Temple d'Hera

El Temple d'Hera és un antic temple grec arcaic a Olímpia, Grècia, que estava dedicat a Hera, reina dels déus grecs, és un monument rellevant de l'arquitectura de l'estil dòric. És el temple més antic d'Olímpia i un dels més venerables de tota Grècia. Originalment era un temple conjunt d'Hera i Zeus, el cap dels déus, fins que es va construir un temple separat per a ell. És a l'altar d'aquest temple, que està orientat d'est a oest, on s'encén la flama olímpica i es porta a totes les parts del món. La torxa de la flama olímpica s'encén a les seves ruïnes fins avui. El temple va ser construït cap al 580 aC, però va ser destruït per un terratrèmol a principis del segle IV dC. El temple està consagrat a Hera, l'esposa de Zeus i una de les divinitats femenines més importants de la religió grega antiga. Història L'Heraion d'Olímpia, situat al nord del recinte sagrat, l'Altis, és un dels temples dòrics més antics de Grècia i el temple perípter més antic d'aquest lloc, amb una sola filera de columnes a tots els costats. La ubicació podria haver estat anteriorment el lloc de culte d'un culte més antic. El temple va ser erigit cap al 600-580 aC. Es suggereix que aquesta dedicació per part d'una ciutat propera hauria estat originalment en honor de la principal deïtat patrona d'Olímpia, Hera, i que es va tornar a dedicar per incloure Zeus, el seu marit i germà, més tard, potser després del 580 aC, quan el control d'Olímpia va passar de Trifília a Elis, o al segle V aC, quan es va construir el famós Temple de Zeus. El temple va ser tancat durant la persecució dels pagans a finals de l'Imperi Romà. En el període grec arcaic, el temple emmagatzemava objectes importants per a la cultura grega i altres ofrenes del poble. Descripció Disseny El temple mesura 19 x 50 m al nivell de la plataforma del temple, l'estilòbat. Era més llarg i estret que l'arquitectura comuna de l'època anterior, tot i que les proporcions allargades són una característica comuna de l'arquitectura dòrica primerenca. Té un perípter —un perímetre amb columnes— de 6 per 16 columnes que originalment eren de fusta, però l'arqueologia del jaciment no recolza aquesta teoria. L'Heraion a Olímpia està situat al nord de l'altis (el recinte sagrat). És el temple peripteral més antic d'aquest lloc i un dels primers temples grecs d'estil dòric. Podria haver-hi hagut un lloc anterior de culte al mateix emplaçament. El temple es va erigir cap a l'any 600 aC, probablement dedicat a la Triphylia de la Polis de Skillous. S'insinua que una ciutat propera es va construir originàriament en honor del déu suprem, Zeus. En aquest cas, el temple es va rededicar temps després a Hera, probablement després del 580 aC, quan el control d'Olímpia va passar de Triphylia a Elis, o al segle v aC, quan es va construir el famós Temple de Zeus. El temple d'Hera va ser destruït per un terratrèmol a començaments del segle IV dC No es va tornar a reconstruir. L'escriptor de viatges Pausànies ho va descriure a la seva Descripció de Grècia: Columnes Les columnes originals de fusta del temple van ser substituïdes gradualment per unes de pedra entre mitjans del segle VI aC i l'era cristiana L'any 173 dC, una de les dues columnes de l'opistòdom encara era de roure. Com que les substitucions van tenir lloc en períodes molt diferents entre els períodes arcaic i romà, i van ser esculpides sota la influència dels seus respectius estils contemporanis, difereixen considerablement en proporcions i detalls. Això es fa evident en els capitells de les columnes, ja que cadascun és lleugerament diferent del següent. A més, els fusts de les columnes difereixen en gairebé 1 peus (0,30 m) de diàmetre, i fins i tot una té un nombre de flautes diferent de la resta. Una altra teoria sosté que les columnes són tan diferents, no perquè s'estiguessin substituint columnes de fusta, sinó perquè diversos tallers van erigir diferents columnes de pedra alhora. Potser cada estil representava les principals ciutats-estat o donants privats per als quals treballaven aquests constructors, ja que Olímpia era un santuari pandòric. No es van trobar restes de l'entaulament sobre les columnes, però es creu que eren de fusta. A mesura que aquestes columnes eren substituïdes en períodes molt diferenciats entre el període arcaic de l'antiga Grècia i la Roma antiga i es forjaven sota la influència dels seus estils contemporanis respectius, es diferencien considerablement en proporcions i detalls. Al segle ii, l'escriptor i viatger Pausànias va veure una columna de fusta a l'opistòdom. Les parets tenien un sòcol de pedra amb una superestructura d'argila, una altra característica típica de l'arquitectura grega arcaica. Forats a les protuberàncies al final de les parets (les anomenades antae indiquen que un revestiment les protegeix de les inclemències del temps. L'entaulament de sobre les columnes deuria haver sigut de fusta, però mai se n'han trobat restes. El temple té un sostre d'estil Lacònic; els timpans es van decorar amb un disc d'acròtera de 2,5 metres de diàmetre, cadascun d'una sola peça (se'n pot trobar una al museu d'Olímpia). Pausànias constata que hi ha dues estàtues de culte dins la sala, o naos, del temple: Hera asseguda i Zeus dempeus. Al museu d'Olímpia es pot trobar un cap de pedra arcaic que podria haver pertangut a l'estàtua d'Hera. En temps de Pausanias, l'edifici també es va fer servir per conservar altres nombrosos objectes com moltes més estàtues de divinitats i ofrenes votives. Entre els pocs objectes que encara es conserven trobem l'estàtua identificada normalment com l'Hermes amb Dionís infant de Praxíteles, un dels exemples més ben conservats de l'escultura grega. El temple també guardava l'altar on es mostraven les corones d'olivera per als guanyadors dels Jocs Olímpics antics. Avui, la flama olímpica s'encén allà on hi havia hagut el temple. Referències