NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ТЕС Ал-Каміл

ТЕС Ал-Каміл – теплова електростанція на сході Оману, за півсотні кілометрів на південний захід від міста Сур. У 2002-му на майданчику станції ввели в експлуатацію три встановлені на роботу у відкритому циклі газові турбіни потужністю по 94,1. Як паливо ТЕС використовує природний газ, постачений по трубопроводу від родовища Сайх-Равл, котрий живить завод зі зрідження газу Оман ЗПГ. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 132 кВ. Проект реалізували через компанію Al Kamil Power Company SAOG, головним учасником якої з часткою 65% є французька Engie. В 2022-му, після завершення двадцятирічного контракту на гарантований викуп продукції, власність на станцію повинна буде перейти до держави Оман. Примітки
ТЕС Мана

ТЕС Мана – теплова електростанція на півночі Оману, за сто тридцять кілометрів на південний захід від Маската. Перша електростанція в країні, споруджена приватним капіталом. У 1996-му на майданчику станції ввели в експлуатацію три встановлені на роботу у відкритому циклі газові турбіни номінальною потужністю від 28,9 МВт до 29,2 МВт, а в 2000-му їх доповнили ще двома з показниками 95 МВт та 97 МВт. В 2001 – 2008 роках виробництво станції коливалось від 982 до 1442 млн кВт-год. Як паливо станція використовує природний газ, постачений по трубопроводу Їбал – Маскат. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ та 220 кВ. Проект реалізували через компанію United Power Company, одним із засновників якої була французька GDF Suez. Наразі її основним учасником є саудійська Khaled Juffali Holding (54,5%). В 2020-му, після завершення двадцятирічного контракту на гарантований викуп продукції, власність на станцію повинна буде перейти до держави Оман. Примітки
ТЕС Сур

ТЕС Сур – теплова електростанція на півночі Оману, за десяток кілометрів на північний захід від міста Сур. Споруджена за технологією комбінованого парогазового циклу. У 2014-му на майданчику станції запустили в роботу п’ять газових турбін, які через відповідну кількість котлів-утилізаторів живлять три парові турбіни потужністю по 250 МВт. Як паливо станція споживає природний газ, постачений по трубопроводу від родовища Сайх-Равл до розташованого поруч заводу зі зрідження природного газу Оман ЗПГ. Для охолодження використовується морська вода. Проект реалізували через компанію Phoenix Power, засновниками якої були японські Marubeni (50%) та Chuba (30%), а також катарська Qatar Electricity&Water Company і місцева Multitech (5%). Примітки
ТЕС Аз-Зур-Північ

ТЕС Аз-Зур-Північ 1 – теплова електростанція на півдні Кувейту, за вісім десятків кілометрів на південний схід від його столиці міста Ель-Кувейт. Перший проект в електроенергетиці країни, споруджений за участю приватного капіталу. Станцію ввела в експлуатацію у 2016 році компанія Shamal Azzour Al-Oula KSC, яка належить уряду Кувейту (60%), місцевій A.H. Al Sagar & Brothers (5%) та іноземним інвесторам – французькій Engie і японській Sumitimo (по 17,5%). Учасники проекту отримали 40-річний контракт на викуп продукції, по завершенні якого ТЕС повністю перейде у власність Кувейту. Станцію розмістили на майданчику, сусідньому з належній державі ТЕС Аз-Зур-Південь. Також поряд планується звести станції Аз-Зур-Північ 2 і Аз-Зур-Північ 3, котрі використовуватимуть разом з Аз-Зур-Північ 1 спільну інфраструктуру для постачання палива, забору та скиду води, а також видачі продукції. ТЕС має один парогазовий блок комбінованого цикла номінальною потужністю 1539 МВт. Він складається із п'яти газових турбін потужністю по 228,5 МВт, які через відповідну кількість котлів-утилізаторів живлять дві парові турбіни з показниками по 251 Мт. Основним паливом для ТЕС є природний газ, який спершу можливо було подавати по трубопроводу Міна-аль-Ахмаді – Аз-Зур, а з 2021-го також отримувати від терміналу ЗПГ Аз-Зур. Для охолодження використовують морську воду із Перської затоки. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 400 кВ. З електростанцією інтегрований завод із опріснення, який використовує отримане від ТЕС тепло для випаровування води та має 10 виробничих ліній загальною потужністю 486 млн літрів на добу. В основі кожної лінії лежать модулі, котрі мають вагу 2600 тон та розміри 54х33х14 метрів. Їх виготовили у Китаї та доправили до Кувейту на спеціальному судні для транспортування великовагових та негабаритних вантажів. Примітки