NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Al-Wusta

Al Wusta (arabe : الوسطى) est une région, et un gouvernorat (depuis octobre 2011), du centre du sultanat d'Oman, au nord du Dhofar ou Al Janubiyah : 79 700 km2, 33 000 habitants environ en 2012. Sa capitale est la ville d'Haima, située à l'intérieur, en plein centre de la région. Parmi les autres localités : Duqm, Suqrah / Sawqirah, Jaaluni, Madrakah… Les quatre wilayas sont : Haima, Duqm, Mahout, Al Jazer. Autres centres d'intérêt : côte : Khaluf, Wadi Shuram, Ras Sidarah (dunes blanches), Ras Duqm, Ras Marqaz, Ras Madrakah, bia de Sawqrah… intérieur : Hayma, Ghaftain Rest House, Jiddat al Harasis (réserve d'oryx d'Arabie)… Liens internes Villes d'Oman Géographie d'Oman Économie d'Oman Huqf Sanctuaire de l'oryx arabe, à Jaaluni. Liens externes Le gouvernorat d’Al Wusta sur le site du ministère du tourisme d'Oman Portail d’Oman
Középső régió (Omán)

A Középső régió (arabul al-Mintaka al-Vuszta, arab betűkkel المنطقة الوسطى [al-Minṭaqa al-Wusṭā], szó szerint „a középső régió”) az Omán kilenc tartománya közé tartozó öt régió egyike az ország déli részén. Északon Záhira régió, a Belső és a Keleti régió, keleten az Arab-tenger, délnyugaton Zofár kormányzóság, nyugaton pedig Szaúd-Arábia határolja. Székhelye Hajmá városa. Területe 79 700 km², lakossága a 2010-es népszámlálás adatai szerint 42 111 fő, az összlakosság 1,5%-a. Közigazgatási beosztása A Középső régió négy körzetre (vilája) oszlik. Ezek: Dukm, Dzsázir, Hajmá, Muhút. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Liste der Regionen und Distrikte in Oman című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek
Governatorato di al-Wusta

Il governatorato di al-Wusṭā, fino al 2011 regione di al-Wusṭā (in arabo المنطقة الوسطى الوسطى‎?, al-Minṭaqa al-Wusṭā) - cioè "Regione Centrale" - è una suddivisione dell'Oman. La superficie totale è di 79.700 km², la popolazione raggiunge i 267.140 abitanti, secondo il censimento del 2003. La capitale della regione è Haymā. Suddivisioni Il governatorato è suddiviso nelle province di: Haymā, Duqm, Maḥūt e al-Jāzir. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su governatorato di al-Wusta
Al Wusta (gouvernement)

Al Wusta is een gouvernement van Oman, en grenst aan de Indische Oceaan. De hoofdplaats is Haima (Hayma). Al Wusta telde in 2003 bij de volkstelling 22.983 inwoners op een oppervlakte van 79.700 km²; in 2010 waren er 42.111 inwoners. Het gouvernement omvat de volgende districten (wilayat) en hun aantal inwoners in 2010: Ad Duqm 11.217 Al Jazer 7.933 Hayma 10.473 Mahawt 12.488.
Prowincja Centralna (Oman)

Prowincja Centralna (ar. محافظة الوسطى = Muhafazat Al-Wusta) – do 2011 prowincja (mintaka), od 2011 muhafaza (gubernatorstwo), Omanu, druga co do wielkości, położona w centralnej części kraju, nad Morzem Arabskim od strony wschodniej. Graniczy z Arabią Saudyjską na zachodzie, Zufarem na południu, a od północy z Prowincją Południowo-Wschodnią, Prowincją Północno-Wschodnią, ad-Dachilijją i az-Zahirą. Na zachodzie muhafazy znajduje się skraj pustyni Ar-Rab al-Chali; podstawą ekonomii są bogate złoża ropy i gazu ziemnego. W wilajecie Duqm założona została specjalna strefa ekonomiczna wokół portu, wyposażonego w suchy dok. Al-Wusta (عمان الوسطى = Uman Al-Wusta) jest również krainą geograficzną w Omanie. Według spisu powszechnego z 2003 roku liczba mieszkańców wynosiła 22 983; wzrosła do 42 111 osób według spisu z 2010 roku wynosiła, a wedle informacji centrum statystyk Omanu, w 2016 roku gubernatorstwo zamieszkiwało 43 386 osób. W jego skład wchodzą 4 wilajety: Hajma Duqm Mahout Al Jazer Przypisy
Central (Omã)

Província Central (em árabe: مُـحَـافَـظَـة الوسطى‎; romaniz.: Muḥāfaẓaṫ al-Wusta) é uma das 11 províncias constitutivas do Sultanato do Omã. Segundo censo de 2010, havia 82 470 habitantes. Compreende uma área de 82 470 quilômetros quadrados e está subdividida em quatro vilaietes (distritos). Vilaietes Referências Bibliografia «OMAN: Al Wusta Governorate». 2018
Эль-Вуста

Эль-Ву́ста (Центральная; араб. المنطقة الوسطى‎) — мухафаза (после 2011 года) в Султанате Оман. Административный центр — город Хайма. Площадь — 79 700 км², население — 42 111 человек (2010 год). География Расположен в средней пустынной части страны. В Эль-Вусте доминирует плоская пустынная равнина. На северо-западе граничит с регионом Эль-Батина, на севере с регионом Эд-Дахилия, на северо-востоке с регионом Эш-Шаркия, на юго-западе с мухафазой Дофар, на западе с Саудовской Аравией. На востоке омывается Аравийским морем. Административное деление Регион образован в 1991 году, до этого времени города и деревни региона распределялись между регионами Эд-Дахилия и Эш-Шаркия, а также мухафазой Дофар. Значительная часть населения региона — бедуины. Регион Эль-Вуста делится на 4 вилайета с центрами в городах: Хайма Дукм Махут Эль-Джазир Ссылки Регион Эль-Вуста (араб.)
Ель-Вуста

Ель-Ву́ста (Центральна; араб. المنطقة الوسطى) — мухафаза (після 2011 року) в Султанаті Оман. Адміністративний центр — місто Хайма. Площа — 79700 км², населення — 42111 осіб (2010 рік). Географія Розташований в середній пустельній частині країни. У Ель-Вусті домінує плоска пустельна рівнина. На північному заході межує з регіоном Ель-Батіна, на півночі з регіоном Ед-Дахілія, на північному сході з регіоном Еш-Шаркійя, на південному -Захід з мухафазах Дофар, на заході з Саудівською Аравією. На сході омивається Аравійським морем. Адміністративний поділ Регіон утворений в 1991 році, до цього часу міста і села регіону розподілялися між регіонами Ед-Дахілія і Еш-Шаркія, а також мухафазах Дофар. Значна частина населення регіону — бедуїни. Регіон Ель-Вуста ділиться на 4 вілайєти з центрами в містах: Хайма Дукм Махут Ель-Джазір Посилання Регіон Ель-Вуста (араб.)
Flughafen ad-Dawadimi

Der Flughafen ad-Dawadimi (arabisch مطار الدوادمي, DMG Maṭār ad-Dawādimī, IATA-Code: DWD, ICAO-Code: OEDM) liegt in der Provinz Riad im Zentrum Saudi-Arabiens, etwa 26 Kilometer westlich der Stadt ad-Dawadimi an der Route 50. Der Flughafen liegt auf einer Höhe von 924 m und wurde im Jahr 2003 eröffnet. Von ihm werden nur inländische Flughäfen angesteuert: der Flughafen Riad in der Hauptstadt und der Flughafen Dschidda. Siehe auch Liste der Flughäfen in Saudi-Arabien Weblinks gcmap.com: DWD - Airport fallingrain.com: Airport PRINCE SALMAN BIN ABDULAZIZ Einzelnachweise
Dawadmi Domestic Airport

Dawadmi Airport (Arabic: مطار الدوادمي, IATA: DWD, ICAO: OEDM), also known as Dawadmi Domestic Airport (Arabic: مطار الدوادمي المحلي), is an airport serving Dawadmi, a city in the Riyadh province in Saudi Arabia. The airport was established in 2003. The airport lies in the Najd some 30 km (16 NM) west of the town center of Dawadmi. The airport has a single runway in roughly NNW to SSE direction. In April 2003, the new airport in the city was inaugurated by the Crown Prince of Saudi Arabia. Facilities The airport resides at an elevation of 3,026 feet (922 m) above mean sea level. It has one runway designated 15/33 with an asphalt surface measuring 3,050 by 45 metres (10,007 ft × 148 ft). Airlines and destinations Airlines offering scheduled passenger service: See also Saudia List of airports in Saudi Arabia Riyadh Province References External links Aeronautical chart and airport information for OEDM at SkyVector "Current weather for OEDM". NOAA/NWS. Accident history for OEDW at Aviation Safety Network
Aeroportul Dawadmi Domestic

Aeroportul Dawadmi Domestic (IATA: DWD, ICAO: OEDM) este un aeroport din Provincia Riad, Arabia Saudită ce deservește zona محافظة الدوادمي⁠(d)[[محافظة الدوادمي (governorate in Saudi Arabia)|​]]. Aeroportul a fost tranzitat în 2021 de 12.072 de pasageri. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 922 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de General Authority of Civil Aviation⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Isla Zaya Nurai

La Isla Zaya Nurai​ (en árabe: منتجع جزيرة زايا نوراي) es el nombre que recibe una isla privada ubicada en el Emirato de Abu Dabi,​ unos de los 7 divisiones admistrativas en las que se divide el país asiático de los Emiratos Árabes Unidos.​ Posee una superficie estimada en 43 hectáreas o 0,43 kilómetros cuadrados. La isla se ubica en el Golfo Pérsico y posee lujosas instalaciones​ que incluyen una playa privada y hotel de 5 estrellas. En el lugar destacan las Villas de Lujo con vista al Mar, algunas con patio privado. Incluye además instalaciones para tenis y muelles. El complejo está al oeste de la Isla de Ras Ghurab y al noroeste de la isla Ba Al Ghaylam (جزيرة بالغيلم) y al norte de Saadiyat y la Isla Al Jubail. El viaje desde Saadiyat toma unos 12 minutos y 1 hora desde el Emirato de Dubái. El Resort en la isla fue abierto al público en el año 2015.​ Desde agosto de 2020, el rey emérito Juan Carlos I reside en la isla tras su abdicación. Después de haberse mantenido oculto su paradero, la revelación ha suscitado la polémica debido a sus problemas con la justicia. Véase también Isla de Saadiyat Isla Al Lulu Referencias Enlaces externos Mapa de localización en Wikimapia
Red Sea International Airport

Red Sea International Airport (IATA: RSI, ICAO: OERS) is an international airport in Hanak, Tabuk Province in northwestern Saudi Arabia serving the tourism megaproject in development The Red Sea Destination. Designed by British architects Foster + Partners, the airport began operations on 21 September 2023, and is expected to serve one million passengers per year in 2030. Background The airport is purposely situated 20 km from the coastal lagoons and islands that are also in development as part of The Red Sea Destination. The airport will be able to serve amphibious seaplanes with a dedicated water runway. History On 20 and 21 July 2022, the first flight tests were carried out at the airport. On 21 September 2023, Saudia launched the first regular service between King Khalid International Airport in Riyadh and Red Sea International, operating twice weekly on Thursdays and Saturdays. On 18 April 2024, Red Sea International Airport welcomed its first international flight from Dubai International Airport via flydubai. Airlines and destinations Passenger See also List of airports in Saudi Arabia List of the busiest airports in the Middle East Red Sea Global Amaala References External links Red Sea International Airport page on Red Sea Global Website (in Arabic and English)
ТЕС Ібрі

ТЕС Ібрі – теплова електростанція на півночі Оману, за три десятки кілометрів на північний захід від міста Ібрі. Споруджена за технологією комбінованого парогазового циклу. У 2019-му на майданчику станції запустили в роботу два однотипні енергоблоки потужністю по 754 МВт. В кожному з них встановлено дві газові турбіни потужністю по 235 МВт, котрі через два котла-утилізатора живлять одну парову турбіну потужністю 284 МВт. Як паливо станція використовує природний газ, постачений по трубопроводу Сайх-Равл – Фахуд – Сухар. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованим на роботу під напругою 400 кВ та 220 кВ. Проект реалізували через компанію Ad-Dhahirah Generating Company. Наразі її учасниками є японська Mitsui (50,1%, виступає оператором проекту), саудійська ACWA Power (44,9%) та місцева Dhofar International Development and Investment Holding SAOG (5%). Примітки
ТЕС Амал

ТЕС Амал — теплова електростанція на півдні Омана, котра відноситься до комплексу об'єктів нафтового родовища Амал. У 2012 році на проекті Амал ввели в експлуатацію дві газові турбіни потужністю по 126 МВт. Невдовзі їх під'єднали до одного котла-утилізатора, проте не з метою створення комбінованого парогазового циклу по виробництву електроенергії, а задля продукування технологічної пари. Остання необхідна для прогрівання нафтових покладів, що дозволяє збільшити видобуток в'язкої нафти. Як паливо турбіни використовують газ, постачений із трубопроводу South Oman Gas Line (майданчик станції розташований впритул з його трасою). Електроенергія може використовуватись не лише у комплексі Амал, але й передаватись іншим споживачам за допомогою електромережі, розрахованої на роботу під напругою 132 кВ. Варто відзначити, що ТЕС забезпечує лише частину потреби проекту Амал у парі, при цьому у другій половині 2010-х останню почали виробляти за допомогою сонячних теплових станцій. Примітки
ТЕС Ваді-ал-Джиззі

ТЕС Ваді-ал-Джиззі — колишня теплова електростанція в Омані, що працювала на північному заході країни за три десятки кілометрів від порту Сухар. Майданчик для ТЕС обрали поряд із мідеплавильним заводом Ласайл, який почав роботу в 1983-му. За рік до того на електростанції запрацювала перша газова турбіна, встановлена на роботу у відкритому циклі. Протягом наступних двох десятиліть об'єкт підсилювали введенням інших турбін, яких у підсумку стало тринадцять. Усі вони були розробки компанії General Electric, але перші три відносились до типу Frame 5 і мали номінальну потужність у 17 МВт, а решта десять становили тип Frame 6 з номінальною потужністю 27 МВт (станом на кінець 2000-х показник окремих турбін цього типу коливався від 23,6 МВт до 30 МВт). Як паливо станція споживала природний газ, що подали до регіону по газопроводу Мурайрат – Сухар. Станом на другу половину 2000-х дві перші турбіни вже вивели з експлуатації, а в 2018-му закрили всю ТЕС (на той час неподалік у Сухар вже працювали сучасні парогазові станції Сухар І та Сухар II). Протягом всього свого життєвого циклу станція належала державі Оман. З 2002-го це здійснювалось через Electricity Holding Company SAOC, згодом перейменовану в Nama Holding. У другій половині 2000-х ТЕС збирались приватизувати, проте ці плани так і не втілено. Примітки
ТЕС Карн-Алам

ТЕС Карн-Алам – теплова електростанція у центральній частині Оману, котра відноситься до комплексу об’єктів нафтового родовища Карн-Алам. У 2004 році на проекті Карн-Алам ввели в експлуатацію дві газові турбіни потужністю по 70 МВт. Кожна з них була підключена до котла-утилізатора, проте не з метою створення комбінованого парогазового циклу по виробництву електроенергії, а для продукування технологічної пари. Останню подавали по свердловинах до нафтових покладів, що дозволяло зменшити в’язкість нафти та збільшити її видобуток. Якщо до того за чотири десятки років з початку розробки родовища вдалось вилучити із нього лише 4% нафти, то після реалізації проекту цей показник повинен досягти 35%, а добовий видобуток має зрости з 1,2 до 35 тисяч барелів на добу. В 2008 та 2014 роках станцію доповнили ще двома більш потужними газовими турбінами з показником по 126 МВт. Як паливо турбіни використовують газ, постачений з родовища Сайх-Ніхавл через два газопроводи довжиною по 21 км, виконані в діаметрі 250 мм та 300 мм і розраховані на робочий тиск у 9,5 МПа та 9,3 МПа (ці перемички формально відносяться до системи South Oman Gas Line). Примітки
ТЕС Мусандам

ТЕС Мусандам – теплова електростанція в Омані, розташована на півострові Мусандам у ексклаві, відділеному від основної території країни Об’єднаними Арабськими Еміратами. У 2017-му став до ладу газопереробний завод Мусандам, котрий почав приймати попутний газ із офшорного нафтового родовища Вест-Букха (було введене в дію ще у 2009 році з подачею продукції до розташованого на території ОАЕ заводу Хор-Хвайр). Після вилучення конденсату та пропан-бутанової фракції товарний газ спрямовується на введену одночасно з ГПЗ електростанцію, де встановили 15 генераторних установок з двигунами внутрішнього згоряння Wartsila 34DF загальною потужністю 120 МВт. Враховуючи місцеві кліматичні умови, вони працюватимуть при температурах до 50 градусів та високій вологості. У разі перебоїв з поставками газу установки можуть використовувати нафтопродукти. Видача електроенергії відбувається через ЛЕП, розраховану на роботу під напругою 132 кВ. Проект реалізували через Musandam Power Company, яка належить Oman Oil Company (70%) та LG International Corp (30%). Примітки
ТЕС Мухаїзна

ТЕС Мухаїзна – теплова електростанція у центральній частині Оману, котра відноситься до комплексу об’єктів нафтового родовища Мухаїзна. У 2008 році на проекті Мухаїзна ввели в експлуатацію дві газові турбіни потужністю по 126 МВт. Кожна з них була підключена до котла-утилізатора, проте не з метою створення комбінованого парогазового циклу по виробництву електроенергії, а для продукування технологічної пари. Останню подавали по свердловинах до нафтових покладів, що дозволяло зменшити в’язкість нафти та збільшити її видобуток. Як паливо турбіни використовують газ, постачений із трубопроводу Сайх-Равл – Салала за допомогою перемички довжиною 31 км та діаметром 450 мм. Електроенергія може використовуватись не лише у комплексі Мухаїзна, але й передаватись іншим споживачам за допомогою мережі протяжністю 250 км, розрахованої на роботу під напругою 132 кВ. Варто відзначити, що потреби проекту Мухаїзна у парі значно перевищують її виробітку на ТЕС (потужність якої обмежена місцевим попитом на електроенергію), тому більшість теплової енергії забезпечують газові котли. Крім того, розвивається виробництво пари за допомогою сонячних теплових станцій. Примітки
ТЕС Сайх-Равл

ТЕС Сайх-Равл — теплова електростанція у центральній частині Оману, котра відноситься до комплексу об'єктів газового родовища Сайх-Равл. У 1999 році почалась розробка Сайх-Равл, ресурс якого став основою для роботи заводу зі зрідження природного газу в Калхаті, потужного розширення індустріальної зони в Сухарі та створення індустріального парку в Салалі. Для забезпечення розташованого в пустелі добувного комплексу електроенергією змонтували дві встановлені на роботу у відкритому циклі газові турбіни потужністю по 30 МВт. У нормальному режимі вони мали споживати 0,47 млн м3 газу на добу, а видалення продуктів згоряння відбувалось за допомогою димарів висотою по 12 метрів. У другій половині 2000-х через падіння пластового тиску виникла потреба у встановленні компресорних потужностей. На Сайх-Равл змонтували чотири компресори італійської компанії Novo Pignone потужністю по 27,3 МВт з електроприводом. Для їх живлення генеруючі можливості комплексу підсилили однією газовою турбіною потужністю 120 МВт, майданчик якої лежить за 1,5 км від перших двох турбін. Перед подачею на електростанцію газ проходить підготовку на газопереробному заводі Сайх-Равл. Видача продукції може відбуватись по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Примітки
ТЕС Шайбах

ТЕС Шайбах — теплова електростанція у Саудівській Аравії, призначена для обслуговування супергігантського нафтового родовища Шайбах. Родовище Шайбах ввели в експлуатацію у 1998 році з добовою потужністю 500 тисяч барелів нафти. Для покриття його енергетичних потреб змонтували шість газових турбін General Electric потужністю по 60 МВт, встановлених на роботу у відкритому циклі. При цьому первісно були задіяні лише чотири турбіни, тоді як інші перебували у резерві. У другій половині 2000-х в межах розширення виробничих потужностей, які довели до 750 тисяч барелів нафти на добу, компанії Hyundai замовили монтаж ще трьох газових турбін потужністю по 65 МВт. А на початку 2010-х розпочали будівництво ще одного заводу з підготовки нафти, який мав збільшити її випуск до 1 млн барелів на добу, та газопереробного заводу Шайбах. Це потребувало нарощування потужності ТЕС на 729 МВт, для чого замовили 11 газових турбін General Electric. Нарешті, у 2015 році китайській компанії Shandong Electrical Power Construction замовили часткову конверсію електростанції у парогазову комбінованого циклу. Це потребувало постачання двох парових турбін по 120 МВт, кожна з яких мала живитися від трьох раніше встановлених газових турбін. Паливом для електростанції є попутній нафтовий газ. Примітки
Qaryat al-Ulya

Qaryat al-Ulya (arabisch قرية العليا, DMG Qaryat al-ʿUlyā) ist eine Stadt im Nordosten der Provinz asch-Scharqiyya (Ostprovinz) in Saudi-Arabien. Sie liegt im historischen Gebiet aṣ-Ṣummān, das aus mehr als 30 Dörfern besteht; Qaryat al-Ulya ist das Verwaltungszentrum dieser Region. Das gesamte Gebiet aṣ-Ṣummān hatte laut Volkszählung von 2011 mehr als 50.000 Einwohner, von denen rund 80 % saudische Staatsbürger sind. In der Region wird Landwirtschaft betrieben, darunter über 2.000 Weizenfarmen, womit aṣ-Ṣummān den ersten Rang in der Weizenproduktion Saudi-Arabiens einnimmt. Gouverneur ist seit 2019 Majd bin Abdallah al-'Arifi. Geschichte Der Name Qaryat al-Ulya bedeutet auf Arabisch „oberes Dorf“. Die Siedlung entstand an der Stelle eines Brunnens, der traditionell von nomadischen Beduinen als Wasserquelle genutzt wurde. Während des Machtaufstiegs von Ibn Saud ließ dieser neue Dörfer gründen, indem er Nomaden sesshaft machte und sie in der wahhabitischen Auslegung des Islams unterwies; diese Gemeinschaften wurden als die Ichwān bezeichnet. Im Jahr 1920 gründeten im Rahmen dieses Programms Nomaden des Stammes Mutair unter der Führung von Haif ibn Schuqair ad-Duwaisch die Stadt Qaryat al-Ulya. Nach der Schlacht von al-Dschahra im Jahr 1920 schrieb der Dichter Muhammad ibn al-ʿUthaimin in Bezug auf die Stadt: Geographie Die Stadt liegt etwa 350 Kilometer nordöstlich von Riad, 280 Kilometer nordwestlich von Dammam und rund 150 Kilometer südlich der Grenze zwischen Kuwait und Saudi-Arabien. Verwaltungsmäßig gehört sie zur Provinz asch-Scharqiyya (Ostprovinz). Das Gouvernement umfasst 22 Dörfer; das nächstgelegene befindet sich etwa 15 Kilometer entfernt, das am weitesten entfernte rund 190 Kilometer. Die Fläche des Gouvernements beträgt etwa 260 Quadratkilometer. Bevölkerung Laut der Volkszählung von 2011 zählt der Bezirk rund 50.000 Einwohner, von denen etwa 80 % saudische Staatsbürger sind. Wirtschaft Qaryat al-Ulya zeichnet sich durch einen hohen Grundwasserspiegel und fruchtbare Böden aus, was die Region besonders für die Landwirtschaft geeignet macht. Im Bezirk produzieren rund 2.000 landwirtschaftliche Betriebe jährlich etwa 250.000 Tonnen Weizen, womit rund die Hälfte des jährlichen Weizenbedarfs Saudi-Arabiens gedeckt wird. Einzelnachweise
Qaryat al-Ulya

Qaryat al-Ulya (Arabic: قرية العليا, romanized: Qaryat al-‘Ulyā) is a city located in the northeast of the Eastern Province, Saudi Arabia, specifically in the historic aṣ-Ṣummān area, which consists of more than 30 villages; Qaryat al-Ulya is the capital of this region. The whole Summan area includes a population of more than 50,000 people, 80% of them Saudis, according to the 2011 census. They maintain an agricultural area with more than 2,000 wheat farms, which ranks it first in Saudi Arabian wheat production. History The name Qaryat al-Ulya means upper village in Arabic. It was established on the location of a well which was traditionally used by nomadic Bedouin as a water source. During the rise to power of Ibn Saud, he created new villages by settling down nomads and indoctrinating them in the Wahabbi interpretation of Islam, calling them the Ikhwan. In 1920, as part of this program nomads from the Mutayr tribe founded the city of Qaryat al-Ulya, led by Hayf bin Shuqayr al-Duwaish. The city occupied a strategic position along the pilgrimage route from Basra and Bahrain to Mecca. Due to its proximity to the Kuwaiti and Iraqi borders, Ibn Saud built a fortress there, under the supervision of Prince Saud bin Abdullah bin Jallawi Al Saud, who was governor of Al-Ahsa in 1935–36. After the 1920 Battle of Jahra, the poet Muhammad ibn al Uthaymeen wrote in reference to the city: Geography The city is located 350 km northeast of Riyadh, 280 km northwest of Dammam, and 150 km south of Kuwait–Saudi Arabia border. Administratively the city falls under the Eastern Province. The governorate contains 22 villages, the nearest being 15 km away and the furthest, 190 km. The governorate encompasses about 260 km. Demographics According to the 2011 census, the district contains 50,000 inhabitants, of whom 80% are Saudi citizens. Economy Qaryat al-Ulya is distinguished by a high water table and fertile land, which makes it well-suited for farming. Around 2,000 farms in the district product 250,000 tons of wheat per year, which provides for about half of Saudi Arabia's yearly needs. References