NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kvarnbäckens vattentorn

Kvarnbäckens vattentorn ligger i stadsdelen Kvarnbäcken i distriktet Botby i Helsingfors, norr om Filarvägen. Tornet stod klart 1965 och planerades av arkitekten Bertel Saarnio och strukturella designen utfördes av P. Simula Engineering Office. Byggare var Silta ja Satama Oy. Tornets struktur Kvarnbäckens vattentorn består av två trattformade, koniska vattentankar som fungerar helt separat från varandra och transporterar vatten till olika tryckkretsar. Den större nedre vattentanken är uppdelad i två separata block, vilket gör att tornet kan rengöras utan att vattentillförseln avbryts. Tornets höjd från fundamentet är 49,5 meter samt 90 meter över havsytan Volymen på den nedre vattentanken är 11 000 m³ och övre 2 400 m³, sammanlagt 13 400 m³. I byggnadsskedet göts tornet på plats. Fasaden är värmeisolerad genomgående och byggnaden är utrustad med ett skydd mot lakvatten. Lätta grusblock har använts som värmeisolering för stommen och den nedre tanken. Lätt grushaltig betong har använts för att isolera den övre tanken. Ett fyra centimeter tjockt lager av betong har sprutats genomgående för att skydda fasaden. Tornet har också en radiobasstation med tillhörande antenner och ett högeffekt larm för allmän farosignal. Tornet är utformat så att det kan visas för allmänheten vid behov: det finns en toalett, 8 våningar av plattformar med trappor, samt ett brett övre däck med räcken. I mitten av 1990-talet belystes hela tornet i grönt, hela vägen till den övre vattentanken. Källor Asola, Ismo: Vesitorni – yhdyskunnan maamerkki. Helsinki: Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL, 2003. ISBN 951-758-434-2. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kvarnbäckens vattentorn.
Flisholmen, Helsingfors

Flisholmen, finska: Sirpalesaari, är en ö i Finland. Den ligger i Finska viken och i kommunen Helsingfors i landskapet Nyland, i den södra delen av landet. Ön ligger nära Helsingfors. Öns area är 2,8 hektar och dess största längd är 300 meter i öst-västlig riktning. Ön höjer sig omkring 15 meter över havsytan.Runt Flisholmen är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor
Olkiluoto-atomkraftværket

Olkiluoto-atomkraftværket er et af Finlands to atomkraftværker, – det andet er Loviisa-atomkraftværket (som har 2 sovjetisk-byggede VVER-reaktorer). Olkiluoto-atomkraftværket ligger på Olkiluoto-øen i det vestlige Finland i Eurajok kommune. Værket består af 3 kogendevandsreaktorer (engelsk: Boiling Water Reactor – BWR). De to ældste producerer 860 MW strøm. Den tredje enhed, den første EPR begyndte at producere strøm i slutningen af december 2021. Den oprindelige dato for færdiggørelsen var fastsat til 2009, men senere blev fristen sat til 2011, men den holdt heller ikke. I januar 2016 begyndte man kontroltest og regnede med opstart i 2018. Det forventede åbningstidspunkt er senere udskudt til marts 2021, men det kom først i kommerciel drift 1. maj 2023 Noter Eksterne links Radiation and Nuclear Safety Authority in Finland Arkiveret 7. marts 2005 hos Wayback Machine Olkiluoto 3 Project Arkiveret 10. februar 2007 hos Wayback Machine European Pressurised Reactor at Olkiluoto 3, Finland – Brief Interim Review of the Porosity and Durability Properties of the In Situ Cast Concrete at the Olkiluoto EPR Construction Reactor at Olkiluoto 3, Finland – Review of the Finnish Radiation Nuclear Safety Authority (STUK) Assessment, R3123-A2, July 2005 Arkiveret 27. september 2007 hos Wayback Machine Reactor at Olkiluoto 3, Finland – Review of the Finnish Radiation Nuclear Safety Authority (STUK) Assessment, R3123-A2, July 2005 Arkiveret 27. september 2007 hos Wayback Machine Status of Nuclear Power in Finland.
Central nuclear de Olkiluoto

La Central nuclear de Olkiluoto​ (en finés: Olkiluodon ydinvoimalaitos) está en la isla de Olkiluoto, a la orilla del golfo de Botnia, en el municipio de Eurajoki en el oeste de Finlandia. Es una de las dos centrales nucleares de Finlandia, siendo la otra la de dos unidades VVER llamada central nuclear de Loviisa. La planta es propiedad y está operada por Teollisuuden Voima (TVO), una subsidiaria de Pohjolan Voima. La planta de Olkiluoto consta de dos reactores de agua en ebullición (BWR) con 860 MWe cada uno. La Unidad 3, el primer EPR (Reactor de agua presurizada europeo) está en construcción, pero diversos problemas con la mano de obra y la supervisión han creado retrasos costosos que han sido el objeto de una investigación por parte del regulador nuclear de Finlandia. Finalmente, el 16 de diciembre de 2021 se anunciaba el visto bueno del regulador finlandés (STUK) para la primera puesta en marcha del reactor en diciembre de 2021. El 12 de marzo de 2022 a las 12:01 horas la tercera unidad de la central nuclear de Olkiluoto inició la producción eléctrica,​ y el domingo 16 de abril de 2023 empezó a producir electricidad de forma regular.​ Véase también Portal:Energía. Contenido relacionado con Energía. Energía nuclear Combustible nuclear Reactor nuclear Referencias
Elektrownia jądrowa Olkiluoto

Elektrownia Jądrowa Olkiluoto – jedna z dwóch, obok wodno-ciśnieniowego reaktora energetycznego Loviisa, elektrowni jądrowych w Finlandii, powstała w 1973 i działająca od 1979. Znajduje się na wyspie Olkiluoto na zachodzie kraju. Operatorem kompleksu jest firma Teollisuuden Voima Oyj (TVO). Aktualnie składa się z dwóch bloków o mocy elektrycznej 880 MW oraz oddanego do eksploatacji w kwietniu 2023 trzeciego bloku o mocy 1,6 GW (największy reaktor jądrowy w Europie). Blok 1 i 2 Dostawy energii elektrycznej z bloku pierwszego rozpoczęły się w październiku 1979, a z drugiego w lipcu 1982. Blok 3 Blok trzeci, pierwszy typu EPR (Europejski Reaktor Ciśnieniowy) był budowany od lipca 2005, a jego rozruch planowany był pierwotnie na rok 2009. W związku ze złożonością projektu EPR datę tę przesunięto najpierw na 2011, a następnie na 2012 rok, a w 2011 roku niemiecki Siemens w związku ze zmianą polityki RFN po katastrofie w Fukushimie (zamknięcie wszystkich reaktorów jądrowych w Niemczech do końca 2022 roku), wycofał się z sektora energetyki jądrowej, co skutkowało koniecznością szukania nowego wykonawcy. W lipcu 2012 planowane uruchomienie reaktora oceniano na najwcześniej początek 2015 roku - z 6-letnim opóźnieniem. Przy budowie Olkiluoto 3 brali udział również polscy podwykonawcy, w tym Polbau, Elektrobudowa i Energomontaż-Północ Gdynia. Reaktor został ukończony w 2022 roku a następnie po serii obowiązkowych testów finalnie podłączony do sieci w kwietniu 2023. Nawet z uwzględnieniem opóźnień w budowie wyrównany koszt energii z całej elektrowni Olkiluoto wynosi 30 EUR/MWh, a z samego bloku trzeciego (OL3) − 42 EUR/MWh. Blok 4 14 lutego 2008 Teollisuuden Voima przekazała ekspertyzę dotyczącą oddziaływania potencjalnego czwartego bloku Ministerstwom Pracy i Gospodarki. Jeżeli zostanie zbudowany, będzie to reaktor EPR albo BWR o mocy elektrycznej 1000 do 1800 MW. Ze względu na opóźnienia w budowie Olkiluoto 3, firma TVO podjęła decyzję o bezterminowym wstrzymaniu projektu budowy bloku 4 pomimo pozytywnej decyzji rządu i parlamentu fińskiego wydanej w 2015 roku. Odpady nuklearne Zgodnie z postanowieniami fińskiego prawa atomowego z 1994 wszelkie odpady nuklearne produkowane w Finlandii muszą być przechowywane w kraju; Olkiluoto zostało wybrane na miejsce docelowe składowania odpadów radioaktywnych z całego kraju (Onkalo). Na temat budowy składowiska odpadów jądrowych Onkalo powstał film dokumentalny "Jądro wieczności". Przypisy Linki zewnętrzne Strona domowa projektu [online], tvo.fi [zarchiwizowane z adresu 2014-11-29] (ang. • fiń.). Rola energii atomowej w Finlandii [online], nea.fr [zarchiwizowane z adresu 2008-05-14] (ang.).
Usina Nuclear de Olkiluoto

A Usina Nuclear de Olkiluoto(pt-BR) ou Central Nuclear de Olkiluoto(pt-PT?) (em finlandês: Olkiluodon ydinvoimalaitos, em sueco: Olkiluoto kärnkraftverk) é uma das duas usinas nucleares da Finlândia, sendo a outra a Usina Nuclear de Loviisa, de duas unidades. A usina pertence e é operada pela Teollisuuden Voima e está localizada na Ilha Olkiluoto, na costa do Golfo de Bótnia, no município de Eurajoki, no oeste da Finlândia, a cerca de 20 km da cidade de Rauma e a cerca de 50 km da cidade de Pori. A usina consiste em dois reatores de água fervente (BWRs), cada um com capacidade de 890 MW, e um reator do tipo EPR (unidade 3) com capacidade de 1600 MW. Isso torna a unidade 3 atualmente a unidade de usina nuclear mais poderosa da Europa e a terceira mais poderosa do mundo. A construção da unidade 3 começou em 2005. A operação comercial começou em 16 de abril de 2023, após ter sido originalmente prevista para maio de 2009. Referências Ligações externas Site oficial da Autoridade Finlandesa de Segurança Radiológica e Nuclear (STUK)
Flughafen Kemi-Tornio

Der Flughafen Kemi-Tornio (IATA-Code: KEM, ICAO-Code: EFKE) ist ein Flughafen in Finnisch-Lappland. Die Fluggesellschaft Finnair bietet Flüge an die Flughäfen Helsinki und Kokkola-Pietarsaari an, die von My Jet Xpress Airlines durchgeführt werden. Die Flüge nach Kokkola-Pietarsaari werden teilweise von Juneyao Airlines mitvermarktet. Lage Er befindet sich nördlich der Stadt Kemi am Nordrand des Bottnischen Meerbusens nahe der schwedischen Grenze. Die Grenzstadt Tornio ist 18 km entfernt. Der Großteil des Flughafens befindet sich auf der Gemarkung des Kemier Stadtteils Lautiosaari, im Norden ragt die Startbahn einige hundert Meter in die Nachbargemeinde Keminmaa hinein. Geschichte Der Flughafen wurde 1939 in Betrieb genommen und von der Fluggesellschaft Aero O/Y als Endpunkt der mit einer De Havilland Dragon Rapide bedienten Linie Helsinki – Tampere – Vaasa – Oulu – Kemi angeflogen. Nach dem Winterkrieg, in dem der Flugbetrieb zwischenzeitlich eingestellt wurde, führte der Linienflug mit einer weiteren Zwischenlandung in Kokkola über Kemi, Rovaniemi, Sodankylä bis hin nach Petsamo an der Eismeerküste. Mit Beginn des Deutsch-Sowjetischen Krieges 1941 bis zum Fortsetzungskrieg 1944 war der Flughafen regelmäßig mit deutschen fliegenden Verbänden belegt, die häufig wechselten. Beim Rückzug der Wehrmacht im Lapplandkrieg fiel auch der Flughafen Kemi der Politik der verbrannten Erde zum Opfer: die Flughafengebäude wurden niedergebrannt, die Startbahn zerstört und das Gelände mit großen Mengen Sprengstoff vermint. Manche dieser damals vergrabenen Sprengladungen wurden erst in den 1960er Jahren aufgefunden und entschärft. Die folgende Tabelle zeigt eine Auflistung ausgesuchter fliegender aktiver Einheiten (ohne Schul- und Ergänzungsverbände) der Luftwaffe der Wehrmacht die hier zwischen 1941 und 1945 stationiert waren. Der Flugbetrieb konnte jedoch bereits im Sommer 1945 wieder aufgenommen werden. Im Jahr 1953 wurde der Passagierterminal erbaut, der mit geringfügigen Um- und Anbauten auch heute noch die wichtigsten Flughafendienste beherbergt. Weblinks Informationen zum Flughafen auf der Seite der Flughafengesellschaft (engl.) Flughafendaten (Memento vom 28. April 2013 im Webarchiv archive.today) Einzelnachweise
Kemi-Tornio Airport

Kemi-Tornio Airport (IATA: KEM, ICAO: EFKE; Finnish: Kemi-Tornion lentoasema; Swedish: Kemi-Torneå flygplats) is an airport in Kemi, Finland. The airport is located near the district of Lautiosaari, east of the Kemijoki (Kemi River), 6 kilometres (3.7 mi) north of Kemi city centre and 18 kilometres (11 mi) east of Tornio city centre. The airport is owned and operated by Finavia. Terminal There is a small cafe/restaurant landside at the airport, open to the public and to passengers. There is also a small gift shop for souvenirs. The following car rental companies serve at Kemi airport: Avis, Budget, Europcar, Hertz and Scandia Rent. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Kemi-Tornio Airport: Statistics Passengers Freight and mail Ground transportation There is no public transportation directly to the airport. However, there is a bus stop around 700 metres (2,300 ft) from the airport. Airport taxi to Kemi takes around 15 minutes in travel time whereas the trip to Tornio takes approximately 25 minutes. There is a parking lot just in front of the terminal door. See also List of the largest airports in the Nordic countries References External links Media related to Kemi-Tornio Airport at Wikimedia Commons Finavia – Kemi-Tornio Airport AIP Finland – Kemi-Tornio Airport
Aeropuerto de Kemi-Tornio

El Aeropuerto de Kemi-Tornio (en finés: Kemi-Tornion lentoasema) (IATA: KEM, OACI: EFKE) está situado cerca del distrito de Lautiosaari, al este del Río Kemi, 6 km al norte de Kemi y 18 km al este de Tornio. Aerolíneas y destinos Estadísticas Referencias
Aéroport de Kemi-Tornio

L'aéroport de Kemi-Tornio (code IATA : KEM • code OACI : EFKE) est un aéroport finlandais, situé en Laponie. Situation Il est situé à 6 km au nord du centre de la ville de Kemi et à 18 km à l'est du centre de Tornio. Compagnies et destinations Édité le 24/02/2020 Trafic de passagers Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Références Annexes Articles connexes Aéroports de Finlande Liens externes « Page sur le site de Finavia » Portail de l’aéronautique Portail de la Finlande
Port lotniczy Kemi-Tornio

Port lotniczy Kemi-Tornio (fi.: Kemi-Tornion lentoasema, ang.: Kemi-Tornio Airport, kod IATA: KEM, kod ICAO: EFKE) – port lotniczy położony w miejscowości Lautiosaari, 6 km od Kemi i 18 km od Tornio. Jest jednym z najmniejszych portów lotniczych w Finlandii. W 2006 obsłużył 85 024 pasażerów. Linie lotnicze i połączenia Przypisy
Aeroportul Kemi-Tornio

Aeroportul Kemi-Tornio (IATA: KEM, ICAO: EFKE) este un aeroport din Kemi, Laponia, Regional State Administrative Agency for Lapland⁠(d), Finlanda ce deservește zona Kemi. Aeroportul a fost tranzitat în iulie 2025 de 1.684 de pasageri. A fost deschis în 1939 și numit după Tornio. Situat la o altitudine de 19 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de Finavia⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 18/36 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.503 m × 48 m. Terminale Note Vezi și
Кеми-Торнио (аэропорт)

Аэропорт Кеми-Торнио (ИАТА: KEM, ИКАО: EFKE) (фин. Kemi-Tornion lentoasema) расположен в Кеми, Финляндия. Аэропорт находится неподалёку от района Лаутиосаари, на восточном берегу реки Кемийоки, в 6 км к северу от центра города Кеми и в 18 км к востоку от центра города Торнио. Аэропорт принадлежит и управляется Finavia. Единственное направление регулярных линий из аэропорта — на Хельсинки-Вантаа. На линии используются воздушные суда ATR 72-500 и ATR 42-500. Зимой 2010 года расписание включало 5 — 6 ежедневных рейсов в будни и воскресенья и два рейса по субботам Услуги аэровокзала Есть небольшое кафе/ресторан перед зоной регистрации, а также небольшой сувенирный магазин. Представлены бюро проката автомобилей нескольких компаний. Транспортное сообщение и парковка Рейсов общественного транспорта прямо до аэропорта не существует. Ближайшая автобусная остановка находится примерно в 700 м от терминала. При использовании такси время в пути до Кеми примерно 15 минут, до Торнио около 25 минут. Парковка находится прямо перед терминалом. Плата - 6 евро за сутки, 26 евро за неделю. Подогрев парковочного места (по желанию) - дополнительная плата 6 евро за сутки. Основное и дополнительное расписание Статистика Пассажиры Грузы и почта Примечания Внешние ссылки Finavia – Kemi-Tornio Airport AIP Finland – Kemi-Tornio Airport Информация об аэропорте EFKE с сайта World Aero Data.
Kemi-Torneå flygplats

Kemi-Torneå flygplats ligger i utkanten av staden Kemi och delvis i Keminmaa kommun i Lappland i Finland, 6 km från Kemi centrum och 21 km från Torneå. Flygplatsen har flyg till Helsingfors med Finncomm Airlines. Flygplatsens roll för Haparanda Det är 23 km till Haparanda i Sverige, och detta är den närmaste flygplatsen därifrån. Den närmaste från Haparanda inom Sverige är Luleå flygplats, 133 km bort. Det finns en riktlinje från Trafikverket om max 4 timmars restid från centrala Stockholm till alla större tätorter i Sverige. Restiden för Haparandas del är lite mer än 4 timmar (med endast handbagage, och bil från Luleå flygplats) (och mer än 5 timmar Stockholm–Haparanda via Helsingfors och Kemi flygplatser). Det var varit en del diskussioner om en flyglinje Stockholm–Kemi för Haparandas skull. Det har fallit på att Trafikverket (tidigare var det Rikstrafiken), inte velat stödja en sådan trafik. Destinationer Inrikes (reguljärt flyg) ¹Även Finnair säljer Finncomm Airlines flyg på den här rutten (vilket beror på en överenskommelse). Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kemi-Torneå flygplats. Finavia: Kemi-Torneå flygplats
Кемі-Торніо (аеропорт)

Аеропорт Кемі-Торніо ((IATA: KEM, ICAO: EFKE); фін. Kemi-Tornion lentoasema; швед. Kemi-Torneå flygplats) — аеропорт у місті Кемі, Фінляндія. Аеропорт розташований поблизу району Лаутіосаарі, на схід від річки Кемі, за 6 км на північ від центру міста Кемі та за 18 км на схід від центру міста Торніо. . Аеропорт належить і управляється Finavia. Термінал На території аеропорту є невелика кав'ярня/ресторан, відкритий для публіки та пасажирів. Також є невелика сувенірна крамниця. Наступні компанії з прокату автомобілів працюють в аеропорту Кемі: Avis, Budget, Europcar, Hertz і Scandia Rent. Авіалінії та напрямки Статистика Наземний транспорт Немає громадського транспорту безпосередньо до аеропорту. Проте приблизно за 700 м від аеропорту є автобусна зупинка. Таксі з аеропорту до Кемі займає приблизно 15 хвилин у дорозі, тоді як поїздка до Торніо займає приблизно 25 хвилин. Перед дверима терміналу є стоянка. Примітки
Ópera Nacional de Finlandia

La Ópera Nacional de Finlandia (en finés Kansallisooppera, en sueco Nationaloperan) en Helsinki, es la principal compañía de ópera en Finlandia. Su hogar esta en la Casa de la Ópera Nacional, en la Bahía de Töölönlahti, en el distrito de Töölö. Esta abrió en 1993. Las presentaciones de esta ópera comenzaron en 1873, cuando Kaarlo Bergbom fundó la Ópera Finlandesa en 1873. Después de eso, las presentaciones de ópera en Finlandia se han realizado de manera esporádica por compañías que realizan giras, y en ocasiones por finlandeses amateurs, siendo El Barbero de Sevilla la primera producción de este tipo. La Ópera Finlandesa presenta una premier mundial o al menos una ópera finlandesa cada año. Enlaces externos Ópera Nacional Finlandesa - Sitio Web Oficial
Opéra national de Finlande

L'Opéra national de Finlande (en finnois : Suomen kansallisooppera, en suédois : Finlands nationalopera), situé dans le quartier de Taka-Töölö à Helsinki, au bord de la baie de Töölö est le principal opéra de Finlande. Histoire Les premières représentations d'opéra ont lieu à compter du milieu du XIXe siècle, avec notamment une représentation du Barbier de Séville en 1849. La Compagnie nationale d'Opéra est fondée en 1873 et les représentations sont données régulièrement dans le bâtiment du Théâtre national de Finlande, dont l'Opéra de Finlande est alors un département. À partir de 1918, la plupart des représentations se déroulent dans le Théâtre Aleksander faute de bâtiment adéquat. En 1922, la fondation du Ballet national de Finlande conduit l'opéra à posséder un corps de ballet classique et une école de danse. Au début des années 1990, la construction du premier véritable opéra du pays est décidée. Il est édifié entre la maison Finlandia et le stade olympique. Il est inauguré en novembre 1993. Le nouveau bâtiment incorpore des technologies modernes et compte deux auditoriums. La principale salle compte 1 350 places. Personnel, productions et fréquentation L'opéra national compte en tout 735 employés. Aux trente chanteurs professionnels s'ajoute un chœur de soixante chanteurs et l'Orchestre de l'opéra national de Finlande (fi) de 112 musiciens. Le ballet regroupe 90 danseurs. De quatre à six premières ont lieu chaque année, incluant au moins une première mondiale d'un opéra finlandais. Une vingtaine d'opéras sont planifiés chaque année pour un nombre de présentations de l'ordre de 140. Le ballet effectue 110 représentations environ. L'opéra reçoit 250 000 visiteurs par an. Galerie Liens externes (fi + sv + en) Site officiel Références Portail de l’opéra Portail de la musique classique Portail d’Helsinki
Финская национальная опера

Финская национальная опера (фин. Suomen Kansallisooppera, швед. Finlands nationalopera) — финское государственное учреждение культуры, специализирующееся в области национальной оперы и балета. История Первый национальный финский театр появился в 1872 году и до 1956 года так и назывался — Финский национальный театр. В 1911 году на базе театра была создана Финская национальная опера, а осенью 1921 года — Финский национальный балет. Несколько десятилетий оперные и балетные спектакли ставились на площадке Александровского театра, и только в 1993 году Финская национальная опера переехала в собственное здание, построенное финскими архитекторами Ээро Хювямяки, Юкки Кархунена и Ристо Парккинена на берегу залива Тёёлёнлахти в Хельсинки. В здании Оперы есть два зала: Большой оперный зал на 1350 мест и «Альмихолл» на 300—500 мест. Театральный сезон длится с августа по июнь, во время которого на сцене проходит порядка 300 произведений, 190 из которых на главной сцене. Репертуар включает в себя в среднем 15 опер и 9 балетов на главной сцене. В здании Оперы действует Балетная школа, рассчитанная на 172 студента, где обучают классическому балету. Репертуар В 2016 году, после почти 60-летнего перерыва, российский театральный режиссёр Дмитрий Бертман вновь поставил на сцене театра оперу Игоря Стравинского в неоклассическом стиле «Похождения повесы» (в главной роли — Стив Дэвислим) См. также Финский национальный балет Финский национальный театр Александровский театр Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Финская национальная опера Официальный сайт Финской национальной оперы Финской Национальной Опере 100 лет
Фінська національна опера

Фінська національна опера (фін. Suomen Kansallisooppera, швед. Finlands nationalopera) — фінська державна установа культури, що спеціалізується в галузі національної опери та балету. Історія Перший національний фінський театр з'явився в 1872 і до 1956 року так і називався — Фінський національний театр. 1911 року на базі театру було створено Фінську національну оперу, а восени 1921 року — Фінський національний балет. Кілька десятиліть оперні та балетні спектаклі ставилися на майданчику Олександрівського театру, і лише у 1993 році Фінська національна опера переїхала у власний будинок, збудований фінськими архітекторами Ееро Хювямякі, Юккі Кархунена та Рісто Парккінена на березі затоки Тьольонлахті в Гельсінкі. В будівлі опери є два зали: Великий оперний зал на 1350 місць та «Альміхол» на 300—500 місць. Театральний сезон триває з серпня до червня, під час якого на сцені проходить близько 300 творів, 190 з яких на головній сцені. Репертуар має в середньому 15 опер та 9 балетів на головній сцені. У будівлі опери діє балетна школа, розрахована на 172 студенти, де навчають класичного балету. Очільники Едвард Фацер (1911–1938) Айно Акте (1938–1939) Ойва Сойні (1939–1952) Суло Ряйкконен (1952–1955) Йоуко Толонен (1955–1960) Альфонс Алмі (1960–1971) Ульф Седерблом (1971–1972) Кай Кауханен (1972–1973) Лейф Сегерстам (1973–1974) Юхані Райскінен (1974–1984) Ілкка Куусісто (1984–1992) Волтон Гренрос (1992–1996) Юхані Райскінен (1997–2001) Ерккі Корхонен (2001–2007) Пяйві Кярккяйнен (2007–2018) Гіта Кадамбі (2018–...) Примітки Посилання Офіційний вебсайт