NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jeddah Tower

Jeddah Tower, eller Burj Jidda (arabiska: برج جدة), tidigare känt som Kingdom Tower (برج المملكة, Burj al-Mamlaka) är en skyskrapa under byggnad i Jidda, Saudiarabien. Byggnaden, som planeras bli världens högsta byggnad när den står färdig, är tänkt att bli minst en kilometer hög (den exakta höjden hålls hemlig under byggnadsarbetet). Från början var det tänkt att den skulle bli 1,6 kilometer och var därför tänkt att kallas "Mile Tower" eftersom en mile (engelsk mil) är 1,6 kilometer. Planerna ändrades eftersom marken inte var tillräckligt hållbar för ett så högt torn. Men den kommer ändå att vara runt 200 meter högre än den nuvarande högsta byggnaden, Burj Khalifa i Dubai. Jeddah Tower beräknas kosta ca 10 miljarder kronor (1,23 miljarder amerikansk dollar). Jeddah Tower kommer att ha en utsiktsterrass på 650 meters höjd. 2018 stoppades byggnationen med mindre än en fjärdedel av höjden uppnådd och det fanns då inget officiellt datum för färdigställandet. År 2023 påbörjades bygget igen. Arkitekt för Jeddah Tower är Adrian Smith. Källor Externa länkar Byggnadens webbplats
Saad Specialist Hospital

Saad Specialist Hospital, often abbreviated as SSH, is a private hospital in Khobar, Saudi Arabia. It was initially owned and operated by the Saad Group, founded in 2001 by a businessman, Maan Abdul Wahed Al-Sanea. SSH is a JCI accredited hospital. As of 2020, it is managed by SA International. It later went bankrupt and closed in 2017. History Saad Specialist Hospital was founded as Saad Specialist Clinic on 1997, although their first patient was only admitted in 2001. It has a 600-bed capacity. The Saad Group went into debt and closed in 2017. The hospital is currently managed by SA International. Certification Saad Specialist Hospital has received accreditation from the Joint Commission International (JCI), the Canadian Council on Health Services Accreditation (CCHSA), and the Australian Council on Healthcare Standards International (ACHSI). Saad College of Nursing and Allied Health Sciences The Saad College of Nursing and Allied Health Sciences is located on the hospital grounds. It was established in a unique partnership program with the University of Ulster. References
Saba Tower 1

Saba Tower 1 – wieżowiec w Dubaju, w Zjednoczonych Emiratach Arabskich, o wysokości 150 m. Budynek posiada 37 kondygnacji. Ukończenie budowy miało miejsce w 2006. Zobacz też lista najwyższych budynków w Dubaju Linki zewnętrzne Emporis
Sacred Heart School (Bahrain)

The Sacred Heart School is located in Isa Town, the Kingdom of Bahrain. The school was established in 1953 and offers a British education. It is a co-educational school run by the Comboni Missionary Sisters from 1953 to 2003, and since then by the Apostolic Carmel Sisters, and offering an education to help prepare its students for the IGCSE examination - International General Certificate of Secondary Education - a London examinations curriculum, under the Pearson Edexcel board. The main language of instruction is English, while Arabic, French, Hindi or Filipino languages are offered as a mandatory second language option. It is affiliated to the Sacred Heart Church, Manama, Bahrain. Notable alumni Jacqueline Fernandez, Miss Universe Sri Lanka 2006, actress and model See also List of educational institutions in Bahrain References External links http://shsbahrain.com/
Qal'at al-Bahrain

Qal'at al-Bahrain (àrab: قلعة البحرين, Qalʿat al-Baḥrayn) és un jaciment arqueològic a la governació Nord de Bahrain. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2005. És un turó artificial creat per l'home que va ser habitat des de l'any 2300 aC fins a l'any 1700, aproximadament. Entre altres coses, va ser una vegada la capital de la civilització Dilmun, i va servir posteriorment com un fortalesa portuguesa. Referències
Qal'at al-Bahrain

Návrší Qal'at al-Bahrain (arabsky: قلعة البحرين; portugalsky Forte de Barém), je sídlo, založené asi 2300 let před naším letopočtem a opuštěné koncem 16. století našeho letopočtu. Od roku 2005 je chráněno jako památka světového dědictví UNESCO v Bahrajnu. Areál zaujímá celkovou plochu asi 300 m × 600 m. Areál byl největším opevněným sídlem v Perském zálivu, s přístavem (v současnosti zčásti zatopeným mořem) a pohřebištěm, nejdůležitějším místem ostrova. Historie a popis Jde o mírné, uměle vytvořené návrší na severním pobřeží ostrova Bahrajn, 4 až 6 km od okraje města Manáma, uprostřed se stojící portugalskou pevností ze 16. století. K ní přiléhá areál ruin kamenných nadzemních i podzemních staveb z období pravěku a starověku, odhalených z větší části archeologickými výzkumy, vedeným dánskými a francouzskými archeology od 50. let 20. století, dále v letech 2000–2005 byla archeologická lokalita z větší části rekonstruována a roku 2005 zpřístupněna. V předpolí stojí moderní budova muzea s archeologickými, historickými a uměleckými sbírkami. Město založené ve 3. tisíciletí př. n. l. bylo v době prehistorické hlavním městem Dilmunské říše tří období: v letech 2200 až 1750 př. n. l. kultury doby bronzové, zmiňuje se o něm nejstarší písemný pramen světa, sumerský Epos o Gilgamešovi jako o sídle bohů a nesmrtelnosti. . Další -střední dilmunské období zahrnuje nálezy babylonské kultury v mezidobí let 1500 až 1100 př. n. l., k níž patřil palác Kassitů, vybudovaný kolem roku 1450 př. n. l.), je doloženo nálezy hliněných tabulek s klínopisem. Pozdní dilmunskou kulturu období Uperi z let 900–300 př. n. l. provázelo již zpracování železa. Kolem roku 325 př. n. l. se zde objevili Řekové na jedné z námořních výprav Alexandra Velikého. Následovaly památky helénské kultury a pevnost čtvercového půdorysu, situovaná v severovýchodní části areálu na pobřeží, později zničená a zčásti zatopená mořem. Ve 13. století n. l. město ovládli Peršané, princové z Hormuzu zde ve 14. století vystavěli pevnost. V 15. století připluli Číňané, po nichž zůstaly v pevnosti vzorky importovaného porcelánu. V roce 1507 připluli portugalští kolonisté, kteří postupně ovládli ostrov. Portugalci roku 1561 dobudovali pevnost s vnějším systémem renesančních bastionů, s věží a kaplí, z nichž se větší část zdiva zachovala dodnes. V následujících stoletích zůstal zachován přístav a tržiště. Galerie Odkazy Reference Literatura LOMBARD Pierre (editor): Qal’at al-Bahrain, ancient harbour and capital of Dilmun. Site museum. Bahrain Authority for Culture and Antiquities 2016, ISBN 978-99958-4-050-1 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Qal'at al-Bahrain na Wikimedia Commons
Qalʿat al-Bahrain

Qalʿat al-Bahrain (Fort von Bahrain; arabisch قلعة البحرين Qalʿat al-Baḥrain) ist der Name einer archäologischen Stätte auf Bahrain. Der Ruinenhügel ist ca. 300 × 600 m groß und war wohl über lange Zeit der Hauptort der Insel. 2005 erfolgte die Aufnahme in die UNESCO-Welterbeliste. Die untersten Schichten datieren um 2200 v. Chr. und gehören zu einer Stadtanlage der Dilmunkultur mit einer Stadtmauer und großen Hausanlagen, die Vorratseinrichtungen besaßen. Um 1450 v. Chr. wurde hier ein großer kassitischer Palast errichtet, in dem wohl ein Statthalter residierte. Von hier stammen zahlreiche Keilschrifttafeln. Die einzige datierte stammt aus dem 4. Regierungsjahr des Königs Agum. Die meisten Forscher gehen davon aus, dass es sich dabei um Agum III. handelt. Bereits aus der Regierungszeit von Burna-buriaš II. ist Ili-ippašra, ein kassitischer Statthalter von Dilmun bekannt. Der Palast des Statthalters brannte schließlich ab, die Verwaltung wurde vielleicht nach Failaka verlegt. Aus der Zeit vom 10. bis zum 5. vorchristlichen Jahrhundert stammen weitere große Hausanlagen mit sanitären Anlagen und Bestattungen unter den Fußböden. Auch in hellenistischer Zeit (3. vorchristliches Jahrhundert) war die Stadt dicht besiedelt, doch sind diese Schichten nicht sehr gut erhalten. Im dritten nachchristlichen Jahrhundert wurde eine ca. 51,5 × 51,5 m große Festungsanlage errichtet, die wahrscheinlich mit der Machtübernahme der Sassaniden in Verbindung steht. Auch für das islamische Mittelalter ist eine dichte Bebauung in der Stadt belegt. Die Portugiesen unterwarfen Bahrain im 16. Jahrhundert und kontrollierten von 1521 bis 1602 mit ihren Schiffen und einigen Befestigungsanlagen entlang der Küste den Seehandel im Persischen Golf. Im 16. Jahrhundert wurde an Stelle der Stadt ein großes portugiesisches Fort errichtet, das auch heute noch den Ort beherrscht. Ausgrabungen fanden 1954–1970 unter der Leitung einer dänischen Mission unter Leitung von Geoffrey Bibby statt. Seit 1978 gräbt hier eine französische Mission und seit 1987 ein einheimisches Team. Literatur J. F. Salles, P. Lombard et al.: Bahrein. La civilisation de deux mers de Dilmoun à Tylos. Institut du Monde Arabe, Paris 1999 (Ausstellungskatalog). Weblinks Eintrag auf der Website des Welterbezentrums der UNESCO (englisch und französisch). Einzelnachweise
Qal'at al-Bahrain

Qal`at al-Bahrain (árabe: قلعة البحرين) es un sitio arqueológico localizado en la gobernación Norte, Baréin. Esta colina artificial fue creada por el ser humano. Fue habitada desde el año 2300 a. C. al año 1700, aproximadamente. Entre otras cosas, fue una vez la capital de la civilización Dilmun, y sirvió posteriormente como un fortaleza portuguesa. Por estos motivos, fue inscrita como Patrimonio de la Humanidad por la Unesco en el año 2005. Descripción Qal`at al-Bahrain es un típico tell, un montículo artificial creado por sucesivas acumulaciones de restos, que se forman por la ocupación humana. Los estratos demuestran la presencia continua humana en el tell, desde aproximadamente el año 2300 a. C. al siglo XVI. Aproximadamente el 25 % del sitio ha sido excavado, donde se revela las estructuras de distintos tipos: residencial, público, comercial, religioso y militar, restos que testimonian la importancia del lugar como puerto comercial durante siglos. Sobre la cima del montículo a 12 m de altura, está el impresionante Qal`at al-Burtughal, la fortaleza portuguesa, que dio con la partícula qal`a el significado de la fortaleza. El sitio era la capital del Dilmun, una de las más importantes civilizaciones antiguas de la región. Contiene los restos más ricos inventariados de esta civilización, que hasta ahora sólo se conocían por referencias en los escritos sumerios. Véase también Fuerte de Arad
Qal'at al-Bahreïn

Qal'at al-Bahreïn est le principal site archéologique de l'âge du bronze retrouvé sur l'île de Bahreïn. Il s'agit sans doute d'un des plus importants centres de l'antique civilisation de Dilmun, et très probablement le site de son ancienne capitale, à partir d'environ 2050 av. J.-C. Le site est localisé au nord de l'île de Bahreïn. Il s'agit d'un tell de taille notable, habité dès les environs de 2300 av. J.-C. Le site est habité jusqu'au XVIIe siècle de notre ère. Il a été fouillé depuis le milieu du XXe siècle, d'abord par une équipe danoise (1954-1972, dirigé par Peter Vilhelm Glob, assisté de Geoffrey Bibby), puis par deux missions archéologiques françaises (dirigées respectivement par Monique Kervran de 1977 à 1988 et par Pierre Lombard depuis 1989, en collaboration étroite avec le secteur de l'Archéologie et du Patrimoine (Ministère de la Culture du Royaume de Bahreïn). Le site est classé depuis juillet 2005 au patrimoine mondial de l'UNESCO. Bibliographie Pierre Lombard, « Qal'at al-Bahreïn », Dossiers d'archéologie hors-série, no 7 « Bahreïn, la civilisation des deux mers »,‎ janvier 1999, p. 4-13 Pierre Lombard (dir.), Bahreïn : la civilisation des deux mers : de Dilmoun à Tylos, Paris, Institut du Monde Arabe, 1999 Liens externes Site de l'UNESCO Site de l'UMR 5133 du CNRS – Archéorient, rubrique « Missions archéologiques » Portail du Proche-Orient ancien Portail de l’archéologie Portail du patrimoine mondial Portail de Bahreïn
Utvrda Bahrein

Utvrda Bahrein (arapski: قلعة البحرين‎, Qal'at al-Bahrain), poznata i kao Portugalska utvrda (Qal'at al-Burthugal), ali i Utvrda Nader-šaha, iranskog šaha, arheološki je lokalitet u Bahreinu. Sastoji se od humka oko utvrđenog naselja kojeg su kontinuirano obnavljali njegovi stanovnici od 2300. pr. Kr. do 18. stoljeća, uključujući strane vladare poput Perzijanaca i Portugalaca. Između ostalog, ovo naselje je bilo prijestolnica drevne kulture Dilmun, a u nedavnoj prošlosti je bila Portuglaskom utvrdom. Zbog toga je ovo naselje upisano na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2005. godine kao „primjer tella (pustinjska gradina), vještaćkog humka na kojemu se nalazi više slojeva ljudskih naselja od 2300. pr. Kr. do 16. stoljeća”. Odlike Qal'at al-Bahrain ima promjer od 300 x 600 metara i oko 25 % lokaliteta je iskopano i istraženo, te su otkrivene građevine različitih oblika koje svjedoče o različitim namjenama: stambene, javne, trgovačke, vjerske i vojne. One zajedno s obližnjom lukom svjedoče o važnosti koju je ovo naselje imalo stoljećima. Najniži sloj sa stambenim naseljem i gradskim zidinama je iz oko 2200. pr. Kr. i pripadaju kulturi Dilmun, jedne od najvažnijih drevnih kultura u ovom području koja je poznata samo iz sumerskih tekstova. Do 1450. pr. Kr. ovdje su Kasiti izgradili palaču u kojoj je pronađeno mnogo glinenih pločica s klinastim pismom. Jedna jedina je dairana u "četvrtu godinu vladavine kralja Aguma", za kojega se pretpostavlja da je babilonski kralj Agum III. Za vladavine babailonskog kralja Burna-Buriaša poznato je ime upravitelja ovog naselja, Ili-ippašra iz Nipura. Kada je naposljetku palača izgorjela, gradom se vjerojatno upravljalo iz Failaka. U slojevima od 10. do 5. stoljeća pr. Kr. otkrivene su druge vile sa sanitarnim objektima, te nekropole ispod podova kuća. Naselje je bilo gusto naseljeno čak i u helenizmu (3. stoljeće pr. Kr.), ali ovi slojevi nisu dovoljno istraženi. Iz tog vremena potječe utvrda promjera 51,5 x 51,5 metara, koja se povezuje sa Sasanidima. Na vrhu humka visokog 12 metara nalazi se impozantna Portugalska utvrda (ar. qal'at) iz 16. stoljeća, po kojoj je cijelo naselje dobilo ime. Portugalcima je ova utvrda bila prometna postaja na trgovačkom putu iz Perzijskog zaljeva od 1521. do 1602. godine. Od 1954. do 1970. godine, na ovom mjestu su arheološka istraživanja provodili danski arheolozi pod vodstvom engleza, Geoffreyja Bibbyja, a nakon 1978. godine, do 1987. godine, nastavili su istraživati francuski arheolozi. Izvori D. T. Potts, Elamites and Kassites in the Persian Gulf. Journal of Near Eastern Studies 65/2, 2006., str. 116. (engl.) Vanjske poveznice Qal'at al-Bahrain: Arheološko nalazište Arhivirana inačica izvorne stranice od 22. kolovoza 2010. (Wayback Machine) (+ film) (njem.) Obilazak Utvrde Bahrein (njem.) Preuzeto 2. svibnja 2011.
Qal'at al-Bahrein

Qal'at al-Bahrein is een tell, een kunstmatige heuvel gevormd door opeenvolgende lagen van menselijke bewoning, in Bahrein. De heuvel is ongeveer 300 bij 600 m groot. De verschillende lagen van menselijke bewoning gaan terug tot 2300 v.Chr. en in de zestiende eeuw werd de tell weer verlaten. De plek was de hoofdstad van de Dilmunbeschaving. In de zestiende eeuw bouwden de Portugezen er een fort, waaraan de plek haar naam te danken heeft (qal'at betekent fort) In 2005 werd de tell tot werelderfgoed verklaard door UNESCO.
Forte do Barém

O Forte do Barém (em árabe: قلعة البحرينQal'at al-Bahrain), também denominado como Forte português da ilha de Barém localiza-se em Manama, capital do Barém, no golfo Pérsico. História A primitiva ocupação humana do seu sítio remonta a uma elevação artificial (um "tel") iniciado por volta de 2 300 a.C. e ocupado sucessivamente até ao século XVI, quando foi aproveitado pelos portugueses para uma fortificação que atualmente lhe dá nome: "qal'a", que significa "forte". Entre outras funções, ao longo de sua história serviu como capital dos Dilmun – uma das mais importantes civilizações da região. Foi conquistada em 1559 por forças portuguesas sob o comando de D. Antão de Noronha, então capitão de Ormuz. Estes ocuparam a fortificação árabe então existente, no topo da elevação com doze metros de altura. Em 1561, a fortificação foi ampliada e modernizada, com traça do arquiteto obidense Inofre de Carvalho, que lhe acrescentou uma área abaluartada, diretamente inspirada nas gravuras do tratado de Pietro Cataneo. Embora a documentação sobre esta estrutura seja escassa, uma representação da "ilha de Barém", no "Livro das Plantas das Fortalezas", de autoria de Pedro Barreto de Resende, apresenta-a com planta no formato quadrangular, com torreões de planta circular nos vértices. Os Portugueses foram expulsos do Barém em 1602, pelas forças do xá Abas I. Cerca de 25% do sítio já havia sido escavado revelando estruturas de diferentes tipos desde 1954: residenciais, públicas, comerciais, religiosas e militares. Em conjunto, testemunham a importância do local, um entreposto comercial ao longo dos séculos. O sítio arqueológico encontra-se classificado, desde 2005, como Património da Humanidade pela UNESCO. O Forte do Barém sofreu recente intervenção de conservação com a interveniência da Fundação Calouste Gulbenkian. Ver também Forte de Comorão Forte de Nossa Senhora da Conceição de Ormuz Forte de Queixome Império português Qal'at Arad Bibliografia O "Livro das Plantas de todas as fortalezas, cidades e povoações do Estado da Índia Oriental" da Biblioteca Pública e Arquivo Distrital de Évora de António Bocarro e Pedro Barreto de Resende. Lisboa: Imprensa Nacional-Casa da Moeda. ISBN 972-27-0444-3 Ligações externas Fortaleza Portuguesa do Barém no WikiMapia Maravilhas de Portugal no Mundo: Forte de Qal'at al-Bahrain no Bahrain, por Márcia Rodrigues, RTP, 2009
Калат-аль-Бахрейн

Ка́лат-аль-Бахре́йн, Ка́лъат-эль-Бахре́йн (араб. قلعة البحرين‎ — «крепость Бахрейна, крепость Двух Морей, крепость Двух Рек») — место археологических раскопок в Бахрейне, начатых датской экспедицией Джеффри Бибби в 1954 году. Представляет собой искусственный холм, который был образован последовательными культурными наслоениями приблизительно с 2300 до 1700 гг. до н. э., что говорит о постоянном человеческом присутствии на протяжении данного периода. Среди прочих наслоений — внушительная португальская крепость; под ней находится древняя крепость, ранее являвшаяся столицей Дильмуна и давшая название всему месту раскопок («ка́лъа(т)» — «крепость»). Сохранилось богатое археологическое наследие, которое характеризует данную цивилизацию, ранее известную лишь по упоминаниям в шумерских источниках. В 2005 году это место было включено в список Всемирного наследия ЮНЕСКО. К настоящему моменту раскопано около 25 % объекта, были обнаружены сооружения различного назначения — жилые, торговые, общественные, военные и религиозные. Наличие этих сооружений подтвердило нахождение в данном месте крупного торгового порта. Примечания Ссылки UNESCO. Археологические памятники Калат-аль-Бахрейн (рус.). Дата обращения: 19 июня 2009. Архивировано 11 апреля 2008 года. Kervran, Monik; Hiebert, Fredrik Talmage; Rougeulle, Axelle. Qalʻat al-Bahrain: a trading and military outpost 3rd millennium B.C. – 17th century A.D (англ.). — Brepols, 2005. — ISBN 978-2-503-99107-8. См. также Крепость Арад Крепость Рифа
Калат ел Бахреин

Тврђава Бахреин (арапски: قلعة البحرين‎, Калат ел-Бахреин), позната и као Португалска тврђава (Калат ел-Буртугал), али и Тврђава Надер-шаха, иранског шаха, археолошки је локалитет у Бахреину. Састоји се од земљаног утврђења око зидина насеља којег су континуирано обнављали његови становници од 2300. п. н. е. до 18. века, укључујући стране владаре попут Персијанаца и Португалаца. Између осталог, ово насеље је било престоница древне културе Дилмун, а у недавној прошлости је била Португласко утврђење. Због тога је ово насеље уписано на УНЕСКО-в Списак места Светске баштине у Азији и Аустралазији 2005. године као пример tella (пустињска Градина (археологија)) - вештачког земљаног утврђења на којему се налази више слојева људских насеља од 2300. п. н. е. до 16. века". Одлике Калат ел-Бахреин има размеру од 300 x 600 метара и око 25% локалитета је ископано и истражено, где су откривене грађевине различитих облика које сведоче о различитим наменама: стамбене, јавне, трговачке, верске и војне. Оне заједно с оближњом луком сведоче о важности коју је ово насеље имало вековима. Најнижи слој са стамбеним насељем и градским зидинама је из око 2200. п. н. е. и припадају култури Дилмун, једне од најважнијих древних култура у овом подручју која је позната само из сумерских текстова. До 1450. п. н. е. овде су Касити изградили палату у којој је пронађено много глинених плочица с клинастим писмом. Једна једина је даирана у "четврту годину владавине краља Агума", за којега се претпоставља да је вавилонски краљ Агум III. За време владавине ваваилонског краља Бурна-Буриаша познато је име управитеља овог насеља, Или-ипашра из Нипура. Када је на крају палата изгорела, градом се вероватно управљало из Фаилака. У слојевима од 10. до 5. века п. н. е. откривене су друге виле са санитарним објектима, и некрополе испод подова кућа. Насеље је било густо насељено чак и у хеленизму (3. век п. н. е.), али ови слојеви нису довољно истражени. Из тог времена потиче утврђење размера 51,5 x 51,5 метара, која се повезује са Сасанидима. На врху земљаног утврђења високог 12 метара налази се импозантно Португалско утврђење (ар. qал'ат) из 16. века, по којој је цело насеље добило име. Португалцима је ова тврђава била прометна станица на трговачком путу из Персијског залива од 1521. до 1602. године. Од 1954. до 1970. године, на овом месту су археолошка истраживања спроводили дански археолози под вођством енглеза, Џофрија Бибија, а након 1978. године, до 1987. године, истраживања су наставили француски археолози. Референце Референце D. T. Potts, Elamites and Kassites in the Persian Gulf. Journal of Near Eastern Studies 65/2, 2006.. pp. 116. Спољашње везе Qal'at al-Bahrain: Arheološko nalazište Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (22. август 2010) (+ film) Obilazak Utvrde Bahrein Преузето 2. 05. 2011.
Калат-аль-Бахрейн

Калат-аль-Бахрейн (араб. قلعة البحرين — «твердиня Бахрейн») — місце археологічних розкопок в Бахрейні. Є штучним пагорбом, який був утворений послідовними культурними нашаруваннями приблизно з 2300 до 1700 р. до н. е., що свідчить про постійну людську присутність протягом даного періоду. Серед інших нашарувань — чимала португальська фортеця; під нею знаходиться стародавня фортеця, що раніше була столицею Дільмуна і дала назву всьому місцю розкопок («кала, калат» — «фортеця»). Збереглася багата археологічна спадщина, яка характеризує цю цивілізацію, раніше відому лише за згадуваннями в шумерських джерелах. У 2005 році це місце було включено до списку Світової спадщини ЮНЕСКО. Примітки
Jebel Ali Racecourse

Jebel Ali Racecourse (in Arabic مضمار جبل علي) is a racecourse for flat racing in Jebel Ali, Emirate of Dubai, situated 35 kilometers south-west the city of Dubai. History The racecourse was built in 1990 according to plans set down by Ahmed bin Rashid Al Maktoum and the trainer Dhruba Selvaratnam. The grandstand was expanded in 1995 and provides seating for more than 2000 spectators. Description The racecourse is a 2200 metres right-handed horseshoe-shaped dirt track with a 900 metres straight. A chute enables sprint races of up to 1400 metres to be run over a straight course. The course features a steep uphill finish. The track surface is composed of sand and oil. Jebel Ali Racecourse has been described as "cramped and appealingly frayed at the edges" with "a particularly carefree atmosphere". Major races Group 3 Listed races References