NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Národní park Thušsko

Národní park Thušsko (gruzínsky თუშეთის ეროვნული პარკი, Tušetis erovnuli parki) je národní park ve Velkém Kavkazu v Gruzii v nadmořské výšce 900–4400 metrů o rozloze 83007 ha. Byl založen v roce 2003. Součástí jsou vrcholy Bočního kavkazského hřbetu Východního Kavkazu: Tebulosmta (4492 m n. m.) Diklosmta (4285 m n. m.) Sakistos (2456 m n. m.) Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku თუშეთის ეროვნული პარკი na gruzínské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní park Thušsko na Wikimedia Commons
Nationalpark Tuschetien

Der Nationalpark Tuschetien (georgisch თუშეთის ეროვნული პარკი) ist ein Nationalpark in Tuschetien, Georgien. Er wurde 2003 ausgewiesen. Dort leben zum Beispiel anatolische Leoparden, Bären und Wölfe. Der Nationalpark zählt zu den wichtigsten Schutzgebieten im Kaukasus. Weblinks Wildlife viewing in Georgia's Tusheti National Park (IUCN) Einzelnachweise
Tuséti Nemzeti Park

A Tuséti Nemzeti Park (grúzul: თუშეთის ეროვნული პარკი) Északkelet-Grúziában fekvő nemzeti park. Egyike annak a nyolc védett területnek, amelyet a grúz parlament jóváhagyásával hoztak létre 2003. április 22-én. A park legfontosabb állatfajai az anatóliai leopárd, a barna medve, a zerge, a szirti sas, a szakállas saskeselyű, a hiúz, a vadkecske és a szürke farkas. A parkot a Budget Travel 2011-ben a „12 legjobb hely, amelyről soha nem hallottál” című összeállításában is szerepeltette, nemcsak gazdag biológiai sokfélesége, hanem csodálatos tájai, falucskái, régi védelmi tornyai, konyhája és népi kultúrája miatt is ajánlott turisztikai célpontnak tartják. Földrajza A nemzeti park az ország északkeleti részén, Tuséti régiójában fekszik. 205 kilométerre található az ország fővárosától, Tbiliszitől, az Alvani útvonal pedig 120 kilométerre fekszik. A 85 kilométer hosszú Omalo és Alvani közti út nehéz terepen halad, és nehezen lehet közlekedni rajta, így a vidék igen elszigetelt. A Tusheti parkjainak és rezervátumainak látogatóközpontja a Nagy-Kaukázus fő vízválasztó hegygerincétől 85 kilométere található Omalo faluban található. A tájat a Kaukázusra jellemző vegyes lombú erdők borítják. A park hivatalos területe 1276,43 km2, amely 900 és 4800 méter közötti magasságtartományban helyezkedik el. A park adminisztrációjának fő feladata a park védettségének biztosítása,az ökoturizmus ösztönzése, valamint a növény- és állatvilág megőrzése, egyidejűleg támogatva az 50 itt élő, nomád pásztorkodással foglalkozó közösség érdekeit, és a kapcsolódó történelmi emlékek megőrzését. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Tusheti National Park című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Nationaal park Toesjeti

Het Nationaal Park Toesjeti (Georgisch: თუშეთის ეროვნული პარკი, toesjetis erovnoeli parki) is een nationaal park in Georgië. Het is in 2003 gesticht met hulp van de Wereldbank op grond van een wet die de instelling van acht nieuwe beschermde natuurgebieden in het oosten van Georgië mogelijk maakte. De omvang is 83.453 ha. Het park is gelegen in het Toesjeti-gebied in de Oost-Kaukasus. Met een hoogte van 900 tot 4800 meter boven de zeespiegel is het een van de grootste en hoogst gelegen parken van Europa. In het park vinden we bossen met de pijnboom Pinus sosnovkji en berken Betula litvinovii en B. raddeana. Daarnaast zijn er als zeldzame diersoorten onder meer de wilde geit, berggeit, gems, wolf, Euraziatische lynx, bruine beer, lammergier, steenarend (Aquila chrysaetos). Bijzonder is het voorkomen van een ondersoort van de luipaard (Panthera pardus), de Anatolische panter (P. p. tulliana, ook wel Perzische panter, er is geen consensus over de naamgeving van deze twee ondersoorten). Vanwege de fraaie en ongerepte bergen heeft het park toeristische waarde. Ook zijn er traditionele dorpen en architectonische monumenten.
Тушеті (національний парк)

Націона́льний парк Туше́ті — національний парк на Східному Кавказі в Грузії заснований у 2003 році. З 2003 року охоронні території Тушеті включають 10694 га природного заповідника, 83453 га національного парку і 27903 га ландшафтного заповідника. Національний парк є притулком для безлічі рідкісних і зникаючих видів тварин. Там також зростають ендемічні рідкісні рослини, унікальні соснові ліси і безліч лісоутворюючих видів дерев, таких як береза і високогірний дуб (Quercus marcanthera, Sorbus caucasigena і Salix carpea). Деякі ссавці, що населяють цей регіон, включають ендемічні кавказькі підвиди тварин, включаючи прикаспійського вовка, кавказьку сарну, кавказьку рись і східно- і західнокавказьких турів. Однією з основних цілей створення Національного заповідника Тушеті був захист рідкісного виду дикого козла. Також тут проживають різноманітні види птахів, серед них бородачі, кавказькі тетеруки, кавказькі гірські індички і фазани. На спеціальних туристичних маршрутах відвідувачі можуть досліджувати цей гірський парк, прогулюючись пішки, верхи або на іншому засобі пересування. З 2003 року парк охороняє історичні тушетійські села, розташовані на кордоні з ним. Туристи можуть відвідати ці чарівні села (Дікло, Шенако, Дартло, Квавло, та ін.), де все ще є унікальні пам'ятки культурної спадщини. Джерела თუშეთის ეროვნული პარკი. georgiantravelguide.com (груз.). Процитовано 5 липня 2026. Национальный парк Тушети — красота и величие первозданной природы. v-georgia.com (рос.). Процитовано 5 липня 2026.
Посольство Украины в Грузии

Посольство Украины в Грузии (укр. Посольство України в Грузії) — дипломатическая миссия Украины в Грузии, размещённая в Тбилиси. Задачи посольства Основная задача посольства Украины в Тбилиси представлять интересы Украины, способствовать развитию политических, экономических, культурных, научных и других связей, а также защищать права и интересы граждан и юридических лиц Украины, находящихся на территории Грузии. Посольство способствует развитию межгосударственных отношений между Украиной и Грузией на всех уровнях, с целью обеспечения гармоничного развития взаимных отношений, а также сотрудничества по вопросам, представляющим взаимный интерес. Посольство выполняет также консульские функции. История дипломатических отношений В октябре 1918 года украинское правительство отправило в Тбилиси свою дипломатическую миссию, во главе с Иваном Красковским, военным атташе Николаем Чеховским; консулы Лев Лесняк, Евгений Засядько, Е. Петренко. После основания дипломатического представительства были открыты консульские учреждения Украинского государства на территории Грузинской Демократической Республики: Генеральное консульство в Тбилиси — генконсул Алексей Кулинский (20 июля 1918 — сентябрь 1919), Лесняк Лев Иванович (апрель 1919); Консульство в Сухуми — консул Засядько Евгений Степанович; Вицеконсульство в Батуми — вицеконсул Е. Петренко. Посольство Украинского государства располагалось по улице судебной, № 33. Дипломатические отношения между Украиной и Грузией были восстановлены 21 июля 1992 года путём обмена нотами. 5 апреля 1994 года начало работу посольство Украины в Грузии, а 19 августа 1994 года — посольство Грузии в Украине. Руководители дипломатической миссии Хименко Григорий Никитич (1917—1918), украинский комиссар в Тифлисе Красковский, Иван Игнатьевич (1919—1921), глава дипломатической миссии на Кавказе Чугаенко Юрий Алексеевич (1994) временный поверенный Касьяненко Анатолий Иванович (30 июля 1993 — 1 сентября 1997) Чугаенко Юрий Алексеевич (1997—1998) временный поверенный Волковецкий, Степан Васильевич (27 марта 1998 — 18 июня 2003) Спис, Николай Михайлович (18 августа 2003 — 10 июня 2009) Цыбенко, Василий Григорьевич (10 июня 2009 — 18 июня 2015) Назаров Георгий Павлович (2015—2017) временный поверенный Долгов, Игорь Алексеевич (3 февраля 2017 — 24 июня 2022) Касьянов, Андрей Юрьевич (2022—2023) временный поверенный Шульга Александр Васильевич (2023—2024) временный поверенный Харишин Михаил Владимирович (2024) временный поверенный Колотилова Татьяна Николаевна (с 2024) временная поверенная См. также Грузино-украинские отношения Список дипломатических миссий Украины Примечания
Посольство України в Грузії

Посольство України в Грузії — дипломатична місія України в Грузії, розміщена в Тбілісі. Завдання посольства Основне завдання Посольства України в Тбілісі представляти інтереси України, сприяти розвиткові політичних, економічних, культурних, наукових та інших зв'язків, а також захищати права та інтереси громадян і юридичних осіб України, які перебувають на території Грузії. Посольство сприяє розвиткові міждержавних відносин між Україною і Грузією на всіх рівнях, з метою забезпечення гармонійного розвитку взаємних відносин, а також співробітництва з питань, що становлять взаємний інтерес. Посольство виконує також консульські функції. Історія дипломатичних відносин У жовтні 1918 року український уряд відправив до Тбілісі свою дипломатичну місію, на чолі з Іваном Красковським, військовим аташе Миколою Чеховським; консули Лев Лесняк, Євген Засядько, Е.Петренко. Після заснування дипломатичного представництва були відкриті консульські установи Української Держави на території Грузинської Демократичної Республіки: Генеральне консульство в Тбілісі — генконсул Олексій Кулинський (20.07.1918—09.1919), Лесняк Лев Іванович (04.1919); Консульство в Сухумі — консул Засядько Євген Степанович; Віцеконсульство в Батумі — віцеконсул Е.Петренко. Посольство Української Держави розташовувалося по вулиці Судовій, № 33. Дипломатичні відносини між Україною та Грузією було відновлено 21 липня 1992 року шляхом обміну нотами. 5 квітня 1994 року розпочало роботу Посольство України в Грузії, а 19 серпня 1994 року — Посольство Грузії в Україні. Керівники дипломатичної місії Хименко Григорій Микитович (1917—1918), український комісар у Тифлісі Красковський Іван Гнатович (1919—1921), голова дипломатичної місії на Кавказі. Чугаєнко Юрій Олексійович (1994) тимчасовий повірений Касьяненко Анатолій Іванович (1994—1997) Чугаєнко Юрій Олексійович (1997—1998) тимчасовий повірений Волковецький Степан Васильович (1998—2003) Спис Микола Михайлович (2003—2009) Цибенко Василь Григорович (2009—2015) Назаров Георгій Павлович (2015—2017) тимчасовий повірений Долгов Ігор Олексійович (2017—2022) Касьянов Андрій Юрійович (2022—2023) тимчасовий повірений Шульга Олександр Васильович (2023—2024) тимчасовий повірений Харишин Михайло Володимирович (2024) тимчасовий повірений Колотилова Тетяна Миколаївна (2024—2025) тимчасовий повірений Яковенко Роман Володимирович (2025—2026) тимчасовий повірений Бродович Михайло Франкович (з 2026) Див. також Українсько-грузинські відносини Український дипломатичний корпус Список дипломатичних місій України Посольство Грузії в Україні Примітки Посилання Посольство України у Грузії [Архівовано 11 березня 2016 у Wayback Machine.] Міністерство закордонних справ України
State Chancellery of Georgia

The State Chancellery of Georgia (Georgian: სახელმწიფო კანცელარია, sakhelmts'ipo k'antselaria) is the headquarters of the Georgian Government that houses the Administration of the Government of Georgia (Georgian: საქართელოს მთავრობის ადმინისტრაცია, sakartvelos mtavrobis administ'ratsia) and serves as the executive office and official workplace of the Prime Minister of Georgia. The Administration of the Government provides organisational support for the activities of the government, facilitates the preparation of analytical, informational, and other materials, and controls the implementation of the decisions of the government. In addition to serving as the PM's office, the Chancellery is also the meeting place of the Cabinet of Ministers. History The State Chancellery building was built in 1981. It initially served as the headquarters of the Central Committee of the Georgian Communist Party, however after Georgia declared its independence from the Soviet Union, it was authorised as the official residence of the President of Georgia. After the Rose Revolution of 2003 and the restoration of the office of Prime Minister, the building was granted a new status as the headquarters of the Government Administration. References
Боржомский краеведческий музей

Боржомский краеведческий музей — музей местного края в городе Боржоми, Грузия. О музее Основан в 1926 году как Лесной музей. С 1934 года — Боржомский музей, с 1938 года — Боржомский краеведческий музей. Размещается в здании, построенном в псевдоготическом стиле в 1890 году по проекту архитектора В. Е. Швейера. До революции здесь находилась канцелярия императорской семьи Романовых — управление дел Боржомского поместья наместника российского императора на Кавказе, великого князя Михаила Романова. По состоянию на начало 1980-х годов, собрание музея состояло из 33 тысяч предметов, которые включали коллекции: естественнонаучных материалов, археологические (бронзовые орудия и литейная форма бронзового века из раскопок в крепости Узнариани), фарфора XVIII—XIX веков, произведений декоративного искусства, вещевые (например, боевое знамя дорожно-эксплуатационного полка, атласная лента В. Тварадзе от Тбилисского комитета РСДРП, уроженца села Чобисхеви Боржомского района), фото- и документальные материалы по истории края. Экспозиция состояла из 10 залов и размещалась на площади 280 кв. м. В настоящее время экспозиция музея занимает три этажа. Первый этаж посвящён истории и археологии Боржоми (бронзовые и ювелирные изделия и оружие, первобытные орудия труда, большая коллекция нумизматики, макеты традиционных домов Грузии, национальные костюмы), на втором представлены предметы из дворца Романовых (посуда европейских и азиатских заводов, живопись и графика), на третьем — образцы флоры и фауны края. Отдельный раздел экспозиции музея посвящён теме минеральной воды: первые бутыли, этикетки и дипломы о международных победах, большой макет бутылки воды «Боржоми», изготовленный из папье-маше. Примечания Литература Прогулки по Грузии / отв. ред. А. Мухранов. — ЛитРес, 2017. — 127 с. — ISBN 9785040659173.
Боржомський краєзнавчий музей

Боржомський краєзнавчий музей — музей місцевого краю в місті Боржомі у Грузії. Про музей Заснований у 1926 році як Лісовий музей. У 1934 році одержав назву Боржомський музей, а з 1938 року — Боржомський краєзнавчий музей. Розміщується в будівлі, побудованій у псевдоготичному стилі в 1890 році за проєктом німецького архітектора Володимира Швейєра. До Більшовицького перевороту тут знаходилася канцелярія імператорської родини Романових — управління справ Боржомського маєтку намісника російського імператора на Кавказі, великого князя Михайла Романова . Станом на початок 1980-х років, зібрання музею складалося з 33 тисяч предметів, які включали колекції: природничих матеріалів, археологічні (бронзові знаряддя та ливарна форма бронзової доби з розкопок у фортеці Узнаріані), порцеляни XVIII—XIX століть, творів декоративного мистецтва, речові (наприклад, бойовий прапор дорожньо-експлуатаційного полку, атласна стрічка В. Тварадзе від Тбіліського комітету РСДРП, уродженця села Чобісхеві Боржомського району), фото- та документальні матеріали з історії краю. Експозиція складалася з 10 залів та розміщувалася на площі 280 квадратних метрів. У даний час експозиція музею займає три поверхи. Перший поверх присвячений історії та археології Боржомі: бронзові та ювелірні вироби та зброю, первісні знаряддя праці, велика колекція нумізматики, макети традиційних будинків Грузії, національні костюми. На другому поверсі представлені предмети з палацу Романових (посуд європейських та азійських заводів), живопис та графіка). А на третьому — зразки флори та фауни краю. Окремий розділ експозиції музею присвячений темі мінеральної води: перші пляшки, етикетки та дипломи про міжнародні перемоги, великий макет пляшки води «Боржомі», виготовлений із пап'є-маше. Примітки Література Прогулки по Грузии / отв. ред. А. Мухранов. — ЛитРес, 2017. — 127 с. — ISBN 9785040659173.
Земо-Квишиани

Земо-Квишиани (груз. ზემო ქვიშიანი) — село в Грузии, на территории Гардабанского муниципалитета края (мхаре) Квемо-Картли. География Село находится в юго-восточной части Грузии, к востоку от Тбилисского водохранилища, на расстоянии приблизительно 36 километров (по прямой) к северо-западу от города Гардабани, административного центра муниципалитета. Абсолютная высота — 958 метров над уровнем моря. Население По результатам официальной переписи населения 2014 года в Земо-Квишиани проживало 38 человек (19 мужчин и 19 женщин). В национальной структуре населения грузины составляли 89,5 %, русские — 10,5 %. Примечания
Porta Batumi Tower

The Porta Batumi Tower is a residential skyscraper in Batumi, Georgia. Standing at 164 meters (538 feet), it is the fifth-tallest building in Georgia. The tower was completed in 2017 and comprises 43 floors. Upon its completion, it was the tallest residential building in Georgia until 2024, when it was surpassed by the Azure Tower, which stands 171.7 m (563 ft) tall. History Construction of the tower began in 2014, during a period of rapid skyscraper development in Batumi. System Construction Company oversaw the project, which was completed in 2017. Since its opening, the building has served a residential purpose, with 41 of its 43 floors entirely dedicated to apartments and penthouses. Design The tower is designed in the modernist style and consists of two tube structures of unequal height, which are connected to form a single unified structure. References
Dschumati

Das Dschumati-Kloster (georgisch ჯუმათის მონასტერი) ist ein mittelalterliches georgisch-orthodoxes Kloster in Georgien, in der Region Gurien, in der Munizipalität Osurgeti. Es liegt im Dorf Dsiridschumati, im Supsa-Tal und ist 14 Kilometer entfernt von der Stadt Osurgeti. Früher war Dschumati das Zentrum der Diözese, heute gehört es aber zur Diözese Schemokmedi. Das Kloster besteht aus einer Kirche der Erzengel Michael und Gabriel, einem Glockenturm, Mauer und der anderen klösterlichen Gebäuden. Die Kirche ist eine Basilika. Die Bauzeit ist nicht bekannt. Der georgische Wissenschaftler Dimitri Bakradse meint, dass das Dschumati-Kloster früher als das Schemokmedi-Kloster gegründet und erbaut wurde. Die Freskomalerei stammt aus den 16. bis 18. Jahrhunderten. 1847 wurde die Kirche renoviert, 1904 wurde der Glockenturm errichtet. Er hat einen quadratischen Grundriss, sechs Fenster und wurde aus Stein gebaut. Heute ist er teilweise zerstört. Das Dschumati-Kloster war nicht nur religiöses, sondern ein wichtiges kulturelles Zentrum von Gurien. Es war durch mehrere hier aufbewahrte Reliquien bekannt, wie besonders wertvolle Ikonen, historische Dokumenten und andere. Diese Reliquien und Dokumenten hatten oft säkulare Bedeutung. Im 20. Jahrhundert wurde das Dschumati-Kloster mehrmals beraubt. Schon 1924 war von den Reliquien fast keines mehr vorhanden. Besonders wichtig war eine goldene Ikone des heiligen Georgs. Sie stammte aus dem 11. oder 12. Jahrhundert und ging 1921 während eines Raubs verloren. Vorhanden sind nur zwei Fragmente, die heute in der Ermitage aufbewahrt werden. Weblinks Dschumati-Kloster, historisch-architektonische Beschreibung. Dzeglebi.Ge (georgisch) Diözese Schemokmedi, Dschumati-Kirche (georgisch) Literatur Dimitri Bakradse: Archäologische Reise in Gurien und Adschara Batumi 1987 (დიმიტრი ბაქრაძე, არქეოლოგიური მოგზაურობა გურიასა და აჭარაში, ბათუმი, 1987) (georgisch)
Jumati Monastery

The Jumati Monastery (Georgian: ჯუმათის მონასტერი, romanized: jumatis monast'eri) is a Georgian Orthodox medieval monastery, in the Guria region, Ozurgeti, Georgia. It is located at the village of Dzirijumati, in the Supsa valley, 14 kilometers from the city of Ozurgeti. It currently belongs to the diocese of Shemokmedi. History The monastery consists of a church dedicated to the Archangels Michael and Gabriel, a bell tower, a wall, and other monastic buildings. Its period of construction is unknown. Georgian scientist Dimitri Bakradse believes that the monastery was founded and built before the Shemokmedi Monastery. The fresco painting dates from the XVI-XVIII centuries. In 1847, the church was renovated and in 1904, the bell tower was built. It has a square layout, six windows and was built in stone. It is partially destroyed. Jumati Monastery was not only a religious center, but also an important cultural center of the Guria region. It was known for several relics preserved there, such as particularly valuable icons and historical documents. These relics and documents often had a secular meaning. By 1924, almost none of the relics were in Jumati. Particularly important was a golden icon of Saint George, from the 11th-12th century and which was lost in 1921 during a robbery. There are only two fragments preserved in the Hermitage Museum currently. Literature Dimitri Bakradse: Archaeological trip in Gurien and Adschara Batumi 1987 (დიმიტრი ბაქრაძე, არქეოლოგიური მოგზაურობა გურიასა და, ბათუმი, 1987) References
Monasterio de Jumati

El monasterio de Jumati (en georgiano: ჯუმათის მონასტერი) es un monasterio medieval ortodoxo georgiano, en la región de Gurien, municipio de Osurgeti, Georgia. Se encuentra en el pueblo de Dsiridschumati, en el valle de Supsa y está a 14 kilómetros de la ciudad de Osurgeti. Actualmente pertenece a la diócesis de Shemokmedi.​ Historia El monasterio consiste en una iglesia dedicada a los Arcángeles Miguel y Gabriel, un campanario, una muralla y otros edificios monásticos. La iglesia es una basílica y su período de construcción es desconocido. El científico georgiano Dimitri Bakradse cree que el monasterio de Jumati fue fundado y construido antes que el monasterio de Shemokmedi. La pintura al fresco data de los siglos XVI-XVIII. En 1847 la iglesia fue renovada y en 1904 se construyó el campanario. Tiene una distribución cuadrada, seis ventanas y fue construida en piedra. Se encuentra parcialmente destruida. Jumati no fue solo un centro religioso, sino también un importante centro cultural de Gurien. Fue conocido por varias reliquias conservadas allí, como iconos particularmente valiosos y documentos históricos.​ Éstas reliquias y documentos a menudo tenían un significado secular. Ya en 1924, casi ninguna de las reliquias estaban en Jumati. Particularmente importante fue un ícono dorado de San Jorge, del siglo XI-XII y que se perdió en 1921 durante un robo. Sólo hay dos fragmentos conservados en el museo del Hermitage actualmente. Referencias Bibliografía Dimitri Bakradse: Viaje arqueológico en Gurien y Adschara Batumi 1987 (დიმიტრი ბაქრაძე, არქეოლოგიური მოგზაურობა გურიასა და, ბათუმი, 1987) (georgiano)