NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iglesia de Ateni Sioni

La iglesia de Ateni Sioni (en georgiano: ატენის სიონი) es una iglesia ortodoxa georgiana de principios del siglo VII en el pueblo de Ateni, a unos 10 km al sur de la ciudad de gori, Georgia. Se encuentra en un entorno del valle del río Tana, conocido no solo por sus monumentos históricos, sino también por sus paisajes pintorescos y su vino. El nombre "Sioni" deriva del monte Sion en Jerusalén. Historia Sioni es un ejemplo temprano de una "iglesia de cuatro ábsides con cuatro nichos" abovedada​ (entre los cuatro ábsides hay nichos de tres cuartos cilíndricos que están abiertos al espacio central). El interior cruciforme de la iglesia mide 24 x 19,22 m, y sus fachadas están revestidas con piedras rectangulares talladas de color gris verdoso, ricamente decoradas con ornamentos y relieves figurativos. La iglesia no está datada, pero tiene un diseño muy similar al Monasterio de Jvari en Mtskheta, que generalmente se considera que la precedió, y, por lo tanto, algunos historiadores del arte la han calificado como parte del grupo de iglesias "tipo Jvari".​ Todosak, un nombre mencionado en una inscripción armenia sin fecha en la fachada sur como "Yo, Todosak, el constructor de esta santa iglesia", se considera que fue un arquitecto armenio de la iglesia original o su renovador de finales del siglo X.​​ Las paredes de la iglesia contienen las primeras inscripciones conocidas en Nuskhuri o Nuskha-Khutsuri, una de las versiones del antiguo alfabeto georgiano, que datan de 835. Los primeros ejemplos conocidos de Mkhedruli, escritura georgiana utilizada actualmente, también se encuentran en la iglesia de Ateni Sioni y datan de la década de 980. Una de las inscripciones en la iglesia conmemora a Adarnase I de Tao-Klarjeti, el primer noble georgiano documentado de la dinastía Bagrationi, padre de Ashot I, fundador de la nueva línea real de Georgia.​ Referencias Ateni Sioni church
Église Sioni d'Ateni

L’église Sioni d’Ateni ou Atenis Sioni (en géorgien : ატენის სიონი) est une église orthodoxe géorgienne du VIIe siècle située à près de 10 kilomètres au sud de la ville de Gori. Elle se trouve dans la vallée du Tana, connue pour ses monuments historiques, ses paysages pittoresques et son vin régional. Le nom « Sioni » vient du mont Sion à Jérusalem. Description L'église, située dans un site montagneux et sauvage, domine la vallée de la Tana. Le Sioni d’Ateni est une église à dôme cruciforme (24 × 19,22 m) avec une façade composée de pierres olivâtres carrées incrustées, d’ornements décoratifs et de bas-reliefs. L’église est une imitation du monastère de Djvari antérieur, un patrimoine mondial de l’Unesco situé à Mtskheta. L’église d’Ateni évolue légèrement à plusieurs reprises, mais son apparence a probablement entièrement changé au Xe siècle lorsque le dôme est reconstruit, sous la direction de l’architecte arménien Todossak. Les murs de l’église contiennent les premières inscriptions en nouskhouri ou Nouskha-Khoutsouri, l’une des versions du premier alphabet géorgien, datant de 835. Le premier exemple de Mkhedrouli, la version actuelle de l’écriture géorgienne, se trouve également au Sioni d’Ateni et date des années 980. Une des inscriptions de l’église commémore Adarnassé, le premier noble bagration géorgien documenté, qui est également le père d’Achot Ier, fondateur de la nouvelle lignée royale de Géorgie. L'église contient des fresques du XIe siècle. Près de l’église se trouvent les ruines de la ville médiévale fortifiée d’Ateni, correspondant aux villages modernes de Didi Ateni et Patara Ateni. Mise à jour En juin 2024, la rénovation extérieure est presque terminée. Références Portail de la Géorgie Portail du christianisme orthodoxe
Kościół Ateni Sioni

Kościół Ateni Sioni – zbudowany w VII wieku gruziński kościół prawosławny we wsi Ateni, 12 kilometrów na południe od miasta Gori w Gruzji. Stoi w otoczeniu wąwozu Ateni w dolinie rzeki Tana, znanej nie tylko z zabytków historycznych, ale także z malowniczych krajobrazów i wina. Nazwa "Sioni" wywodzi się od góry Syjon w Jerozolimie. Freski zdobiące kościół są jednymi z najlepszych przykładów sakralnego malarstwa gruzińskiego. Historia Kościół zbudowany został w VI wieku. Pierwowzorem był Monastyr Dżwari w Mccheta. W XI wieku wnętrze kościoła zostało ozdobione freskami przedstawiającymi władców Gruzji i biblijne sceny. Przypisy Bibliografia Lonely Planet Georgia, Armenia & Azerbaijan. Praca zbiorowa. Wyd. 3. Londyn: Lonely Planet, maj 2008. ISBN 978-1741044775. (ang.).
Igreja de Ateni Sioni

A igreja de Ateni Sioni (em georgiano: ატენის სიონი) é uma igreja ortodoxa do início do século VII localizada na cidade de Ateni, a cerca de 10 km ao sul da cidade de Gori, na Geórgia. Está localizada no vale do rio Tana, conhecido não só por seus monumentos históricos, mas também por suas paisagens e vinhos pitorescos. O nome "Sioni" deriva do Monte Sião em Jerusalém. História Sioni é um dos primeiros exemplos de uma "igreja de quatro abside com quatro nichos" O interior cruciforme da igreja mede 24 x 19,22 me suas fachadas são revestidas de pedras retangulares esculpidas, ricamente decoradas com ornamentos e relevos. A igreja não é datada, mas tem um desenho muito semelhante ao Mosteiro de Jevari em Misqueta, que geralmente é considerado como tendo precedido, e, portanto, alguns historiadores de arte a descreveram como parte do grupo de igrejas "tipo Jevari". Todosak, um nome mencionado em uma inscrição armênio sem data na fachada sul como "Eu, Todosak, o construtor desta santa igreja", é considerado um arquiteto armênio da igreja original ou seu renovador do final do século X. As paredes da igreja contêm as primeiras inscrições conhecidas em nuscúri, uma das versões do antigo alfabeto georgiano, datado de 835. Os primeiros exemplos conhecidos de mequedrúli, escrita georgiana usada hoje em dia, também são encontrados nesta igreja e datam da década. de 980. Uma das inscrições na igreja comemora Adarnase I, o primeiro nobre georgiano documentado da dinastia Bagrationi, pai de Asócio I, fundador da nova linhagem real da Geórgia. Referências
Атенский Сион

Атенский Сион (груз. ატენის სიონი) — грузинский монастырь Сиони в селе Атени (10 км к югу от Гори). История Был построен в I-й половине VII века армянским зодчим, по образцу Джвари (тетраконх). Храм находится в одноименном селении, согласно автору XVIII века Вахушти Багратиони в нем раньше жили армяне и грузины, но теперь как и в Гардатени живут только грузины. Французский исследователь Фредерик Дюбуа побывавший в регионе, называл строителем церкви армянского архитектора Богоса, чью надпись он обнаружил на храме. Поздние исследования показали, что строителем храма был армянин Тодосак. Так на храме была зафиксирована сохранившаяся до наших дней армянская надпись зодчего, прямо гласящяя: «Я, Тодосак, строитель этой святой церкви». Впервые ее обнаружил и прочел X. Кучук-Иоаннисов. По другим сохранившимся надписям видно что под руководством Тодосака в Атене трудились, еще несколько каменотесов-армян. Храм несколько раз подвергался разграблению захватчиками вторгавшимися в регион. В соборе видны следы пожара времён нашествия шаха Аббаса I (который разжёг в храме костер), но росписи 1080 года уцелели. Храм действует. Надписи монастыря Грузинский историк М. Г. Джанашвили отмечал наличие армянский и грузинских надписей на монастыре. Так, согласно его свидетельству на южной стороне храма имеются две грузинские и одна армянские надписи Примечания Ссылки Шида-Картли Горийский район Атенский Сион
Атенський Сіон

Атенський Сіон (груз. ატენის სიონი) — грузинський монастир Сіоні в селі Атені (10 км на південь від Горі) на березі річки Тана, побудований в I-й половині VII століття за зразком Джварі (тетраконх). Вціліли в ньому розписи 1080-х років, а також видно сліди пожежі від навали шаха Аббаса I (який розпалив в храмі багаття). В даний момент храм діючий. Атенскій Сіон — те небагато, що залишилося від споруд в ущелині Тана. Колись тут знаходилося велике місто Атені, кілька замків і чи не три сотні монастирів. Дещо ще залишилося в глухих кутах ущелини. Від міста Атені залишився тільки замок над селом Діді-Атену і Сіонський Храм. Храм побудований відразу після знаменитого храму Джварі, так що являє собою щось на зразок ремейка. Однак, мода на храми в стилі Джварі скоро скінчилася, і побудований трохи пізніше храм в Рконі вже не має з Джварі нічого спільного. Цікавий Атенскій Сіон також з точки зору грузинської писемності. Вийшло так, що в ньому зберігся найбільш ранній напис шрифтом хуцурі і найраніший напис шрифтом мхедрулі. Написи на асомтаврулі там теж є, але не особливо ранні. Є в храмі написи, нашкрябані шрифтом хуцурі, але здається, що зроблені вони пізніше. Храм взагалі сильно попсований такими написами. Все тому, що облицювальний камінь м'який. Десь у храмі повинен бути ще напис, що розповідаає про нашестя арабського воєначальника Бугі в 853 році і спалення Тбілісі. Всередині можна також побачити фрагменти фресок, хоча вони сильно постраждали від вогню, який розвів тут шах Аббас. Чорне на стінах — це саме воно — привіт від шаха Аббаса. Десь серед фресок є портрет Баграта IV — царя, за життя якого сталося нашестя сельджуків. Крім того, околиці храму симпатичні самі по собі. Вони не зіпсовані забудовою і сільським господарством. При бажанні можна піти вгору по ущелині і через перевал вийти в Бакуріані або в Цалко. У храму є тільки один мінус — його важко фотографувати. Вдалі кадри можуть вийти, якщо перейти ущелину і піднятися на гору з іншого боку. Але на це не багато хто вирішується. Галерея Як потрапити У Атені зручно потрапляти з боку Горі. Треба від міського вокзалу дістатися до села Хідіставі, там поворот — приблизно за два кілометри від станції. Є вказівник. Через три кілометри розпочнеться село Патара-Атені, ще через 4 кілометри — село Діді-Атені, перед яким буде симпатичний храм на скелі, в самому місті є жіночий монастир, ще один храм праворуч від траси та Атенська фортеця високо на скелі. звідти треба проїхати ще кілометр, і зліва від траси, одразу за гіркою, буде сам Сіонський Храм. З Горі сюди ходять маршрутки, але незрозуміло, з якою регулярністю. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Атенський Сіон
Kathedrale Sioni

Die Kathedrale Sioni (georgisch სიონის ღვთისმშობლის მიძინების ტაძარი Sionis ghwtismshoblis midsinebis tadsari, deutsch „Kathedrale des Entschlafens der Jungfrau Maria von Zion“) ist ein Kirchengebäude in der georgischen Hauptstadt Tiflis. Sie wurde zwischen 575 und 639 errichtet. Sie gilt als eine der heiligsten Stätten der georgischen Orthodoxie. Geschichte Bis 2004 war die Kathedrale der Sitz des Patriarchen der Georgischen Orthodoxen Apostelkirche und Erzbischofs von Mzcheta-Tiflis, Ilia II. Sie wurde nach dem Zionsberg in Jerusalem benannt und ist der Jungfrau Maria gewidmet. Von dem ursprünglichen Kirchengebäude ist nach mehreren Zerstörungen und Rekonstruktionen übererdig nichts mehr erhalten. Der heutige gelbe Tuffsteinbau der Kirche stammt aus dem 17. bis 19. Jahrhundert. Bereits im 12. Jahrhundert hatte die Kirche nach einer Rekonstruktion ihr Aussehen verändert: Der Grundriss – ein eingeschriebenes Kreuz mit zwei freitragenden Pfeilern, einem verlängerten westlichen Kreuzarm und einer vorspringenden Apsis – entspricht seither der Hauptkirche des Klosters Gelati aus dem 12. Jahrhundert und der Kirche der Jungfrau Maria im Kloster Schiomgwime. 1425 wurde der Sakralbau um einen freistehenden dreistöckigen Glockenturm ergänzt. Er wurde 1795 zerstört und 1939 wieder aufgebaut. 1812 wurde ein weiterer dreistöckiger Glockenturm in klassisch-russischer Bauweise auf der gegenüberliegenden Straßenseite errichtet. Seit dem frühen 14. Jahrhundert beherbergt die Kirche verschiedene wertvolle Reliquien: Dazu zählen der Schädel des Apostels Thomas und das Weinrebenkreuz der Heiligen Nino, einer den Aposteln gleichgesetzten jungen Frau, die im frühen 4. Jahrhundert das Christentum nach Georgien brachte. Sie befinden sich in Schreinen, die in der Hauptikonostase der Kirche untergebracht sind. Die Wände zeigen Fresken des russischen Künstlers Grigori Gagarin, der 1850 bis 1860 ältere Fresken übermalte. Am 12. April 1802 wurde die Kirche zum politischen Schauplatz. Nach der Annexion Georgiens durch Russland zwang der russische General Carl Heinrich von Knorring die dort versammelte georgische Aristokratie und Geistlichkeit mit Waffengewalt zum Eid auf die russische Kaiserkrone. Würdenträger, die widersprachen, wurden an Ort und Stelle von Soldaten inhaftiert. Es gibt auch im georgischen Bolnissi, in Ateni, an der Georgischen Heerstraße und in Rustawi Kirchen, die der Heiligen Maria von Zion geweiht sind. Die in Bolnisi stammt aus dem 5. Jahrhundert, die in Ateni aus dem 11. Jahrhundert, in Rustawi wurde die Sioni-Kirche 2000 bis 2011 neu errichtet. Seit 2004 ist die neu gebaute Dreifaltigkeitskathedrale in Tiflis Sitz des georgischen Patriarchats. Literatur V. Beridze: Die sakrale Architektur Georgiens im 16. – 18. Jahrhundert. Tbilisi 1994 (georgisch). T. Kiparoidze: Kürzlich entdeckte Überreste alter Bauarbeiten an der Sioni-Kathedrale. In: Dzeglis Megobari, 50, 1970 (georgisch). Beschreibung der Denkmäler georgischer Geschichte und Kultur. Ausg. 5, Tbilisi 1990 (georgisch). Weblinks
Cathédrale Sioni

La cathédrale Sioni (en géorgien : სიონის ტაძარი) ou cathédrale de l'Assomption est une cathédrale orthodoxe de l'Église apostolique autocéphale de Géorgie qui se trouve rue Sioni (rue de Sion), nommée en l'honneur de la Montagne de Sion, à Tbilissi. Située à l'emplacement d'une église construite entre 575 et 639, c'est un haut lieu de l'identité nationale géorgienne. Elle domine le fleuve Koura, dans le centre historique de la ville. Histoire La tradition donne le roi saint Vakhtang comme le fondateur d'une première cathédrale à cet emplacement, mais les sources historiques donnent plus vraisemblablement Gouaram Ier à la fin du VIe siècle qui y a été enterré lui-aussi. Cette église a été saccagée et détruite lors de l'invasion arabe et de la création de l'émirat de Tbilissi qui s'ensuivit de 736 à 1080. Le roi David le Reconstructeur chasse les Arabes et libère Tbilissi en 1112 et construit une nouvelle cathédrale. Celle-ci subit dans son histoire des dommages et des restaurations successives, comme après le saccage de Djalal ad-Din au XIIIe siècle, l'invasion de Tamerlan en 1386 et le tremblement de terre de 1668. La cathédrale a été restaurée entre 1980 et 1983 et conserve ses caractéristiques. Elle possède deux clochers, l'un du XVe siècle endommagé par les Perses et restauré en 1939, et l'autre typique du néo-classicisme russe du XIXe siècle (1812). L'intérieur de la cathédrale est décoré des fresques du prince Gagarine (1810-1893). L'église n'a pas fermé pendant la période de la république socialiste soviétique de Géorgie. Les reliques de la croix de sainte Nino (Nina) (Christiane ou Chrétienne de Géorgie) sont vénérées dans la cathédrale. La cathédrale de Sion a servi de cathédrale jusqu'à la construction de la nouvelle cathédrale de Tbilissi en 2004. Galerie Sources (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Sioni-Kathedrale » (voir la liste des auteurs). Portail de la Géorgie Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe
Sioni-kathedraal

De Sioni-kathedraal (Georgisch: სიონი (ტაძარი)) is een Georgisch-Orthodoxe kathedraal in de hoofdstad van Georgië, Tbilisi. De kerk is gewijd aan het hoogfeest Ontslapen van de Moeder Gods. De kathedraal van Sioni draagt de naam van de berg Zion in Jeruzalem zoals het een traditie was in het middeleeuwse Georgië om religieuze gebouwen te vernoemen naar plaatsen in het Heilige Land. De kathedraal van Sioni bevindt zich in de historische Sionis Kutsja (Sionistraat) in het centrum van Tbilisi, op de rechteroever van de Mtkvari. Hij werd oorspronkelijk gebouwd in de 6de-7de eeuw. Sindsdien werd hij enkele keren verwoest door buitenlandse machten en weer gerenoveerd. De huidige kerk is gebaseerd op een 13de-eeuwse versie die nog enkele wijzigingen onderging in de 17de tot de 19de eeuw. De Sioni-kathedraal was de hoofdzetel van de Katholikos-patriarch van Geheel Georgië tot de Sameba-kathedraal werd ingewijd in 2004.
Сиони

Сиони (груз. სიონი) — исторически главный храм Тбилиси и один из двух главных в Грузинской церкви; назван в честь Сионской горы и освящён в честь Успения Пресвятой Богородицы. Стоит на берегу реки Куры в историческом центре города. До строительства собора Святой Троицы (Цминда Самеба) (2004) здесь находилась главная тбилисская кафедра Католикоса-Патриарха всея Грузии. История Основание храма приписывается Вахтангу I Горгасалу. Более вероятно, что инициатором строительства выступил в конце VI века куропалат Гурам I (здесь же, вероятно, и похороненный). По некоторым сведениям заканчивали постройку при царе Адарнасе в VII веке. Эта первая церковь была после учреждения эмирата снесена арабами. В 1112 году Давид IV Строитель, освободив Тбилиси от арабов, возвёл в городе новый собор, который не раз подвергался разрушениям и восстановлению. Особенно значительные работы потребовались после нашествия Джелал ад-Дина Манкбурны и землетрясения 1668 года. В 1726 году главный грузинский православный собор в Тбилиси сохранил от превращения в исламскую мечеть оккупировавшими Картлийское царство турками-османами, использовав своё влияние, князь Гиви Амилахвари. В сентябре 1795 года собор сильно пострадал от нашествия Ага-Мухаммед-хана. Были сожжены деревянные хоры и иконостас, фрески покрылись копотью и сажей. Собор вскоре был восстановлен и в 1817 году Минай Медичи писал, что «он обширный и великолепный, разрисован внутри картинами из Библии». В соборе погребены некоторые цари — Гурам и Адарнасе, иерархи Грузинской церкви, в частности Католикосы-Патриархи Кирион II (канонизирован в 2002 году), Давид VI и значимые персоны русской и грузинской истории — П. Цицианов, генерал Лазаревич, представители дома Орбелиани. 22 марта 2026 года в соборе был похоронен католикос-патриарх Илия II. Облик и святыни После реставрации 1980—1983 годах храм Сиони, несмотря на сложную строительную историю, сохранил свой средневековый облик. Поодаль от собора две колокольни — одна старинная, трёхъярусная, постройки XV века, разрушенная персами и восстановленная в XX веке, другая — типичный образчик русского классицизма (построена в 1812 году). В интерьере храма сохранились фрески русского художника Г. Г. Гагарина. Первое место среди реликвий, хранящихся в храме, занимает глава Св. Апостола Фомы и древний крест святой Нины. Примечания Ссылки Видеопанорама
Sionikatedralen

Sionikatedralen (georgiska: სიონის ღვთისმშობლის მიძინების ტაძარი) är en georgisk-ortodox katedral i Georgiens huvudstad, Tbilisi. Enligt en medeltida georgisk tradition ska kyrkor namnges efter platser i det heliga landet, Sionikatedralen har således fått sitt namn ifrån berget Sion i Jerusalem. Den är vanligen känd som Tbilisis Sionikatedral för att skilja den från andra kyrkor med namnet Sioni. Katedralen ligger på Sioni Kucha (Sionigatan) i centrala Tbilisi och dess östra fasad ligger mittemot Kurafloden. Den byggdes ursprungligen på 500- och 600-talet, men sedan dess har den förstörts av utländska invasioner och återuppbyggts flera gånger. Den nuvarande katedralen är baserad på en version från 1200-talet men har förändrats lite under 1600- till 1800-talet. Sionikatedralen var Georgiens huvudsakliga ortodoxa kyrka fram tills Samebakatedralen invigdes 2004. Begravda Sionikatedralen är gravplats för många anmärkningsvärda personer inom kyrkan: Kyrion II, Leonid av Georgien, Ambrosius av Georgien, Christophorus III av Georgien, Callistratus av Georgien, Melchizedek III av Georgien, Efraim II av Georgien, David V av Georgien Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sioni Cathedral. Tbilisi city government site Georgian Cultural Heritage Information Center Källor Rosen, Roger (1999), Georgia: A Sovereign Country of the Caucasus, Odyssey Publications: Hong Kong, ISBN 9622177484 Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Tbilisi Sioni Cathedral, 4 juni 2011.
Сіоні (храм)

Сіоні (სიონი) — так називали на честь Сіонської гори головний храм Тбілісі, освячений в ім'я Успіння Пресвятої Богородиці. Стоїть на березі річки Кури в історичному центрі міста. До будівництва собору Цмінда Самеба (2004 р.) тут знаходилася кафедра грузинського католікоса. Історія Застування храму приписується Вахтангу I Горгасалу. Більш ймовірно, що ініціатором будівництва виступив наприкінці VI століття куропалат Гурам I (тут же, мабуть, і похований). Ця первісна церква після формування тбіліського емірату була знесена арабами. В 1112 р. Давид IV Будівельник, звільнивши Тбілісі від арабів, звів у місті новий собор, який не раз зазнавав руйнувань та відновлення. Особливо значні роботи потрібні були після нашестя Джелал ад-Дін Манкбурні і землетрусу 1668 року. У вересні 1795 року собор дуже постраждав від навали Ага-Мухаммед-хана. Були спалені дерев'яні хори і іконостас, фрески покрилися кіптявою і сажею. Собор незабаром був відновлений і в 1817 р. Минай Медічі писав, що «він великий і чудовий, розмальований всередині картинами з Біблії». Зовнішність Після реставрації 1980—1983 рр. храм Сіоні, незважаючи на складну будівельну історію, зберіг свій середньовічний вигляд. Осторонь собору дві дзвіниці — одна старовинна, триярусна, споруди XV століття, зруйнована персами і відновлена ​​в XX столітті, інша — типовий зразок російського класицизму (побудована в 1812 р.). В інтер'єрі храму збереглися фрески російського художника Григорія Григоровича Гагаріна. Перше місце серед храмових реліквій займає дуже древній хрест святої Ніни. Примітки Література Анчабадзе Ю. Д., Волкова Н. Г. Старый Тбилиси. — М., 1990.— С. 50. (рос.) Посилання Tbilisi city government site Georgian Cultural Heritage Information Center
Kazreti

Kazreti (Georgian: კაზრეთი) is a daba in Bolnisi Municipality, in the region of Kvemo Kartli, in Georgia. Its primary economic activity is mining. The largest employer in Kazreti is JSC RMG Copper. Gold and copper are the principal precious metals extracted at the mines in Kazreti. Historical research done in Georgia has shown that gold was mined in the area thousands of years ago. It has been speculated that the earliest gold mine in the world was the Sakdrisi site on the outskirts of Kazreti. The mine in Kazreti was developed in 1970 during the Soviet era. From 1970 until the collapse of the Soviet Union, Kazreti was generally known in Georgia as being a cosmopolitan village, inhabited by workers from the various Soviet republics. Following the collapse of the Soviet Union, the majority of people who now live in the town are of Georgian nationality. Kazreti has been the site of various environmental and labor protests during both the UNM and GD governments. In 2014 there were numerous protests and hunger strikes related to working conditions in the mines. There are two public schools, a library, and a small police station in Kazreti. Latitude 41.379963, longitude 44.410007, elevation 699 meters. See also Kvemo Kartli References