NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dimos Kropia

Dimos Kropia eller Kropia är en kommun i Grekland. Den ligger i prefekturen Nomarchía Anatolikís Attikís och regionen Attika, i den sydöstra delen av landet, 16 km sydost om huvudstaden Aten. Antalet invånare är 30 307. Arean är 102 kvadratkilometer. Dimos Kropia gränsar till Dimos Ilioupoli. Terrängen i Dimos Kropia är kuperad västerut, men österut är den platt. Kommentarer Källor
Asclepeion d'Atenes

El Santuari d'Asclepi o Asclepèon és un recinte sagrat fundat l'any 418 aC al peu del turó de l'Acròpoli d'Atenes, a la banda sud, situat al nord-oest del Teatre de Dionís. Està dedicat al déu de la medicina Asclepi (Esculapi). Va ser Telèmac qui va aconseguir de traslladar el culte del déu de la salut des d'Epidaure, on va sorgir originàriament. Constava d'un temple dòric amb una porta monumental a manera de propileu de l'època romana, amb un gran altar i un pòrtic de dos pisos. A la part esquerra es trobava una stoà amb 17 columnes jòniques a la part frontal, on s'allotjaven els malalts. Tocant a l'edifici principal hi havia el bothros, una font sagrada d'aigües mineromedicinals. Bibliografia Maggi, Stefano, i Troso, Cristina: Los tesoros de Grecia. Madrid: Libsa, 2006. ISBN 84-662-1336-8. Enllaços externs Stoà jònica i Asclepèon, dins Maquettes Historiques, amb una maqueta de l'edifici.
Asclépiéion d'Athènes

Le sanctuaire d'Asclépios ou Asclépiéion (grec ancien : Ἀσκληπιεῖον) est situé sur le versant sud de l'acropole d'Athènes, au-dessous du Parthénon, entre le portique d'Eumène et le théâtre de Dionysos. Il se compose essentiellement d'un temple et d'un portique d'ordre dorique, construits autour de 420 av. J.-C. Description Dédié à Asclépios, dieu de la médecine dont le culte a été importé d'Épidaure à Athènes après 420 av. J.-C., le sanctuaire était voué à la guérison des malades et servait également de lieu de soins médicaux. Le sanctuaire présente une clôture carrée, un temple et un portique (stoa) d'ordre dorique de 50 mètres de long, composé d'une galerie double séparée par une rangée de colonnes, construite au IVe siècle av. J.-C. Par la suite, le noyau de l'Asclépiéion (stoa et temple) a été intégré à une basilique paléochrétienne. Le portique comportait une grotte, plus tard convertie en chapelle chrétienne, avec une source encore considérée comme curative. Des travaux d'anastylose ont été réalisés au cours des années 2010, pour une meilleure compréhension des vestiges. Artéfacts Le musée de l'Acropole d'Athènes présente des ex-votos provenant de l'Asclépiéion d'Athènes. Une stèle de Phanostratê érigée en remerciement pour ses services a été retrouvée sur le versant sud de l'acropole d'Athènes, avec une inscription mais sans sa statue. Elle est conservée au musée épigraphique sous le nom IG II³ 4 700[réf. incomplète]. Sources Bibliographie (it) Milena Melfi, I santuari di Asclepio in Grecia, Rome, Erma, 2007, 624 p. (ISBN 978-88-8265-347-7, OCLC 173070507, lire en ligne), p. 313-433. (en) Hannah Cremo, « Phanostrate and the Legitimization of Professional Female Healers in Fourth Century Athens », Senior Projects Fall 2021,‎ 1er janvier 2021 (lire en ligne, consulté le 29 mai 2022). Articles connexes Asclépios Asclépiéion Acropole d'Athènes Liens externes (el) Βάντα Παπαευθυμίου, « Ασκληπιείο », sur odysseus.culture.gr, Υπουργείο Πολιτισμού και Αθλητισμού (consulté le 19 mai 2022) Portail de la Grèce antique Portail de l’archéologie Portail d'Athènes et de l'Attique
Asklepieion (Athene)

Het Asklepieion was een tempelcomplex gewijd aan Asklepios in het Oude Athene. De cultus voor Asclepius de Genezer was afkomstig uit Epidaurus, waar het belangrijkste heiligdom voor deze halfgod stond. Toen in 429 de pest uitbrak in Athene en een aanzienlijk deel van de bevolking stierf, werd besloten ook in deze stad een tempel te bouwen. De tempel werd gebouwd op een platform tegen de zuidelijke helling van de Akropolis, naast de Tempel van Dionysos. Het was een complex bestaande uit meerdere gebouwen. Zieke mensen trokken naar de tempel in de hoop op genezing en overnachtten daar in speciale slaapruimten waar heilige, maar niet-giftige slangen rondkropen. 's Ochtends vertelden de zieken hun droom van die nacht aan een priester, die dan een kuur voor de ziekte kon voorschrijven. Het complex was omgeven door een temenos en was in totaal 100 meter lang en 30 meter breed. Er stond een grote stoa, waar de zieke pelgrims, een stond een rituele reiniging moesten ondergaan. Deze stoa werd in tweeën gedeeld door een rij zuilen in het midden van het gebouw. Naast de stoa stond de heilige bron, geplaatst in een ronde kamer die in een grot van de Akropolis was uitgehouwen. Vlakbij stond de daadwerkelijke tempel voor Asclepius, waar de zieken de nacht moesten doorbrengen. Aan de westzijde van het complex stond nog een tweede, kleinere, stoa, in Ionische en Dorische stijl, waarvan aangenomen wordt dat het de verblijfplaats van de priesters van de cultus was. De heilige bron werd in de Byzantijnse periode gebruikt als kapel voor de heilige Maria (Panaghia Kastriotissa). De tempel werd afgebroken en vervangen door een christelijke kerk, die gewijd was aan de Anargyroi, twee broers die tevens arts waren geweest, waarmee de medische achtergrond van de voormalige tempel behouden bleef. Later verviel het complex tot een ruïne. Restanten van de gebouwen werden in 1875-1876 opgegraven. Bron Ancientsites - The Asclepeion of Athens[dode link] The Asklepieion spring house Ezinearticles - 927038 - The Asclepeion Zie ook Asklepieion - Een overzicht van dit type tempel
Sikyónská klenotnice v Delfách

Sikyónská klenotnice v Delfách byla postavena kolem roku 500 před Kristem, když oligarchická strana svrhla tyrany v Sikyonu. Popis Měla tvar malého chrámu antentempel o velikosti 6,34 × 8,48 metrů. Byla to první klenotnice ve spodní části posvátné cesty od jihovýchodu vzhůru. Měla dva dórské sloupy na jihovýchodní fasádě. Vykopávky dále odhalily ještě zbytky dvou starších budov, které postavili obyvatelé Sikyonu. První z nich byla postavena kolem roku 600 před Kristem. Měla kruhový tvar, (tholos) o průměru 6,32 m, a třináct dórských sloupů. Na sloupech tholosu probíhal vlys s dvaceti metopami a triglyfy. Sloupy a vlysy nebyly ve vzájemném souladu, což je jedinečná okolnost v dórské architektuře řeckého starověku. Druhá budova byl prostylos, asi 4,20 x 5,50 m bez celly, ale se vstupním vestibulem 4 x 2 sloupy a se střechou nesenou dórskými sloupy. Nad architrávem byl vlys s metopami. Dvanáct metop prostylosu bylo neobvykle dlouze rozloženo a tím se nahradily chybějící triglyfy v interkolumniu (světlá vzdálenost mezi sloupy). Bylo nalezeno pouze pět poškozených metop, které jsou dnes uloženy v archeologickém muzeu Delfy. Metopy znázorňují témata řecké mytologie mimo jiné únos Európy na býkovi, krádež stáda býků Dioskúry s jejich bratranci Lynkeem a Idásem, syny messenského krále Afarea. Dále také Argo, legendární loď Argonautů. Její zastoupení je rozděleno na dvě sousední metopy a ukazují loď v bočním pohledu, ale její hrdiny v čelním pohledu. Mezi hrdiny se nalézá i nejstarší znázornění Orfea, kterého lze poznat podle jeho kithary. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Delphi na německé Wikipedii a Ризнице у Делфима na srbské Wikipedii. Související články Athénská klenotnice v Delfách Klenotnice Sifnu v Delfách Klenotnice Korinťanů v Delfách Sikyónská klenotnice (Olympia) Klenotnice Knidosanů v Delfách Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Sikyonská klenotnice v Delfách na Wikimedia Commons Sikyónská klenotnice v Delfách Klenotnice podél posvátné cesty v Delfách
Megarian Treasury (Delphi)

The Megarian Treasury was a building situated within the sanctuary of Apollo in Delphi, to the north of the Siphnian Treasury along the Sacred Way. On its façade have been inscribed 26 inscriptions referring to the citizens of Megara, a fact which led to the secure identification of the monument. Description Within the archaeological site of Delphi, in the sanctuary of Apollo, along the Sacred Way and to the north of the Siphnian Treasury are preserved architectural remains of a building which has been identified as the treasury of the Megarians. The building consists of two parts. The earlier phase dates to the end of the 6th or the beginning of the 5th century BC. It was a building of the Doric order, made of porous stone, possibly distyle in antis. The building had a vestibule 2 meters long and a cella of 5 meters. Parts of the foundation were maintained, but at a later stage, possibly in the 5th or in the beginning of the 4th century BC, there was erected a second building of a trapezoid plan. Its façade was made of dark limestone. Inscriptions were carved on it, mostly honorary, of which the majority (26 in number) refer to the city and the citizens of Megara. In 1975–76 the Wall of the Megarians and part of the building was restored at the expense of the Municipality of Megara. See also Megarian Treasury (Olympia) Bibliography Bommelaer, J.-F., Laroche, D. (1991). Guide de Delphes: Le Site. Paris, pp.126–127. References
Tesoro de los megarenses (Delfos)

El Tesoro de los megarenses fue un antiguo tesoro en Delfos en Grecia Central. Sus ruinas se encuentran en el yacimiento arqueológico de Delfos, declarado Patrimonio de la Humanidad por la Unesco.​​ Historia y descripción El edificio consta de dos partes. La fase más antigua data de finales del siglo VI o principios del V a. C.​ Fue construida por los habitantes de la ciudad de Mégara. Data de finales de la época arcaica, a finales del 500 a. C. Estaba situado en el santuario de Apolo en la Vía Sagrada, al norte del Tesoro de los sifnios y al este del punto en el que el camino hace una curva para dirigirse hacia el noreste. El edificio era un pequeño templo típico de las cámaras de tesoros, con pronaos-vestíbulo y cella en estilo dórico. Se cree que el pronaos tenía dos columnas (dístilo in antis) delante. El tamaño del edificio era de unos 7 × 4,5 metros. La longitud de la cella era de unos 5 metros y la del pronaos, de unos 2 metros. La cella se abría hacia el oeste.​​ El edificio fue modificado o sustituido en el 400 a. C. En esta época, su fachada era de piedra caliza y contaba con 42 inscripciones, muchas de las cuales hacen referencia a los megarenses. Los cimientos del tesoro y parte del muro con las inscripciones fueron restaurados entre 1975 y 1976.​ Se mantuvieron partes de los cimientos, pero en una etapa posterior, posiblemente en el siglo V o a principios del IV a. C., se erigió un segundo edificio de planta trapezoidal.​ Véase también Tesoro de los megarenses (Olimpia) Tesoro (Grecia) Referencias Enlaces externos
Tesoro dei Megaresi

Il Tesoro dei Megaresi è situato all'interno del santuario di Apollo a Delfi, a nord del Tesoro dei Sifni lungo la Via Sacra. Sulla sua facciata vi sono 26 iscrizioni riferite ai cittadini di Megara, un elemento che ha portato alla sicura identificazione del monumento. Descrizione All'interno del sito archeologico di Delfi, nel santuario di Apollo, lungo la Via Sacra e a nord del Tesoro dei Sifni sono conservati dei resti architettonici di un edificio che è stato identificato come il Tesoro dei Megaresi. L'edificio è composto da due parti. La fase precedente risale alla fine del VI o all'inizio del V secolo a.C. Era un edificio di ordine dorico, fatto in pietra porosa, forse in antis. L'edificio aveva un vestibolo lungo 2 metri e una cella di 5 metri. Alcune parti della fondazione furono mantenute, ma in una fase successiva, possibilmente nel V o all'inizio del IV secolo a.C., fu eretto un secondo edificio su un piano trapezoidale. La sua facciata era in calcare scuro. Su di esso sono state incise delle iscrizioni, per lo più onorarie, di cui la maggioranza (26 in numero) si riferiscono alla città e ai cittadini di Megara. Nel 1975-76 il Muro dei Megaresi e parte dell'edificio furono restaurati a spese del Comune di Megara. Note Bibliografia Bommelaer, J.-F., Laroche, D. (1991). Guide de Delphes: Le Site. Paris, pp.126–127.
Treasury of Cyrene

The Treasury of Cyrene (Treasury of the Cyreneans) was a building in the sanctuary of Apollo in Delphi. The treasury was possibly built as a token of gratitude for a large endowment of wheat offered to Delphi's inhabitants during a lean period. Description The Treasury of Cyrene was probably the last treasury to have been built within the sanctuary of Apollo. It was oriented towards the Temple of Apollo. Its date of construction is estimated at ca. 334–322 BC. It was constructed at the eastern part of the precinct, supported by a base (crepis) made of limestone and consisting of three steps. The elevation of the treasury was made of two kinds of marble with provenance from Paros and Mount Pentelikon. It was built in the Doric order, distyle in antis, with a vestibule and a cella. The antae were provided with semi-columns on their interior side. The building was covered by a marble roof, the sima of which was decorated with gargoyles in alternating forms (lion heads and simple tubes). An inscription on the north anta mentions that the Cyreneans were accorded the promanteia by the city of Delphi, as a sign of gratitude for a heavy load of wheat that the former offered the latter during a period of famine. Cyrene was a wheat-producing region throughout the Hellenistic and Roman periods. In front of the treasury there was a small square and to its south was discovered a building which was formerly identified as the prytaneion. See also Apollonia Museum Bibliography Bommelaer, J.-F., (1991), Laroche, D., Guide de Delphes, Le site, Paris, pp. 156–157 Bousquet, J., 1952, Le trésor de Cyrène. FD, II, Topographie et architecture, Paris Laroche, D., 1988, L'emplacement du trésor de Cyrène a Delphes, BCH 112.1, 1988, 291–305 References
Tesoro de los cireneos (Delfos)

El Tesoro de los cirineos fue un tesoro de Delfos, Grecia. Sus ruinas se encuentran en el yacimiento arqueológico de Delfos, declarado Patrimonio de la Humanidad por la Unesco.​ Descripción Fue construido por los habitantes de la ciudad de Cirene a finales del período clásico, y su fecha de construcción se estima hacia 334-322 a. C.​ Estaba situada en la parte oriental del santuario de Apolo, cerca del témenos, al sur de Pritaneo. Fue probablemente el último tesoro que se construyó dentro del santuario de Apolo.​ El edificio representaba era de estilo dórico y se asemejaba a un pequeño templo in antis. En su interior había un pronaos y una cella, que se abrían al sureste. Delante del pronaos había dos columnas (dístilo in antis). Los cimientos del edificio medían unos 7 × 5 metros.​ Se construyó en la parte oriental del recinto, apoyado sobre una base (crepidoma) de piedra caliza y compuesto por tres escalones. La elevación del tesoro se hizo con dos tipos de mármol de Paros y mármol pentélico. Las dependencias tenían semicolumnas en la parte interior. El edificio estaba cubierto por un tejado de mármol, cuyo cimacio estaba decorado con gárgolas en formas alternas (cabezas de león y simples tubos).​ Poco del edificio ha sobrevivido a los tiempos modernos. Los cireneos también erigieron otro Tesoro de los cireneos en Olimpia. Referencias Enlaces externos
Tesoro di Cirene

Il Tesoro di Cirene era un edificio nel santuario di Apollo a Delfi, in Grecia. Il tesoro fu probabilmente costruito come segno di gratitudine per una grande donazione di grano offerta dagli abitanti di Cirene a quelli di Delfi durante un periodo di carestia. Descrizione Il tesoro di Cirene era probabilmente l'ultimo tesoro che è stato costruito all'interno del santuario di Apollo. Era orientato verso il Tempio di Apollo. La sua data di costruzione è stimata in ca. 334-322 a.C. Fu costruita nella parte orientale del distretto, sostenuta da una base (crepidoma) in pietra calcarea e composta da tre gradini. L'elevazione del tesoro era costituita da due tipi di marmo con provenienza da Paros e dal Monte Pentelico. Fu costruito nell'ordine dorico, con un vestibolo e una cella. Le ante erano dotate di semicolonne sul lato interno. L'edificio era coperto da un tetto di marmo, la cui cimasa era decorata con gargolle in forme alternate (teste di leone e tubi semplici). Un'iscrizione a nord afferma che i Cirenei ricevettero la promanteia dalla città di Delfi, come segno di gratitudine per un pesante carico di grano che il primo aveva offerto a quest'ultimo durante un periodo di carestia. Cirene fu una regione produttrice di grano in tutto il periodo ellenistico e romano. Davanti al tesoro c'era una piccola piazza e a suo sud fu scoperto un edificio che era stato precedentemente identificato come pritaneo. Note Bibliografia Bommelaer, J.-F., (1991), Laroche, D., Guide de Delphes, Le site, Paris, pp. 156–157 Bousquet, J., 1952, Le trésor de Cyrène. FD, II, Topographie et architecture, Paris Laroche, D., 1988, L'emplacement du trésor de Cyrène a Delphes, BCH 112.1, 1988, 291–305
Tesaurus dels Beocis

El Tesaurus dels Beocis era un antic tesaurus de Delfos (Grècia). Les ruïnes se'n troben al jaciment arqueològic de Delfos, declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. El tesaurus fou construït en l'època arcaica l'any 500 abans de la nostra era, o a tot estirar abans del 480 ae. El van edificar les polis (ciutats estat) beòcies, sobretot Tebes. També hi havia, però, un Tesaurus dels Tebans independent al Temple d'Apol·lo. Descripció La cambra del tesaurus es troba a la part sud-occidental del Temple d'Apol·lo. Al costat sud-occidental del punt en el qual la Via Sagrada gira cap al nord-est es troben els fonaments d'un tesaurus que s'identifica com el dedicat pels beocis. El tesaurus era un petit edifici de temple dòric amb una naos i un pronaos, sense columnes a la façana. La cel·la s'orientava al nord-est, cap a la Via Sagrada. Els fonaments de l'edifici feien uns 6 × 5 m.(1) Pausànias no esmenta pas aquest edifici en particular, per això és possible que estigués destruït en la seua època.(4) Referències
Boeotian Treasury

The Treasury of the Boeotians was dedicated within the sanctuary of Apollo at Delphi during the late Archaic period. It is identified due to some epigraphic material. Description At the southwestern end of the Sacred Way in the sanctuary of Apollo at Delphi lie the foundations of a treasury believed to have been dedicated by the Boeotians. Pausanias does not mention this particular building, thus it is possible that it had been destroyed by his time. The surviving architectural elements indicate that it was a Doric limestone building bearing inscriptions in the Boeotian writing style of the Late Archaic period have been preserved. According to these inscriptions, the building is dated to ca 525 B.C. Bibliography Bommelaer, J.-F., Laroche, D.,1991, Guide de Delphes. Le site, Sites et Monuments 7, Paris, 128 De la Coste Messelière, P.,1936,Au Musée des Delphes, Paris, Paris, pp. 469, 474. Partida, E., 2000, The Treasures at Delphi, an Architectural Study, Jonsered 2000, 192-198. Partida, E., 2000, “Two Boeotian Treasures at Delphi”, in Αραβαντινός, Β. (ed.), Επετηρίς Εταιρείας Βοιωτικών Μελετών, 3, Αθήνα, pp. 536–564. References
Tesoro de los beocios

El Tesoro de los beocios fue un antiguo tesoro de Delfos (Grecia). Sus ruinas se encuentran en el yacimiento arqueológico de Delfos, declarado Patrimonio de la Humanidad por la UNESCO.​ El Tesoro fue construido en la época arcaica en el año 500 a. C. o, como muy tarde, antes del 480 a. C. Fue construido por las polis (ciudades-Estado) beocias, sobre todo Tebas. Sin embargo, también existía un Tesoro de los tebanos independiente en el santuario de Apolo.​ Descripción Se encuentra en la parte suroccidental del santuario de Apolo, en el lado suroccidental del punto en el que la Vía Sagrada se dobla hacia el noreste, se encuentran los cimientos de un tesoro que se identifica como el dedicado por los beocios.​​ El Tesoro era un pequeño edificio típico de templo dórico ástilo con una cella y un pronaos, sin columnas delante del pronaos en la fachada. La cella estaba orientada al noreste, hacia la Vía Sagrada. Los cimientos del edificio medían aproximadamente 6 × 5 m.​ Pausanias no menciona este edificio en particular, por lo que es posible que estuviera destruido en su época.​​ Referencias Enlaces externos
Tesoro dei Beoti

Il Tesoro dei Beoti fu dedicato nel tardo periodo arcaico all'interno del santuario di Apollo a Delfi. È stato identificato a causa di alcuni materiali epigrafici. Descrizione Verso l'estremità sud-occidentale della Via Sacra nel santuario di Apollo a Delfi si trovano le fondamenta di un tesoro che è identificato a quello dedicato della Beozia. Pausania non menziona questo particolare edificio, quindi è possibile che sia stato distrutto dal suo tempo. Le parti architettoniche ancora esistenti indicano che si trattava di un edificio dorico in pietra calcarea su cui sono conservate le iscrizioni con stile di scrittura beota del periodo tardo arcaico. Secondo queste iscrizioni, l'edificio è datato al 525 a.C. Note Bibliografia Bommelaer, J.-F., Laroche, D.,1991, Guide de Delphes. Le site, Sites et Monuments 7, Paris, 128 De la Coste Messelière, P.,1936,Au Musée des Delphes, Paris, Paris, pp. 469, 474. Partida, E., 2000, The Treasures at Delphi, an Architectural Study, Jonsered 2000, 192-198. Partida, E., 2000, “Two Boeotian Treasures at Delphi”, in Αραβαντινός, Β. (ed.), Επετηρίς Εταιρείας Βοιωτικών Μελετών, 3, Αθήνα, pp. 536–564. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tesoro dei Beoti
Unify

Unify je německá firma, která poskytuje softwarová i hardwarová řešení pro sjednocenou komunikaci a podnikovou komunikaci: telefonní ústředny, telefonní přístroje, VoIP telefonii a síťovou infrastrukturu, telekonferenční řešení. Sídlo společnosti se nachází v Mnichově. Unify je přímým následovníkem telekomunikační divize koncernu Siemens (Siemens Enterprise Communication) a zaměstnává 10 000 pracovníků po celém světě. Společnost vznikla v roce 2008 jako joint venture Siemens s americkou holdingovou skupinou The Gores Group (vlastní 51 % akcií). Společnost Unify i nadále používala logo Siemens a pokračovala ve stávajícím výrobním programu. Toto bylo důsledkem dohody, podle které může společnost logo využívat ještě 5 let. Tato lhůta uplynula v roce 2013. Od října 2013 nese společnost jméno Unify. V roce 2016 oba akcionáři prodali firmu koncernu Atos. Historie Základy dnešní společnosti leží v roce 1847 u počátku koncernu Siemens AG, tedy u firmy Telegraphen-Bauanstalt von Siemens & Halske, vyrábějící telegrafy. Společnost zaváděla telegrafní linku mezi Berlínem a Frankfurtem nad Mohanem (jedna z prvních linek v Evropě). Firma rychle expandovala do jiných teritorií i dalších oborů a v roce 1887 postavila Indo-evropskou telegrafní linku mezi Kalkatou a Londýnem (délka 11 000 km). Telekomunikační technologie byly předmětem podnikání koncernu Siemens AG po celou dobu jeho existence. V roce 2006 vzniká divize Siemens Enterprise Communication, přímá předchůdkyně Unify. Produkty Historicky se firma zabývala podnikovými telefonními systémy pod značkou Siemens HiCom. Konvergované řešení s využitím počítačové sítě se nabízí pod názvem HiPath 4000. Čistě softwarové VoIP řešení pro hlasovou komunikaci je OpenScape od verze 10. Tzv. kolaborativní komunikační produkt Circuit vyvíjený od roku 2013 je určený pro zabezpečenou výměnu informací např. v rámci globálních firem: zahrnuje telefonii, textový chat, sdílení obrazovky, telekonference, sdílení souborů i videa včetně uložení na cloudu a možnosti vyhledávání. Nezávislost na platformě konkrétního přístroje má zajistit WebRTC. Stal se nosným programem díky dohodě o dalším rozvoji mezi novým majitelem Atos a původním majitelem – koncern Siemens AG ho od roku 2017 nasadil jako jednotnou platformu a přispívá k jeho vývoji. Odkazy Reference Externí odkazy Oficiální internetové stránky Unify Archivováno 23. 11. 2014 na Wayback Machine.