Marín (Pontevedra)

Marín és una ciutat de la província de Pontevedra, situada a la comarca d'O Morrazo, a Galícia. Limita al nord amb la ria de Pontevedra, a l'est amb Pontevedra, al sud amb Vilaboa i Moaña, i a l'oest amb Bueu. Amb una superfície de 36,7 km² i una població d'uns 24.000 habitants, és un dels principals municipis de les Rías Baixas, i un dels centres marítims més importants de Galícia. Antigament, Marín s'anomenava Sant Xiao de Ancorados pels vaixells que fondejaven en les seves proximitats, però pot ser una deformació popular de Encoirados. Durant molt de temps es va especular sobre l'etimologia del topònim Marín. El pare Martín Sarmiento el relacionava amb el llatí mare ('mar'), però els estudis actuals consideren més probable que procedeixi del nom personal llatí Marinus, força estès durant l'antiguitat tardana i l'edat mitjana. El seu port pesquer és un dels més importants de Galícia i un dels principals del litoral atlàntic espanyol pel volum de captures i per la seva activitat comercial. Marín és coneguda també per albergar l'Escola Naval Militar, la principal acadèmia de formació dels oficials de l'Armada espanyola. Aquest centre es va instal·lar a la ciutat l'any 1943 i constitueix un dels seus principals símbols institucionals. Entre els seus alumnes més coneguts hi figura el rei Felip VI, que hi va completar part de la seva formació militar. Cada any, els actes de lliurament de despatxos als nous oficials esdevenen un dels esdeveniments més destacats de la vida pública local. El patrimoni històric del municipi inclou diversos exemples d'arquitectura religiosa i civil. Destaquen l'església vella de Santa María do Porto, d'origen romànic i reformada posteriorment, el Pazo de Cadro, diverses cases indianes construïdes gràcies a l'emigració americana i nombrosos cruceiros i hórreos repartits per les parròquies rurals. També és remarcable el conjunt de petròglifs de Mogor, considerat un dels jaciments d'art rupestre més importants de Galícia. Els anomenats Labirintos de Mogor, gravats a la roca durant la prehistòria, són una de les representacions laberíntiques més conegudes de la península Ibèrica. L'economia local es basa principalment en les activitats portuàries, la pesca, la indústria vinculada al sector marítim, els serveis i l'activitat generada per la presència de l'Armada. Entre les celebracions més destacades hi ha les festes de Sant Miquel, la festivitat de la Virgen del Carmen, molt arrelada entre la comunitat marinera, i nombrosos esdeveniments culturals vinculats a la tradició marítima. Parròquies Ardán (Santa María) O Campo (Santa María) Marín (San Xián) Marín (Santa María do Porto) Mogor (San Xurxo) San Tomé de Piñeiro (San Tomé) Seixo (Nosa Señora do Carme) Singularitat religiosa La congregació evangèlica és de les més nombroses d'Espanya, i és el municipi amb més percentatge d'habitants d'aquesta confessió (el 10%, segons fonts de la mateixa Església Evangèlica de Marín) i és exemple de convivència interconfessional a la seva comunitat autònoma i també a la resta de l'estat. La congregació més gran en nombre d'assistents es reuneix al centre de la població, en un edifici de gran valor arquitectònic pel seu estil català decimonònic, i per ser centenari (inaugurat el 31 de desembre de 1899). Altres congregacions de Marín són l'Església Evangèlica de Seixo, que es reuneix en un altre edifici centenari a Seixo, i una altra congregació de tall pentecostal al centre de Marín. Economia La pesca és la seva activitat econòmica principal. El seu port pesquer (42° 24′ N, 8° 42′ W) és el més important tant a escala regional (el primer de Galícia en captures, per davant del port de Vigo i el port de La Corunya) com a escala nacional, amb un tràfic de 2 milions de tones l'any 2002. Festes Hi ha moltes festes a Marín, entre elles es pot destacar: Les Festes del Carmen, 16 de juliol, que són les més importants de la vila amb la celebració de nombrosos actes al llarg dels 10 dies que dura oficialment la festivitat. La Festa de Sant Miquel, 29 de setembre. En aquest dia es realitza la "Danza das espadas". La festa de la Sidra i de la poma, en Sant Tomé de Piñeiro, on els productes d'aquesta terra són la base de la festa. El "Entroido", on els marinenses i els visitants es disfressen. Compte amb nombroses actuacions en els seus carrers a més de desfilades i concursos. El dia gran d'aquest "Entroido" és l'anomenat "Enterro da sardiña". Referències