Franche-Comté

Franche-Comté, francosko: [fʁɑ̃ʃ kɔ̃te] ), je bila Od leta 1956 do 2015 vzhodna francoska upravna regija ob meji s Švico. Od 1. januarja 2016 je del nove regije Bourgogne-Franche-Comté. Njeno glavno in hkrati največje mesto je Besançon. Danes je kulturna in zgodovinska regija severovzhodne Francije. Sestavljajo jo sodobni departmaji Doubs, Jura, Haute-Saône in Territoire de Belfort. Leta 2021 je imela 1.179.601 prebivalcev. Regija je poimenovana po Franche Comté de Bourgogne (Burgundska grofija), ki se je v 15. stoletju dokončno ločila od same regije Burgundija. Leta 2016 sta se ti dve polovici zgodovinskega kraljestva Burgundija ponovno združili kot regija Burgundija - Franche-Comté. Je tudi 6. največja regija v Franciji. Ime »Franche-Comté« je ženskega spola, ker je bila beseda »comté« v preteklosti na splošno ženskega spola, danes pa moškega spola. Glavna mesta so prestolnica Besançon, Belfort in Montbéliard. Druga pomembna mesta so Dole (glavno mesto, preden je regijo konec 17. stoletja osvojil Ludvik XIV. Francoski), Vesoul (glavno mesto Haute-Saône), Arbois (»vinska prestolnica« Jure) in Lons-le-Saunier (glavno mesto Jure). Zgodovina Regija je bila naseljena že od paleolitika in so jo zasedali Galci. Med germanskimi migracijami so jo nato močno naselili Germani, predvsem Burgundi, ki so se naselili v regiji, potem ko so Galci območje zapustili. Kasneje je bila v 5. stoletju del ozemlja Alemanov, nato pa od leta 457 do 534 del Burgundskega kraljestva. Burgundi so sprejeli kalcedonsko krščanstvo in pokristjanjevali regijo. Leta 534 je postala del Frankovskega cesarstva. Leta 561 je bila vključena v Merovinško kraljestvo Burgundija pod Guntramom, tretjim sinom Klotarja I. Leta 613 je Klotar II. ponovno združil Frankovsko cesarstvo pod svojo oblastjo, regija pa je ostala del Burgundskega kraljestva pod kasnejšimi Merovingi in Karolingi. Svobodna grofija Burgundija V skladu z Verdunsko pogodbo (843) so bile vse severozahodne regije karolinške Burgundije dodeljene Zahodni Frankovski, preostali del Burgundije pa Srednji Frankovski. Do konca 9. stoletja je bil zahodnofrankovski del organiziran kot vojvodina Burgundija, vzhodne regije pa so pripadale kraljestvu Burgundija, ki je bilo postopoma razdeljeno na več fevdalnih političnih enot. Ena od njih, ki je obsegala velik del Zgornje Burgundije, je postala znana kot grofija Burgundija in je od leta 1032 pripadala Svetemu rimskemu cesarstvu. Ime Svobodna grofija Burgundija (Franche Comté de Bourgogne; Freigraffschaft Burgund) se je uradno pojavilo šele leta 1366. Svobodno grofijo (Franche Comté) je pridobil Ivan Neustrašni, vojvoda Burgundije, s čimer je bila svobodna grofija podrejena istemu fevdalnemu gospodu kot vojvodina. Konec 15. stoletja sta se ponovno ločila, saj je vojvoda in grof Karel Drzni umrl leta 1477 brez sinov, njegov bratranec, kralj Ludvik XI. Francoski, pa posledično ni uspel pridobiti celotne Burgundije, zato je svobodno grofijo leta 1493 s pogodbo iz Senlisa odstopil Filipu Avstrijskemu. Leta 1506 je Filipa nasledil njegov sin Karel, bodoči španski kralj (1516) in sveti rimski cesar (1519). Vse njegove burgundske posesti, vključno s svobodno grofijo, so kasneje prešle na njegovega sina Filipa II. Španskega, s čimer so se utrdile politične vezi med habsburškimi posestmi v Burgundiji in habsburško Španijo. Čeprav so ji vladali španski Habsburžani, svobodna grofija ni bila nikoli priključena Španskemu kraljestvu in je tako ostala domena znotraj Svetega rimskega cesarstva. Leta 1598 je španski kralj Filip II. odstopil svobodno Burgundsko grofijo skupaj s špansko Nizozemsko svoji hčerki Izabeli Klari Evgeniji, ki je tem deželam vladala kot suverena monarhinja skupaj s svojim možem nadvojvodo Albertom VII. Avstrijskim. Po Albertovi smrti leta 1621 so bile vse te regije, vključno s Svobodno Burgundsko grofijo, vrnjene španskim Habsburžanom, vendar je zelo spoštovana princesa Izabela ostala vladati kot guvernanta do svoje smrti leta 1633 pod suverenostjo svojega bratranca, španskega kralja Filipa IV. Med devolucijsko vojno (1667–1668) je regijo Franche-Comté okupirala francoska kraljeva vojska, vendar je bila kmalu vrnjena španskim Habsburžanom v skladu z Aix-la-Chapelle pogodbo, podpisano 2. maja 1668. Med vojno štirikratne zveze (1673–1678) so regijo leta 1674 ponovno zavzeli Francozi, tokrat za vedno, saj je bila uradno odstopljena Franciji z Nijmegensko pogodbo (1678), s čimer je zapustila Sveto rimsko cesarstvo in končala habsburško obdobje v zgodovini Franche-Comtéja. Provinca Kraljevine Francije Francija je uradno priključila regijo Franche-Comté leta 1678, vendar so manjše enklave, kot je Montbéliard, ostale zunaj francoskega nadzora. Franche-Comté je bil eden zadnjih delov Francije, ki je imel tlačanstvo. Leta 1784 je bila polovica prebivalstva tlačana, kar je predstavljalo 400.000 od milijona francoskih tlačanov. Lastniki zemljišč so vzeli dvanajstino prodajne cene, če je tlačan (mainmortable) želel prodati posest. Tlačani niso bili prisiljeni ostati na zemlji, vendar je lahko gospodar zahteval pravico do sledenja, po kateri je kmet, ki je umrl zunaj svoje posesti, zemljo prepustil gospodarju, tudi če je imel dediče. Zemlja pobeglega tlačana je bila po desetih letih zasežena. Ludvik XVI. je 8. avgusta 1779 izdal odlok o prepovedi teh praks, vendar je parlament v Besançonu to blokiral do leta 1787. Po letu 1790 Prebivalstvo regije se je od leta 1851 do 1946 zmanjšalo za petino, kar je odražalo nizko naravno rast v Franciji in migracije v bolj urbanizirane dele države. Največji upad se je zgodil v Haute-Saône in Juri, ki ostajata med območji, ki so bolj odvisna od kmetijstva v državi. Geografija Regija leži v vzhodni Franciji ob 230 km dolgi vzhodni meji s Švico, s katero jo loči hribovje Jure. Na jugu meji na nekdanje regije Rona-Alpe, na zahodu na Burgundijo, na severu pa na regije Šampanja-Ardeni, Loreno in Alzacijo. Glavna mesta Jezik Med regionalnimi jeziki Francije se izraz Franc-comtois nanaša na dve narečji dveh različnih jezikov. Franc-comtois je ime narečja jezika Langue d'Oïl, ki ga govorijo ljudje v severnem delu regije. Arpitansko narečje se v njenem južnem delu govori že od 13. stoletja (južni dve tretjini Jure in južna tretjina Doubsa). Oba sta priznana kot jezika Francije. Izobraževanje Na začetku šolskega leta 2018 je bilo v Franche-Comtéju v šolah 215.178 študentov. Regija ima potencial v raziskovalnem sektorju. V Besançonu najdemo Nacionalno šolo za mehaniko in mikrotehnologijo (ENSMM) ali UTBM, Tehniško univerzo Belfort-Montbéliard[17] v Belfortu in Montbéliardu. Univerza Franche-Comté se nahaja predvsem v Besançonu. Ima 24.000 študentov, razporejenih na šestih področjih usposabljanja in raziskav (UFR), vključno s petimi v Besançonu in enim v Belfortu in Montbéliardu, dva univerzitetna tehnološka inštituta (IUT) (Besançon-Vesoul in Nord Franche-Comté), 920 študentov inženirstva na ENSMM in 2550 študentov na UTBM. Tipični regionalni izdelki Vino: Vin Jaune, Arbois Sir: Cancoillotte, Bleu de Gex, Comté, Édel de Cléron, Metton, Morbier, Munster, Vacherin Mont d'Or Klobase: Saucisse de Montbéliard, Saucisse de Morteau, Gendarme Sklici