NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Джуматский монастырь

Монастырь Джумати во имя архангелов Михаила и Гавриила (груз. ჯუმათის მონასტერი) — мужской монастырь Шемокмедской епархии Грузинской православной церкви, расположенный в Озургетском муниципалитете края (мхаре) Гурия Грузии. Он расположен в селе Дзириджумати на правом берегу реки Супса в 14 километрах от города Озургети. В 2007 году монастырь был включён в список недвижимых культурных памятников национального значения Грузии. История Монастырь состоит из церкви, посвященной архангелам Михаилу и Гавриилу, колокольни, стены и других монастырских построек. Время его постройки неизвестно. Грузинский учёный Дмитрий Бакрадзе полагал, что монастырь был основан и построен ещё до монастыря Шемокмеди. В монастыре находилась кафедра Джуматской епархии до её упразднения в 1833 году. В 1846 году церковь была отремонтирована, а в 1904 году была построена колокольня. Джуматской монастырь был не только религиозным, но также и культурным центром края Гурия. Он был известен несколькими реликвиями, такими как особо ценные иконы и исторические документы. Две самые ценные чеканные иконы архангелов Михаила и Гавриила, декорированные медальонами из перегородчатой эмали, были обманом похищены фотографом Д. Сабин-Гусом, и затем приобретены частными коллекционерами. Часть фрагментов чеканных окладов в дальнейшем попала в музеи. В частности, в Эрмитаже хранятся 3 пластины с эмалевыми изображениями. В 1921 году иконы и церковная утварь были реквизированы советской властью. В послевоенный период на территории монастыря размещалась военная часть, тогда колокольня была разрушена выстрелом из пушки. Затем в монастыре действовал пионерский лагерь. 21 ноября 1990 года монастырь был освящён и вновь открыт. В 1990-х годах для монастыря были построены новые келейные корпуса и церковь Сретения Господня. Архитектура Церковь архангелов Михаила и Гавриила изначально была однонефной, в дальнейшем несколько раз перестраивалась. Южная стена, предположительно, первоначально имела пристройку по всей длине. Частично сохранилась фресковая роспись, самые старые фрагменты появились не позднее XIV века. Основная часть фресок датирована XVI—XVIII веками. Сооружённая из камня колокольня имеет квадратную в плане форму. Второй круглый ярус имеет шесть оконных проёмов. Она частично разрушена. Примечания Литература Н. Чихладзе, Т. Картвелишвили. Джумати // Православная энциклопедия. — М., 2007. — Т. XIV : Даниил — Димитрий. — С. 551-553. — 39 000 экз. — ISBN 978-5-89572-024-0. Бакрадзе Д. З. Археол. путешествие по Гурии и Ачаре. СПб., 1878. С. 257—269
Джуматі (монастир)

Монастир Джуматі в ім'я архангелів Михайла та Гавриїла (груз. ჯუმათის მონასტერი — грузинський православний середньовічний чоловічий монастир в Озургетському муніципалітеті краю (мхаре) Гурія Грузії. Він розташований в селі Дзіріджуматі на правому березі річки Супса за 14 кілометрів від міста Озургеті. В даний час монастир входить до Шемокмедської єпархії Грузинської православної церкви. У 2007 році монастир був включений до списку нерухомих культурних пам'яток національного значення Грузії. Історія Монастир складається з церкви, присвяченій архангелам Михаїлу і Гавриїлу, дзвіниці, стіни та інших монастирських будівель. Час його побудови невідомо. Грузинський вчений Дмитро Бакрадзе вважав, що монастир був заснований і побудований ще до монастиря Шемокмеді. У монастирі перебувала кафедра Джуматської єпархії до її скасування в 1833 році. У 1846 році церква була відремонтована, а в 1904 році була побудована дзвіниця. Джуматський монастир був не тільки релігійним, але також і культурним центром краю Гурія. Він був відомий кількома реліквіями, такими як особливо цінні ікони та історичні документи. Дві найцінніші карбовані ікони архангелів Михаїла та Гавриїла, декоровані медальйонами з перегородчастої емалі, були обманом викрадені фотографом Д. Сабін-Гусом, і потім придбані приватними колекціонерами. Частина фрагментів карбованих окладів надалі потрапила до музеїв. Зокрема, в Ермітажі в Росії зберігаються три пластини з емалевими зображеннями. У 1921 році ікони та церковне начиння були реквізовані радянською владою. У післявоєнний період на території монастиря розміщувалася військова частина, тоді дзвіниця була зруйнована пострілом з гармати. Потім в монастирі діяв піонерський табір . 21 листопада 1990 року монастир був освячений і знову відкритий. У 1990-х роках для монастиря були побудовані нові келійні корпуси і церква Стрітення Господнього. Архітектура Церква архангелів Михаїла та Гавриїла спочатку була однонефною, потім кілька разів перебудовувалася. Південна стіна, імовірно, спочатку мала прибудову по всій довжині. Частково зберігся фресковий розпис, найстаріші фрагменти з'явилися не пізніше XIV століття. Основна частина фресок датована XVI—XVIII століттями. Споруджена з каменю дзвіниця має квадратну в плані форму. Другий круглий ярус має шість віконних прорізів . Вона частково зруйнована. Примітки Література Н. Чихладзе, Т. Картвелишвили Джумати. Православная энциклопедия. — М. : Церковно-научный центр «Православная энциклопедия», 2007. — Т. XIV. — С. 551-553. — ISBN 978-5-89572-024-0.(рос.) Бакрадзе Д. З. Археол. подорож по Гурії і Ачарья. СПб., 1878. С. 257—269
Klášter Džvari

Klášter Džvari (gruzínsky ჯვარი, ჯვრის მონასტერი, Džvari, Džvris monasteri) je gruzínsko-pravoslavný klášter ze 6. století u města Mccheta, bývalého hlavního města Gruzie. Stojí na okraji skalnatého horského hřbetu nad soutokem Kury s řekou Aragvi. V překladu znamená Chrám Kříže. V roce 1996 byl klášter zapsán spolu s jinými památkami v Mcchetě na Seznam světového dědictví UNESCO. Podle legendy zde na počátku 4. století svatá Nina, legendární šiřitelka křesťanství v Gruzii, vztyčila na místě pohanské svatyně prostý dřevěný kříž. Údajně byl obdařen čarovnou mocí a v jeho dosahu se děly zázraky, takže na vrcholek hory přicházeli poutníci z celého Zakavkazska. Kolem roku 545 zde král Guaram I. dal postavit malý kostelík, který jeho syn Štěpán I. mezi lety 590 a 605 nahradil dnešním chrámem, ale původní malou stavbu zachoval při jeho severním průčelí. Objekt je dodnes v dobrém stavu, a je typickým příklad gruzínského pravoslavného chrámu klasického období. Kostel je postaven z pravidelných, pečlivě opracovaných kvádrů okrově zbarveného pískovce. Jako žádná ze staveb klasického období nebyl omítnut. Odkazy Reference Související články Gruzínská vojenská cesta Katedrála Sveticchoveli Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Džvari na Wikimedia Commons Webová stránka gruzínské vlády (anglicky)
Kloster Dschwari

Das Kloster Dschwari (georgisch ჯვრის მონასტერი Dschwris monasteri, deutsch „Kreuzkloster“) ist ein georgisch-orthodoxes Kloster aus dem 6. Jahrhundert nahe der georgischen Stadt Mzcheta. Seit 1994 ist es Teil der UNESCO-Welterbestätte Historische Denkmäler von Mzcheta. Geschichte Nach der Überlieferung hatte die heilige Nino, die das Christentum nach Georgien gebracht haben soll, schon im 4. Jahrhundert an der heutigen Stelle des Klosters ein Kreuz errichten lassen. Eine erste kleinere Kirche wurde im Jahr 545 unter dem regierenden Fürsten Guaram I. Kuropalat erbaut. Diese Kirche ist heute nur noch als Ruine nördlich der heutigen Kirche erhalten geblieben. Unter Guarams Nachfolgern, Stefanos I. und Adarnase I. Patrikios, wurde die heutige größere, daneben gelegene Kirche zwischen 586 und 605 erbaut. Diese Kirche ist 25 m hoch, 20,2 m lang und 16,5 m breit. Durch die exponierte Lage hoch über der Stadt Mzcheta am Zusammenfluss der beiden Flüsse Aragwi und Kura (Mtkwari) ist sie weithin sichtbar. Dschwari diente als Modellkirche für viele andere Kirchen der Region. Literatur Marlies Kriegenherdt: Georgien. Reise Know-how-Verlag, 1. Auflage, Bielefeld 2008, ISBN 978-3-8317-1681-4 Thea Kvastiani, Vadim Spolanski, Andreas Sternfeldt: Georgien entdecken, Trescher Verlag, 2. Auflage, Berlin 2002, ISBN 3-928409-85-9 Tessa Hofmann, Margarita Woskanjan: Armenien und Georgien. Zwischen Ararat und Kaukasus. Ein Express Reisehandbuch. Mundo Verlag, Köln 1990, ISBN 3-87322-001-6 Weblinks Seite über Dschwari (Mzcheta) des Kunsthistorischen Instituts in Florenz Seite zu Baudenkmälern in Georgien Mari Mtschedlidse Dschwari Seite der UNESCO (englisch) Webseite des georgischen Parlaments (englisch) Einzelnachweise
Džvari

Manastir Džvari, gruz. ჯვრის მონასტერი, je gruzijski pravoslavni manastir iz 6. stoljeća, blizu Mchete u istočnoj Gruziji. Zajedno s drugim povijesnim strikturama Mchete uvršten je na UNESCO-ov popis svjetske baštine. Džvari Manastir se nalazi na stjenovitoj planini na ušću rijeka Mtkvari i Aragvi, s pogledom na grad Mchetu, bivšeg glavnog grada Kraljevine Iberije. Prema starim izvorima, manastir je sagrađen na mjestu gdje se nalazio veliki drveni križ, koji je podignut na mjestu jednog poganskog hrama u ranom 4. stoljeću, u vrijeme kada se kralj Mirijan III. preobratio na kršćanstvo. Za križ se smatralo da radi čuda, pa je privlačio hodočasnike iz raznih krajeva Kavkaza. Crkvica je podignuta nad ostatcima drvenog križa oko 545. godine pod nazivom "mala crkva Džvari". Za sadašnju zgradu, ili "veliku crkvu Džvari" smatra se da je podignuta između 590. i 605. godine, od strane Stjepana I. Iberijskog. To se temelji po natpisu koji se nalazi na pročelju, gdje su navedeni glavni graditelji crkve: Stjepan patricij, Demetro hipaton i Adarnaz hipaton. Profesor Cyril Toumanoff ne slaže s ovim stavom, a identificira te pojedince kao Stjepana II, Demetra (brata Stjepana I.) i Adarnaza II. (sin Stjepana II.) Važnost Džvari kompleksa povećao se s vremenom i privukao brojne hodočasnike. U kasnom srednjem vijeku, kompleks je bio utvrđen kamenim zidom i vratima, čiji ostaci su opstali. Tijekom sovjetskog razdoblja, crkva je sačuvana kao nacionalni spomenik, ali pristup je otežan zbog jakih mjera sigurnosti obližnje vojne baze. Nakon osamostaljenja Gruzije, zgrada je vraćena u aktivnu vjersku upotrebu. Džvari je uvršten, zajedno s ostalim spomenicima Mchete, 1994. godine na UNESCO-ov popis svjetske baštine. Tijekom stoljeća strukture Džvarija su pretrpjele štetu od kiše i vjetra, erozije i neadekvatnog održavanja. Godine 2004., Džvari je uvršten u Popis za nadzor svjetskih spomenika od strane Zaklade svjetskih spomenika. Izvori Literatura Abashidze, Irakli. Ed. Georgian Encyclopedia. Vol. IX. Tbilisi, Georgia: 1985. ALTER, Alexandre. A la croisée des temps. Edilivre Publications: Paris, - (novel)- 2012. ISBN 978-2-332-46141-4 Amiranashvili, Shalva. History of Georgian Art. Khelovneba: Tbilisi, Georgia: 1961. Grigol Khantsteli. Chronicles of Georgia. Rosen, Roger. Georgia: A Sovereign Country of the Caucasus. Odyssey Publications: Hong Kong, 1999. ISBN 962-217-748-4
Monastero di Jvari

Il monastero di Jvari (in georgiano ჯვრის მონასტერი?), o monastero della Croce, è un monastero ortodosso di Mtskheta, in Georgia. Si trova sulla cima di una montagna nei pressi della confluenza dei fiumi Mt'k'vari e Aragvi. Nel 1994 è stato incluso nella lista dei patrimoni dell'umanità UNESCO insieme agli altri monumenti storici di Mtskheta. Storia e descrizione In questo luogo, secondo le fonti georgiane tradizionali, all'inizio del IV secolo Santa Nino, evangelizzatrice della Georgia, eresse una grande croce di legno su quello che allora era il sito di un tempio pagano. La croce era ritenuta miracolosa e quindi attirò numerosi pellegrini provenienti da ogni parte del Caucaso. Una piccola chiesa fu eretta sui resti della croce di legno nel 545 circa. Essa fu denominata "piccola chiesa di Jvari". L'edificio attuale, chiamato anche "grande chiesa di Jvari", si ritiene essere stato costruito generalmente tra il 586 ed il 605, su iniziativa del principe d'Iberia Stefano I. Questa teoria si basa su un'epigrafe della facciata che fa riferimento ai tre principali costruttori della chiesa: Stefano il patrizio, Demetrio l'ipato ed Ardanase l'ipato. Lo studioso Cyril Toumanoff dissentì da tale impostazione, identificando i tre personaggi in Stefano II, Demetrio (fratello di Stefano I) ed Ardanase II (figlio di Stefano II). L'importanza del complesso monastico crebbe nel corso del tempo, attirando sempre più pellegrini. Nel Basso Medioevo la struttura fu fortificata con un muro ed una porta, di cui sono sopravvissuti alcuni resti. Durante il periodo sovietico la chiesa fu preservata come monumento nazionale, ma l'accesso ad essa fu reso difficoltoso dalle misure di sicurezza previste a causa della presenza di una vicina base militare. Dopo l'ottenimento dell'indipendenza da parte della Georgia il monastero poté tornare ad essere utilizzato per fini religiosi. L'edificio è un antico esempio di tetraconch. Tra le quattro absidi vi sono delle nicchie cilindriche a tre quarti aperte allo spazio centrale. Questo dettaglio si trova, oltre che nell'architettura georgiana, anche in quella dell'Armenia e dell'Albania caucasica. L'emblema di tale stile è la chiesa di Santa Ripsima sita ad Echmiadzin. La grande chiesa di Jvari ebbe una forte influenza sull'architettura georgiana e funse da modello per altre costruzioni. Vari bassorilievi che decorano l'esterno della chiesa denotano influenze ellenistiche e sasanidi. Piogge e venti continuano a causare l'erosione della struttura, mettendone a repentaglio la sicurezza. Nella letteratura Il racconto di Michail Lermontov denominato Il novizio (1840) è ambientato presso il monastero di Jvari. Galleria d'immagini Note Bibliografia (EN) Antony Eastmond, Art on the Edge: The Church of the Holy Cross, Jvari, Georgia, in The Art Bulletin, vol. 105, n. 1, 2 gennaio 2023, pp. 64-92, DOI:10.1080/00043079.2022.2109388. URL consultato il 4 novembre 2023. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Monastero di Jvari Collegamenti esterni (EN) Profilo sul sito dell'UNESCO
Dzjvariklooster

Het Dzjvariklooster (Georgisch: ჯვარი, ჯვრის მონასტერი; Dzjvari; Dzjvris monasteri oftewel het Klooster van het Kruis) is een klooster in Mtscheta-Mtianeti in het oosten van Georgië. Het klooster ligt hoog op een klif, vanwaar men een uitzicht heeft over Mtscheta en de omliggende bergen. Het uit de 6de eeuw stammende klooster valt samen met onder meer de Svetitschoveli-kathedraal onder de werelderfgoedinschrijving uit 1994 met de titel historische monumenten van Mtscheta.
Monastyr Dżwari

Monastyr Dżwari (gruz. ჯვარი, ჯვრის მონასტერი) – prawosławny monastyr z VI w. położony niedaleko miasta Mccheta we wschodniej Gruzji. Nazwę można tłumaczyć jako "monastyr krzyża". Według tradycyjnych źródeł Święta Nino, która nawróciła Gruzję na chrześcijaństwo, zatrzymała się na modlitwę na najwyższym wzniesieniu Mcchety i postawiła na nim krzyż. Około 545 na tym miejscu został wzniesiony pierwszy, mniejszy kościół, który został nazwany Małym Kościołem Dżwari. Drugi, większy, zwany Wielkim Kościołem Dżwari, został wybudowany obok pierwszego w latach 586-605. Jest to czteroapsydowa świątynia (tzw. tetrakonchos), bardzo popularny typ architektoniczny na całym Południowym Kaukazie. Kościół ten służył jako wzór przy budowie innych świątyń. Jego fasadę zdobią rzadko spotykane i różnorodne płaskorzeźby. Znaczenie monastyru Dżwari rosło wraz z upływem czasu i przyciągało wielu pielgrzymów. Także dzisiaj Wielki Kościół jest wykorzystywany podczas ważniejszych uroczystości. Zachowały się też fragmenty krzyża św. Nino. Przez wieki budynki monastyru ulegały zniszczeniu na skutek erozji oraz niewłaściwego utrzymania i braku konserwacji. Jest on obecnie wpisany na listę stu najbardziej zagrożonych zniszczeniem zabytków świata.
Џвари

Џвари је манастирски комплекс Грузијске православне Цркве који се налази близу града Мцхете у источној Грузији. Датира из 6. векa, а уврштен је на УНЕСКО-в списак светске баштине. За цркву која се тренутно тамо налази ("Велика црква Џвари"), сматра се да ју је подигао Стефан I од Иберије између 590. и 605. године, на месту "Мале цркве Џвари", која је подигнута 545. године. То место је и пре градњи ове две цркве, било место за ходочаснике, јер је на њему био подигнут велики дрвени крст, којег је краљ Миријан III подигао на месту паганског храма у раном 4. веку. На натпису који се налази на фасади цркве наведена су имена градитеља: Стефан патрициј, Димитрије хипатон и Адарназ хипатон. Баш из тог разлога се сматра да је Стефан I подигао ту цркву, али се историчар Сирил Туманов не слаже са тиме, већ та имена интерпретира као Стефана II, Димитрија (брата Стефана I) и Адарназа II (брата Стефана II). Лоциран на стеновитој планини, на ушћу река Мтквари и Арагви, комплекс је у раном средњем веку утврђен каменим зидом и вратима, чији остаци и дан данас постоје. У време Совјетског Савеза, приступ манастиру био је отежан због великих мера безбедности оближње војне базе. Након осамостаљења Грузије, враћен је у верску употребу, те је заједно са осталим споменицима Мцхете уврштен на УНЕСКО-в списак светске баштине 1994. године. Референце Литература Rapp, Stephen H. (2003). Studies in medieval Georgian historiography: early texts and Eurasian contexts. Peeters. ISBN 978-2-87723-723-9. Абасхидзе, Иракли, Georgian Encyclopedia. Vol. IX. Тбилиси: 1985. Алтер, Александре (2012). A la croisée des temps.. Edilivre Publications: Париз, - (novel). ISBN 978-2-332-46141-4. Амиранасхвили, Шалва, History of Georgian Art. Khelovneba: Тбилиси: 1961. Кхантстели, Григол, Chronicles of Georgia. Rosen, Roger (1999). Georgia: A Sovereign Country of the Caucasus. Hong Kong: Odyssey Publications. ISBN 978-962-217-748-2. Спољашње везе Манастир Џвари – символ Грузије (СПЦ, 7. септембар 2022)
Джварі (храм Хреста)

Джварі (храм Хреста) (груз. ჯვარი, досл. «крест») — один з найдавніших християнських храмів Грузії. Розташований за 20 км від Тбілісі над містечком Мцхета. За переказами тут у IV ст. свята Ніно з тодішнім царем Грузії встановили перший хрест на території країни. В 1994 році внесений до списку об'ктів Світової спадщини ЮНЕСКО. Історія У 545 на «хрестовій» горі вже стояв храм малого розміру; зараз він у руїнах. Більша церква у формі тетраконха (22 на 18,4 метрів) була споруджена в 590—604 рр. Можливо, її архітектором був Мікел Тхелі. Споруджена на вершині скелястого масиву, церква служить його органічним завершенням і центром усього навколишнього ландшафту, єдність із ландшафтом підкреслена тим, що сам монастир співвідноситься з розміром скелі рівно 1 до 7. Форма храму є результатом тривалих пошуків грузинських зодчих, що відмовилися від форми базиліки, й шукали оптимальну форму центрального хрестового храму, з єдиним внутрішнім простором. Ці пошуки відбиті, наприклад, у храмі в Дзвелі-Гавазі в Кахетії, кафедральному соборі в Ніноцмінді. Невеликого розміру храм у плані є вписаним у квадрат хрестом із напівкруглими абсидами на кінцях. Внутрішньо простір має домірність, ясність і чіткість. Завершений храм куполом на восьмигранному барабані. Вигляд фасадів визначається гранованими абсидами із плоскими нішами. Східна й південна сторона храму прикрашені скульптурними рельєфами й орнаментами, на гранях вівтарної абсиди три рельєфи із зображеннями ктиторів. Орнамент добре підкреслює архітектурні форми храму. Архітектурне рішення виділяється винятковою цілісністю, вписаністю в ландшафт. Купол на восьмигранному барабані став зразком для атенського Сіона (в горійському муніципалітеті) й інших кавказьких храмів, ставши символом середньовічної Грузії. Сьогодення У 2004 Джварі був внесений у список Міжнародного фонду монументів, як один з 100, яким загрожує загибель, однак реставраційні роботи 2007 р. дозволили виключити його із цього списку. Тим часом, на стінах монастиря дотепер можна бачити варварські написи візитерів із усього СРСР за останні 60 років. Галерея Джерела Georgian government site [Архівовано 26 вересня 2011 у Wayback Machine.] Max Planck Institute [Архівовано 22 липня 2011 у Wayback Machine.] UNESCO site
Katedrála Samtavisi

Katedrála Samtavisi, též krátce zvaná Samtavisi (gruzínsky: სამთავისის ტაძარი, სამთავისი) je gruzínská pravoslavná katedrála ve stejnojmenné obci Samtavisi, v kraji Vnitřní Kartli, okres Kaspi. Stojí na levém břehu řeky Lechura, 45 km od hlavního města Tbilisi. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála Samtavisi na Wikimedia Commons
Kathedrale von Samtawissi

Die Kathedrale von Samtawissi (georgisch სამთავისის ტაძარი Samtawisis tadzari) ist eine georgisch-orthodoxe Kathedrale aus dem 11. Jahrhundert in der georgischen Gemeinde Samtawissi. Geschichte Die Kathedrale befindet sich in der georgischen Region Innerkartlien, in der Munizipalität Kaspi, im gleichnamigen Dorf Samtawissi. Sie liegt am linken Ufer des Flusses Lechura. Nach einer georgischen Überlieferung wurde die erste Kirche in Samtawissi neben den drei anderen georgischen Kirchen (Sioni-Kathedrale, Ertazminda-Kathedrale, Zilkani und Metechi) vom König Wachtang I. Gorgassali errichtet. Als Jahr des Baus wird 472 angenommen. Von der ersten Kirche sind heute keine Überreste vorhanden. In den 10. bis 11. Jahrhunderten wurde in Samtawissi noch eine kleine Kirche errichtet. In den historischen georgischen Quellen sind ungenügend Informationen über dieses Gebäude überliefert. Die heutige Kirche wurde durch eine Inschrift, die sich an einem Stein über dem westlichen Tor befindet, sicher datiert. Durch diese Inschrift ist auch der Erbauer des Gebäudes bekannt. Nach der Inschrift wurde die Kirche von Ilarion Samtawneli 1030 erbaut. 1050 errichtete er auch einige Nebengebäude des Kirchenkomplexes. Im 15. Jahrhundert wurde die Kathedrale stark beschädigt. Die Kuppel, das westliche Tor und die Bögen wurden umgestürzt. Im 16. Jahrhundert wurde Samtawissi von Gaiane und Siaosch Amilachwari renoviert. Gaiane war die Schwester des Königs von Imeretien Bagrat IV. und Siaosch ihr Sohn. Diese Renovierung wurde später als „zweite Bau der Kathedrale von Samtawissi“ bezeichnet. 1847 wurde die Kirche noch einmal restauriert. Literatur in der Reihenfolge des Erscheinens Givi Sochaschwili: Samtawissi. Tiflis 1973 (georgisch). Georgische Sowjetenzyklopädie, Band 9. Tiflis 1985, S. 10. Sir Banister Fletcher’s A History of Architecture, 20. Aufl., herausgegeben von Dan Cruickshank. Architectural Press, Oxford 1996, ISBN 0-7506-2267-9, S. 314. Irma Matiashvili: The iconographic program and theological meaning of the stone carvings on the east façade of Samtavisi cathedral. In: Iconographica, Jg. 15 (2016), S. 30–45. Weblinks Samtavisi auf der Website des Georgia Department of Tourism and Resorts
Cathédrale de Samtavissi

La cathédrale de Samtavissi (en géorgien სამთავისი) est une cathédrale orthodoxe géorgienne du XIe siècle située près du village d'Igoéti, dans la région de Kartlie intérieure en Géorgie orientale, à environ 45 km de la capitale, Tbilissi. Elle est aujourd'hui l'un des centres de l'éparchie de Samtavissi et Gori. Il est inscrit au patrimoine mondial de l'UNESCO. Décoration Références Portail de la Géorgie Portail du patrimoine mondial Portail du christianisme orthodoxe