NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Al Baytstadion

Het Al Baytstadion (Arabisch: استاد البيت) is een multifunctioneel stadion in Al Khawr (Al Khor), een plaats in Qatar. Het stadion wordt naar de plaats ook wel Al Khorstadion genoemd. De opening stond aanvankelijk gepland voor februari 2021. Uiteindelijk vond de opening plaats op 30 november 2021. Ontwerp en bouw De bouwplannen voor dit stadion stammen uit 2014. De bouw zelf begon in 2014, als een van de eerste van de stadions die moesten worden gebouwd voor het wereldkampioenschap voetbal van 2022. De opening van het stadion zou in 2018 zijn, maar dit werd uitgesteld. Het stadion lijkt op een bedoeïenentent, verwijzend naar de Bedoeïenen, die in dat gebied leven en die vaak in die tenten wonen. De kleuren die gebruikt zijn wit, rood en zwart. Ook de naam van het stadion verwijst naar deze tent, bayt al sha’ar. Het dak van het stadion is zo gebouwd dat het in 20 minuten gesloten kan worden. Er kunnen tijdens het wereldkampioenschap 68.895 toeschouwers in. Na dat toernooi wordt dat aantal teruggebracht tot 32.000. Gebruik Het werd direct na de opening gebruikt voor de FIFA Arab Cup 2021. Er werden drie groepswedstrijden gespeeld, een kwartfinale en de finale tussen Tunesië en Algerije. De voetbalclub Al-Khor moet gebruik gaan maken van het stadion. Wereldkampioenschap voetbal 2022 Tijdens het wereldkampioenschap voetbal zullen negen wedstrijden in dit stadion gespeeld worden, waaronder de openingswedstrijd en een van de halve finales. Ook was in dit stadion, voorafgaand aan de openingswedstrijd, de openingsceremonie van het wereldkampioenschap. Aziatisch kampioenschap voetbal 2023 Tijdens het Aziatisch kampioenschap voetbal worden er vier wedstrijden in dit stadion gespeeld, twee groepswedstrijden, een achtste finale en een kwartfinale.
Al Bayt Stadium

Al Bayt Stadium – stadion piłkarski w mieście Al-Chaur, w Katarze. Powstał w związku z organizacją przez Katar piłkarskich Mistrzostw Świata 2022. Jego pojemność wynosi 45 330, jednak po mistrzostwach zostanie zredukowana do 25 500 miejsc, a zdemontowane dodatkowe trybuny trafią do jednego z krajów Trzeciego Świata. Obiekt powstał tuż nad brzegiem Zatoki Perskiej i swym kształtem przypomina muszlę. Projekt opracowało w 2009 roku biuro architektoniczne Alberta Speera. Przypisy Linki zewnętrzne Prezentacja stadionu
Estádio Al Bayt

Estádio Al Bayt (em árabe: استاد البيت) é um estádio de futebol em Al Khor, Catar, destinado a partidas da Copa do Mundo FIFA de 2022. O contrato de construção do estádio foi concedido a Salini e Cimolai em 2015. Em janeiro de 2020, o estádio recebeu certificados de sustentabilidade de design verde, gestão de construção e eficiência energética. Planos A cerimônia de abertura da Copa do Mundo de 2022 acontecerá no Estádio Al Bayt. A FIFA e o Comitê Organizador do Comitê Supremo do Catar confirmaram a data de início para 20 de novembro, com uma audiência de 60.000. O projeto arquitetônico é inspirado nas tendas tradicionais dos povos nômades do Catar e da região. O estádio tem um formato de concha assimétrica, proporcionando assentos cobertos para todos os espectadores. Conectado a diversos sistemas de transporte, o estacionamento no local terá capacidade para 6.000 carros, 350 ônibus e 150 ônibus públicos, além de 1.000 táxis e táxis aquáticos. O estádio receberá cerca de 60.000 torcedores em cada jogo da Copa do Mundo, incluindo 1.000 assentos para a imprensa. O estádio é certificado por suas credenciais de sustentabilidade no Sistema de Avaliação de Sustentabilidade Global (GSAS) por uma série de certificações que representam design e construção sustentáveis, práticas de gerenciamento de construção e a eficiência de seu centro de energia. O estádio também recebeu uma classificação GSAS de cinco estrelas. Nele existem luxuosas suítes de hotel e quartos com varanda com vista para o campo de futebol. Para marcar o Dia Nacional do Esporte, a abertura oficial do parque adjacente ao estádio foi realizada no próprio dia dos esportes do Qatar, 11 de fevereiro de 2020. História A inauguração do estádio foi realizada no dia 30 de novembro de 2021, na ocasião da cerimônia de abertura para a Copa Árabe de 2021, seguida por uma partida entre o anfitrião Catar e o Bahrein. Esse evento teve a presença do Emir do Catar, Sheik Tamim bin Hamad Al Thani, o presidente da FIFA Gianni Infantino, alguns chefes de estado e autoridade e presidentes das associações membros. O novo estádio recebeu cinco jogos durante a Copa Árabe de 2021, incluindo a final do torneio. Copa do Mundo de 2022 O estádio sediou os seguintes jogos da Copa do Mundo FIFA de 2022. Referências Ligações externas Projeto do Estádio Al-Bayt
Stadionul Al Bayt

Stadionul Al Bayt (arabă استاد البيت) este un stadion de fotbal din Al Khor, Qatar, destinat să fie folosit pentru meciurile de la Campionatul Mondial de Fotbal 2022. Contractul de construcție al stadionului a fost atribuit Salini și Cimolai în 2015. În ianuarie 2020, stadionul a primit certificate de durabilitate de proiectare ecologică, managementul construcțiilor și eficiență energetică. Referințe Legături externe Al-Bayt Stadium Project Arhivat în 10 septembrie 2019, la Wayback Machine.
Эль-Байт

Стадион Эль-Байт (араб. ملعب لوسيل الدولي‎) — футбольный стадион в катарском Эль-Хауре, предназначенный для принятия матчей чемпионата мира по футболу в 2022 году. Стадион расположен примерно в 35 км от Дохи. Чемпионат мира по футболу 2022 Стадион примет 9 матчей чемпионата мира по футболу 2022 года, в том числе матч открытия между сборными Катара и Эквадора. Матчи чемпионата мира по футболу 2022 года на стадионе Эль-Байт: Примечания Ссылки Проекты будущих стадионов Чемпионата мира 2022 на сайте theguardian.com (англ.)
Стадион Ел Бајт

Стадион Ел Бајт (арап. استاد البيت) јесте фудбалски стадион с покретним кровом који се налази у Ел Хору у Катару. На њему су се играле утакмице Светског првенства у фудбалу 2022. године. Налази се на око 35 километара од главног града Дохе. Изградња стадиона била је поверена извођачу радова Галфару ел Миснаду и италијанским предузећима Webuild S.p.A. и Cimolai. Опис Архитектонски дизајн објекта инспирисан је изгледом шатора номадских народа Катара и околног подручја. Покретни кров покрива читав објекат. Стадион је саобраћајно добро повезан с остатком града а поседује паркинг места за 6000 возила, 350 аутобуса и 1000 таксија. Глобални систем за процену одрживости (ГСАС) оценио га је с пет звездица. Стадион је такође опремљен луксузним ложама налик хотелским апартманима с погледом на стадион. Оближњи парк поред стадиона отворен је 2020. године на катарски Национални дан спорта. Изградња Стадион Ел Бајт био је један од осам стадиона на којима су се играле утакмице на Светском првенству 2022. године. Био је други највећи стадион после стадиона Лусаил. Дизајниралo га је либанско предузеће Dar Al-Handasah. После Светског првентва очекује се да ће објекат бити преуређен у стадион са 32.000 места. Вишак седишта ће бити уклоњен с горњег нивоа и биће дониран другим земљама или постављен у склопу инфраструктуре која је планирана за Азијске игре 2030. године. Ослобођени простор ће потом бити преуређен у хотел с пет звездица, тржни центар и још неке спортске објекте. Истрага коју је 2020. спровео британски Гардијан открила је да је преко 6500 миграната из Бангладеша, Индије, Пакистана, Непала и Сри Ланке погинуло од 2010. до 2020. године у раду на објектима за потребе Светског првенства у Катару. Историја Стадион је званично отворен 30. новембра 2021. године током церемоније отварања Арапског купа. Потом је одигран меч између Катара и Бахреина у ком је тадашњи првак Азије Катар голом Абдулазиза Хатема у 69. минуту успео да савлада гостујући тим са 1 : 0. Тој утакмици је присуствовао катарски емир Тамим ибн Хамад ел Тани, председник Фифе Ђани Инфантино и неколико других шефова држава, званичника и председника националних фудбалских савеза из Азије. На том турниру стадион је био домаћин на пет утакмица, укључујући и финале које је одиграно 18. децембра 2021. године. Дана 20. новембра 2022. године, стадион је угостио репрезентације Катара и Еквадора на првој утакмици Светског првенства. Иако капацитет стадиона износи 60.000, пријављено је да се на трибинама налазило 67.372 људи на почетку утакмице. Резултати на недавним одржаним такмичењима Арапски куп 2021. Светско првенство 2022. На Ел Бајту одиграно је девет утакмица током Светског првенства у фудбалу 2022. Референце Спољашње везе Стадион Ел Бајт Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (10. септембар 2019) на званичном веб-сајту Светског првенства у фудбалу 2022.
Ель-Байт

Ель-Байт (араб. استاد البيت) — це футбольний стадіон з висувним дахом, розташований у місті Ель-Хаур у Катарі, приблизно за 35 км від Дохи. Споруджений спеціально для проведення Чемпіонату світу з футболу 2022. Плани На стадіоні має відбутися матч-відкриття Чемпіонату світу 2022. ФІФА та оргкомітет підтвердили, що перший матч чемпіонату заплановано на 21 листопада та за участі 60 000 глядачів. Назва «Ель-Байт» відсилає до тентів, які історично використовувалися кочовими народами країни та регіону Перської затоки. Дизайн арени нагадує традиційний арабський намет — символ арабської гостинності. Стадіон має висувний дах, який захищає усіх глядачів. Ель-Байт є другим найбільшим стадіоном, який приймає матчі Чемпіонату світу 2022, після Лусаїл-Айконік. По завершенню турніру місткість стадіону планують зменшити до 32 000 глядачів, а надлишок сидінь віддадуть іншим країнам. Кубок Арабських націй 2021 Ель-Байт прийняв 5 матчів Кубку Арабських націй 2021. Чемпіонат світу 2022 На стадіоні Ель-Байт пройде 9 матчів Чемпіонату світу 2022. Примітки Джерела Сторінка стадіону [Архівовано 26 березня 2022 у Wayback Machine.] на вебсайті stadiumdb.com (англ.) Сторінка стадіону [Архівовано 31 березня 2022 у Wayback Machine.] на вебсайті www.stadiumguide.com (англ.)
ТЕС-СЕС Ваад-ал-Шамаль

ТЕС-СЕС Ваад-ал-Шамаль — теплова електростанція на півночі Саудівської Аравії. В 2018 році на майданчику станції став до ладу парогазовий блок комбінованого циклу потужністю 1400 МВт, в якому чотири газові турбіни потужністю по 240 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником 440 МВт. ТЕС розрахована на споживання природного газу, що надходить по трубопроводу System A/B – Ваад-ал-Шамаль. Особливістю станції є використання інтегрованої сонячної термальної станції, дзеркала якої нагрівають теплоносій, що дозволяє продукувати за рахунок сонячної складової 50 МВт. Воду для технологічних потреб станції отримують з власної станції опріснення, що використовує технологію зворотного осмосу та має продуктивність 150 м3 на годину. Примітки
ТЕС-СЕС Дуба

ТЕС-СЕС Дуба — теплова електростанція, що споруджується на північному заході Саудівської Аравії. Головним об'єктом станції має бути парогазовий блок комбінованого циклу потужністю 550 МВт, у якому працюватимуть дві газові турбіни від компанії General Electric — типу 7F.05 та типу 7F.03, розраховані на використання конденсату та природного газу відповідно (за потреби, обидві турбіни також зможуть працювати на нафті). Відпрацьовані ними гази живитимуть два котли-утилізатори, що забезпечуватимуть роботу однієї парової турбіни. Паливна ефективність блоку має становити 59 %. Конденсат та природний газ мають надходити по системі Мід'ян – ТЕС Дуба. Особливістю станції є використання інтегрованої сонячної термальної станції, дзеркала якої нагріватимуть теплоносій. Це дозволятиме провадити початковий підігрів води та продукувати за рахунок сонячної складової додаткові 50 МВт. Видача продукції відбуватиметься по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 132 кВ, 380 кВ та 420 кВ. Реалізація проекту, запуск якого первісно планували на 2017 рік, відбувається із суттєвими затримками. В 2021-му повідомлялось, що готовність станції становить 95 %, а у квітні 2023-го анонсували запуск проекту в третьому кварталі цього ж року. Примітки
ТЕС Ер-Ріяд 10

ТЕС Ер-Ріяд 10 — теплова електростанція в центральній частині Саудівської Аравії, на південно-східних околицях столиці країни Ер-Ріяду. В 2011 – 2012 роках на майданчику станції стали до ладу сорок газових турбін одиничною потужністю від 57,1 МВт до 59,9 МВт. В 2015-му на їх основі створили десять парогазових блоків комбінованого циклу, у кожному з яких чотири газові турбіни живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником у 128 МВт. Таким чином, загальна потужність станції становить біля 3600 МВт. Станція розрахована на використання нафти, а також природного газу, що надходить по трубопроводу Схід-Захід – Ер-Ріяд. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 380 кВ. Примітки
ТЕС Рабіг (RAWEC)

ТЕС Рабіг (RAWEC) — теплова електростанція на західному узбережжі Саудівської Аравії, що належить Rabigh Arabian Water and Electricity Company (RAWEC). В 2008 році ввели в дію першу чергу станції, яка має 9 парових котлів продуктивністю по 470 тон пари на годину. Від них живляться п’ять парових турбін потужністю по 118 МВт, крім того, можливі поставки технологічної пари сусідньому нафтопереробному заводу в обсягах 29,5 тисяч тон на добу. З цією чергою також інтегровано 16 ліній з опріснення води, які використовують технологію зворотного осмосу та мають сукупну потужність 134 тис м3 на добу. З урахуванням споживання електроенергії інтегрованими зі станцією виробництвами, номінальна потужність першої черги була визначена як 360 МВт. В 2018-му стала до ладу друга черга, що має 4 парові котла та 2 турбіни з тими саме одиничними показниками, що й у першої черги. Ця черга здатна щодобово постачати НПЗ 24 тисячі тон технологічної пари, також разом з нею запустили 8 ліній опріснення сукупною потужністю 55 тис м3 на добу. З урахуванням споживання електроенергії інтегрованими зі станцією виробництвами, номінальна потужність другої черги була визначена як 160 МВт. ТЕС спорудили з розрахунку на споживання нафти. Видача електроенергії відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 110 кВ. Майже одноосібним – 99% – власником RAWEC є приватна саудійська компанія Acwa Power. Міноритарними учасниками виступили японські Marubeni, JGC Corporation, Itochu, а також місцева Petro Rabigh (власник нафтопереробного заводу). Примітки
ТЕС Ер-Ріяд 11

ТЕС Ер-Ріяд 11 — теплова електростанція в центральній частині Саудівської Аравії, за сотню кілометрів на захід від столиці країни Ер-Ріяду. У 2013 році на майданчику станції стали до ладу два парогазові блоки комбінованого циклу, які мають чотири та три газові турбіни потужністю по 157 МВт відповідно. Встановлені після газових турбін котли-утилізатори живлять дві (по одній у кожному блоці) парові турбіни потужністю по 352 МВт. Загальна чиста потужність ТЕС становить 1756 МВт. Станція розрахована на використання природного газу, що надходить по трубопроводу Схід – Захід, траса якого проходить поруч з майданчиком ТЕС. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 380 кВ. Проєкт реалізували через Dhuruma Electricity Company, власниками якої є Dhuruma Electricity (50%), французька Engie (20%), Aljomaih Holding та японська Sojitz (по 15%). Примітки
ТЕС Рабіг 1

ТЕС Рабіг 1 — теплова електростанція на західному узбережжі Саудівської Аравії. В 2013 році на майданчику станції стали до ладу два конденсаційні енергоблоки з паровими турбінами потужністю по 602 МВт. ТЕС споруджена з розрахунку на спалювання нафти. Проект реалізували через компанію Rabigh Electricity Company (RABEC), власниками якої є саудійські Acwa Power (40%) та Saudi Electricity (20%) і південнокорейська Korea Electric Power (40%). Примітки
ТЕС Курайя II

ТЕС Курайя II — теплова електростанція на східному узбережжі Саудівської Аравії. У 2014—2015 роках на майданчику станції ввели в дію шість однотипних парогазових блоків чистою потужністю по 655 МВт, у кожному з яких дві газові турбіни потужністю по 231 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну з показником 226 МВт. Паливна ефективність блоків становить 52 %. Як паливо станція використовує природний газ, що надходить по трубопроводу UBTG — Курайя. Для видалення продуктів згоряння кожен котел-утилізатор має димар заввишки 60 метрів. Охолодження відбувається за допомогою морської води, при цьому через мілководдя біля узбережжя, де розташована ТЕС, довелось прокласти водозабірний трубопровід завдовжки 1,4 км. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 380 кВ. Проєкт реалізували через компанію Hajr Electricity Production, власниками якої є Saudi Electricity Company (50 %), місцева ACWA Power (17,5 %), південнокорейська Samsung (17,5 %) і інвестиційний фонд Mena Fund (15 %). Примітки
ТЕС Ер-Ріяд 12

ТЕС Ер-Ріяд 12 — теплова електростанція в центральній частині Саудівської Аравії, за сотню кілометрів на захід від столиці країни Ер-Ріяду. В 2014 – 2015 роках на майданчику станції стали до ладу два парогазові блоки комбінованого циклу, кожен з яких має чотири газові турбіни, що через відповідну кількість котлів-утилізаторів живлять одну парову турбіну з показником 342 МВт. Загальна чиста потужність ТЕС становить 2175 МВт. Станція розрахована на використання природного газу, що надходить по трубопроводу Схід – Захід, траса якого проходить поруч з майданчиком ТЕС. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 380 кВ. Примітки
ТЕС Ер-Ріяд 13

ТЕС Ер-Ріяд 13 — теплова електростанція в центральній частині Саудівської Аравії, за сотню кілометрів на захід від столиці країни Ер-Ріяду. В 2019 роках на майданчику станції стали до ладу два парогазові блоки комбінованого циклу, кожен з яких має три газові турбіни, які через відповідну кількість котлів-утилізаторів живлять одну парову турбіну. Загальна чиста потужність ТЕС становить 1800 МВт. Станція розрахована на використання природного газу, що надходить по трубопроводу Схід – Захід, траса якого проходить поруч з майданчиком ТЕС. Враховуючи розташування у пустельному районі, ТЕС обладнана системою сухого охолодження. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 380 кВ. Примітки
ТЕС Шуайба I

ТЕС Шуайба I — теплова електростанція на західному узбережжі Саудівської Аравії. Електростанція наразі нараховує три черги, які використовують парові турбіни: - 5 турбін першої черги, що стали до ладу в 2001-му (одна), 2002-му (дві) та 2003-му (дві); - 6 турбін другої черги, які ввели в експлуатацію в 2006-му (три) та 2007-му (три); - 3 турбіни третьої черги, що почали роботу в 2012-му. Потужність кожної турбіни зазвичай визначають як 400 МВт, що дає змогу говорити про загальну потужність станції у 5600 МВт. Фактичні показники можуть дещо відрізнятись, наприклад, можливо зустріти інформацію, що турбіни другої черги мають потужність по 380 МВт, а першої – по 350 МВт (при цьому варто відзначити, що від першої черги живляться кілька опріснювальних ліній сукупною продуктивністю 76,8 тисяч м3 на добу). Всі черги станції наразі використовують нафту. Прийом палива для ТЕС відбувається через власне причальне господарство, що може обслуговувати танкери дедвейтом від 20 до 100 тисяч тон. Для охолодження використовують морську воду. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 380 кВ. Примітки
Al Ain National Museum

Das Al Ain National Museum ist das kulturgeschichtliche Nationalmuseum des Emirats Abu Dhabi. Das in der Nähe des Eastern Fort (oder Sultan Fort) in Al Ain gelegene Museum ist gleichzeitig das älteste Museum der Vereinigten Arabischen Emirate. Das Al Ain National Museum wurde vom früheren Präsidenten der Vereinigten Arabischen Emirate Scheich Zayed bin Sultan Al Nahyan gegründet und am 2. November 1971 durch Scheich Tahnoun bin Mohammad Al Nahyan eröffnet. Das Haus ist in beiden Abteilungen Ethnographie und Archäologie des Emirates gegliedert. Glanzlichter der Ausstellung sind unter anderen archäologische Funde der Bronzezeit aus dem Hili Archaeological Park oder Feuersteingeräte aus dem 5. Jahrtausend vor Chr. Weblinks Al Ain Museum Website des Museums (englisch) Einzelnachweise
Al Ain Museum

Al Ain Museum (Arabic: متحف العين) is a museum located in the city of Al Ain, in the Emirate of Abu Dhabi, United Arab Emirates. Established in 1969, it is the oldest museum in the UAE and focuses on the archaeology, history, and traditional culture of the Al Ain region. The museum is administered by the Department of Culture and Tourism – Abu Dhabi. History Al Ain Museum was founded in 1969 under the direction of Sheikh Zayed bin Sultan Al Nahyan, the founding president of the United Arab Emirates. The museum was established to preserve archaeological discoveries from Al Ain and to document the cultural heritage of the region. A temporary exhibition was initially housed in Sultan Fort, also known as the Eastern Fort, while purpose-built museum buildings were constructed. The museum was formally inaugurated in 1971. In 2018, the museum was closed for renovations where it has undergone several phases of development and conservation to improve exhibition standards and visitor facilities. In 2025, the museum was reopened to public. Location The museum is situated near Al Ain Oasis, part of the UNESCO World Heritage–listed Cultural Sites of Al Ain. The museum complex includes the historic Sultan Fort, which dates back to the early 20th century and forms an integral part of the site. Collections and exhibitions Al Ain Museum features nine permanent galleries that present the archaeological, environmental, and cultural history of the Al Ain region from prehistoric times through the modern era. In addition to the permanent galleries, the museum includes a temporary exhibition space and a visible storage area. The permanent galleries are organised chronologically and thematically and include: Museum Introduction – an overview of the museum, its history, and the significance of Al Ain as a centre of human settlement. Paleolithic Period – focusing on early human activity in the region prior to 10,000 BCE. Neolithic to the Iron Age (c. 8000–300 BCE) – presenting the development of settled communities, agriculture, and metallurgy. Archaeological Tomb (c. 300 BCE–300 CE) – highlighting burial practices and funerary architecture. Aflaj and Wells Hall (c. 1000 BCE–300 CE) – exploring early water management systems and oasis life. Aflaj and Wells (c. 1000 BCE–1950 CE) – examining the long-term evolution of falaj irrigation systems. Late Pre-Islamic to Late Islamic (c. 300 BCE–1960 CE) – tracing cultural and religious developments in the region. Late Islamic Period (c. 1950–1960 CE) – focusing on social and economic life in the mid-20th century. Visible Storage – displaying stored archaeological objects and illustrating museum conservation practices. The museum also hosts a temporary exhibition gallery, which presents rotating exhibitions related to archaeology, heritage, and culture. See also Al Ain Palace Museum Cultural policy in Abu Dhabi List of cultural property of national significance in the United Arab Emirates List of museums in the United Arab Emirates Al Ain Zoo Jebel Hafeet References External links Al Ain Museum website Al Ain Museum old website