NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Света Неделя Галиотрипска

„Света Неделя Галиотрипска“ или „Света Неделя на хълма“ (на гръцки: Αγίας Κυριακής στις Γκαλιότρυπες, Άγιας Κυριακής του Βουνού) е православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Храмът е разположен в скалите Галиотрипес (Гаргови дупки), в западните склонове на костурския хълм Горица. Описание Представлява малък параклис от османско време, от който са запазени олтарните части. Датира от XVIII – XIX век. В църквата са поставени икони от костурските църкви. До храма се стига единствено по стълба и от него има прекрасна гледка към Костурското езеро и Костур. Бележки
Свети Спиридон (Костур)

„Свети Спиридон“ (на гръцки: Ιερός Ναός Αγίου Σπυρίδωνος) е късносредновековна православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местположение Храмът е разположен северно от Трета гимназия и южно от старата къща на Георгиос Франгос. Традиционно принадлежи към енорията „Света Богородица Елеуса“. История Изграждането му е в две фази – първата е от втората половина на XV век, а втората е от 20-те години XX век. Вътрешна украса Иконите в стария храм са от слаб зограф, непритежаващ техниката от класическия костурски период. При разрушаването на стария храм част от стенописите са запазени в Костурския византийски музей. Тъй като в началото на XX век съседният храм „Света Варвара“ става опасен в „Свети Спиридон“ са пренесени големите икони на Света Богородица, Христос, Свети Дамаскин и Свети Сава. Иконостасът е малък, резбован и е с високо художествено ниво. Очевидно е пренесен от църква, посветена на Йоан Кръстител, тъй като на мястото на покровителя на църквата до царската икона на Света Богородица не е икона на Свети Спиридон, а на Йоан Предтеча. Под четирите царски икони – Йоан Кръстител, Богородица, Исус Христос и Архангел Михаил – е резбована сцената с обезглавяването на Йоан Кръстител, както и сцени с ангели и цветя. Стенописите са от края на XV век, дело на водещото ателие на Костурската художествена школа от този период, към чиито произведения се включват стенописите в „Свети Николай Евпраксиин“ в Костур (1485/1486), в католикона на манастира „Преображение Господне“, Метеора (1483), част от живописта в католикона „Успение Богородично“ на манастира Трескавец (1483/1484) и в „Свети Никита“ при скопското село Чучер (1483/1484), както и фрагментите в църквата „Св. св. Петър и Павел“ в Либаново (1485). Бележки
Meteora

Meteora jsou monastýry na vrcholcích slepencových skal v oblasti Thesálie v Řecku, poblíž města Kalambaka. První lidé osídlili skály v místě dnešní Meteory až v průběhu byzantského období. Mniši a poustevníci se tu začali usazovat až od 11. století, ale teprve o tři století později začaly vznikat první byzantské monastýry (správný český výraz pro klášter východní [tj. pravoslavné čili ortodoxní] a řeckokatolické církve). Nejdříve byl postaven monastýr Metamorfosis, založený v roce 1356 mnichem Athanasiem z poloostrova Athos, na skále ve výšce 534 metry nad mořem. Monastýr byl nazván Megalon (Velký) Meteoro (vznášející se – podle dojmu, že se vznáší vysoko nad zemí). Podle něj pak se množné číslo „meteora“ začalo používat pro všechny zdejší monastýry, jichž mezi 15. a 16. stoletím vzniklo celkem 24. Výstavba klášterů byla velmi náročná. Stavební materiál a všechno potřebné zařízení mniši vynášeli na zádech pomocí košů, rumpálů; jediným strojem, který jim práci usnadňoval, byla kladka. Mnohem později, i v souvislosti s turistickým ruchem, byla vystavěna schodiště a kamenné žebříky. Monastýry byly vyzdobeny nádhernými ikonami, mimo jiné i od Theofana Krétského,a zařízeny drahocenným vyřezávaným nábytkem. Úpadek monastýrů začal od 18. století, mnozí církevní hodnostáři kláštery opustili a přesídlili do mnišské republiky Athos. Dnes je trvale obydleno řeholníky pouze pět monastýrů. Mniši mají kromě svých denních povinností na starosti i péči o vzácné historické památky, ikony a starobylý mobiliář. Další dva monastýry jsou určeny k modlitbám. Dnes jsou Meteora oblíbeným cílem turistických výletů, součástí prohlídky s odborným výkladem jsou především mužský monastýr Varlaam a ženský monastýr Rousanos. V roce 1988 byly monastýry Meteora zapsány na Seznam světového dědictví UNESCO. V roce 1995 schválil řecký parlament zákon 2351/1995, kterým Meteoru prohlásil za "místo svaté, nezměnitelné a nedotknutelné". Odkazy Reference Související články Monastýr Agios Nikolaos Anapafsa Monastýr Agios Stefanos Monastýr Nejsvětější Trojice Monastýr Rousanos Monastýr Varlaam Monastýr Velká Meteora Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Meteora na Wikimedia Commons Stránky Meteory Fotogalerie Meteora na Walkopedii
Meteory

Meteory (gr. Μετέωρα (Meteora) z gr. metéoros – wzniesiony w górę, będący wysoko w powietrzu) – masyw skał z piaskowca i zlepieńca w środkowej Grecji na północno-zachodnim krańcu równiny tesalskiej w okolicy miasta Kalambaka. Skały osiągają wysokość do 540 m n.p.m. Monastyry Na szczytach skał umiejscowiony jest zespół 24 prawosławnych klasztorów (monastyrów). Początkowo wszelkie materiały potrzebne do budowy i życia mnichów wciągane były na linach, również odwiedzający mogli dostać się do monastyrów jedynie w taki sposób. Obecnie część z monastyrów udostępniona jest dla zwiedzających i dla ich wygody wybudowano schody i pomosty. Pierwsze wspólnoty religijne pojawiły się w Meteorach pod koniec X w., mieszkając w jaskiniach i pustelniach. Legenda głosi, że św. Atanazy, założyciel Wielkiego Meteora (Megalo Meteoro), najstarszego monastyru, wzniósł się na szczyt na skrzydłach orła. To on założył pierwszy klasztor w roku 1336. Ponieważ trwały wówczas wojny Bizancjum z Serbią więc klasztory te były dobrym, niedostępnym schronieniem. Ukrywał się tu m.in. Jan Paleolog – następca tronu serbskiego. Okres świetności klasztory przeżywały za panowania osmańskiego sułtana Sulejmana Wspaniałego (1520–1566). Monastyry gromadziły wtedy ogromne skarby, czerpiąc zyski z posiadłości ziemskich w Tesalii, Wołoszczyźnie i Mołdawii. Od XVIII w. klasztory zaczęły podupadać (głównie na skutek kłótni opatów oraz erozji nieumiejętnie budowanych i konserwowanych budynków). W sumie wybudowano 24 klasztory (każdy na innej skale). Współcześnie tylko sześć klasztorów jest zamieszkanych i toczy się w nich normalne życie monastyczne. Są to cztery klasztory męskie i dwa żeńskie: Ajos Nikolaos (Świętego Mikołaja Odpoczywającego), Ajos Stefanos (Świętego Stefana), Ajias Triados (Świętej Trójcy), Megalo Meteoro (Wielki Meteor, Przemienienia Pańskiego), Rusanu (Rusanu, Świętej Barbary), Warlaam (Warłama). Aby zwiedzić klasztory, należy mieć odpowiedni strój: długie spodnie dla mężczyzn, spódnica zakrywająca kolana i zakryte ramiona dla kobiet. W kulturze masowej Meteory były scenerią dla jednego z filmów o przygodach Jamesa Bonda pt. „Tylko dla twoich oczu”. Meteory były również miejscem akcji filmu pt. „Sky Riders” w reżyserii Douglasa Hickoxa z Jamesem Coburnem w roli głównej. Nazwa drugiego studyjnego albumu zespołu Linkin Park pochodzi właśnie od tego miejsca. Zanim jeszcze zaczęły się prace nad płytą, członkowie zespołu zobaczyli podpisane zdjęcie skał na ulotce biura turystycznego i postanowili, że album będzie robił takie samo wrażenie, jak one. Na końcu procesu tworzenia, postanowili nazwać płytę „Meteora”. Zobacz też Athos Lista Światowego Dziedzictwa UNESCO w Grecji Linki zewnętrzne Wspinaczka w Meteorach – opis i zdjęcia Opis i zdjęcia monastyrów Lista Światowego Dziedzictwa Kulturalnego i Przyrodniczego UNESCO – Meteory
Metéora

Metéora (em grego: Μετέωρα, "meio do céu") é um dos maiores e mais importantes complexos de mosteiros do Cristianismo Oriental, superado apenas pelo Monte Atos. Os seis mosteiros foram construídos sobre pilares de rocha de arenito, na região noroeste da planície da Tessália, próximo ao rio Peneu e às montanhas Pindo, na Grécia central. A cidade mais próxima é Kalabáka. O maior pico em que se localiza um mosteiro tem 549 metros. O menor, 305 metros. História Apesar de ser desconhecida a data de fundação de Metéora, crê-se que os primeiros eremitas se estabeleceram em cavernas no século XI. No final deste e início do século XII, formou-se um estado monástico rudimentar centrado à volta da Igreja de Teótoco (mãe de Deus, que ainda hoje existe). Os monges eremitas, procurando um refúgio seguro à ocupação otomana, encontraram nos rochedos inacessíveis de Meteora um refúgio ideal. Foram construídos mais de 20 mosteiros, mas hoje em dia existem apenas 6; os seis mosteiros são: Megálos Metéoros (Grande Meteoro ou Mosteiro da Transfiguração), Varlaam, Ágios Stéphanos (Santo Estêvão), Ágia Tríada (Santíssima Trindade), São Nicolau Anapausas e Roussanou. O acesso aos mosteiros era feito por guindastes e apenas em 1920 foram construídas escadas de acesso. Dos seis mosteiros, cinco são masculinos e um é feminino. Em 1988, este monumento com montes e vales revestidos com florestas, que têm a presença de animais selvagens como o lobo e a víbora, foi classificado Património Mundial pela UNESCO. Referências Ligações externas Os mosteiros de Metéora
Метеора

Мете́ора — комплекс монастирів, другий за розміром після Афону, розташований на вершинах скель Фессалії, на півночі Греції, поблизу містечка Кастракі, ном Трикала. Всесвітньо відома Метеора також як геологічний феномен. Скелі Метеори з'явились близько 60 млн років тому, коли замість рівнини у цій місцині було прадавнє море. Під дією геологічної сили води, вітру, під впливом перепадів температур поступово утворювались кремезні кам'яні «стовпи», що ніби зависли у повітрі. Власне, з грецької «грец. μετέωρα» перекладається як «ті, що ширяють у повітрі». Історія Досі не встановлено, коли саме з'явились перші аскети на Метеорі. Вважають, що перші прибульці облаштувалися на скелі Святого Стефана у XII столітті. Але перша спроба об'єднати монастирі належала монаху Нілу, який у XIV столітті поєднав ченців, що усамітнено жили у печерах скель навколо скиту Дуп'яні. Єдине, що збереглось від монастиря, — це маленький храм Матері Дуп'яні, на північ від Кастракі, навпроти монастиря Святого Миколая. Колись на Метеорі було більше 20 монастирів, більшість яких виникла у XIV ст. Інколи засновниками ставали лише двоє, разом несли тягар самотності та віри, разом планували життя та утримували монастирі: як брати Максим та Іосаф — засновники монастиря Русану, Нектарис та Феофаніс — монастиря Варлаама, Афанасій Метеорський та старець Григорій Синаїт, що разом покинули Святий Афон та облаштувались на Метеорі. У XV ст. монастирі занепали у зв'язку із захопленням Фессалії Османською Туреччиною (1393 р.), падінням та остаточним розпадом Візантійської імперії. Тільки наприкінці останньої чверті XV ст. розпочався підйом, що відзначився утворенням монастиря Святої Трійці (1475—1476) та іконописом Великих Метеор (1483). Цей підйом був початком справжнього розквіту в наступному столітті. Утворювались все нові й нові монастирі, все ошатнішим ставав іконопис та ризниці. Під час турецького панування у Фесалії (1383—1881 рр.) метеорські монастирі були місцем порятунку для багатьох православних християн. На початку ХІХ ст. нашестя війська Алі-Паші було катастрофою для Метеори. На сьогодні відновлено 6 монастирів Метеори, збережено більшу частину іконопису. У 1988 році ЮНЕСКО занесла Метеору до Каталогу пам'яток світового спадку як природне надбання виключного просвітницького значення. 23 березня 2010 року Міністерство культури і туризму Греції офіційно повідомило про знахідку в печері Теопетра Метеорських скель штучної стіни, вік якої оцінюється приблизно 23 тисячами років. Перелік монастирів У цьому списку шрифтом виділено нині діючі обителі. Усі обителі відкриті для відвідування з 9 ранку до 17 години. Святі метеоринці Серед канонізованих православних святих також є і метеоринці: Див. також Афон Примітки Посилання
Министерство на външните работи (Гърция)

Министерството на външните работи на Гърция (на гръцки: Υπουργείο Εξωτερικών) е държавна институция в Гърция с ранг на министерство, която отговаря за външната политика и отношенията в рамките на Европейския съюз. Седалището му е разположено в град Атина. През 2019 г. новото правителство на Кириакос Мицотакис назначава Никос Дендиас за министър на външните работи. История Министерството е създадено през 1822 г. от Първото национално събрание в Епидавър като Секретариат за външни работи. От 1844 г. е с настоящето си име – Министерство на външните работи. Ръководство Ръководен състав на министерството, от 9 юли 2019 г.: Министър на външните работи: Никос Дендиас Заместник–министър по европейските въпроси: Милтиадис Варвициотис Заместник–министър за икономическата дипломация: Костас Франгоянис Заместник–министър за гърците в чужбина: Андонис Диаматарис Източници Външни препратки ((el)) Официален сайт
Ministeri d'Afers Exteriors de Grècia

El Ministeri d'Afers Exteriors (en grec: Υπουργείο Εξωτερικών) és un departament governamental de Grècia. El Ministre d'Afers Exteriors controla el ministeri, el qual té la seu a Atenes. El Ministeri d'Afers Exteriors va ser fundat el 1822 per l'Assemblea Nacional d'Epidaure, primer va ser anomenat «Secretaria d'Afers Estrangers» i «Ministeri de Relacions Estrangeres» el 1844. El ministeri està repartit en set edificis del centre d'Atenes. L'oficina del Ministre d'Afers Exteriors es troba enfront de l'edifici del Parlament Hel·lènic. L'actual ministre grec d'Afers Exteriors és Evànguelos Venizelos, que va ser investit al juny de 2013. Ministres d'Afers Exteriors des de 1974 Vegeu també Govern de Grècia Enllaços externs Ministeri d'Afers Exterior (anglès) Ministeri d'Afers Exterios (grec)
Ministry of Foreign Affairs (Greece)

The Hellenic Ministry of Foreign Affairs (Greek: Υπουργείο Εξωτερικών, romanized: Ypourgeío Exōterikṓn) is a government department of Greece, headed by the Minister for Foreign Affairs. The ministry has its headquarters in Athens. The incumbent minister is Giorgos Gerapetritis in the Second Cabinet of Kyriakos Mitsotakis. History The Ministry of Foreign Affairs is one of Greece’s oldest ministries. Theodoros Negris is regarded as its first minister, serving from 1822 to 1823. However, the ministry was dissolved in May 1823, as Greece had not yet gained official recognition from any state. It was re-established in 1827 as an independent entity under the name Secretariat of State for Foreign Affairs and Merchant Marine. In 1828, Greece was formally recognized as a state by the three protecting powers, leading to the appointment of the first ambassadors to the country. This title persisted until April 1833, when, following the arrival of King Otto, it was renamed the Secretariat of State for the Royal House and Foreign Affairs, with Spyridon Trikoupis as its first minister.During this period, Greece expanded its diplomatic relations with Austrian Empire, Belgium, Danish Unitary State, the Kingdom of the Netherlands, the Kingdom of the Two Sicilies, and the Kingdom of Sweden and Norway. In 1846, the title was updated to the Ministry of the Royal House and Foreign Affairs. In February 1863, it adopted its current official name, the Ministry of Foreign Affairs. Responsibilities The mission of the Ministry is to implement the country's foreign policy, and its responsibilities include, among others: Supporting and promoting Greek interests in foreign states and the international community Providing information and updates on Greek issues and positions Representing the Hellenic Republic and its government in international organizations and bodies Offering diplomatic support to state institutions, public enterprises and organizations, political parties, and members of parliament during their international contacts Promoting and protecting the rights and interests of Greeks abroad Promoting and safeguarding Greece's economic, commercial, maritime, tourism, and other interests abroad Managing the diplomatic correspondence of the President of the Republic Maintaining relations of the Hellenic Republic with the Ecumenical Patriarchate, autocephalous Orthodox churches, and other religious denominations Politically administering Mount Athos Handling matters related to the awarding of Greek Orders of Excellence and the authorization to accept foreign distinctions List of ministers for foreign affairs since 1974 See also List of foreign ministers of Greece References External links Official website (in Greek, English, and French)
Ministerio de Relaciones Exteriores (Grecia)

La política exterior de Grecia está dominada por las relaciones con la vecina Turquía, -con la que sigue manteniendo diferencias sobre la traza de la frontera en el Mar Egeo y la ocupación ilegal de Chipre- y por las relaciones con Macedonia del Norte, con quien la diferencia sobre la utilización del nombre "Macedonia" permanece. La República Helénica ha desarrollado muchos acuerdos con países de Latinoamérica sobre una gran variedad de temas: comerciales, culturales, científicos, etc. Aun así, la mayoría de las relaciones están conducidas por la Unión Europea. Las comunidades de griegos que viven en estos países favorecen una mayor relación internacional, pero en los últimos años, muchos volvieron a Grecia por razones económicas. Grecia tiene embajadas (con acreditación mayoritaria de otros países) en: Cuba (Habana), Venezuela (Caracas), Perú (Lima), Uruguay (Montevideo), Argentina (Buenos Aires), Brasil (Brasilia), México (Ciudad de México), Chile (Santiago) Grecia es observador en la Organización de los Estados Americanos. Los siguientes países tienen respectivas embajadas en Atenas: Argentina, Brasil, Chile, Cuba, México, Panamá, Perú, Uruguay y Venezuela. Estos países están acreditados a través de Grecia en otros países: Bolivia (Roma), República Dominicana (Roma), El Salvador (Roma), Guatemala (Santo Sede), Haití (Roma), Jamaica (Ginebra), Nicaragua (Roma), Paraguay (Roma), Colombia (Roma), Ecuador (Budapest), Costa Rica (Roma). España y Grecia tienen excelentes relaciones en todos los aspectos (económico, cultural, científico, etc.) y a cualquier nivel desde la incorporación de España a la Unión Europea. Véase también Diáspora Griega Misiones diplomáticas de Grecia Lista de Ministros de Relaciones Exteriores de Grecia
Ministero degli affari esteri (Grecia)

Il Ministero degli affari esteri (in greco Υπουργείο Εξωτερικών?, Ypourgeio Exōterikōn, anche noto con l'acronimo internazionale MFA) è un dicastero del governo ellenico che è incaricato di amministrare la politica estera e le relazioni internazionali della Grecia. Dal 27 giugno 2023 il ministro in carica nel secondo governo Mītsotakīs è Giōrgos Gerapetritīs. Storia Il Ministero degli affari esteri è uno dei ministeri più antichi della Grecia. Theodōros Negrīs è considerato il suo primo ministro, in carica dal 1822 al 1823. Tuttavia, il ministero fu sciolto nel maggio 1823, poiché la Grecia non aveva ancora ottenuto il riconoscimento ufficiale da alcuno Stato. Fu ristabilito nel 1827 come entità indipendente con il nome di Segreteria di Stato per gli affari esteri e la marina mercantile. Nel 1828, la Grecia fu formalmente riconosciuta come Stato dalle tre potenze protettrici, portando alla nomina dei primi ambasciatori nel paese. Questo titolo rimase in uso fino all'aprile 1833, quando, con l'arrivo di re Ottone, fu rinominato Segreteria di Stato per la Casa reale e gli affari esteri, con Spyridōn Trikoupis come primo ministro. Durante questo periodo, la Grecia ampliò le sue relazioni diplomatiche con l'Impero austriaco, il Belgio, il Regno dei Paesi Bassi, il Regno delle Due Sicilie e il Regno di Svezia e Norvegia. Nel 1846, il titolo fu aggiornato a Ministero della Casa reale e degli affari esteri. Nel febbraio 1863, adottò il suo attuale nome ufficiale, Ministero degli affari esteri. Responsabilità La missione del Ministero è implementare la politica estera del paese, e le sue responsabilità includono, tra le altre: Sostenere e promuovere gli interessi greci negli stati esteri e nella comunità internazionale Fornire informazioni e aggiornamenti sulle questioni e posizioni greche Rappresentare la Repubblica Ellenica e il suo governo presso organizzazioni e enti internazionali Offrire supporto diplomatico a istituzioni statali, imprese e organizzazioni pubbliche, partiti politici e membri del parlamento durante i loro contatti internazionali Promuovere e proteggere i diritti e gli interessi dei greci all'estero Promuovere e salvaguardare gli interessi economici, commerciali, marittimi, turistici e altri della Grecia all'estero Gestire la corrispondenza diplomatica del Presidente della Repubblica Mantenere i rapporti della Repubblica Ellenica con il Patriarcato ecumenico, le chiese ortodosse autocefale e altre denominazioni religiose Amministrare politicamente lo Stato Monastico Autonomo del Monte Athos Gestire le questioni relative all'assegnazione degli Ordini di Eccellenza greci e all'autorizzazione ad accettare distinzioni straniere Elenco dei ministri Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ministero degli affari esteri della Repubblica Ellenica Collegamenti esterni (EL, EN, FR) Sito ufficiale, su mfa.gr.
Министерство иностранных дел Греции

Министерство иностранных дел Греции (греч. Υπουργείο Εξωτερικών, сокращённо ΥΠ.ΕΞ.) — орган исполнительной власти правительства Греции, осуществляющий функции по выработке и реализации государственной политики и нормативно-правовому регулированию в сфере внешней политики, международных отношений, международного сотрудничества. История Министерство было учреждено 16 января 1822 году с наименованием Μινιστέριο επί των Εξωτερικών и является старейшим из действующих министерств Греции. Первым главой новоучреждённого ведомства стал Теодорос Негрис. Однако, в мае 1823 года министерство было распущено, поскольку Греция ещё не получила официального признания ни от одного из государств. В 1827 году структура была восстановлена как независимое образование под названием Государственный секретариат по иностранным делам и торговому флоту. В 1828 году Греция была официально признана тремя державами, что привело к назначению первых послов в страну. Название учреждения сохранялось до апреля 1833 года, когда после прибытия короля Оттона I оно было переименовано в Государственный секретариат по делам королевского дома и иностранным делам, а Спиридон Трикупис стал его первым министром. В этот период Греция расширила свои дипломатические отношения c Австрийской империей, Бельгией, Датским унитарным государством, Королевском Нидерландов, Королевством обеих Сицилий и Объединённым королевством Швеции и Норвегии. В 1846 году название было изменено на Министерство королевского дома и иностранных дел. В феврале 1863 года оно приняло свое нынешнее официальное название — Министерство иностранных дел. Министры (с 1974) Генеральные секретари МИДа Греции Киру, Алексис (1952—1955) … Филонас, Александрос (1997) … Скилакакис, Теодорос (2009) Мициалис, Анастасис Каскарелис, Василис (2012—2013) Параскевопулос, Димитриос (2015—2019) Демирис, Фемистоклис … Ангелату, Тереза-Параскеви (с сентября 2023 года) Примечания