NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
St. Olaf's Church, Jomala

The Church of St. Olaf is a medieval stone church in Jomala, Åland. It belongs to the Evangelical Lutheran Church of Finland. Dating from about 1260 to 1280, it is possibly the oldest Christian church in Finland, and was extended in the 19th century. It is constructed of local red granite and limestone. The church is dedicated to King Olaf II of Norway, patron saint of the Åland Islands and Jomala. Pope Alexander III confirmed Olaf's local canonization in 1164, making him a universally recognised saint of the Roman Catholic Church. The coloured wall paintings from the 1280s on the Western gable represent scenes from the parable of the Prodigal Son. Considerations to expand the church began in the 17th century and a plan from 1808, while under Swedish rule, was not acted on. From 1844, under the Russian Empire, the extensions were made. In 1968, a new stained-glass window was donated to the church by the American artist Ture Bengtz, whose ancestors were from Jomala. See also Medieval stone churches in Finland References
Église Saint-Olaf de Jomala

L'église Saint-Olaf (en finnois : Jomalan kirkko ou Pyhän Olavin kirkko), est un édifice religieux luthérien sis à Jomala, dans l'archipel d'Åland en Finlande. Construite probablement entre 1260 à 1280, l'église est la plus ancienne église chrétienne de Finlande et elle a été agrandie au XIXe siècle. Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « St. Olaf's Church, Jomala » (voir la liste des auteurs). Annexes Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Églises médiévales en pierre de Finlande (sv) Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Jomala kyrka

Jomala kyrka i Jomala kommun på fasta Åland är tillägnad Sankt Olof och ligger alldeles vid ett stort järnåldersgravfält. Kyrkan har länge ansetts vara den äldsta på Åland. Jomala kyrka är moderkyrka för Jomala församling. Historia Det finns många tecken på platsen som vittnar och kyrklig aktivitet under tidigt 1200-tal. Däremot är det inget som tyder på en tidigare träkyrka. Två kalkstensskulpturer, Jomalalejonet och ett litet ansikte, är från samma tid. Kyrkobyggnaden Jomala kyrka är byggd av röd granit med inslag av kalksten och spåntäckt tak. Kyrkan tillkom i sin första form under tidigt 1200-tal. I den tidigaste kyrkan låg torn (1280-tal), långhus och kor i en linje från väster till öster och alla tre var bredare än långa. Efter flera ombyggnader under 1800-talet fick kyrkan en ovanlig T-formad lösning, där en nordsydlig tvärarm byggts till öster om långhuset samt en sakristia som tillkommit öster om denna tvärarm. Väggmålningar Kyrkan fick sina unggotiska väggmålningar i gult, blått, grönt och rött under 1280-talet. Bland annat finns Yttersta domen återgiven på långhusets västgavel. Inventarier Ett krucifix från Gotland från senare delen av 1200-talet. En Mariaskulptur från cirka 1300 som ändrats till Sankta Anna. En Mariaskulptur med Jesusbarnet. Fragment av ett baltiskt altarskåp från 1400-talet. En dopfunt från Gotland från mitten av 1200-talet. Den moderna glasmålningen i vapenhuset föreställer Sankt Olof och är en gåva av konstnären Ture Bengtz. Orgel På 1870-talet byggde Zachariassen en orgel. Den stod tidigare på en läktare i väster som är riven. Galleri: Kyrkan med omgivningar 29 juni 2021 Källor Vidare läsning Hiekkanen, Markus (2020). Finlands medeltida stenkyrkor. Stockholm: Kungl. Vitterhets historie och antikvitetsakademien. sid. 487-492. Libris n0bnsbs4l2bcgvwv. ISBN 9789188763112 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Jomala kyrka. Jomala församling Ålands kyrkor – text och bilder
Vasa övningsskola

Vasa övningsskola (VÖS) is a Swedish-speaking normal school in Vaasa, Finland. VÖS is a part of Åbo Akademi University, and its Faculty of Education and Welfare Studies located in Vaasa. It is the only Swedish normal school in Finland. VÖS provides preschool, primary and lower and upper secondary education, and in addition is one of the 17 schools in Finland with an International Baccalaureate upper secondary school programme. The predecessor of VÖS was Wasa Trivialskola, which was officially founded in 1684, although teaching began already in 1611. The name Trivialskola refers to the trivium, and in that time, the subjects were religion, Latin and Greek. In 1844, the school changed its name to Vasa Gymnasium. In the town fire of Vaasa in 1852, the school building was destroyed, and upon rebuilding, the school was located to its present location in the center of the city, next to the church of Vaasa on Kirkkopuistikko (Swedish: Kyrkoesplanaden). In rankings based on scores of the Finnish matriculation examination, the upper secondary school of VÖS (Vasa övningsskola gymnasium) has been ranked as #8 of the 35 Swedish-speaking schools of Finland. The average score was 25.1, slightly higher than the national average of 24.0, which score nevertheless places it #1 in the city of Vaasa. 104 students completed the matriculation examination in 2009, and 49% gained admission to tertiary education immediately upon graduation. Former students of the school include Finland's national poet Johan Ludvig Runeberg (1804–1877). See also Education in Finland References External links VÖS home page International Baccalaureate Organization page on VÖS
Posteljooninpuisto

Posteljooninpuisto (Finnish for "Postman's Park") is a French formal garden style park built in the 1930s in central Tampere, Finland, at the corner of Rautatienkatu and Itsenäisyydenkatu. At the corner of the park is the former head post office of Tampere. The park is also internally connected to the Tampere railway station located next to it, which the Finnish Heritage Agency has classified as a significant cultural environment. The park is owned by the city of Tampere. The majority of the trees at Posteljooninpuisto are deciduous. Trees planted there include common lindens. All of the lawn areas, structures of walking paths and lights were renovated from 2017 to 2018. At the same time, a pool was built underneath the park, in order to prevent urban runoff water from draining to the tunnel underneath the railway. The steel sculpture Elämän virta ("Flow of life") designed by Aimo Taleva is located at the park. It is a memorial to the schlager and tango singer Olavi Virta, who lived his final years in Tampere. References
Parc du facteur

Le parc du facteur (finnois : Posteljooninpuisto) est un parc du quartier de Kyttälä à Tampere en Finlande. Présentation De type jardin à la française, le parc du facteur construit dans les années 1930 appartient à la ville. Il est situé au centre de Tampere, au coin des rues Rautatienkatu et Itsenäisyydenkatu. Sur sa bordure nord se trouve l'ancien bureau de poste principal de Tampere. Le parc est planté de feuillus, notamment des tilleuls. Le parc du facteur est étroitement lié à la gare de Tampere que la direction des musées de Finlande a classé comme un site culturel construit d'intérêt national. Dans le parc, il y a une sculpture en acier le courant de la vie (1984) conçue par Aimo Taleva. C'est un monument dédié au chanteur de Olavi Virta qui a vécu à Tampere pendant les derniers jours de sa vie. Références Voir aussi Liens internes Attractions touristiques de Tampere Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande Portail des espaces verts
Tjusterby Manor

Tjusterby Manor (Swedish: Tjusterby gård, Finnish: Tyyskylän kartano) is a manor house in Siuntio in the Finnish region of Uusimaa. The manor house is located in Siuntio Church Village by the prehistoric Skällberget hill fort. The former main building of Tjusterby Manor was destroyed in a fire on the 8th of May 2011. A new main building was constructed later the same year. Tjusterby Manor is owned privately. History and architecture The Old Manor House The original main building of Tjusterby was destroyed in a fire in 1903. After the fire, a new main building, designed most likely by famed architect Carl Ludvig Engel, was moved from Helsinki to Siuntio. As previously mentioned, this 19th-century building was destroyed in a fire in 2011. The manor house was under restoration, and the fire started when paint was being removed inside the manor by using heat blowers. The building represented empire style. Its frame was made of timber and the facades were painted yellow. The two-storey construction encompassed 450 square metres. Tjusterby Manor was owned privately until the 1960s, when it became a course centre for people with visual disabilities. In the 1980s Tjusterby became a rehabilitation centre to aid people with drug addiction. Later on, the rehabilitation centre was closed down, and the manor house stood empty for some years, until it was bought by private individuals, who started renovating the manor house to make it a private home once again. The old manor by Engel was one of the most important sights in Siuntio. The manor house was considered a significant cultural object even on the national level. The New Manor House The new Tjusterby Manor was constructed on the same place of the previous manor, destroyed in a fire. Stone elements were used as construction material, and the building works were completed in 2011. Only an old stone cellar, located under the main building remains from the former main building. The new Tjusterby was constructed by JokaRak Oy. Architecturally the new manor house resembles the old one. See also Pickala Manor Siuntio Suitia Manor Sjundby Manor References
Tjusterby gård

Tjusterby gård är en herrgård i Sjundeå kyrkby i Nyland i Finland. Den nuvarande huvudbyggnaden uppfördes år 2011 efter att den gamla herrgården från slutet av 1800-talet fått svåra skador i en omfattande brand. Gården är i privat ägo. Historia Tidigare huvudbyggnader Det är okänt vem som uppförde Tjusterby gårds första huvudbyggnad men efter en brand på slutet av 1800-talet flyttades en byggnad från Kaserntorget i Helsingfors, som troligen ritats av arkitekt C.L. Engel eller någon på hans arkitektbyrå, till gården. År 1903 brann hela gården upp och ägaren började uppföra en ny huvudbyggnad. Gården såldes till S. Salovius, som byggde färdig huvudbyggnaden och lät bygga en ladugård och ett stall, bägge av gråsten. Efter Finlands inbördeskrig år 1918 avstyckades flera fastigheter från gården, bland annat den största, Västerkulla, som avstyckades 1920. Tjusterby gård var i privat ägo fram till på 1960-talet då den blev kursgård för synskadade. På 1980-talet var herrgården ett center för drogmissbrukare och tio år senare var gården hem för asylsökande. Efter att ha stått tom en tid köptes gården av en barnfamilj som inledde en omfattande renovering. Branden började när en varmluftsblåsare, som hade använts för att ta bort färg vid gårdens renoveringsarbete, antände byggnaden. Den gamla herrgården var en av Sjundeås viktiga kulturhistoriska sevärdheter. Den nya huvudbyggnaden Den nya huvudbyggnaden är byggd av stenelement av företaget JokaRak Oy år 2011. Huset påminner om den gamla huvudbyggnaden och är målat gult. Källor
Åminne gård

Åminne gård är en herrgård i Köklax, Esbo stad, belägen i det finländska landskapet Nyland. De äldsta delarna av gårdens huvudbyggnad härstammar från 1800-talet. Herrgården är byggd i jugendstil. Åminne gård är en av de äldsta bevarade byggnaderna i Köklax och visar den tidiga industrialiseringen i Esbo. Inom området har flera tegel- och glasbruk funnits, vilka hade nära kopplingar till gården. Flera närliggande platser, så som Åminnevägen, har fått sina namn från gården. Historia och arkitektur År 1883 köpte byggmästaren Karl Wilkman, mest känd för att ha byggt Hotell Kämp i Helsingfors, Åminne gård på auktion och bosatte sig där med sin familj, däribland sonen och senare överbefälhavaren Karl Wilkama. Wilkman grundade det första tegelbruket, Åminne tegelbruk, år 1886 och skeppade tegel från bruket till sina egna byggarbetsplatser med ångbåtar. Den nuvarande gården har ersatt ett äldre bostadshus på samma plats, men redan då var gården omgiven av en trädgård. I början av 1900-talet köpte ingenjören Knut Selin först Åminne tegelbruk och senare även hela gården. Från Selins tid som bruksägare finns ett garage bevarat, uppfört av tegel från det egna bruket på 1910-talet. På hösten 1912 började Åminne gård användas som skola av Svenska Kreaturhushållningsskolan som bedrev sin verksamhet på gården. Under 1920- och 30-talen ersattes tegelbruken av glasbruk, och fabrikörerna använde Åminne gård som tjänstebostad. Senare ägdes gården av bland annat Alko Ab och KOP-banken innan Esbo stad löste in den på 1970-talet för att förhindra rivning. Källor
Kilpisjärvi

Kilpisjärvi je nejsevernější vesnice obce a správní oblasti Enontekiö. Nachází se na hranicích s Norskem a Švédskem, v severozápadním cípu Finska, u silnice spojující Finsko s norským zálivem Skibotn. Asi 13 km severozápadně od centra vesnice se nachází Treriksröset, trojmezí Švédska, Norska a Finska. Silnice skrz Kilpisjärvi je známa jako Cesta čtyř větrů po vydání knihy Neljän tuulen tie od Yrjö Kokko v roce 1947. Byla odpradávna důležitým spojením nejsevernějších oblastí Skandinávie s Botnickým zálivem. Po cestě do vesnice se projíždí přes nejvyšším místo finské silniční sítě (Muotkatakka, 566 m n. m.). Prvním stálým obydlím byla chata Sillastupa z počátku 20. století. Ve vesnici se nachází škola pro pár desítek dětí, velké informační centrum, celnice, kancelář finského Lesnického institutu (Metsäntutkimuslaitos) a biologická stanice Univerzity v Helsinkách, služby a ubytovací kapacity pro turisty. Elektřina sem byla zavedena až v roce 1981. Souvislá sněhová pokrývka se kolem Kilpisjärvi drží až do května a na okolních kopcích leží sněhová pole často i po celý rok. Turistika a ochrana přírody V těsné blízkosti, severozápadně nad vesnicí, se tyčí přístupná hora Saana (1029 m n. m.), posvátná hora Sámů, na které byl ovšem postaven vysílač. Kilpisjärvi slouží jako východisko turistických cest na nejvyšší finskou horu Halti, která leží 50 km severně od Kilpisjärvi. Vzhledem k poloze spojené s nadmořskou výškou se často i v létě jedná o velmi chladné území. Západním směrem od Kilpisjärvi se až k trojmezí Finska, Švédska a Norska rozprostírá nejstarší chráněná oblast ve Finsku – Iso Malla. Toto území je velmi hornaté, protkané potoky a vodopády. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kilpisjärvi na Wikimedia Commons
Kilpisjärvi

Kilpisjärvi (nordsamisk: Gilbbesjávri) er en bebyggelse i den nordvestlige del af Enontekiö kommune i Laplands len i Finland. Stedet havde 86 indbyggere i 2005. Kilpisjärvi ligger ved Europavej E8, lige ved grænsen til Norge. Den nærmeste bebyggelse er byen Skibotn ved Storfjorden i Norge, 43 kilometer længre mod vest. Der går bus fra Kilpisjärvi til blandt andet Tromsø, Karesuando og Rovaniemi. Stedets beliggenhed ved den norske grænse gør, at grænsehandel for nordmænd er en vigtig del af stedets økonomi. Det mest kendte landmærke i Kilpisjärvi er fjeldet Saana. Kildehenvisninger
Kilpisjärvi

Kilpisjärvi [ˈkilpisjærvi] (nordsamisch Gilbbesjávri) ist ein Dorf im äußersten Nordwesten Finnlands. Es gehört zur Gemeinde Enontekiö in der Provinz Lappland. Im Jahr 2000 hatte Kilpisjärvi 114 Einwohner. Geografie Kilpisjärvi liegt in der Käsivarsi genannten Ausbuchtung im Nordwesten Finnlands rund neun Kilometer vom Dreiländereck zwischen Finnland, Schweden und Norwegen (finnisch Kolmen valtakunnan rajapyykki, am bekanntesten unter dem schwedischen, etwa gleichbedeutenden Namen Treriksröset) entfernt am Ufer des gleichnamigen Sees Kilpisjärvi auf einer Höhe von 473 m über dem Meeresspiegel. Direkt neben dem Dorf erhebt sich der 1029 m hohe Fjell Saana (nordsamisch Sána) aus der Landschaft. Zum höchsten Berg Finnlands, dem 1328 m hohen Haltitunturi, führt von Kilpisjärvi ein 50 km langer Wanderweg durch die ansonsten weglose Wildnis. Die Staatsstraße 21 (Europastraße 8), die einzige Straße in Käsivarsi, führt durch Kilpisjärvi und überquert einige Kilometer hinter dem Dorf die norwegische Grenze. Die nächste Siedlung ist das 50 km entfernte Dorf Skibotn an der Eismeerküste in der norwegischen Gemeinde Storfjord. Nach Hetta, dem Gemeindezentrum von Enontekiö, sind es 165 km. 15 km südöstlich von Kilpisjärvi befindet sich mit 565,6 m der höchstgelegene Straßenabschnitt in Finnland. Kilpisjärvi hat eine eigene Grundschule und ein Hotel mit 36 Zimmern. Die nördlichste Forschungseinrichtung der Universität Helsinki ist die biologische Station in Kilpisjärvi, welche sich insbesondere mit Wühlmäusen beschäftigt. Es gibt auch ein Radio-Observatorium (KAIRA). Geschichte Kilpisjärvi rückte am Ende des Zweiten Weltkrieges für kurze Zeit ins Zentrum des Geschehens. Die sich im Zuge des Lapplandkrieges aus Nordfinnland zurückziehenden deutschen Truppen hatten ihre letzten Stellungen in Kilpisjärvi, wo es am 25. April 1945 zu den letzten Kampfhandlungen des Krieges auf finnischem Boden kam. Die letzten deutschen Soldaten zogen sich am 27. April über die Grenze nach Norwegen zurück. Am 3. Mai 2015 brannte die Grundschule Kilpisjärvis bis auf die Grundmauern nieder. Das Feuer sprang von einem in der Nähe geparkten Wohnmobil auf die Schule über. Der Brand zerstörte auch mehrere Tausend Euro in bar, welche zuvor von Schülern für einen Wandertag gesammelt und in der Schule gelagert wurden, weil die nächstgelegene Bank, die eine Bareinzahlung akzeptiert hätte, im 440 km entfernten Rovaniemi liegt. Nordea sicherte der Schule nach dem Brand eine Spende in Höhe von 4000 Euro zu. Das neu errichtete Schulgebäude wurde 2017 eingeweiht. Bildergalerie Weblinks Homepage von Kilpisjärvi (englisch) Einzelnachweise
Kilpisjärvi

Kilpisjärvi (Finnish: [ˈkilpisjærʋi]; Northern Sami: Gilbbesjávri [ˈkilpːesˌjaːvːriː]) is a village in the municipality of Enontekiö, Lapland, Finland. It is located in Finland's northwestern "arm" near the northwesternmost point of the country. Although Kilpisjärvi is one of the largest villages in Enontekiö, it is still quite small. In 2000 its population was recorded as 114. Like most Sami villages, Kilpisjärvi is built mainly around one major road, Käsivarrentie, or the "Arm Road" and Neljäntuulentie, or the "Four Winds' Road" — also known as E8. Near Kilpisjärvi is the highest point of Finnish road network, at an elevation of 565.8 m. Kilpisjärvi has its own school and a hotel, and the northernmost research station of the University of Helsinki is situated there, as well as the KAIRA research facility. The best-known tourist attractions in Kilpisjärvi are the Saana fell and the "three-country border point", a monument at the common border point of Finland, Sweden and Norway, located at approximately 69°03′36″N 20°32′56″E, roughly 2.5 km northwest from the end of Lake Kilpisjärvi. Over the lake, Sweden is within viewing distance of the village, and by road, Norway is less than 10 kilometres (6.2 mi) to the north. During the winter, there are about four times more Norwegian tourists living in Kilpisjärvi than Finnish permanent residents, as Norwegians are attracted by the lower prices and more relaxed rules for snowmobiling, which is generally prohibited in Northern Norway. In the music video for Röyksopp's Poor Leno, Leno's place of origin is listed as Kilpisjärvi. 2015 school fire The building of the Kilpisjärvi school burned down on 3 May 2015. It had been occupied by travellers at the time. The fire started from a recreational vehicle parked next to the building. The fire destroyed thousands of euros worth of euro banknotes that had been stored at the school. The money had been collected as donations to fund a study trip for the school's pupils, but had been stored at the school because the school staff had been unable to find a bank office capable of depositing the money to the school's bank account. The nearest office of Nordea, where the school had an account, capable of accepting cash deposits was in Rovaniemi, 440 km away from Kilpisjärvi. Nordea pledged to donate 4000 euros to the school as reimbursement for the lost money. Climate Kilpisjärvi has a subarctic climate (Köppen climate classification: Dfc), with only two months above the 10 °C (50 °F) threshold. Summertime is typically cool and rainy with crisp nights. Winter is very long, cold, and snowy. It typically begins during October and lasts into May most years. References External links Kilpisjärvi tourist information Tundrea, Kilpisjarvi Holiday Resort Kilpisjärvi school Eskelisen Lapinlinjat, offering daily bus trips to and from Kilpisjärvi Archived 2005-03-09 at the Wayback Machine Kilpisjärvi travel guide [1] Climatological statistics for the normal period 1981–2010 (PDF)
Kilpisjärvi

Kilpisjärvi (en Same du Nord: Gilbbesjávri) est un village de la municipalité d'Enontekiö, situé à l'extrême nord-ouest de la Finlande. Géographie Kilpisjärvi est à 15 kilomètres environ du tripoint avec la Suède et la Norvège, matérialisé par le cairn des Trois Royaumes. C'est le troisième plus important village de la commune, après Hetta et Kaaresuvanto, sa population stagne autour de 110-120 habitants majoritairement Saamis. C'est aussi un des villages les plus élevés de Finlande, à environ 500 mètres d'altitude, dans un paysage montagneux comme nulle part ailleurs dans le pays. Le village, très étendu, est bordé par le lac du même nom et dominé par le mont Saana. Il est traversé par la nationale 21 (route européenne E08), appelée route du bras par les Finlandais, car cette région évoque la forme d'un bras rajouté à la Finlande. La route conduit au poste frontière norvégien à la sortie du village. On trouve à Kilpisjärvi deux hôtels, un centre de randonnée, une école et quelques modestes commerces et installations touristiques. On y trouve également une station de recherche de l'Université d'Helsinki. Transports C'est le village le plus isolé de Finlande, à 105 km de Kaaresuvanto et 180 km de Hetta, le centre administratif de la municipalité. La ville norvégienne de Tromsø n'est qu'à 160 km. La route nationale 21 traverse Kilpisjärvi. Voir aussi Articles connexes Cairn des Trois Royaumes : le tripoint entre la Finlande, la Norvège, et la Suède. Liens externes (en + fi) Informations touristiques sur le village de Kilpisjärvi Webcam routières de Kilpisjärvi Portail de la Finlande Portail de la Laponie
Kilpisjärvi

Kilpisjärvi (Sami settentrionale: Gilbbesjávri) è un paese nella municipalità di Enontekiö in Lapponia (Finlandia). È situato nel braccio settentrionale finlandese vicino al punto più a nord-ovest della Finlandia. Ha 2 000 abitanti. L'attrazione turistica più famosa a Kilpisjärvi è il fell Saana e il punto di confine dei tre paesi, un monumento nel punto di confine tra Finlandia, Svezia e Norvegia, situato approssimativamente a 69°03′36″N 20°32′56″E, 2,5 a nord-ovest del lago Kilpisjärvi. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kilpisjärvi Collegamenti esterni (EN) Informazioni turistiche su Kilpisjärvi, su kilpisjarvi.org. URL consultato l'11 ottobre 2012 (archiviato dall'url originale il 27 dicembre 2007).
Kilpisjärvi (plaats)

Kilpisjärvi is een nederzetting in de gemeente Enontekiö in Fins Lapland, maar wel herkenbaar als bewoning. 112 km ten noorden van Karesuando is dit de noordelijkste plaats van Finland in "het westelijk oor". Kilpisjärvi is een klein dorp aan de grens met Noorwegen (aan de Noorse kant ligt geen plaats). Het is te bereiken met de bus vanuit het Noorse Skibotn en het Finse Karesuando. Voorts ligt het aan de E8. Het heeft een kleine luchthaven (Fins: lentoasema) (alleen helikopters voor noodgevallen) en er is een weerstation. Het dorp biedt uitzicht op het meer Kilpisjärvi. Het ligt zo'n 500 meter boven de zeespiegel. Even boven dit dorp ligt het hoogste punt van de E8. Naast bewoning kent het dorp verschillende zomerparken, gelegenheden tot wintersport en een supermarkt. Daarnaast kan men vanuit hier een (boot-)tocht ondernemen naar het drielandenpunt tussen Zweden, Noorwegen en Finland, als het weer het toestaat tenminste. Uiteraard vertrekken hier vele wandelpaden de natuur in; ook richting de voor Samen heilige berg Saana. In het plaatselijk benzinestation zijn nog oude foto's te zien van voordat de weg werd doorgetrokken richting Noorwegen; door het barre weer moest men met een pont over.