Khor Rori

Khor Rori (arabsko خور روري, latinizirano: Khawr Rawrī) je estuarij ob ustju reke Vadi Darbat v guvernatu Dofar v Omanu, blizu mesta Taka. Estuarij je občasno zaprto/odprto jezero/laguna z vhodom iz Arabskega morja, ki je običajno neprehoden. Je pomembno gnezdišče ptic. V davni preteklosti je bil pomembno pristanišče za trgovino s kadilom. Območje je priljubljena turistična točka in od leta 2000 kot Dežela kadila del Unescove svetovne dediščine. Khor Rori je najbolj znan po ruševinah starodavnega utrjenega pristaniškega mesta Sumhuram na vzhodnem bregu, ustanovljenega v 3. stoletju pr. n. št. kot postojanka Hadramavtskega kraljestva. Po zatonu kraljestva je bil Sumhuram pod vplivom Himjarskega kraljestva, kar dokazujejo tam izkopani himjarski kovanci. Sumhuram je bil dokončno opuščen v 5. stoletju, najverjetneje zaradi nastanka peščenega nasipa, ki je zaprl vhod v pristanišče. Ruševine stavb so tudi na obeh rtih ob ustju reke Khor Rori. Vzhodni rt, Inkitat Mirbat, je bolje raziskan kot zahodni rt Inkitat Taka. Inkitat Mirbat, znan tudi kot Khatija ali al-Hamr al-Šarkija, je bil naseljen že v 4. stoletju pr. n. št. ali celo v 8. stoletju pr. n. št., se pravi pred ustanovitvijo Sumhurama. Zapuščen je bil v 1. ali 2. stoletju n. št. in ponovno naseljen v srednjem veku. Zgodovina Napisi v Khor Roriju pričajo, da je bilo mesto Sumhuram (hadramavtsko: s1mhrm) ustanovljeno na kraljevo pobudo in so ga naselili hadhramavtski izseljenci. Guvernat Dofar je bila v antičnem obdobju glavni vir kadila, zato se zdi, da je bila ustanovitev mesta deloma motivirana z željo po nadzoru nad proizvodnjo te dragocene dobrine. Khor Rori je morda istoveten z Moša Limenom (starogrško Μόσχα λιμήν, latinizirano: Mósha limín), kar verjetno pomeni 'pristanišče mladih poganjkov' (starogrško μόσχος, latinizirano: lóshos) in se lahko nanaša na morebitno vegetacijo mangrov v preteklosti ali pa na dišavo mošus. Ime je omenjeno v Periplu Eritrejskega morja neznanega avtorja iz 1. stoletja n. št. in v Ptolemajevi Geografiji v naslednjem stoletju. Ptolemaj ga je identificiral tudi z Abisa polis ali Abisapolis (starogrško Ἄβισσα πόλις). Ime se je sprva povezovalo z breznom ob slapu Vadi Darbata, vendar je verjetneje povezano z Abesinci. Obstoj starodavnega pristaniškega mesta na tem območju so zahodni geografi v 19. stoletju predvidevali na podlagi klasičnih in arabskih virov. V 90. letih 19. stoletja sta lokacijo odkrila Eduard Glaser in angleški raziskovalec James Theodore Bent, ki jo je januarja 1895 obiskal z ženo Mabel in objavil njegov opis. Najdišče je v zgodnjih 1950-ih izkopavala Ameriška fundacija za preučevanje človeka (AFSM), od leta 1994 pa Italijanska misija v Omanu (IMTO). Izkopavanja so odkrila tloris naselja in potrdila njegove stike z domovino Hadramitov, Indijo in Sredozemljem. Leta 2000 je bil Khor Rori skupaj z drugimi najdišči vzdolž Poti kadila v Omanu vpisan na seznam svetovne dediščine kot Dežela kadila. Drugi konteksti V turistični literaturi se Sumhuram občasno promovira kot poletna palača kraljice iz Sabe, legendarne vladarice Sabskega kraljestva, ki je živela v 10. stoletju pr. n. št. Nekateri člani Cerkve Jezusa Kristusa svetih iz poslednjih dni verjamejo, da je Khor Rori 'dežela obilja', kjer je Nefi iz Knjige mormonov bival med svojim potovanjem iz Jeruzalema (Prva Nefijeva knjiga, 17. poglavje). Trenutni arheološki dokazi kažejo, da je Sumhuram v 3. stoletju pr. n. št. ustanovilo Hadramavtsko kraljestvo. Sklici