NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Олимпија (Грчка)

Олимпија (грч. Ολυμπία) је било светилиште у античкој Грчкој које се данас налази у планинском крају у округу Илија на северозападу Пелопонеза, између две реке Алфеје и Кадеје. Подручје Олимпије је било насељено још у неолиту, на основу пронађених људских скелета и жртвених предмета из 10. века п. н. е. Древна Олимпија је била једно од најважнијих светилишта старе Грчке и место рођења древних Олимпијских игара. Игре су се одржавале сваке олимпијаде (период од 4 година) у част бога Зевса (бог грома и муње, врховни бог Грка) названо по Олимпу, планини богова. Ту се налазио и Зевсов храм, у дорском стилу по идеји архитекте Либона и налазио се у средишту читавог комплекса и био је највеће здање у Олимпији. У храму се налазила Зевсова статуа од злата и слоноваче, једно од седам светских чуда античког света, висине 12 метара, коју је направио вајар Фидија. Сам Зевс је седео на трону, лице му је било израђено од слоноваче, а на глави је имао маслинов венац. Очи су му биле израђене од драгог камења, а одећа од злата. У левој руци је држао метални скиптар на чијем врху се налазио орао, а у десној је имао симбол победе израђен од комбинације злата и јаворовог дрвета Прве игре за које постоје подаци су одржане 776. год.п.н.е. када су изграђени и први објекти, међу којима и Херин храм, ризница и први стадион и хиподром, као и многи други значајни објекти. Римски цар Теодосије I их је укинуо 394. године јер су биле остатак паганизма, након чега се овде раширило хришћанство, а неки спортски објекти су претворени у ранохришћанске базилике. Снажан земљотрес који се догодио 551. године је уништио и затрпао античку Олимпију, да би локалитет био откривен у другој половини 18. века од стране енглеског истраживача Ричарда Чендлера, али је детаљнија реконструкција локалитета урађена тек током педесетих година 20. века. Олимпија се налази на списку Светске баштине Унеска. Данас се у Олимпији, на обновљеном Олимпијском стадиону, пали олимпијски пламен помоћу сунца и огледала који се пред Олимпијске игре преноси по свету. Сем тога постоје три музеја где се чува културна баштина региона, а то су Археолошки музеј, Архимедов музеј и музеј античких олимпијских игара. Побратимски градови Лондонска општина Гринич Juan-les-Pins Лагос Антиб Коголето Референце Спољашње везе UNESCO
Галатас (дворец)

Дворецът Галатас (на гръцки: Γαλατάς) е археологически обект на остров Крит, Гърция. Намира се на 30 km южно от град Ираклио в близост до едноименното село Галатас, дем Ханя. Обектът е разкрит през зимата на 1991-1992 г. при спешна акция поради сигнал за незаконни разкопки на това място. Същинските проучвания започват през 1995 г. и продължават до 2005 г., а през 1997 г. е оповестено, че сред древния минойски град е открит дворец. Големият павиран двор на двореца е с размери 16 х 32 m. Самият дворец има четири крила, от които най-добре запазено е източното - с размери 70 х 60 m, използвано предвид откритите огромен брой съдове и голямата пещ главно като кухненски помещения и зали за пиршества. Южното и западното крила са в много лошо състояние като заключението на археолозите е, че западното по всяка вероятност е използвано за занаятчийско производство. В северното крило, което последно е разкопано, явно са се намирали жилищните помещения на благородника или високопоставените административни служители, които тук са отсядали. Това е четвъртият по големина от откритите на Крит минойски дворци (нарежда се веднага след тези в Кносос, Малиа и Фестос). Първоначално построен между 1700 и 1650 г.пр.н.е., той е опустошен от пожар, след това около 1600 г. е възстановен и отново сринат през 1500 г. пр.н.е. вероятно вследствие на земетресение. Източници
Палац Галерія

Палац Галерія — колишня споруда та археологічна пам'ятка в сучасному місті Салоніки в Греції. Палац побудований римським імператором Сходу Галерієм як його друга резиденція після Сірмія наприкінці 290-х років у рамках більшого комплексу, до якого також належать Арка і гробниця Галерія. Розташований на Площі Навариноу на південному сході міста, в історичному центрі. Палац був вперше розкопаний і досліджений данським археологом Ейнаром Диггве 1939 року. Детально руїни дослідив у 1950-1971 роках грецький археолог Харлампос Макаронас. Проєкт реставрації та музеєфікації палацу Галерія отримав премію «Europa Nostra Awards» у 2008 році. Примітки Джерела Papayianni, I. (1970). The restoration of the Galerius Palace in Thessaloniki. WIT Transactions on The Built Environment, 42, p. 675—685(англ.) Galerian Complex(англ.) Посилання Денис Захарко. Знову відкрився для публіки Палац Галерія в Сaлoнiкax. ozi.pp.ua [1] [2]
Metropolie Argolis

Metropolie Argolis je jedna z metropolií Řecké pravoslavné církve, nacházející se na území Řecka. Historie Svatý Paulín z Noly uvádí, že apoštol Ondřej kázal na území Argolisu a je považován za zakladatele Argoliské církve. Předpokládá se, že Argolis navštívil také apoštol Pavel, který v letech 50–60 strávil několik měsíců v Korintu a navštívil kraje kolem tohoto území. Město Argos mělo brzy svého biskupa, odděleného od jurisdikce biskupa z Nauplionu, a spadalo pod metropolitu z Korintu. Prvním známým biskupem byl Perigenis (řecky: Περιγένης) (160–180). Roku 381 se biskup Argosu Geneflios zúčastnil Prvního konstantinopolského koncilu a roku 451 biskup Nisimos Chalkedonského koncilu. Roku 1166 byly eparchie Argos a Nauplion sjednoceny v jednu eparchii. Podle jiných názoru došlo ke spojení krátce po roce 879. Roku 1189 byla eparchie oddělena od korintské metropolie a získala statut samostatné metropolie. Prvním metropolitou se stal Ioannis. Roku 1212 dobyli Křižáci Argos a Nauplion, tím došlo ke zrušení pravoslavné eparchie a dosazení katolického biskupa. Během celého období cizí nadvlády (1212–1540) byl stolec uprázdněný. V souvislosti s vyřešením všech otázek pravoslavných byl pro tyto záležitosti jmenován pravoslavný protopresbyter, kterého schválila Benátská správa. Roku 1540 předali Benátčané Nauplion Osmanské říši a o rok později přijal konstantinopolský patriarcha Ieremias I. velvyslance Argosu a Nauplionu, který požadoval obnovení zaniklé metropolie. Metropolie byla obnovena se sídlem v Nauplionu. Roku 1686 bylo sídlo z důvodu okupace Nauplionu Benátčany přeneseno do Argosu. Roku 1715 započala druhá turecká nadvláda v Argosu a sídlo se přesunulo do Merbaky (Agia Triada). Zde sídlila až do roku 1770, kdy musela být přesunuta do Argosu z důvodu invaze Albánců. Roku 1821 se sídlo metropolity přesunulo zpět do Nauplionu. Od 16. prosince 1833 se metropolie začíná nazývat metropolie Argolis a začala podléhat metropolitu z Korintu. Dne 16. prosince 1841 se metropolie Korint a Argolis sjednotily. Ke sjednocení došlo z důvodu vyhlášení autokefality. Roku 1852 došlo k určení hranic metropolií. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Арголидская митрополия na ruské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Metropolie Argolis na Wikimedia Commons (řecky) Oficiální stránky metropolie
Métropole d'Argolide

La Métropole d'Argolide (en grec byzantin : Ιερά Μητρόπολις Αργολίδος) est un évêché de l'Église orthodoxe de Grèce. Elle est située au nord-est du Péloponnèse et elle étend son ressort sur le district régional d'Argolide à l'exception de l'Hermionide. Elle a son siège à Nauplie mais sa cathédrale principale est à Argos. La cathédrale C'est l'église Saint-Pierre le Thaumaturge, évêque d'Argos, à Argos (852-922). Et aussi l'église Saint-Georges de Nauplie. Les métropolites depuis 2013 : Nectaire (Antonopoulos) (el), né le 1er janvier 1952 à Maroussi, désigné le 18 octobre 2013 par le Synode de l'Église de Grèce et consacré à Nauplie le 20 octobre 18 novembre 1985 - 1er février 2013 : Jacques II (el), né Damien Pachis à Maroussi (Attique) en 1932, décédé le 26 mars 2013 à Athènes Chrysostôme (+ 1977) Agathonique (+ 1956) Athanase (+ 1925) L'histoire Le territoire Il comprend 78 paroisses réparties en huit doyennés en Argolide (il exclut la Trézénie et l'Hermionide). 1er doyenné : la ville de Nauplie 6 paroisses 2e doyenné : la ville d'Argos 5 paroisses 3e doyenné : Agia Triada de Nauplie 10 paroisses 4e doyenné : Asini de Nauplie 11 paroisses 5e doyenné : Achladokambos d'Argos 11 paroisses 6e doyenné : Prosymni d'Argos 12 paroisses 7e doyenné : Lygourio de Nauplie 6 paroisses 8e doyenné : Lyrkia d'Argos 13 paroisses Les monastères Monastère d'hommes Sainte Photine (9 moines), à Nauplie. Monastères de femmes Saint Théodose le Vénérable (17 moniales), fondé en 910, à Agia Triada. Très saints Taxiarques (21 moniales), fondé en 1450 à Épidaure. Saint Démétrios Karakala (9 moniales), fondé en 1661 à Nauplie. Dormition de la Mère de Dieu (29 moniales), fondé en 1600 à Lygourio. Sainte Marina d'Argos (6 moniales), fondé en 1974 à Argos. Prodrome de Borsia (3 moniales) fondé à l'époque byzantine à Borsia. Les solennités locales Fête de saint Pierre d'Argos (+ 922) à Argos le 3 mai. Fête de saint Léonce de Dionysiou, le 18 juin. Les sources (el) Le site de la métropole : https://imargolidos.gr/ Diptyques de l'Église de Grèce, éditions de la Diaconie apostolique, Athènes (édition annuelle). Portail de la Grèce Portail du christianisme orthodoxe
Patmo (comune della Grecia)

Patmo (in greco Πάτμος?, Patmos) è un comune della Grecia nella periferia dell'Egeo Meridionale (unità periferica di Calimno) con 3.044 abitanti al censimento 2001. Il territorio comunale comprende l'isola omonima più le isole Arkoi (54 abitanti), Marati (6 abitanti) oltre a numerosi isolotti disabitati Note Voci correlate Patmo (isola) Collegamenti esterni (EL) Sito ufficiale, su patmos.gov.gr.
Patmos (gmina)

Patmos (gr. Δήμος Πάτμου, Dimos Patmu) – gmina w Grecji, w administracji zdecentralizowanej Wyspy Egejskie, w regionie Wyspy Egejskie Południowe, w jednostce regionalnej Kalimnos. W jej skład wchodzi między innymi wyspa Patmos. Siedzibą gminy jest Patmos. W 2011 roku liczyła 3047 mieszkańców. Przypisy
Petsofás

Petsofás (en grec, Πετσοφάς) és una muntanya d'uns 215 m i un jaciment arqueològic de Grècia situat a l'illa de Creta, en la unitat perifèrica de Lassithi, al municipi de Sitia i prop de Palékastro, on també hi ha un altre important jaciment. En aquest jaciment arqueològic s'han trobat restes d'un santuari minoic de muntanya que estava en ús entre els períodes minoic mitjà I i minoic tardà I. Es componia d'un vestíbul i d'una sala principal rectangular on hi havia bancs correguts. Les troballes inclouen nombrosos objectes rituals de ceràmica, figuretes de terracota, tant masculines com femenines i d'animals (inclosos escarabeus), recipients, grans i espases de coure. Es creu que era el lloc de culte dels residents de l'assentament minoic de Palékastro. Referències
Petsofás

Petsofás (en griego, Πετσοφάς) es un monte de unos 215 m y un yacimiento arqueológico de Grecia ubicado en la isla de Creta, en la unidad periférica de Lasithi, en el municipio de Sitía y cerca de Palekastro, donde también hay otro importante yacimiento arqueológico. En este yacimiento arqueológico se han encontrado restos de un santuario minoico de montaña que estuvo en uso entre los periodos minoico medio I y minoico tardío I. Se componía de un vestíbulo y de una sala principal o cella rectangular en la que había bancos corridos. Los hallazgos incluyen numerosos objetos rituales de cerámica, figurillas de terracota, tanto masculinas como femeninas y de animales (incluidos escarabeos), recipientes, cuentas y espadas de cobre. Se cree que era el lugar de culto de los residentes en el asentamiento minoico de Palekastro.​​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Petsofás.
Petsofas

Petsofas (greco: Πετσοφάς) è il sito archeologico di un santuario montano della civiltà minoica, situato nella parte orientale dell'isola di Creta. Descrizione Il sito fu inizialmente utilizzato come luogo di culto senza operare alcun intervento umano se non per interventi minimi. Successivamente fu eretta costruzione a 5 stanze di cui si è mantenuta una porzione muro alta circa 1.8 metri. L'aggiunta di un edificio è abbastanza comune tra i pochi santuari montani che non furono abbandonati alla fine del Medio Elladico. Rinvenimenti Tra le statuine umane ed animali che si trovano nei santuari montani, Petsofas è l'unica a contenere statuine d'argilla di donnole e tartarughe. Alcuni sigilli cilindrici di Petsofas mostrano l'immagine di un uomo simile a quelle osservabili presso il sito minoico di Cnosso. Lampade in pietra, altari e modelli di edifici in ceramica sono stati rinvenuti a Petsofas. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Petsofas
Chóra (Exochóri, Messénie)

Chóra (grec moderne : Χώρα) est une localité située dans le dème du Magne-Occidental, dans le district régional de Messénie, dans la périphérie du Péloponnèse, en Grèce. Selon le recensement de 2021, elle compte 26 habitants. Notes et références Références Portail de la Grèce
Poros (dème)

Le dème de Poros (en grec moderne Δήμος Πόρου) est une municipalité de la périphérie de l'Attique, dans le district régional des Îles, en Grèce. Son siège est la localité de Poros (Chora). Outre l'île de Poros, la municipalité compte également une partie continentale située sur la péninsule d'Argolide dans le Péloponnèse : la localité de Kyaní Aktí (231 habitants), situé entre Poros et l'île d'Hydra, près des municipalités de Trézénie (Trizinia) et d'Hermionide (Ermionida). Le recensement de population de 2021 aboutit à 4066 habitants dans ce dème. Notes et références Liens externes (el) Site officiel Portail de la Grèce
Poros (Attica)

Poros (in greco Πόρος?) è un comune della Grecia situato nella periferia dell'Attica (unità periferica delle Isole) con 4.348 abitanti secondo i dati del censimento 2001. Il territorio del comune è composto dall'isola omonima e dalla parte più orientale del Peloponneso e confina con i comuni di Troizinia-Methana ed Ermioni. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Poros Collegamenti esterni (EL) Sito ufficiale, su poros.gr.
Poros (gmina)

Poros (gr. Δήμος Πόρου, Dimos Poru) – gmina w Grecji, w administracji zdecentralizowanej Attyka, w regionie Attyka, w jednostce regionalnej Wyspy. Siedzibą gminy jest Poros. W jej skład wchodzi wyspa Poros z 4 miejscowościami: Ajos Nektarios, Kiani Akti, Moni Zodochu Pijis Kalawrias i Poros. W 2011 roku liczyła 3993 mieszkańców. Przypisy
Agathonisi

Agathonisi (en grec: Αγαθονήσι) és una illa grega. Està ubicada al punt més septentrional de la perifèria del Dodecanès a Grècia. Està rodejada per moltes illes més petites. L'illa té dos pobles; a l'exterior hi ha Megalo Jorio (Gran Poble) i a l'interior hi ha Mikro Jorio (Petit Poble). L'únic port de l'illa és el d'Hàgios Georgios (Sant Jordi) que és on poden trobar-se els hotels de l'illa. Localment Agathonisi és també coneguda com a Gaidaro o pel seu nom antic, Tragea. El punt més alt de l'illa fa 209 metres per damunt del nivell de la mar. Aquest pic està situat a prop de Mikro Jorio. L'illa té una superfície de 13,5 km². Un cens de l'illa el 1981 mostrà que estava habitada per 133 persones. L'any 1991 un altre cens mostrà que la població havia minvat als 112 habitants. En el cens del 2001 havia tornat a augmentar fins a arribar als 158 residents, 144 d'aquests vivien a Megalo Jorio i només 14 a Mikro Jorio. Amb el darrer cens consultat, el del 2011 l'augment demogràfic s'ha seguit marcant amb un total ja de 185 habitants, 168 dels quals vivien a Megalo Jorio i 17 a Mikro Jorio. La Comunitat d'Agathonisi, inclou els illots deshabitats de Glaros, Kouneli, Nera i Psathonisio. Si els tenim en compte, llavors Agathonisi té una superfície combinada de 14,5 km². Enllaços externs Pàgina web d'Agathonisi (en anglès i alemany) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
Agathonisi

Agathonisi (druhý pád Agathonision) (řecky Αγαθονήσι) je řecký ostrov v souostroví Dodekany, který leží na východě Egejského moře 18 km západně od pobřeží Malé Asie. Spolu s blízkými ostrůvky tvoří stejnojmennou obec. Ostrov Agathonisi má rozlohu 13,417 km² a obec 14,5 km². Obec je součástí regionální jednotky Kalymnos v kraji Jižní Egeis. Obyvatelstvo V roce 2011 žilo v obci 185 obyvatel, všichni na hlavním ostrově. Hlavním sídlem ostrova je vesnice Megalo Chorio a jediným dalším trvale obydleným sídlem je Mikro Chorio. Celý ostrov tvoří jednu obec, která se nečlení na obecní jednotky a komunity a skládá se přímo z jednotlivých sídel, tj. měst a vesnic. V závorkách je uveden počet obyvatel jednotlivých sídel. obec, obecní jednotka a komunita Agathonisi (185) sídla na hlavním ostrově — Megalo Chorio (167), Mikro Chorio (17). okolní ostrovy — Glaros (0), Kouneli (0), Nera (0), Fathonisi (0). Geografie Vlastní ostrov je protáhlý ze západu na východ. Má velmi nepravidelné pobřeží s mnoha chráněnými zátokami. Ostrov je kopcovitý. Jeho nejvyšší bod Denbra má nadmořskou výšku 229 m. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Agathonisi na anglické Wikipedii a Agathonisi na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Agathonisi na Wikimedia Commons
Agathonisi

Agathonisi er en meget lille græsk ø beliggende i det nordligste af Dodekaneserne. Øen er på 13,5 km² og bebos af 158 indbyggere (2001). Øen har ingen lufthavn, man skal sejle til øen fra f.eks. Patmos og delvis fra Lipsi. Der er færgeforbindelse fra henholdsvis Samos og Kalymnos 4 gange ugentligt, hele året. Øen er omgivet af mange mindre øer, hvoraf de fleste er ubeboede. Eksterne henvisninger
Agathonisi

Agathonísi (Greek: Αγαθονήσι) is a small Greek island and municipality located at the northernmost point of the Dodecanese in Greece. It is surrounded by many smaller islands and is home to two villages, both inland; Megalo Chorio ("Big Village"), and Mikro Chorio ("Small Village"). Between them is the small settlement of Agios Georgios (Saint George), which forms the island's only harbor and consists of a few hotels and restaurants. The island is also locally known as Gaidaro ("Donkey"), or by its ancient name Tragea. The highest point on the island is 209 metres (686 feet) above sea level. This peak is located close to Mikro Chorio. The island covers an area of 13.5 square kilometres (5.2 square miles). It is made almost entirely of subcrystalline stratified limestones, and is covered with thorny macchia. In the late 1920s the island had 80 inhabitants, active in agriculture and sheep rearing. A census of the island in 1981 showed that it was populated by 133 people. The 1991 census showed that the population had dropped to 112. By the 2001 census the population had again risen to 158 residents, and in 2011 its population was 185, 168 of whom lived in Megalo Chorio, and only 17 in Mikro Chorio. The municipality of Agathonisi, which includes the uninhabited offshore islets of Glaros, Kouneli, Nera, and Psathonisio, has a combined land area of 14,500 square kilometres (5,598.481 square miles). Name In ancient times, Agathonisi was known as Psetoussa (Ancient Greek: Ψετούσσα). Ancient writers varied in recording its name: Tragia (Τραγία), Tragiae or Tragiai (Τραγίαι), Tragaeae or Tragaiai (Τραγαῖαι), and Tragaea or Tragaia (Τραγαία) are among the forms recorded. The island is known as Gaidaro in Italian and as Eşek Adası in Turkish. History Near the island, Pericles defeated the Samians in a naval engagement in 440 BCE. In modern times, the island (dependent on Patmos) was occupied in 1912 by the Kingdom of Italy during the Italo-Turkish War and, after being part of the Italian Islands of the Aegean (of which it was the northernmost islet), was ceded from Italy to Greece in 1947 with the Treaty of Peace. Administration In 2011, as part of the Kallikratis Plan, the island's status was upgraded from Community to Municipality. Archipelago of Agathonisi Near Agathonisi lie several islets: Psatonisi, Strongili, Neronisi, Katagani, all made with crystalline limestones, and Kunellonisi, which is made of schistose-crystalline rocks. Election results Notes References Sources Attribution
Agathonísi

Agathonísi (en grec moderne : Αγαθονήσι) est une petite île située à l'extrémité nord de la préfecture du Dodécanèse en Grèce, constituant un dème (municipalité). Elle est entourée par de nombreuses petites îles et abrite deux villages : Megálo Chorió (Grand-Village) et Mikró Chorió (Petit-Village). Le port de l'île, Saint-Georges (Άghios Geórgios), dépend de Megálo Chorió. Les touristes peuvent y trouver quelques hôtels. Le point le plus élevé sur l'île est à 209 mètres au-dessus du niveau de la mer. Ce sommet est situé à proximité de Mikró Chorió. L'île en elle-même s'étend sur 13,5 km2, tandis que la municipalité d'Agathonísi, qui comprend les îlots inhabités de Gláros (el), Kounéli (el), Nerá et Psathonísi (el), a une superficie combinée de 14,5 km2. Au recensement de 1981, Agathonísi comptait 133 habitants, plus que 112 en 1991, avant de voir sa population augmenter à 158 habitants au recensement de 2001 puis 185 à celui de 2011. Selon ce dernier recensement, 168 personnes vivaient à Megálo Chorió et seulement 17 à Mikró Chorió. En 2011, le statut de l’île a été revalorisé de communauté à celui de municipalité, à la suite de l'entrée en vigueur du programme Kallikratis. Notes et références Portail de la Grèce Portail des îles Portail de la mer Méditerranée
Gaidaro

Gaidaro (in greco γάιδαρος?, gàidaros, ossia asino; in greco: Agathonisi - Αγαθονήσι) è l'isola più settentrionale del Dodecaneso. Per quanto di piccola estensione ha coste molto frastagliate così da annoverare numerosi golfi: Chochlià, San Giorgio (Agios Georgios), Poro e Maistro. Il suolo collinoso è roccioso e sterile. La vegetazione è povera e vi abbondano i cespugli. Fra i pochi alberi predomina l'olivo e il fico. Non esistono sorgenti d'acqua dolce e le necessità idriche della popolazione sono soddisfatte da pozzi che in periodi di siccità sono riempiti da speciali navi cisterna. Il suo nome significherebbe isola delle spine (dal greco αγκάθι pronunciato anghàthi = spina). Il suo nome antico era Yetousa (Υεθούσα). Amministrazione A seguito della riforma detta programma Callicrate in vigore a partire dal 2011, l'isola è amministrata dal comune omonimo, situato nella periferia dell'Egeo Meridionale (unità periferica di Calimno), che comprende anche le isole di Gláros, Kounéli, Nerà e Psathonísio, tutte disabitate per una superficie complessiva di 14,5 km² e una popolazione di 158 abitanti al censimento 2001 Località I centri abitati dell'isola sono i seguenti: Grande (Megálo Chorió) (144 abitanti) Piccolo (Mikró Chorió) (14 abitanti) Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Agathonisi Wikivoyage contiene informazioni turistiche su Agathonisi Collegamenti esterni Sito ufficiale, su agathonisi.gr.
Agathonisi

Agathonisi (Grieks: Αγαθονήσι) is een klein eiland, dat behoort tot de eilandengroep Dodekanesos in de Egeïsche Zee; het behoort tot Griekenland. Algemeen Dit eiland is sedert 2011 een Griekse gemeente, en hoort bij de regionale eenheid (perifereiaki enotita) Kalymnos, dicht bij Turkije. De letterlijke betekenis van Agathonissi is "het eiland van de naïeven, onschuldigen, goeden en braven" en zo is de bevolking hier ook. Het eiland heeft geen druk toerisme maar heeft wel cafés en stranden. Appartementen e.d. zijn er hier nauwelijks. De inwoners leven van de visvangst. Per boot is het eiland dagelijks te bereiken via Patmos.
Agatonisi

Agatonisi (gr. Αγαθονήσι, Agathonī́si) − niewielka grecka wyspa należąca do archipelagu Dodekanez. Leży w administracji zdecentralizowanej Wyspy Egejskie, w regionie Wyspy Egejskie Południowe, w jednostce regionalnej Kalimnos, w gminie Agatonisi. Wyspa leży 67 km od wyspy Patmos. Najwyższy punkt na wyspie wznosi się na 209 m n.p.m. Powierzchnia Agatonisi wynosi 13,5 km². Populacja wyspy zmieniała się na przestrzeni historii, od 133 mieszkańców w 1981 roku do 158 mieszkańców w 2001 roku. Największą miejscowością wyspy jest Megalo Chorio, które zamieszkuje 144 mieszkańców.