theatre. It includes children's play areas, trees and gardens, park benches, outdoor gyms and commemorative statuary. The park used to include a Skatepark that was demolished in 2015. Those commemorated by statues and monuments include Philip King of Macedon, Emmanouel Pappas leader of the Greek War of Independence in Macedonia, Manolis Andronikos archeologist and Ion Dragoumis Greek Diplomat. 21st-century renovation In 2011 the Park underwent renovation work which saw the addition of a Skatepark, a Paintball field and a climbing wall and was rebranded to What's up park. In 2019 the Statue of Ion Dragoumis was placed in the Park. In 2020 there was renovation work on the parks trails. Cultural Importance The gym area is a popular meeting place among gym enthusiasts and parkour athletes. Many events and demonstrations mainly regarding the environment have taken place in the park. References
Асланиан

„Асланиан“ или „Асланиан и Узиел“ (на гръцки: Μέγαρο „Ασλανιάν“, Μέγαρο „Ασλανιάν & Ουζιέλ“, в превод Имение „Асланиан“) е емблематична сграда в град Солун, Гърция. Местоположение Имението е разположено на улица „Елевтериос Венизелос“ № 14. История Сградата е построена в 1923 година от солунския инженер Жак Моше по проект на архитект Пиеро Аригони в еклектичен стил. Първите собственици са Асланиан и Узиел, от където идва и името на сградата. Тя е построена за търговска употреба и в нея се помещават магазини. Зданието е обявено за културна ценност и е включено в списъка в 1983 година. Към началото на XXI век в имението се помещава частен колеж. Архитектура В архитектурно отношение представлява пететажна постройка в еклектичен стил. Фасадата е организирана в три части: основа, състояща се от партер с магазини, три етажа и корона, състояща се от последния етаж на сградата. Последният етаж е отделен от останалата част от здрав метален парапет на леко изпъкнал балкон по цялата дължина на фасадата му. Централната вертикална ос е подчертана от конфигурацията на главния вход на сградата и от изпъкналата централна част на следващите три етажа и завършва с извития фронтон в края на последния етаж. Постройката се отличава с интензивни декоративни елементи рококо и необарок, богато украсени парапети, корнизи и декоративни ленти. Както много имения по това време, пространствата са организирани около впечатляващ вътрешен двор със стъклен покрив. Бележки
Стоа „Коломбо“

Стоа „Коломбо“ (на гръцки: Στοά «Κολόμβου») е емблематична сграда, стоа в град Солун, Гърция. Местоположение Имението е разположено на улица „Егнатия“ № 31 и от задната страна на улица „Птолемеи“ № 22. История Сградата е построена в 1935 година от солунския инженер Жак Моше. В продължение на много години е основният пазар на града, докато в края на 90-те години на XX век не е изваден от експлоатация. Името идва от италианския готвач Джакомо Коломбо, който отваря известен ресторант с популярни деликатеси. Зданието е обявено за културна ценност и е включено в списъка в 1983 година. Стоата отваря врати отново в началото на 2010 година, като в нея се помещават много ресторанти и нощни заведения. Архитектура В архитектурно отношение представлява типична пазарна постройка от времето си, която обаче няма метален покрив, а покривът се състои от разширението на вертикалната зидария. Централната точка на триъгълника на корпуса е повдигната и покрита със стъкло, за да позволи осветление и проветряване на пространството. Откъм улица „Егнатия“ пазарът е скрит зад четириетажна сграда, докато фасадата към улица „Птолемеон“ се състои от приземен и първи етаж. Вътре пазарът се състои от два коридора - вляво и вдясно от основните сгради. Декорацията е семпла, с фалшиви стълбове и капители. Бележки
Димитриадиева къща

Димитриадиевата къща или имение „Тиролоис“ (на гръцки: Μέγαρο «Τυρολόη» («Δημητριάδη»)) е емблематична сграда в град Солун, Гърция. Местоположение Имението е разположено на улица „Агия София“ № 2, на ъгъла с булевард „Ники“. История Сградата е построена в 1931 година от солунския инженер Георгиос Манусос. На гравираната мраморна плоча на входа пише „Йоану Димитриади“. Въз основа на типологията и местоположението може да се направи заключението, че е построена за семейно имение. Емблематичната сграда е с изглед към морето и планината Олимп и е използвана при снимките на филма „Една вечност и един ден“ (Μια αιωνιότητα και μια μέρα). Зданието е обявено за културна ценност и е включено в списъка в 1983 година. В началото на XXI век сградата продължава да е жилищна постройка, като на приземния етаж и на таванския етаж се помещават ресторанти. Архитектура В архитектурно отношение е шестетажна жилищна сграда с партер, предназначен за търговски обекти. Характерен е обликът на сградата, в еклектичен стил с коринтските колони и капители, флорални декорации, лъвски глави и арки. Всяка страна има пет вертикални оси, от които краищата се открояват с леко изпъкване и триъгълна корона. Балконите на първия етаж са изградени с балюстради, вторият и третият са изградени с железни парапети, а четвъртият - само с железни парапети. Наблюдава се тенденция към по-леки материали с увеличаването на височината на конструкцията. Последните два етажа не поддържат осите на останалата част от сградата, нито стила на декорация. Бележки
Александър Велики (хотел в Солун)

„Александър Велики“ (на гръцки: Ξενοδοχείο «Μέγας Αλέξανδρος») е исторически хотел в град Солун, Гърция. Местоположение Зданието е разположено на улица „Йон Драгумис“ на ъгъла с улица „Егнатия“. История Сградата на хотела е построена в 1920 година по проект на архитект Тр. Нацис. Разрешението за строеж е едно от първите, издадено след големия пожара от 1917 година. В зданието се помещават търговски предприятия, основно на приземния етаж, а към началото на XXI век са видими признаци на занемаряване на фасадата. Архитектура В архитектурно отношение сградата е се състои от партер и два етажа. Призеният етаж, етажите, короната и отворите са организирани симетрично в хоризонтални и вертикални зони. Отворите на първата са правоъгълни с геометрична украса върху преградите, докато на втората са полукръгли с релефни растителни декорации върху преградите, които не всички са запазени в еднаква степен. Парапетът е изграден, геометрично декориран, докато по оста на главния вход е обособено с балюстради. Декоративното настроение се проявява и чрез гравиране върху покритието. Бележки
Ератира (къща)

Имението „Ератира“ (на гръцки: Μέγαρο «Εράτυρα») е емблематична сграда в град Солун, Гърция. Местоположение Имението е разположено на улица „Павлос Мелас“, на ъгъла с улица „Палеон Патрон Германос“. История Сградата е построена в 1929 година от гръцкия инженер Александрос Дзонис. Името на имението е по родното място на архитекта - кожанското село Ератира. Сградата е част от бума на нови жилищни постройки за средната буржоазия вследствие на нови икономически реалности в града и започването на ползването на стоманобетон. Зданието е образец на градска жилищна сграда от този период. Основното влияние върху проекта на Дзонис е естетиката на виенската буржоазия. Архитектура В архитектурно отношение принадлежи към хоризонталните имения, които се появяват за първи път по това време. Имението е направено от стоманобетон, материал, който започва да се използва широко по това време. Състои се от партер, повдигнат първи етаж и пет допълнителни етажа. Вертикалните оси показват лека проекция една по една, която става особено ясна с добавянето на фалшиви колони и колони към централния балкон на четвъртия етаж. Освен това проектираните оси завършват с фронтон с триъгълна корона. Над входната врата има капандур, който позволява на галерията, водеща към стълбището, да бъде осветена. Стълбището завършва със стъклен покрив, който предлага естествена светлина вътре в сградата. Етажните планове на апартаментите са еднакви, тъй като това е гаранция за равенство на всички наематели. В галерията на входа има декоративни, гипсови декорации на тавана и геометрични, керамични плочки на пода. Бележки
Tesoro Dórico (Delfos)

El Tesoro Dórico era un antiguo tesoro en el santuario de Atenea de Prónaya en Delfos en Grecia Central. Sus ruinas forman parte del yacimiento arqueológico de Delfos , que es Patrimonio de la Humanidad de la Unesco.​ Historia El llamado Tesoro Dórico fue construido a finales de la época arcaica o principios del periodo clásica, en torno a los años 490-460 a. .C.​ Se desconoce la ciudad que lo construyó.​ Descripción El Tesoro se encontraba en el santuario de Atenea Prónaya, al oeste del Tesoro de los masaliotas, entre éste y el templo arcaico de Atenea Prónaya. Se trataba de un pequeño templo in antis, típico de los tesoros, con cella y pronaos. Su fachada tenía dos columnas (dístilo in antis) delante del pronaos. El edificio debe su nombre a que representaba el estilo dórico. Su cella se abría al sur.​ Tenía un friso formado por triglifos y metopas. Se han conservado algunas partes de las esculturas de las metopas, lo que sugiere que representan el llamado estilo antiguo de la época y pueden haber representado algún tipo de batalla.​ Véase también Tesoro (Grecia) Referencias Enlaces externos
Tesoro de los potideos

El Tesoro de los potideos fue un tesoro de Delfos en Grecia. Sus ruinas se encuentran en el yacimiento arqueológico de Delfos, declarado Patrimonio de la Humanidad por la Unesco.​ Fue construido por los habitantes de la ciudad de Potidea en la época arcaica o clásica. Se encontraba en el santuario de Apolo a lo largo de la Vía Sagrada, al noroeste del punto en el que el camino hace una curva para dirigirse hacia el noreste. En su lado noreste se encontraba el Tesoro de los atenienses y en su lado sur el Tesoro de los beocios. El edificio se asemejaba a un pequeño templo. En su interior había un pronaos y una cella abierta al noreste.​ Referencias Enlaces externos
Свети Илия (Костур)

„Свети Илия“ (на гръцки: Ιερός Ναός Προφήτη Ηλία) е православна църква в македонския град Костур, част от Солунската епархия на Вселенската патриаршия, под управлението на Църквата на Гърция. Местоположение Църквата е разположена в северната част на костурския полуостров Горица (Свети Атанасий). Около нея е разположен паркът Свети Илия, зона за отдих с кафене, ресторант, детска площадка и парк с елени и пауни. Оттам започва пътека към върха на хълма, откъдето има впечатляваща гледка. По пътя се намира Планинският театър. История Построена е след Втората световна война и в архитектурно отношение е голям кръстокуполен храм. Бележки
Kyklopenbrücke

Die Kyklopenbrücke (griechisch Κυκλώπεια γέφυρα) ist eine mykenische Brücke etwa 1 km südlich der antiken Zitadelle von Mykene. Sie wurde vermutlich um 1300 v. Chr. in kyklopischer Bauweise errichtet. Beschreibung Die Brücke liegt etwa 400 m östlich des Ortes Mykines und etwa 70 m westlich der modernen Kirche Agios Ioannis. Die größte bekannte mykenische Brücke führte einst über das heute trockene Bachbett des Chavos. Von dem ursprünglich etwa 40 m langen Bauwerk stehen heute noch 18,30 m am südlichen Ufer. Es wurde direkt auf den gewachsenen Fels gebaut und hatte sehr wahrscheinlich wie die Brücken von Arkadiko mindestens einen Kragbogen, durch den das Wasser des Chavos floss. Möglicherweise hatte sie auch mehrere Bögen. Die Brücke war etwa 4 m hoch und an der Basis 5,84 m breit. Nach oben verjüngte sie sich auf etwa 5 m und da sie vermutlich zu beiden Seiten eine Steinbalustrade von etwa 0,60 m Dicke hatte, blieb eine Fahrbahn von etwa 3,80 m. Diese Breite genügte, damit zwei Streitwagen gleichzeitig die Brücke passieren konnten. Die Kyklopenbrücke ist die mykenische Brücke mit dem besten Mauerwerk. Als Baumaterial wurde örtlicher Kalkstein verwendet. Die Fassaden der Brücke wurde aus grob rechteckig zugerichteten Steinen errichtet und die Zwischenräume mit kleinen Steinen und Lehm verfüllt. Auf einer Basis aus großen Blöcken wurde eine waagerechte Schicht aus gleichhohen Steinplatten verlegt. Hierauf folgten wieder große Blöcke und den oberen Abschluss bildete eine weitere Schicht aus Steinplatten. Das Innere des Bauwerks bestand aus kleineren, unbearbeiteten Steinen. Auf beiden Seiten der Brücke fand man Reste der antiken Straße. Die Straße im Norden führte nach Mykene und im Süden nach Prosymna und weiter zum Heraion von Argos. An der Südseite wenige Meter östlich der Brücke fand man die Fundamente des Agamemnoneions. Literatur Alan Wace: Mycenae, an Archaeological History and Guide, Princeton, New Jersey 1949, S. 27 Karas Slawomir, Nien-Tsu Tuan: The World’s Oldest Bridges – Mycenaean Bridges. in American Journal of Civil Engineering and Architecture, Band 5, Nr. 6 (2017), S. 237–244 (online) Weblinks Κυκλώπειες γέφυρες (griechisch) Xάβος (Γουβιά ή Χώνια) (griechisch)
Пантократор (Света гора)

„Христос Пантократор“ (на гръцки: Μονή Παντοκράτορος, катаревуса: Μονή Παντοκράτωρ) е най-северният манастир в Света гора, посветен на Христос Вседържител. Разположен е на североизточната страна на полуострова в Северна Гърция. Той е седми в йерархията на светогорските манастири. История Манастирът се намира в близост до манастира Ставроникита. „Пантократор“ е основан около 1363 година от стратопедарха Алексий и примикюра Йоан. Техният манастир е построен върху руините на по-стар манастир, плячкосан от пирати през годините на латинската окупация, след превземането на Константинопол от латинците през 1204 година. Главната църква, разположена във вътрешността на манастира, датираща от XIV век, е посветена на Преображението Господне. Поради липса на място, църквата е сравнително малка. Тя е в атонски стил и е изографисана от майстори от Македонската зографска школа. Стенописите са възстановени през 1854 година от зографа Матеос Йоану от Негуш. Трапезарията е построена през 1841 година. Манастирът има осем параклиса във вътрешното пространство, оградено от стените и други седем в околностите, заедно с множество отшелнически колиби. През 1773 година, вследствие на пожар, на манастира са нанесени сериозни щети. Друг сериозен пожар избухва през 1948 година, като по-късно манастирът е възстановен. Скит На около 25 минути път пеша от Пантократор се намира подчиненият на манастира монашески скит „Свети Пророк Илия“. Ценности и реликви Библиотеката на манастира пази 350 сборника със старинни ръкописи, литургически свитъци и 3500 печатни книги. Няколко сборника с ръкописи са откраднати в близките години. Сред църковните одежди, предмети за църковни служби и реликви, манастирът съхранява уникална икона на Света Богородица Геронтиса и част от щита на Свети Меркурий. Библиография Любен Прашков, Атанас Шаренков. Паметници на културата на Света гора – Атон. Изд. Български художник, София, 1987 Бележки
Moni Pantokratoros

Das Pantokrator-Kloster (griechisch Μονή Παντοκράτορος Moní Pantokrátoros) ist ein orthodoxes Kloster auf dem Berg Athos in Griechenland. Es befindet sich auf der nordöstlichen Seite der Halbinsel und ist der Verklärung des Herrn (6. August) gewidmet. In der Rangfolge der zwanzig Klöster auf dem Athos nimmt es den siebten Platz ein. Im Jahr 1997 arbeiteten etwa 15 Mönche im Kloster. Geschichte Das Kloster wurde zwischen April und August 1357 von den Brüdern Alexios und Johannes, zwei Mönchen griechischer Herkunft und Verwandte des byzantinischen Kaisers Johannes V., gegründet. Alexios war vormals Groß-Stratopedarchis (kaiserlicher General), Johannes Groß-Primikerios (Kanzler) gewesen. Bauten, Ausstattung, Bibliothek Das der Verklärung Christi geweihte Katholikon des Klosters wurde 1363 erbaut und verfügt über eine Vielzahl von wertvollen Fresken, teils aus der Erbauungszeit. Am linken Vierungspfeiler des Katholikons befindet sich die wundertätige Ikone Panagia Gerontissa, die einem Klosterältesten (griechisch: Gèron) aus der Not geholfen haben soll und deswegen den Namen Gerontissa erhielt. In der Bibliothek befinden sich circa 350 Manuskripte und 3500 gedruckte Bücher. Die Dokumente des Klosters sind in Griechisch und Türkisch geschrieben. Zum Pantokrator-Kloster gehören verschiedene Skiten: u. a. Skiti Profítou Ilíou (Σκήτη Προφήτου Ηλíου), Skiti Axion Estin (Σκήτη Άξιον Εστίν). Manuskripte Unzial 051 Weblinks Ioannis Tavlakis: Μονή Παντοκράτορος, Ministerium für Kultur und Sport (griechisch) Kloster Pantokratoros auf der Mount Athos Website Pantocrator - Heiliger Berg Einzelnachweise
Pantokratoros Monastery

Pantokratoros Monastery (Greek: Μονή Παντοκράτορος) is a Greek Orthodox monastery in the monastic state of Mount Athos in Greece. It stands on the north-eastern side of the Athos peninsula, and is dedicated to the Transfiguration of Our Lord. The monastery ranks seventh in the hierarchy of the Athonite monasteries. History It was founded around 1360 by the megas stratopedarches Alexios and the megas primikerios John after an imperial chrysobull was granted to them by John V Palaiologos in March 1357. By the end of the 15th century, the Russian pilgrim Isaiah confirms that the monastery was Greek. In the 17th century, the monastery was associated with Saint Joseph the New of Partoș, who was tonsured as a monk there before later serving as Metropolitan of Timișoara, Romania. A notable monk was Benjamin of Lesbos, who was ordained as a monk in the monastery in the late 1770s and went on to become a significant figure in the Modern Greek Enlightenment. In 1992, Pantokratoros was converted from an idiorrhythmic monastery into a cenobitic one, becoming the final idiorrhythmic monastery to make the change to cenobitism. Thirteen fathers from the Athonite monastery of Xenophontos were permitted to move in, and priestmonk Vissarion was elected as abbot. He died shortly after resigning the abbacy in 2001, and priestmonk Gabriel was elected to succeed him. Today the monastery has about 30 monks. Manuscripts The library houses c. 350 manuscripts, notably Uncial 051, and 3,500 printed books. The monastery's documents are written in Greek and Turkish. Sites Pantokratoros Bridge (Greek: Γεφύρι στη Μονή Παντοκράτορος) is a historical bridge located at a stream behind the main monastery. References External links Media related to Pantokratoros monastery at Wikimedia Commons Official website Greek Ministry of Culture: Holy Monastery of Pantokrator Pantokrators monastery at the Mount Athos website Pantocrator - Holy Mountain Archived 2016-03-03 at the Wayback Machine Pantokrator Monastery at OrthodoxWiki
Monasterio de Pantocrátor

El Monasterio de Pantokratoros (Μονή Παντοκράτορος) es un monasterio ortodoxo del Monte Athos, Grecia. Es el séptimo monasterio de la jerarquía de los monasterios de la Montaña Sagrada y está situado en la costa Este de la península. El monasterio fue levantado a mediados del siglo XIV por dos oficiales bizantinos, Ioannis y Alexios, quienes, con la ayuda del emperador Juan V Paleólogo, transformaron la preexistente kelli (celda) con el mismo nombre en un monasterio. Está dedicado a la Transfiguración del Salvador que se celebra el 6 de agosto según el calendario gregoriano (el 19 de agosto según el calendario juliano). Bibliografía Mt. Athos, Road Editions S.A., 2007, ISBN 978-960-8481-21-3 Enlaces externos Greek Ministry of Culture: Holy Monastery of Pantokrator
Monastère du Pantocrator

Le monastère du Pantocrator (en grec moderne : Μονή Παντοκράτορος) est un des vingt monastères orthodoxes de la communauté monastique du mont Athos, dont il occupe la 7e place dans le classement hiérarchique. Il est situé au centre-est de la péninsule, et est dédié à la Transfiguration du Sauveur, fête votive le 6 août (19 août). En 1990, il comptait ? moines. Histoire Le monastère du Mont-Athos est fondé sous le règne de Jean V Paléologue, vers 1363, par deux frères, Jean et Alexis, dignitaires byzantins. Vers 1748, le moine rassophore Platon (saint Païssy Velitchkovsky, 15 novembre) s'installe à proximité du monastère et mène quelque temps une vie solitaire. C'est une des périodes les plus difficiles de sa vie où l'ascète doit se résigner à ne pas trouver de père spirituel. Patrimoine artistique On peut voir dans le psautier Pantokrator (Mont Athos, ms. Pantokrator 61), plusieurs représentations de la Crucifixion. Au Folio 19r, pour l'illustration du psaume 21, le Christ est peint en croix, les yeux ouverts et recouvert d'un colobium, tandis qu'au Folio 98r, à côté du psaume 73, il a encore les yeux ouverts, mais il est habillé seulement d'un pagne. Voir aussi Articles connexes Mont Athos Notes et références Liens externes (el) Site officiel (en) Présentation générale Greek Ministry of Culture: Holy Monastery of Pantokrator Pantocrator on his website on Athos Pantocrator Portail de l’architecture chrétienne Portail des chrétiens d’Orient Portail du monachisme Portail de la Grèce
Monastero di Pantokratoros

Il monastero di Pantokratoros (in greco Μονή Παντοκράτορος?) è uno dei venti monasteri ortodossi della repubblica del Monte Athos, in Grecia. Retto da una regola idorritmica fino al 1990, attualmente cenobitico vi vivono una sessantina di monaci. Situato al centro della penisola, occupa il settimo rango nella gerarchia dei monasteri della Santa Montagna. È dedicato alla Trasfigurazione di Gesù, festeggiata il 6 agosto. Nel 1990, contava 66 monaci. Storia Il monastero venne fondato nel 1363, da due fratelli, Alessandro e Giovanni con l'aiuto dell'imperatore Giovanni V Paleologo. I due fratelli prima di dedicarsi a vita monastica furono comandanti militari al servizio di Bisanzio. Venne chiamato Pandokratoros in ricordo del mausoleo e monastero fatto costruire a Costantinopoli da Giovanni II Comneno che portava lo stesso nome. Patrimonio artistico Il monastero è di piccole dimensioni come il katholikòn. Gli affreschi della chiesa sono del XIX secolo. La biblioteca possiede 234 manoscritti e ca. 3400 libri. Tra i manoscritti si annovera il testo greco in scrittura onciale Codex 051. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero di Pantokratoros Collegamenti esterni Greek Ministry of Culture: Holy Monastery of Pantokrator, su culture.gr. URL consultato il 13 marzo 2009 (archiviato dall'url originale il 29 ottobre 2006). Pantocrator on his website on Athos, su mountathos.gr (archiviato dall'url originale il 3 marzo 2016). Pantocrator, su hri.org.