Cementiri d'al-Baqí

El cementeri d'al-Baqí (àrab: مقبرة ٱلْبَقِيع, maqbarat al-Baqīʿ) és el primer i més antic cementiri islàmic de Medina, al Hijaz, actualment a l'Aràbia Saudita. També és conegut com Baqí al-Ghàrqad (àrab: بَقِيْع الْغَرْقَد, Baqīʿ al-Ḡarqad. Un baqí és un camp amb arbres de diversa mena, mentre que un ghàrqad, o ghàrdaq, és un arbust del gènere Nitraria; en aquest sentit, el nom del cementiri significaria un camp poblat d'aquests arbusts, propis de la península Aràbiga. Segons sembla, al-Baqí va ser fundat pel profeta Mahoma i va servir de lloc d'enterrament per a molts dels seus familiars i companys, cosa que el converteix en un dels dos cementiris més sagrats de la tradició islàmica. Els monuments funeraris i les mesquites construïdes a al-Baqí o a prop van ser enderrocades el 1806, en època de l'emirat de Diriyah. Després de la seva reconstrucció, van ser demolides de nou el 1926 en època del sultanat del Najd, d'acord amb la seva interpretació, d'inspiració wahhabita, del concepte d'idolatria. Aquestes demolicions van ser condemnades a tot el món islàmic, però el govern saudita ha rebutjat totes les peticions de reconstrucció. Història Quan Mahoma va arribar a Medina provinent de la Meca, el setembre de l'any 622, al-Baqí era una camp cobert de ghàrqads, un arbust propi de la zona. Segons les fonts històriques, després de l'arribada de Mahoma, Medina es va expandir cap a la zona d'al-Baqí, que aleshores seria una fossa comuna. L'espai es va netejar d'arbustos i el lloc es va consagrar per esdevenir el futur cementiri dels musulmans morts a Medina. A la llarga, al-Baqí va esdevenir un punt de referència de la ciutat, entre les palmeres, al costat est, i les cases, al costat oest. De fet, abans de la demolició, al-Baqí estava situat darrere de les cases de la ciutat. Durant la construcció de la mesquita del Profeta en la parcel·la que aquest havia comprat a dos nens orfes després de l'Hègira de la Meca a Medina, Àssad ibn Zurara, un dels companys de Mahoma, va morir i Mahoma va decidir enterrar-lo a al-Baqí. Ássad va ser el primer dels ansar, els primers musulmans de Medina, a ser enterrat a al-Baqí. Mentre Mahoma era fora de Medina, en la batalla de Badr, la seva filla Ruqayya va emmalaltir i va morir, l'any 624. També va ser enterrada a al-Baqí. Ruqayya va ser el primer membre de l'Ahl al-Bayt, la família del Profeta, a ser-hi enterrada. Poc després que Mahoma tornés de Badr, va morir Uthman ibn Madhun, un dels primers musulmans de la Meca, l'any 3 de l'Hègira (624/625 ec) i també va ser sepelit a al-Baqí. És considerat el primer muhàjir que va ser-hi soterrat. Mahoma es va referir a ell com el primer «d'entre nosaltres a anar al més enllà» i va anomenar el lloc on està enterrat Rawhà. Quan va morir el seu fill petit Ibrahim, Mahoma va ordenar que també hi fos sepultat. Va regar la tomba i va anomenar el lloc Zawrà. Seguint les seves instruccions, també hi van ser enterrades dues altres de les seves filles, Zàynab i Umm-Kulthum, les dues a prop de la tomba d'Uthman ibn Madhun. El tercer califa, Uthman ibn Affan, va ser enterrat al gran cementiri jueu veí d'al-Baqí. Quan Muàwiya ibn Abi-Sufyan, el primer califa omeia, va decidir fer una primera ampliació d'al-Baqí, per honorar Uthman va incorporar l'extens cementiri jueu al cementiri d'al-Baqí. També foren els omeies el primers que van construir una cúpula o qubba sobre la tomba d'Uthman. Amb el temps, es van construir i reconstruir nombroses cúpules i estructures sobre diverses tombes d'al-Baqí. Demolició Les construccions del cementiri han estat arrasades per motius religiosos per part de forces d'inspiració wahhabita sota control saudita en dues ocasions, el primer cop el 1806 i el segon el 1925 o el 1926. Primera demolició A principis del segle xix, durant un primer domini wahhabita de la Meca i Medina, l'any 1806, molts edificis religiosos, incloent-hi tombes i mesquites, van ser enderrocats. Les demolicions van tenir lloc tant dins com fora d'al-Baqí i s'inspiraven en la interpretació wahhabita de la doctrina islàmica que prohibeix la idolatria. Els wahhabites consideren que el culta a les tombes és idolatria i, per tant, prohibida, i per evitar-la van procedir a eliminar les parts visibles dels enterraments. Segona demolició Quan la casa de Saüd va recuperar el control del Hijaz el 1924 o el 1925, només va caldre un any perquè el rei Ibn Saüd concedís permís per arrasar totes les construccions del cementiri, amb el beneplàcit religiós cadi Abd-Al·lah ibn Bulayhid. La demolició va començar el 21 d'abril de 1926 (o de 1925) per part dels Ikhwan, ‘els Germans’, una milícia religiosa wahabita. La demolició va incloure la destrucció «fins i tot de les làpides més simples». El convers britànic Eldon Rutter va comparar la demolició amb un terratrèmol: «Per tot el cementiri, no es veia res més que petits monticles indefinits de terra i pedres, trossos de fusta, barres de ferro, blocs de pedra i runes esmicolades de ciment i maons, escampades per tot arreu.» La segona demolició va ser discutida al Majles-e Shora-ye Melli, l'Assemblea Consultiva Nacional de l'Iran, que hi va enviar un grup de representants per investigar-la. Tant les comunitats sunnites com les xiïtes van protestar per la destrucció, i encara s'hi celebren manifestacions anualment. Els xiïtes anomenen el dia de la demolició Yaum-e Gham, ‘Dia del Dolor’. Des de 1982, religiosos i figures polítiques iranianes han fet esforços per restaurar el cementiri i els seus santuaris, debades. També teòlegs i intel·lectuals sunnites destacats han condemnat la situació «inadequada» del cementiri d'al-Baqí. Tanmateix, les autoritats saudites han ignorat totes les crítiques i han rebutjat qualsevol sol·licitud de restauració de les tombes i els mausoleus. Persones notables dels primers temps de l'islam enterrades a al-Baqí Llista cronològica de membres l'Ahl al-Bayt, o família del Profeta, i de sahaba o companys del Profeta enterrats a al-Baqí: Galeria Vegeu també Cementiri de Bab as-Saghir Llocs més sagrats de l'islam Cementiri d'al-Mual·la Referències Enllaços externs Visita de Baqi Lloc web de Jannat al-Baqí Història del Cementiri de Jannat al-Baqí