NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
RTVE

Corporación de Radio y Televisión Española, S.A., znana również jako Radiotelevisión Española (Korporacja Radia i Telewizji Hiszpańskiej S.A., Radiotelewizja Hiszpańska) lub pod skrótem RTVE – komitet radiotelewizyjny działający w Hiszpanii od roku 1957. W skład grupy RTVE wchodzą dwie korporacje: Televisión Española i Radio Nacional de España. Nadawca objął w 2007 roku pośrednie zarządzanie hiszpańską publiczną usługą radiowo-telewizyjną, dawniej znaną jako Ente Público Radiotelevisión Española. RTVE jest członkiem Europejskiej Unii Nadawców. Kanały telewizyjne Własna usługa telewizyjna RTVE jest objęta działem Televisión Española (TVE). Wszystkie kanały TVE są nadawane w języku hiszpańskim, z wyjątkiem audycji w języku katalońskim w La 1 i La 2 na terytorium Katalonii produkowanych przez TVE Catalunya. Stacje radiowe Stacje radiowe RTVE podlegają oddziałowi Radio Nacional de España (RNE). Korporacja przyczyniła się do produkcji ponad 300 filmów, z których wiele otrzymało nagrody na międzynarodowych festiwalach filmowych na całym świecie. Od 1979 do 1987 roku druga sieć radiowa, znana jako Radiocadena Española była również częścią RTVE. Stacje RCE, w przeciwieństwie do RNE, wyświetlały reklamy. RCE została połączona z RNE w 1989 roku. Internet RTVE oferuje portal internetowy pod adresem rtve.es. Witryna jest zarządzana przez dział interaktywnych mediów RTVE (Interactivos RTVE) i umożliwia użytkownikom słuchanie i oglądanie transmisji na żywo ze stacji radiowych i telewizyjnych sieci. Portal zawiera również blogi i wiadomości. RTVE oferuje również platformę streamingową skierowaną do nastolatków, Playz. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona RTVE
RTVE

Корпорација радија и телевизије Шпаније а. д. (шп. Corporación de Radio y Televisión Española, S.A.) је шпански медијски јавни сервис. Дели се на Шпанску телевизију (Televisión Española) и Национални радио Шпаније (Radio Nacional de España) Историја Историја РТВЕ почиње 1937. када са емитовањем започиње Национални радио Шпаније (RNE), из Саламанке. Током првих година рада (RNE) је служио националистичким снагама за време Шпанског грађанског рата, а касније је служио Франциску Франку за информисање и оглашавање шпанском народу. Телевизија у Шпанији је званично почела са радом у октобру 1956, а у октобру 1973. Шпански национални радио и Шпанска телевизија су се спојили у Servicio Público Centralizado RadioTelevisión Española (Централизовани јавни сервис РТВЕ) 2007. РТВЕ је постала независна од државне управе, али и даље под државним власништвом. Легални статус и структура Легални статус фирме: акционарско друштво у потпуном власништву државе. Без обзира што је РТВЕ је независна од државне управе и даље под потпуном контролом владе и државне администрације. РТВЕ остварује своју делатност кроз две подружнице: Televisión Española (Шпанска телевизија), која производи La 1 (први програм) La 2 (други програм) 24h (информативни канал) Teledeporte - TDP (спортски канал) Clan (дечји канал) Cultural.es (документарни канал) Canal Parlamento (канал који преноси седнице парламента) и Radio Nacional de España (Национални радио Шпаније), који производи Национални радио (Nacional), главна национална радио-станица која нуди широк спектар програма Класични радио (Clásico), концерти и класична музика Радио 3, поп, рок, хип-хоп, светска музика, народна музика, итд. Радио 4, програм на каталонском Радио 5, канал на коме вести иду 24 сата дневно Радио за иностранство РТВЕ је одговоран и за Instituto Oficial de Radio y Televisión (Званични институт за радио и телевизију) и Симфонијски оркестар и хор РТВЕ. РТВЕ (као РНЕ) је члан Европске радиодифузне уније. Корпорација је произвела више од 300 филмова, од којих су многи били награђивани на филмским фестивалима широм света. Спољашње везе Медији везани за RTVE на Викимедијиној остави
RTVE

Radio Televisión Española (känt som RTVE; fullständigt namn Corporación de Radio y Televisión Española, S.A. eller Corporación Radiotelevisión Española) är det statsägda radio- och televisionsbolaget i Spanien. RTVE är den största audiovisuella gruppen i Spanien som sänder på spanska. Dessutom sänder man regionalt på de olika regionsspråken; bland annat finns i Katalonien både TV3 samt ett antal nischade specialkanaler på katalanska. Företaget finansierades tidigare delvis av reklam. Sedan 2010 har man dock slutat sända reklam. Sedan januari 2010 finansieras verksamheten till 50 % genom den statliga budgeten, medan den andra hälften finansieras genom ett extra skattepåslag med 0,9 % för de spanska mobiltelefonbolagen, 3 % skatt på de öppna privata televisionsbolagens intäkter och 1,5 % skatt på betalkanalerna. Se även Television i Spanien Referenser Externa länkar RTVE
Iglesia de Santa María del Campo (Vivero)

La iglesia de Santa María del Campo es un templo de culto católico, situada en la ciudad de Vivero, en la provincia de Lugo (Galicia, España). Está situada en la parte más alta del casco histórico, al lado del Monasterio de la Concepción, y es la más antigua de la ciudad. Esta iglesia es de estilo románico, que desde el año 1982 está considerada junto a su entorno como un bien de interés cultural, dentro del catálogo de monumentos del patrimonio histórico de España.​ Historia Aunque no se conoce la fecha exacta de su construcción, y los documentos más antiguos hacen referencia a que esta basílica "se remonta a una época antiquísima en su construcción y tan difícil de averiguar que se pierde en la historia de los siglos",​ se supone que el actual templo data del siglo XII, debido a que el estilo arquitectónico románico es el que está presente en esta construcción. Descripción arquitectónica La iglesia es de planta basilical con tres naves: la central, de seis metros de ancho y las laterales de tres. Separan las naves tres columnas por cada lado. Cuenta con un ábside semicircular, dividido al exterior en tres vanos por dos semicolumnas adosadas con vanos de arquitos semicirculares sobre columnillas acodilladas. El ábside se cubre con bóveda de cañón semicircular.​ La portada principal de esta iglesia consta de cuatro arquivoltas semicirculares, apoyadas las interiores sobre tres columnas. Cuatro escalones ofrecen el acceso al templo. Sobre la portada hay un tornalluvias y encima de él un rosetón. La fachada termina en punta de dos vertientes y está coronada por una cruz. Tiene a sus lados dos torres cuadrangulares, rematadas en forma de campana. En la de la izquierda está situado un reloj y en la de la derecha está situado el campanario, con tres campanas.​ Patrimonio parroquial Esta parroquia posee magníficos ornamentos y orfebrería, entre la que cabe destacar la gran cruz procesional, que data del siglo XVI, una de las más hermosas de Galicia.​ Cofradías parroquiales La única cofradía existente en la parroquia de Santa María del Campo es la Ilustre y Venerable Cofradía del Santísimo Rosario, que fue creada en el año 1282 en el desaparecido Convento de Santo Domingo de la localidad.​ En el año 1851, fue demolido el Convento de Santo Domingo, trasladándose la Cofradía del Rosario a la capilla de los Dolores, situada en la iglesia parroquial.​ Véase también Anexo:Bienes de interés cultural de la provincia de Lugo Iglesia de San Francisco (Vivero) Semana Santa en Vivero Ilustre y Venerable Cofradía del Santísimo Rosario Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Santa María del Campo.
Estación de Puenteambia

Puenteambia (en gallego, y oficialmente según Adif, Ponteambia)​ es un apeadero ferroviario situado en la parroquia de Puente Ambía en el municipio español de Baños de Molgas en la provincia de Orense, comunidad autónoma de Galicia. El apeadero no dispone de servicios de viajeros desde el 23 de junio de 2013, con la supresión de los servicios de Media Distancia Orense - Puebla de Sanabria.​ Situación ferroviaria La estación se encuentra en el punto kilométrico 219,052 de la línea férrea de ancho ibérico que une Zamora con La Coruña a 521 metros de altitud, entre las estaciones de Baños de Molgas y Paderne-Cantoña.​ El tramo es de vía única y está sin electrificar. Historia La voluntad de unir Madrid, vía Medina del Campo con Vigo por el camino más corto posible es antigua y apareció plasmada en algunos anteproyectos como el de 1864. Sin embargo, el mismo descartaba dicha posibilidad al considerar que suponía "dificultades enormísimas" que superaban incluso "los de la bajada del puerto de Pajares en el ferrocarril de Asturias".​ Es por ello, que la estación no fue inaugurada hasta el 1 de julio de 1957 con la puesta en marcha del tramo Orense – Puebla de Sanabria de la línea Zamora-La Coruña vía Orense.​ Su explotación inicial quedó a cargo de RENFE cuyo nacimiento se había producido en 1941. Desde el 31 de diciembre de 2004 Renfe Operadora explota la línea mientras que Adif es la titular de las instalaciones ferroviarias. La estación Puenteambia es un simple apeadero compuesto por un único andén en el que se encuentra un pequeño refugio. Carece de cualquier otro servicio o infraestructura. Servicios ferroviarios En el apeadero, realizaba parada un tren diario por sentido de Media Distancia, operado por Renfe y comercializado como MD, que conectaba las estaciones de Orense y Puebla de Sanabria y pertenecía a la línea 2 (Santiago de Compostela - Orense - Puebla de Sanabria) de la red de Media Distancia. Los servicios entre Orense y Puebla de Sanabria fueron suprimidos el 23 de junio de 2013, dentro de un plan de racionalización de servicios ferroviarios que acabó con la Obligación de Servicio Público.​ Desde esa fecha, el apeadero no dispone de servicio de viajeros. Referencias
Mercat d'Abastos de Santiago de Compostel·la

El Mercat d'Abastos o Praza de Abastos de Santiago de Compostel·la és un mercat de productes frescos com formatges, carns, peixos, mariscs o verdures situat al centre històric de la capital gallega, concretament al barri d'Altamira. És el lloc més visitat de la ciutat després de la catedral de Sant Jaume. L'actual instal·lació, dissenyada per l'arquitecte Joaquín Vaquero Palacios i que segueix «els gustos estètics neoromànics del nou règim», va substituir el desaparegut Mercado da Cidade, que havia estat enderrocat quatre anys abans, el 1937. La funció comercial de la zona es remunta al segle XVIII. La construcció del primitiu mercat es va projectar l'any 1870 i es va concloure el 1874, mentre que les obres de l'actual van començar el 1938 i van acabar el 1945. Es troba al costat de l'església de San Fiz de Solovio. Referències
ГЕС Сан-Агустін

ГЕС Сан-Агустін (ісп. San Agustin) — гідроелектростанція на північному заході Іспанії. Розташована між ГЕС Сан-Себастіан (вище за течією) та ГЕС-ГАЕС Пуенте-Бібей, входить до складу каскаду на річці Бібей (ліва притока Сіль, яка в свою чергу є лівою притокою найбільшої річки Галісії Мінью). Для роботи станції річку перекрили греблею Піас. Це кам'яно-накидна споруда із бетонним ущільненням висотою 47 метрів та довжиною 260 метрів, на спорудження якої пішло 318 тис. м3 матеріалу. Вона утримує сховище об'ємом 9,8 млн м3, від якого вода подається по дериваційному тунелю довжиною 7,7 км до машинного залу, розташованого в кількох кілометрах на північний захід у гірському масиві правобережжя Bibey (при цьому сама річка після греблі спочатку описує вигнуту на південь дугу). Основне обладнання станції становлять два гідроагрегати потужністю по 32,6 МВт. Зв'язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
ГЕС Прада

ГЕС Прада (ісп. de Prada) — гідроелектростанція на північному заході Іспанії. Знаходячись вище від ГЕС Сантьяго-Харес, становить верхній ступінь в каскаді на річці Ріо-Харес, яка впадає праворуч у Бібей (через Сіль належить до сточища найбільшої річки Галісії Мінью). Для роботи станції річку перекрили бетонною контрфорсною греблею заввишки 85 метрів та завдовжки 280 метрів, на спорудження якої пішло 180 тис м3 бетону. Вона утримує водосховище із площею поверхні 5,8 км2 та об'ємом від 6 до 122 млн м3 (в залежності від рівня поверхні, який може коливатись між позначками 788 та 845 метрів НРМ). Накопичена вода подається по дериваційному тунелю на північ, де у 2 км від греблі біля впадіння в Ріо-Харес її правої притоки Ріо-Мао розташований машинний зал. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 33,2 МВт, які при напорі від 263 до 320 метрів забезпечують виробництво 156 млн кВт-год електроенергії на рік. Зв’язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
ГЕС Белесар

ГЕС Белесар (ісп. belesar) – гідроелектростанція на північному заході Іспанії. Розташована вище за ГЕС Os Peares, становить верхній ступінь каскаду найбільшої річки Галісії Мінью. Для роботи станції річку перекрили гравітаційною греблею висотою 129 метрів та довжиною 500 метрів, на спорудження якої пішло 735 тис м3 матеріалу. Вона утворила витягнуте по долині річки на 50 км водосховище з площею поверхні 17,3 км2 та об'ємом від 32 до 646 млн м3 (в залежності від рівня поверхні). Під час будівництва організували перенесення на кілька сотень метрів низку споруд середньовічного міста Портомарин. Розташований неподалік від греблі машинний зал станції споруджено у підземному виконанні. На початку 1960-х років його обладнали трьома турбінами типу Френсіс номінальною потужністю по 75 МВт, як використовували напір у 136 метрів. Відпрацьована вода поверталась у річку по відвідному тунелю довжиною 1,3 км. На початку 2010-х років спорудили другу чергу станції у складі двох турбін того ж типу, але значно меншої потужності – по 10,4 МВт. Вони працюють при напорі у 121 метр та здійснюють випуск води одразу біля греблі, що дозволило підтримати природну біосферу річки на ділянці до виходу відпрацьованої води першої черги. Очікується також спорудження третьої черги потужністю 210 МВт. Зв’язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
Talsperre Los Peares

Die Talsperre Los Peares (spanisch Presa de Los Peares') ist eine Talsperre mit Wasserkraftwerk in den Gemeinden Carballedo und Pantón, Provinz Lugo, Spanien. Sie staut den Miño zu einem Stausee auf. Die Talsperre dient der Stromerzeugung. Mit ihrem Bau wurde 1947 begonnen; sie wurde 1955 fertiggestellt. Die Talsperre ist im Besitz von Naturgy und wird auch von Naturgy betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk ist eine Gewichtsstaumauer aus Beton mit einer Höhe von 94 m über der Gründungssohle. Die Mauerkrone liegt auf einer Höhe von 196,5 (bzw. 197) m über dem Meeresspiegel. Die Länge der Mauerkrone beträgt 261 m. Das Volumen beträgt 410.000 m³. Die Staumauer verfügt sowohl über einen Grundablass als auch über eine Hochwasserentlastung. Über den Grundablass können maximal 100 m³/s abgeleitet werden, über die Hochwasserentlastung maximal 3568 m³/s. Das Bemessungshochwasser liegt bei 4000 m³/s. Stausee Beim normalen Stauziel von 194 m erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 5,35 (bzw. 6) km² und fasst 182 (bzw. 183) Mio. m³ Wasser; davon können 148 Mio. m³ genutzt werden. Der Stausee erstreckt sich über eine Länge von 22,5 km. Er dient als Unterbecken des geplanten Pumpspeicherkraftwerks Belesar III. Kraftwerk Los Peares I Das Kraftwerk ging 1954 in Betrieb; seine installierte Leistung beträgt mit drei Francis-Turbinen 159 (bzw. 181) MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung beträgt 350 Mio. kWh. Der Durchfluss liegt bei 66,6 m³/s je Turbine. Los Peares II Das Kraftwerk ging 2013 in Betrieb; seine installierte Leistung beträgt 18,15 MW. Die zwei Turbinen befinden sich in einem Maschinenhaus auf der rechten Flussseite. Die durchschnittliche Jahreserzeugung beträgt 118 Mio. kWh. Der Durchfluss liegt bei insgesamt 23 m³/s. Los Peares III Los Peares III ist ein geplantes Kraftwerk, dessen installierte Leistung mit einer Francisturbine bei 158 MW liegen soll. Der zugehörige Generator leistet 198 MVA. Das oberirdische Maschinenhaus befindet sich auf der rechten Flussseite. In der Schaltanlage wird die Generatorspannung von 16,5 kV mittels Leistungstransformatoren auf 132 kV hochgespannt. Der Durchfluss liegt bei 190 m³/s. Die Kosten für das Projekt werden mit 29 Mio. € angegeben. Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in Spanien Liste von Talsperren der Welt (Spanien) Weblinks Embalse de los Peares, sobre el río Miño. YouTube, 4. März 2014, abgerufen am 20. August 2020 (spanisch). Einzelnachweise
ГЕС Ос Пєарес

ГЕС Ос Пєарес (ісп. Os Peares) – гідроелектростанція на північному заході Іспанії. Розташована між ГЕС Белесар (вище по течії) та ГЕС Велле, входить до каскаду на найбільшій річці Галісії Мінью. Для роботи станції річку перекрили гравітаційною греблею висотою 94 метри та довжиною 261 метр, на спорудження якої пішло 410 тис м3 матеріалу. Вона утворила водосховище з площею поверхні 4,8 км2 та об'ємом від 9 до 182 млн м3 (в залежності від рівня поверхні). Розташований неподалік від греблі машинний зал станції на початку 1950-х років обладнали трьома турбінами типу Френсіс номінальною потужністю по 53 МВт, як використовували напір у 96 метрів. На початку 2010-х років спорудили другу чергу станції у складі двох турбін того ж типу, але значно меншої потужності – по 8,9 МВт, які працюватимуть при напорі у 90 метрів. Очікується також спорудження третьої черги потужністю 158 МВт. Зв’язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 132 кВ. Примітки
Kraftwerk Velle

Das Kraftwerk Velle (spanisch Central de Velle) ist ein Laufwasserkraftwerk bei der Stadt Ourense, Provinz Ourense, Spanien. Es staut den Miño zu einem Stausee auf. Mit der Errichtung des Kraftwerks wurde im August 1962 begonnen; es ging im Juni 1966 in Betrieb. Das Kraftwerk ist im Besitz von Naturgy und wird auch von Naturgy betrieben. Absperrbauwerk Das Absperrbauwerk besteht aus einer Wehranlage mit fünf Wehrfeldern auf der rechten Flussseite sowie einem Maschinenhaus auf der linken Seite. Die Höhe über der Gründungssohle beträgt 26 (bzw. 27) m. Die Mauerkrone liegt auf einer Höhe von 110 m über dem Meeresspiegel. Die Länge der Mauerkrone beträgt 195 m. Das Volumen des Bauwerks beträgt 55.000 m³. Über die Wehranlage können maximal 8214 m³/s abgeleitet werden. Das Bemessungshochwasser liegt bei 8000 m³/s. Stausee Beim normalen Stauziel von 108 m erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 2,6 (bzw. 2,63) km² und fasst 17 Mio. m³ Wasser. Kraftwerk Die installierte Leistung des Kraftwerks beträgt 80 (bzw. 81 86,48 oder 90) MW. Die durchschnittliche Jahreserzeugung liegt bei 165 Mio. kWh. Jede der beiden Kaplan-Turbinen leistet maximal 40 (bzw. 40,6) MW. Die Nenndrehzahl der Turbinen liegt bei 75 Umdrehungen pro Minute. Die Fallhöhe beträgt 13 m. Der Durchfluss liegt bei 374 m³/s. In der Schaltanlage wird die Generatorspannung von 11 kV mittels Leistungstransformatoren auf 240 kV hochgespannt. Siehe auch Liste von Wasserkraftwerken in Spanien Weblinks Abren dos compuertas de la central de Velle. YouTube, 24. November 2019, abgerufen am 15. August 2020 (spanisch). Anmerkungen Einzelnachweise
ГЕС Велле

ГЕС Велле (ісп. Presas de Velle) – гідроелектростанція на північному заході Іспанії. Розташована між ГЕС Ос Пєарес (вище по течії) та ГЕС Кастрело, входить до каскаду на найбільшій річці Галісії Мінью. Для роботи станції річку перекрили гравітаційною греблею висотою 26 метрів та довжиною 195 метрів, на спорудження якої пішло 55 тис м3 матеріалу. Вона утворила водосховище з площею поверхні 2,3 км2 та об'ємом від 0,9 до 17 млн м3 (в залежності від рівня поверхні), при цьому корисний об’єм складає до 9 млн м3. У 1966-1967 роках станцію обладнали двома турбінами типу Каплан загальною потужністю 80 МВт, які при напорі 14,1 метра забезпечували виробництво 320 млн кВт-год електроенергії на рік. Хоча напір цієї ГЕС суттєво менше, ніж у розташованих вище станцій (Белесар, Ос Пєарес), проте завдяки розташуванню після впадіння великого лівого притоку Сіль вона працює зі значно більшим об'ємом води. Після модернізації потужність станції зросла до 86 МВт. На Велле розташований диспетчерський центр компанії Gas Natural Fenosa, з якого здійснюється управління 51 гідроелектростанцією. Зв’язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
ГЕС Албареллос

ГЕС Албареллос (ісп. PRESA: ALBARELLOS) — гідроелектростанція на північному заході Іспанії на річці Авіа (права притока найбільшої річки Галісії Мінью). Для роботи станції Авію перекрили арковою греблею висотою 90 метрів та довжиною 285 метрів, на спорудження якої пішло 217 тис. м3 матеріалу. Вона утворила водосховище з площею поверхні 2,8 км2 та об'ємом від 4,5 до 91 млн м3 (в залежності від рівня поверхні). Окрім прямого стоку, до нього через тунель довжиною 4,25 км подається ресурс із Вінью (ліва притока Авіа, яка впадає в неї нижче від греблі Албареллос). На Вінью при цьому споруджена гравітаційна гребля висотою 15 метрів та довжиною 27 метрів, яка потребувала 2,5 тис. м3 матеріалу та утримує невеличку водойму із об'ємом 0,1 млн м3. Із водосховища Албареллос вода подається до машинного залу, розташованого нижче по долині річки, через дериваційний тунель довжиною 3,1 км, який переходить у напірний водогін довжиною 230 метрів. Діаметр цієї системи коливається від 3,75 до 2,65 метра. Основне обладнання станції становить одна турбіна типу Френсіс потужністю 59,2 МВт, яка при напорі 153 метри може виробляти до 200 млн кВт-год електроенергії на рік. Зв'язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
ГЕС Еуме

ГЕС Еуме (ісп. Eume) — гідроелектростанція на північному заході Іспанії в Галісії. Споруджена на річці Еуме, яка впадає в Атлантичний океан біля Ла-Корунья, створюючи естуарій Рія-де-Бетансос. Розташована нижче від водосховища малої ГЕС Ла-Рібейра (5,3 МВт), є найпотужнішою станцією на Еуме. Використання гідроенергетичного потенціалу Еуме розпочали ще у 1903 році з греблі Ventureira, при якій працювала ГЕС de A Capela. На їх заміну у 1960 році ввели новий потужний об'єкт, робота якого забезпечується водосховищем об'ємом 125 млн м3, створеним за допомогою аркової греблі висотою 103 метри та довжиною 284 метри, на яку пішло 225 тис. м3 матеріалу. Зі сховища вода подається до машинного залу, розташованого дещо нижче на лівому березі річки. Для цього прокладено дериваційний тунель довжиною 2,8 км та діаметром 3,3 метра, який переходить у два напірні водоводи довжиною по 310 метрів при діаметрі 2 метри. Така схема забезпечує напір у 249 метрів. Основне обладнання станції становлять дві турбіни потужністю по 27,2 МВт, які можуть виробляти до 180 (за іншими даними — 239) млн кВт·год електроенергії на рік. Зв'язок з енергосистемою відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 132 кВ. Примітки
Estació d'O Porriño

L'estació d'O Porriño es troba a la localitat gallega d'O Porriño, a la província de Pontevedra. Té serveis de mitjana i llarga distància operats per Renfe. Pertany a la línia que uneix Monforte de Lemos amb Redondela, que és d'ample ibèric, en via única i està electrificada. Trens Mitjana Distància Llarga Distància Referències Enllaços externs Estació d'O Porriño a la web d'Adif