NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Свети Безсребреници Гимназиални

„Св. св. Безсребреници Козма и Дамян“ или „Свети Врачи“ (на гръцки: Αγίων Αναργύρων Γυμνασίου) е православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от Костурската епархия. История Храмът е изграден в XV или в XVI век и в миналото е бил енорийски, а днес е част от енорията на митрополитската църква „Успение Богородично“. Църквата е преправяна много пъти и иконографията е обновена в XIX век. Храмът е обявен в 1990 година за паметник на културата. Архитектура В архитектурно отношение е трикорабна базилика с дървен покрив и женска църква на запад. Църквата е изписана първоначално около 1554 година от зографа Онуфрий Аргитис, който изписва и църквата „Свети Апостоли Елеуски“ в града. От тази първоначална живопис са оцелели пет изображения на светци на западната стена на наоса. Част от надписите, както и фрагменти от стенописите са в Костурския византийски музей. На изчната стена, в конхата на апсидата има стари стенописи, които в XIX век са заменени с нови. Иконите на иконостаса са зле надзографисани. Бележки
Свети Николай Каравидски

„Свети Николай Каравидски“ (на гръцки: Αγίου Νικολάου Καραβιδά) или Митрополитски (Μητροπόλεως) е православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Местоположение Храмът е разположен в центъра на Костурския полуостров. Традиционно храмът принадлежи към старата енория „Успение Богородично“. История Еднокорабният храм е построен преди 1593 година, откогато според надписа в нея, датират първите стенописи във вътрешността. Сградата е претърпяла големи интервенции, които променят първоначалната ѝ форма. От стенописите са оцелели части на източната и северната стена, датиращи от 1593 година (ζρα ') и външният стенопис на Страшния съд, датиращ от 1656/1657 година (ζρξε'). Ктиторският надпис от 1593 година гласи: В 1924 година църквата е обявена за паметник на културата. В 60-те години на XX век пропадат южната и западната стена. В църквата има каменен купол, единственият с един крак в Костур, дарен в 1600 година от Братан Николов от Дреновени според запазения върху него надпис: „ΠΡΑΤΑΝΟΣ ΤΟΥ ΝΗΚΟΛΑ IOC ΑΠΟ ΤΗ ΤΡΑΝΟΒΕΝΙ ΤΟ ETE/ ΛHOCEN. ΕΠΗ ETOYS ΑΠΟ X(PICTO)Y ,αχ [=1600] — ΤΟ ΑΦΗΕΡΟCΕΝ CTON ΝΑΟΝ. / ΤΟΥ ΑΓΙΟΥ ΝΥΚΟΛΑΟΥ“. Бележки
Света Параскева Драготска

„Света Параскева Драготска“ или „Света Петка Долценска“ (на гръцки: Αγίας Παρασκευής Δραγωτά, Ντολτσού) е православна църква в град Костур (Кастория), Егейска Македония, Гърция. Храмът е част от Костурската епархия. Местоположение Църквата е разположена в традиционната южна махала Долца и е стар енорийски храм. История Църквата е построена в 1899 година. В нея има великолепен дърворезбован иконостас от XVII век, откогато са повечето църковни книги и икони, сред които и важна преносима икона на Богородица. Повечето икони, които датират от периода на изграждане на храма, са надживописани. Иконостасните икони от север на юг са на свети Ахил, свети Харалампий, света Богородица, Христос Вседържител, свети Йоан Предтеча, Преображение Господне и свети Лука. Пет от тях са надживописани. Надживописването е станало в 1900 година със средства на поп П. Дамянос. На една от иконите има надпис: „ΕΠΙ ΑΡΧΙΕΡΕΩΣ ΓΕΡΜΑΝΟΥ ΚΑΤΑ ΤΟ ΕΤΟΣ 1901 ΕΓΕΝΕΤΟ ΤΑ ΕΓΓΕΝΕΙΑ ΤΗΣ ΕΚΚΛΗΣΙΑΣ ΚΑΤΑ ΤΗΝ ΚΥΡΙΑΚΗΝ ΤΩΝ ΑΓΙΩΝ ΠΑΝΤΩΝ“. Църквата е построена върху по-стар храм „Света Богородица Одигитрия“, наричан от костурчани „Богородица Айдитра“ или само Айдитра. Този храм вероятно е бил католикон на малък градски манастир, един от многото, съществували през византийската и османската епоха в рамките на Костур. Това се заключава от стария иконостас и от присъствието около храма на няколко къщички с формата на килии и от наличието на сравнително голям двор с кипариси. Около 1890 година църквата „Света Богородица Одигитрия“ е разрушена може би от пожар и е възстановена през 1899 година. Новата църква има нов патрон, може би защото по това време в града има повече от десет храма, посветени на Богородица и само един храм на света Параскева. Новопостроената църква е осветена през 1901 година от митрополит Герман Костурски. Бележки
Цалопулова къща

Цалопулова къща (на гръцки: Αρχοντικό Τσαλόπουλου) е историческа постройка в град Катерини, Гърция, обявена за паметник на културата. История Къщата е разположена на кръстовището на улиците „25 март“ и „Йон Драгумис“ в центъра на града. Тя е на 2 етажа със сутерен. Построена е през 1908 г., под ръководството на гръцки инженер, според плановете на архитект Макс Рубенс за политика Димитриос Цалопулос в типичния за времето еклектичен стил. На 7 април 1979 година министерството на културата обявява сградата за паметник на културата. След смъртта на последния и собственик в 1980 година е наследена от общината. Бележки
Ахмет Капанджи вила

Ахмет Капанджи вила (на гръцки: Βίλα Αχμέτ Καπαντζή) е историческа постройка в град Солун, Гърция. Местоположение Намира се на адрес булевард „Василиса Олга“ № 105 в солунския квартал Пиргите. Съседната сграда е Мехмет Капанджи вила на булевард „Василиса Олга“ № 108, в която днес се намира Солунският културен център на Националната банка на Гърция. История Сградата е построена в квартала Пиргите от 1893 до 1895 година от известния архитект Пиеро Аригони. Собственост на семейството на солунчанина Ахмет Капанджи. Той и братята му Мехмет и Юсуф са видни солунски общественици, ислямизирани евреи дьонме. Мехмет Капанджи е председател на Търговската камара на Солун, а Ахмет е кмет на Солун в периода 1907 - 1908 година. По-късно сградата става собственост на Мехмед Капанджи, а по-късно на сина му. В 1926 година държавата придобива 65% от нея при обмяната на собственост между Гърция и Турция, а 35% остават собственост на Мехмет апанджи, който има югославско гражданство и поради това е изключен от принудителния обмен. В 1924 - 1934 година първият етаж е обитаван от семейството на Мехмет Капанджи, а на втория е испанското консулство (1924 - 1927), докато на третия са настанени бежански семейства. В 1938 година цялата става държавна собственост. В 1939 година Червеният кръст помещава в сградата училище за медицински сестри. По време на германската окупация на Гърция е използвана от Гестапо. От 1947 до 1954 година сградата е седалище на Червения кръст, а от 1954 до 1973 година в нея са назначени служби на НАТО. От 1973 до 1978 година първият етаж се използва като склад на Червения кръст, а на втория и третия е старчески дом. След земетресението от 1978 година сградата е изоставена и заета от анархисти. Между 1982 и 1985 година сградата е частично реставрирана, а през 1997 година, когато Солун е европейска културна столица, в нея се е помещава Организацията на културната столица, и сградата изцяло реновирана. До 2013 година в нея е Организацията за регулиране и опазване на околната среда в Солун, след което в 2014 година е продадена на Иван Савидис. Архитектура В архитектурно отношение сградата се отличава с множеството си декорации и съчетава виенски, ар нуво, неоготически и неоарабски елементи. Състои се от мазе, два етажа и таванско помещение. За разлика от съвременните сгради на Аригони вилата не е симетрична и има различни обеми, като на изток завършва с кула. Интериорът също е впечатляващ, особено таваните. Бележки
Villa Ahmet Kapanci

La Villa Ahmet Kapanci è una storica residenza di Salonicco in Grecia. Storia All'inizio del XX secolo, Ahmet Kapanci commissionò una villa nell'agiato quartiere di Hamidiye, all'epoca in piena espansione, situato fuori dalle mura di Salonicco, nel quadrante sudorientale della città. L'edificio venne progettato dall'architetto italiano Pietro Arrigoni, il quale qualche anno innanzi aveva realizzato un'altra imponente villa per conto di Mehmet. Yusuf, terzo e ultimo figlio maschio degli otto figli Kapanci, acquisì alcune parti della nuova proprietà. Descrizione La villa presenta uno stile eclettico. Note Bibliografia (EL) Chrístos Zafíris, Η Θεσσαλονίκη των Εβραίων. Ιστορία, κοινωνία, μνημεία, Epikentro, 2016, ISBN 978-9604586707. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Villa Ahmet Kapanci
Филипийски археологически музей

Филипийският археологически музей (на гръцки: Αρχαιολογικό Μουσείο Φιλίππων) е музей, разположен край развалините на античния град Филипи (днешното с. Кринидес) до гр. Кавала, Гърция. История Музеят отваря в 1961 година. В музея са изложени от известното праисторическото селище Дикили Таш, както и такива от елинистическия, римски и раннохристиянски град Филипи. Сред най-важните експонати са глава от глинена антропоморфна фигурка от 5000–3000 г. пр. Хр. открита при проучванията на селищната могила Дикили Таш, фрагмет от декрет на Александър III Македонски, фиксиращ границите на филипийската обработваема земя, надгробна стела на Клеомирис (IV век пр.н.е.), мраморен портрет на Левций Цезар, осиновеният син на Октавиан Август, релеф на Тракийския конник от римския период, мраморен капак от Филипийската базилика A и надгробен надпис от раннохристиянския период. В лапидариума на музея се съхраняват две от плочите на Пресияновият надпис, който отразява присъединяването на тези земи към Първото българско царство през 837 година. Експонати Бележки
Museo Arqueológico de Filipos

El Museo Arqueológico de Filipos es un museo de Grecia ubicado cerca de la localidad actual de Crínides, perteneciente a la periferia de Macedonia Oriental y Tracia, en las proximidades del sitio arqueológico de Filipos. Edificio del museo Fue construido en la década de 1960 con una función inicial de almacenamiento y protección de los hallazgos arqueológicos de la zona. Entre 2006 y 2009 se realizó un proyecto de reforma, que incluyó obras de mejora del edificio y una reelaboración de la exposición.​ Colecciones El museo contiene una colección de objetos pertenecientes principalmente a la antigua ciudad de Filipos, pero también de su área circundante. En la planta baja se exponen los hallazgos de periodos comprendidos entre la prehistoria y la Antigüedad tardía, como inscripciones, jarras de cerámica, joyas, monedas y esculturas. Este módulo, a su vez, se divide en varias subsecciones: el arte rupestre en Crénides; los hallazgos prehistóricos del yacimiento de Dikilí Tas; los tracios y la colonia tasia de Crénides; la ciudad helenística de Filipos y Filipos como colonia romana. Entre los objetos se halla la reproducción de una tumba macedónica descubierta en la ciudad, con su ajuar funerario. Por otra parte, la planta superior alberga piezas pertenecientes a la ciudad cristiana desde la época de los primitivos cristianos, pasando por un declive a causa de terremotos e invasiones eslavas en el siglo VII, hasta la conquista otomana acaecida a finales del siglo XIV. Entre estos se encuentran inscripciones, mosaicos, elementos arquitectónicos, piezas de cerámica y monedas. ​​ Referencias
Касандрийски фар

Касандрийският фар (на гръцки: Φάρος Κασσάνδρας) е морски фар на гръцкото беломорско крайбрежие. Намира се на нос Посиди, край село Каландра, дем Касандра в административна област Централна Македония. История Фарът е построен в 1864 година от Френската фарова компания. Височината на кулата е 14,5 метра, а височината на фокусната равнина е 23 метра. Пуснат е в експлоатация на 10 юли 1864 година. По време на Втората световна война не работи. В 1944 година е възстановен, като работи с масло. В 1975 година е електрифициран. Бележки
Phare de Cassandréia

Le phare de Cassandréia (en grec moderne : φάρος Κασσάνδρα / Faros Kassandra) est un phare situé au sud de la péninsule de Cassandra en Grèce . Il est achevé en 1864. Caractéristiques Le phare est une tour octogonale, blanche, dont le dôme de la lanterne est de couleur verte. Il s'élève sur 7 niveaux. Histoire Le phare est construit par une compagnie française. Il est intégré au réseau des phares de la Grèce, après les Guerres balkaniques (1912 à 1913) Codes internationaux ARLHS : GRE-138 NGA : 16640 Admiralty : E 4488 Notes et références Liens externes (en) Phares du nord de la Grèce (en) Phare de Cassandréia (el) Phare de Cassandréia Photo du phare (el) Photo de Cassandréia (avec des photos du phare) Portail des phares Portail de la mer Méditerranée Portail de la Grèce
Лембетски манастир

Лембетският манастир „Света Троица“ (на гръцки: Ιερά Μονή Αγίας Τριάδος Νέας Ευκαρπίας) е манастир в солунското предградие Лембет (Неа Евкарпия), Гърция, част от Неаполската и Ставруполска епархия. История Манастирът е основан в 1926 година от монахинята от Северен Епир Синклитика, която преди това е монахиня в Египет. В 1990 година манастирът е предаден от Солунската на Неаполската и Ставруполска епархия. Католиконът – еднокорабна базилика, е осветен от Дионисий Неаполски и Ставруполски на 20 юни 1994 г. Бележки
Свети Антоний Нови (Бер)

„Свети Антоний Нови“ (на гръцки: Ἁγίου Ἀντωνίου τοῦ Νέου) е възрожденска православна църква в южномакедонския град Бер (Верия), Егейска Македония, Гърция. История В 1860 година при пожар изгаря храмът „Света Богородица Камариотиса“ и през юли митрополит Теоклит Берски и Негушки започва изграждането на храм, посветен на покровителя на Бер Свети Антоний Нови. На 4 февруари 1898 година и тази църква изгаря при пожар. Храмът е възстановен с ктиторството на Евдоксия Малакусти. Дело е на големия гръцки архитект Ксенофон Пеонидис. Осветен е на 12 септември 1904 година от митрополит Константий Берски и Негушки. Представлява трикорабна базилика с притвор и трем. По-късно от запад са пристроени две големи кули. В църквата работят резби (не по иконостаса) Нестор Алексиев и Лазар Алексиев. Бележки
Свети Йоан Предтеча (Метаморфоси)

„Свети Йоан Предтеча“ (на гръцки: Ησυχαστήριο Τιμίου Προδρόμου) е манастир в Егейска Македония, Гърция, част от дем Полигирос в административна област Централна Македония. Според преброяването от 2001 година в манастира има 14 жители. Местоположение Манастирът е разположен на 2 km източно от Ватопеди и на 2 km северно от Метаморфоси в началото на полуостров Ситония. История Манастирът е основан през 1975 година от архимандрит Григориос Папасотириу на мястото на стар манастир, като първоначално за църква служи близкият параклис „Свети Йоан Предтеча“. В 1981 година е открит католиконът на манастира - византийска кръстокуполна църква, посветена на Рождество на Свети Йоан Предтеча. Католиконът е осветен в 1985 година от митрополит Синесий Касандрийски. Празнува на 10 ноември паметта на свети Арсений Кападокийски. Бележки
Благовещение Богородично (Врастама)

„Благовещение Богородично“ (на гръцки: Εὐαγγελισμός τῆς Θεοτόκου) е възрожденска православна църква, разположена в село Врастама (Враста) на Халкидическия полуостров. Храмът е отличен пример за халкидическата църковна архитектура от XIX век. Църквата е построена в 1814 година на хълм в югозападния край на селото на нисък, изолиран хълм, на който има следи от праисторическо селище. Размерите на църквата са 27,5 m дължина, 15,5 m ширина и 9,5 m височина. Църквата, подобно на всички други на полуострова, е изгорена в 1821 година по време на Халкидическото въстание и от нея остават само стените. Интересна е архитектурата на нартекса, както и красивите каменни релефи над прозорците. С художествена стойност е и интериорното оформление, възстановено в началото на 30-те години на XIX век. Централният кораб е посветен на Благовещението и на Свети Георги, в северния кораб е параклисът „Свети Модест“, а в южния – „Свети Харалампий“. Основните царски икони са от 1834 година – „Христос Вседържител“, „Света Богородица Одигитрия“, „Благовещение Богородично“, „Свети Георги“, „Свети Атанасий“. Част от иконите са на Макарий Галатищки, други са на зографи от Вавдос, Полигирос, Леригово, както и на светогорските майстори Йоасаф и Агапий. Иконостасът е от 80-те години на XIX век. Таванът е с ефектна украса от дъски и летви и красива дърворезба. Резбовани са и владишкият трон, аналоят и олтарните врати, като всички те са дело на майсторите направили иконостаса. Ценни са и шестнадесетте стъклени кандила, уникални за Халкидика, дело на европейска работилница. Бележки
Рождество Богородично (Солун)

„Света Богородица Скоропослушница“, също „Рождество Богородично“ или Панагуда (на гръцки: Παναγίας Γοργοεπηκόου, Παναγούδα), е възрожденска църква в македонския град Солун, част от Солунската епархия на Вселенската патриаршия, под управлението на Църквата на Гърция. Църквата е разположена на ъгъла на улиците „Егнатия“ и „Герман Патраски“. Изградена е в 1818 година на мястото на по-стар храм със същото име, унищожен от пожар в 1817 година. Възможно е на мястото да е имало и византийска църква, съдейки по реликвите от византийския период, запазени в храма. Възможно е това да е манастира, известен като „царски“ и споменаван в XII, XIII и XIV век. В архитектурно отношение е типичната за епохата трикорабна базилика с женска църква. Съдейки по източниците, храмът е изграден с по-големи размери от разрешеното от османските власти. В храма работят майстори от Кулакийската художествена школа - в 1820 година в нея работи Маргаритис Ламбу, а в 90-те години на XIX век - Митакос Хадзистаматис. Бележки
Korydallos Sports Hall

Korydallos Sports Hall (Greek: Κλειστό Γυμναστήριο Κορυδαλλού) is an indoor arena that is located in Korydallos, Piraeus, Greece. It is a part of the Korydallos Municipal Sports Center. The arena is mainly used to host volleyball and basketball games. It has a permanent seating capacity of 2,387 people, and can hold up to 3,000 people with additional removable tiered seating. History Korydallos Indoor Hall opened in 1994. The Greek Basket League and EuroLeague club Olympiacos, used the arena as its home arena, during the 2002–03 and 2003–04 seasons. References External links Information on the arena @ Stadia.gr Image of Korydallos Sports Hall Exterior Image 1 of Korydallos Sports Hall Interior Image 2 of Korydallos Sports Hall Interior Image 3 of Korydallos Sports Hall Interior
Света Неделя (Палеа Храни)

„Света Неделя“ (на гръцки: Αγίας Κυριακής) е възрожденска православна църква в село Палеа Храни, Егейска Македония, Гърция, част от Китроската, Катеринска и Платамонска епархия. Църквата е построена в 1864 година според надписа на външната стена. В църквата работи зографът от Кулакийската школа Димитриос Хадзистаматис, който изписва царската икона на Свети Атанасий. Останалите девет царски икони, както и иконите на фриза са изписани в периода 1869 - 1871 година от Митакос Хадзистаматис. Бележки
Лапева гимназия

Лапева гимназия (на гръцки: Λάππειο Γυμνάσιο) е историческа постройка в град Негуш (Науса), Гърция. Сградата е построена в 1922 година в центъра на града, срещу църквата „Успение Богородично“. Дарение е на негушаните братя Георгиос и Константинос Лапас, работещи в Египет, в памет на техните починали братя. Представлява каменна постройка с голям двор и чешма. В интериора има дървени подове и стълбища. През годините са добавени нови крила, но сградата продължава да работи като училище. В 1986 година сградата е обявена за паметник на културата. Бележки
Estoa Sur (Olimpia)

La Estoa Sur se encontraba en las proximidades del Buleuterio, en la parte más meridional del conjunto edificado del santuario de Olimpia. Fue erigido posiblemente entre el año 365 a. C.​ Se construyó a finales del periodo clásico, hacia 360-350 a. C., más o menos al mismo tiempo que el llamado Pórtico del Eco. El nombre dado al edificio es moderno, basado en su ubicación. Se ha sugerido que la estoa era el mismo edificio conocido como Proedría en Olimpia, mencionado por Pausanias, pero esto no es seguro. Se hallaba fuera del témenos propiamente dicho, o Altis. Por temor a los ataques de los hérulos, se construyó una muralla alrededor de la Estoa y del Templo de Zeus en 267 d. C.​​ Se hallaba en el punto final del camino que conducía a Olimpia desde Elis,​ dominando la vía procesional hasta el hipódromo.​ La componía 34 columnas dóricas con una especie de pequeño antepórtico en el centro con otras 6 columnas del mismo estilo. La parte norte del edificio hacia el Altis, estaba cerrada por un muro que en su parte interior llevaba adosada otra columnata de estilo corintio.​ La totalidad del conjunto tenía una longitud de 80,56 m x 14,6 m,​ el pequeño pórtico central unas dimensiones de 7 m de profundidad por 14 de frente, y 3 en los lados.​​​ Estaba rematado por un frontón.​ En el centro del extremo sur había un pórtico saliente, de unos 7 metros de ancho, con seis columnas en el frente y tres en los lados. Esto daba al edificio una forma ligeramente en T. En el interior de la estoa había 17 columnas corintias que dividían el edificio en dos tramos. La pared norte de la estoa consistía en un muro con una puerta en cada extremo que conducía al norte, al santuario. La estoa se construyó sobre un pedestal de mármol y con piedra caliza local, rica, entre otras cosas, en conchas.​​​ Referencias Bibliografía Durantez, Conrado (1975). Olimpia y los juegos olímpicos antiguos I. Pamplona: Delegación Nacional de Educación Física y Deportes. Comité Olímpico Español. ISBN 84-400-9015-3. Enlaces externos
Света Неделя (Сервия)

„Света Неделя“ (на гръцки: Ναός Αγίας Κυριακής) е православна църква в южномакедонското градче Сервия (Серфиджеи), Егейска Македония, Гърция, част от Сервийската и Кожанска епархия. История Построена е през 1679 година на мястото на по-малка църква, за да се използва като катедрала, която да замени базиликата „Свети Димитър“ от византийския град. До нея, от западната страна, е построена сградата на епископията, а в края на XIX век училището. Високата камбанария е построена в 1938 година. Храмът е опожаряван три пъти - в 1756 година, втори път в 1878 година по време на Олимпийското въстание и трети път в 1943 година от италианските окупационни войски. Описание Представлява трикорабна базилика с висока камбанария и дървен фронтон. Централният кораб включва сводест купол. От южната страна на нартекса е параклисът „Свети Никанор“. Вътрешността на църквата е изписана - стените, таваните на корабите и купола. Височината на сградата е голяма, тъй като е заобиколена от нартекс с таванско помещение, докато главната църква включва женска църква. Енорията включва параклисите на Сервийската крепост, гробищната църква „Свети Николай“, „Света Варвара“ при моста на езерото Полифитос и „Света Параскева“ във Врисес, както и две пещерни църкви, „Свети Георги Кремастос“ и „Свети Дух“. Бележки
Света Богородица Лагудяни

„Света Богородица Животворящ източник“ (на гръцки: Ζωοδόχος Πηγή), известна като „Света Богородица Лагудяни“, „Лагудату“ или „Лаодигитрия“ (Παναγία Λαγουδιανή, Λαγουδάτου, Λαοδηγήτρια), е възрожденска църква в македонския град Солун, част от Солунската епархия на Вселенската патриаршия, под управлението на Църквата на Гърция. Църквата е разположена в Горния град, на кръстовището на улиците „Олимпиада“ и „Юлианос“. Църквата е построена на мястото на византийския женски манастир със същото име, вероятно основан в XIV век като метох на манастира Влатадес. Името вероятно се дължи на ктитора Лагудятис или Лагудатис. През османско време е нарича Тавшан Манастър (Tavşan Manastır), тоест Заешки манастир. Сегашният си вид храмът получава след пълна реконструкция в началото на XIX век, финансирана от търговеца Йоанис Кафтандзоглу. В архитектурно отношение е типичната за епохата трикорабна базилика с женска църква. От юг има прилепен параклис с аркаден покрив, в който има смятан за свещен извор. Царските икони от храма „Христос Вседържител“ (1806), „Света Богородица Всецарица“ (1806), „Свети Йоан Богослов“ (1806), „Свети Давид Олимпийски“ (1806), „Свети Николай на трон“ (1809) и „Свети Атанасий“ (1809) са дело на Давид Зограф. Бележки