NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sodankylä flygplats

Sodankylä flygplats (finska: Sodankylän lentokenttä) är en flygplats i Finland. Den ligger i landskapet Lappland, i den norra delen av landet, 800 km norr om huvudstaden Helsingfors. Flygplatsen ligger 183 meter över havet. Flygplatsen upprätthålls av Sodankylä kommun och används bland annat av räddningshelikoptrar, privatflyg och flygning för geologiska uppdrag. Läkarhelikoptern Aslak har sin bas här. Flygplatsen används även för forskning och testning. Flygplatsen togs i bruk i början av 1940-talet, då som mellanlandningsplats för rutten till Petsamo. Från 1966 har verksamheten på flygplatsen varit mångsidig. En 1100 meters grusbelagd landningsbana med ljus färdigställdes 1975. Den förlängdes till 1500 m och asfalterades 1989. Samma år byggdes stationshuset. Terrängen runt Sodankylä flygplats är platt. Trakten runt flygplatsen är glest befolkad, med mindre än två invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Sodankylä, 2,5 km norr om flygplatsen. Trakten ingår i den boreala klimatzonen. Årsmedeltemperaturen i trakten är (beräknat enligt marktemperatur) −4 °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är 14 °C, och den kallaste är januari, med −18 °C. Kommentarer Källor
Arto Tolsa Areena

Die Arto Tolsa Areena ist ein Fußballstadion in der finnischen Stadt Kotka. Es wurde für das Fußballturnier der Olympischen Sommerspiele 1952 in Helsinki gebaut, jetzt dient es hauptsächlich als Spielstätte des FC KTP Kotka. Bis zur Renovierung 2006 hieß das Stadion „Urheilukeskus“ (deutsch Sportzentrum), nun ist es nach dem dreifachen finnischen Fußballer des Jahres, Arto Tolsa benannt. Die vollständig überdachte Haupttribüne bietet Platz für 2500 Zuschauer. Weblinks fcktp.fi: Stadion auf der Website des Vereins (finnisch) stadionwelt.de: Bildergalerie
Arto Tolsa Areena

Arto Tolsa Areena is a football stadium in Kotka, Finland. It is the home stadium of Kotkan Työväen Palloilijat (KTP). The stadium holds 4,780 and was inaugurated in 1952 for the Helsinki Olympics. The stadium's record attendance was made during the Olympic Games in the football match between the Soviet Union and Bulgaria, the score having been 2–1 a.e.t. Depending on the source, the record is 10,000, or 10,637 or 10,950. Arto Tolsa Areena used to be known as "Urheilukeskus" ("Sports Center" in Finnish). It got its current name after it was renovated around the turn of millennium. The current name comes from Arto Tolsa, who was a legendary Finnish player of Kotkan Työväen Palloilijat, the predecessor of KTP. The covered main stand holds 2,500 spectators. The size of the pitch is 105 by 65 metres. The power of the lighting system is 1200 lux. At the beginning of the 2015 season, the pitch was converted to an artificial playing surface. In May 2024, a new stand was completed. References
Arto Tolsa Areena

El Arto Tolsa Areena es un estadio de fútbol ubicado en la ciudad de Kotka, Provincia de Finlandia Meridional, Finlandia. Fue inaugurado en 1952 y posee una capacidad para 4.780 espectadores, y sirve al club KTP Kotka, de la primera liga de fútbol de Finlandia, la Veikkausliiga.​ El estadio fue inaugurado para los Juegos Olímpicos de Helsinki 1952, en donde albergó cuatro partidos. El récord de asistencia al estadio se logró durante los Juegos Olímpicos en el partido de fútbol entre la Unión Soviética y Bulgaria (2-1) el 15 de julio de 1952, según fuentes, la asistencia alcanzó los 10,637 espectadores. Arto Tolsa Areena solía ser conocido como "Urheilukeskus" ("Centro deportivo" en finlandés), recibió su nombre actual en el año 2000, en homenaje a Arto Tolsa, quien fuese un legendario jugador finlandés del Kotkan Työväen Palloilijat (KTP). Al comienzo de la temporada 2015, se instaló Césped artificial en el campo. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Finlandia Referencias
Stade Arto Tolsa

Le stade Arto Tolsa (finnois : Arto Tolsa Areena ou terrain de sport de Kotka (finnois : Kotkan urheilukeskus) est un stade de football situé dans le quartier de Katariina à Kotka en Finlande. Présentation Le stade été construit pour les Jeux olympiques d'été de 1952 lors desquels il a accueilli les matchs de football aux Jeux olympiques d'été de 1952. Le stade sert de terrain à domicile au FC KTP, qui joue dans le Championnat de Finlande de football. La capacité du stade est de 4 200 spectateurs. Le stade est conçu spécifiquement pour le football et n'est pas entouré de pistes d'athlétisme, de sorte que les tribunes sont proches du terrain. Dans le cadre de l'installation de gazon artificiel chauffé en 2015, le terrain a également été agrandi à 105 × 68 mètres en conformité avec les recommandations de l'UEFA. La capacité d'accueil du stade est de 4 200 places assises. La tribune principale peut accueillir 1 900 personnes, les deux autres tribunes 1 500 et 800 spectateurs. Références Voir aussi Liens externes Carte Liens internes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande Portail du football Portail des Jeux olympiques
Arto Tolsa Areena

Het Arto Tolsa Areena is een multifunctioneel stadion in Kotka, een stad in Finland. Het stadion is vernoemd naar Arto Tolsa (1945–1989), hij werd geboren in Kotka en was een aantal keer Fins voetballer van het jaar. Tot 2006 heette dit stadion Kotkan urheilukeskus. In het stadion is plaats voor 4.780 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1952. In dat jaar werden de Olympische Spelen door Finland georganiseerd en ook dit stadion werd voor dat toernooi gebruikt. Het werd gerenoveerd in 2000, 2006 en 2015. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub KTP Kotka maakt gebruik van dit stadion. Interlands
Arto Tolsa Areena

Arto Tolsa Areena – fiński stadion piłkarski w Kotka. Jest stadionem domowym KTP Kotka i FC KooTeePee. Stadion posiada 4.780 miejsc i został otwarty w 1952 roku na Igrzyska Olimpijskie w Helsinkach. Rekord frekwencji został ustanowiony w trakcie igrzysk w meczu piłki nożnej między ZSRR i Bułgarii (2:1 po dogr.). W zależności od źródła, rekord to 10 000 lub 10 637. Arto Tolsa Areena był znany wcześniej jako "Urheilukeskus". Obecna nazwa istnieje po renowacji obiektu na przełomie tysiąclecia. Pochodzi od Arto Tolsa, który był legendą KTP Kotka, poprzednika FC KooTeePee. Fani w Kotka znani są z głośnego i fanatycznego dopingowania swojego zespołu, tworząc wyjątkową atmosferę podczas meczów. Przypisy
Arto Tolsa arena

Arto Tolsa arena (fi: Arto Tolsa Areena), tidigare Kotkan urheilukeskus (Kotka centralplan), är en fotbollsarena i Kotka i Kymmenedalen. Arenan byggdes till Olympiska sommarspelen 1952. Publikrekordet sattes i den olympiska fotbollsturneringen då över 10 000 åskådare såg Sovjetunionen besegra Bulgarien. Sedan invigningen har arenan fungerat som hemmaplan för KTP. Publikrekordet för ligaspel är 6 325 från säsongen 1981. Vid millennieskiftet namnändrades arenan till Arto Tolsa Areena, efter KTP:s avlidne storspelare Arto Tolsa. Se även Tipsligan Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Arto Tolsa arena.
Арто Толса Арена

«Арто Толса Арена» (фін. Arto Tolsa Areena) — футбольний стадіон у місті Котка, Фінляндія, домашня арена ФК «КТП». Історія Стадіон побудований та відкритий у 1952 році у рамках підготовки до Літніх Олімпійських ігор, які того ж року пройшли у Гельсінкі. Протягом 1952—2000 років носив назву «Коткан ургейлюкескус», що з фінської означає «Спортивний центр Коткана». У 2000 році здійснено реконструкцію арени, після чого їй присвоєно ім'я Арто Толси, легендарного фінського футболіста. У 2006 та 2015 роках стадіон реконструйований. Має потужність 4 780 глядачів. Посилання Про стадіон на офіційному сайті ФК «КТП» [Архівовано 27 червня 2017 у Wayback Machine.] (фін.) Arto Tolsa Areena на openbuildings.com[недоступне посилання] (англ.) Фотогалерея [Архівовано 8 вересня 2017 у Wayback Machine.] (нім.)
Villa Mairea

Villa Mairea je obytný dům v Noormarkku na předměstí finského města Pori, který projektovali Alvar Aalto a jeho manželka Aino Aaltoová. Byl postaven v letech 1938–1939 pro manžele Harryho a Maire Gullichsenovy, zámožné mecenáše moderního umění. Vila je postavena v duchu organické architektury a je zasazena do okolních lesů. Byla inspirována domem Fallingwater Franka Lloyda Wrighta, japonskou architekturou i tradičními finskými venkovskými domy. Půdorys je ve tvaru písmene L a plocha domu dosahuje 800 čtverečních metrů. Převládajícími materiály jsou dřevo, kámen a cihla. K domu patří sauna a bazén, který byl jako první na světě postaven ve tvaru ledviny. Dům byl obýván Maire Gullichsenovou do roku 1987. Od té doby je majetkem koncernu Ahlstrom-Munksjö​ (Maire Gullichsenová byla vnučkou zakladatele firmy Anttiho Ahlströma). V části domu se pořádají prohlídky pro veřejnost, ve vile se nachází bohatá sbírka moderního umění (Pablo Picasso, Georges Braque, Amedeo Modigliani). V letech 2016 až 2017 prošla vila rekonstrukcí. Je zapsána v katalogu moderní architektury mezinárodní organizace Iconic Houses, která sdružuje mimořádná díla světových architektů, architektonicky významné domy, domy umělců a ateliéry z 20. století přístupné veřejnosti jako domovní muzea. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Villa Mairea na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Villa Mairea

Villa Mairea är en kulturhistoriskt betydelsefull och internationellt känd byggnad i Norrmark i landskapet Satakunda. Byggnaden ritades av Alvar Aalto och stod klar 1939. Ursprungligen var villan ett residens för affärskvinnan Maire Gullichsen, född Ahlström, och hennes man Harry Gullichsen. Den ägdes senare av Ahlstrom Oy. Alvar Aalto inspirerades till byggnadens öppna interiör av ett traditionellt finskt hus på landet. Utöver lobbyn innehåller komplexet på nedervåningen ett vardagsrum, en musikhörna, ett blomsterrum samt en matsal och kök. På övervåningen finns bland annat sovrummen, ett bibliotek och en rymlig ateljéstudio. I inredningen har man använt en hel del douglasgran från Nordamerika, som till färgen liknar tallskogen utanför. Den japanska arkitekturens influenser ligger bland annat i kombinationerna av olika material, efterbehandlingen av detaljer, variationen av symmetriska och asymmetriska rytmer och beklädnaden av pelarna. Huvudentrén är också utformad efter japanska influenser. Vid tidpunkten för designen av Villa Mairea var Aalto intresserad av japansk arkitektur och kultur. Externa länkar Villa Maireas webbplats
Åboland

Åboland (schwedisch; finnisch Turunmaa) ist eine Region im Archipel des Schärenmeers vor der Südwestküste Finnlands. Åboland ist zugleich eine von fünf Verwaltungsgemeinschaften (ekonomiska regioner) der finnischen Landschaft Varsinais-Suomi (Egentliga Finland). Sie umfasst den mehrheitlich schwedischsprachigen südlichen Teil des Schärengebiets, das der Stadt Turku (schwedisch Åbo) vorgelagert ist. Die Schärenringstraße verbindet die Inseln von Åboland über Brücken und Fähren. Åboland hatte am 31. August 2006 22.821 Einwohner. Åboland wurde erst in der Zeit der Kreuzzüge besiedelt. Vorher wurden die Inseln allenfalls saisonweise zur Jagd und zum Fischfang besucht. Dagegen sprechen z. B. bronze- und eisenzeitliche Steinhügel, die es in der Region gibt. Zur Verwaltungsgemeinschaft Åboland gehören die Stadt Pargas und die Gemeinde Kimitoön. Einzelnachweise Weblinks Website der Verwaltungsgemeinschaft Åboland (schwed./finn.)
Åboland

Åboland (Finnish: Turunmaa) is a sub-region in the archipelago of the Southwest Finland region in south-western Finland. Åboland and Turunmaa are also informal names of the region, but in this context Särkisalo (Swedish: Finby) is normally included and in the Finnish name Turunmaa also the northern Finnish-speaking part of the archipelago. Whether e.g. Kaarina should be included is unclear. Historically also the inland was included. The sub-region consists of the majority Finland-Swedish former municipalities of Dragsfjärd, Houtskär, Iniö, Kimito, Korpo, Nagu, Pargas, and Västanfjärd, all of which are located in the archipelago around the city of Turku (Swedish: Åbo), in the Archipelago Sea. The sub-region has a population of 22,774 (2004), of which 63.6% are Swedish-speakers. It is one of the major concentrations of Swedish-speakers in the country, together with coastal Ostrobothnia, southern Uusimaa, and Åland. The only city in the sub-region was Pargas, which accounts for more than a half of its population. There are over 20,000 islands in the area, mostly sparsely inhabited, and many people from around Turku and Helsinki have summer residences there. Politically the sub-region, like other areas in Finland with a Swedish-speaking majority, is largely ruled by the Swedish People's Party (SFP) which received 57 per cent of the vote in the last municipal elections in 2004. The archipelago municipalities were merged to form the two new municipalities Väståboland and Kimitoön on January 1, 2009. The Archipelago Ring Road (Swedish: Skärgårdens Ringväg, Finnish: Saariston Rengastie) connects the municipalities by bridges and ferries. The Guardian's journalist Tristan Parker wrote on July 29, 2021 an article praising about the Turku Archipelago, mentioning that "nowhere has the gentle magic of the smaller islands – or their wildlife." Municipalities References External links Region Åboland – Turunmaan seutu (in Swedish and Finnish)
Sous-région d'Åboland

La sous-région de Åboland (suédois : Åboland), finnois : Turunmaan seutukunta) est une sous-région de la Finlande-Propre. Au niveau 1 (LAU 1 ) des unités administratives locales définies par l'union européenne elle porte le numéro 021. Municipalités La sous-région d'Åboland regroupe les municipalités suivantes : Population Depuis 1980, l'évolution démographique de la sous-région d'Åboland, au périmètre du 1er janvier 2017, est la suivante: Politique Les résultats de l'élection présidentielle finlandaise de 2018: Références Voir aussi Liens externes Site municipal de Kimito Site municipal de Pargas Liens internes Sous-régions de Finlande Nomenclature des unités territoriales statistiques Portail de la Finlande Portail de la politique Portail de la géographie
Parc Nacional de Salamajärvi

El Parc Nacional de Salamajärvi (en finès Salamajärven kansallispuisto) és un parc nacional de Finlàndia, a cavall entre les regions de Finlàndia Central (municipis de Kivijärvi i Kinnula) i Ostrobòtnia Central (municipi Perho). L'any 2013 va rebre 14.700 visitants i el 2016 en va rebre 15.700. Geografia Ubicació El parc està situat al centre-oest del país, al cor de Suomenselkä, una àrea de morrenes que marca la separació entre la regió dels Llacs i les planes agrícoles d'Ostrobòtnia i la formació de la línia divisòria de les aigües entre els rius que flueixen cap al Golf de Botnia i els que s'uneixen al Golf de Finlàndia. Els pobles més propers, Kivijärvi i Perho, tots dos distants de 20 km, són els centres administratius de petites comunitats rurals escassament poblades. El parc és al cor d'una vasta zona salvatge. Cap ciutat de més de 5 000 habitants es troba a menys de 60 km del parc, i les capitals regionals i les principals ciutats més properes Jyväskylä, Kokkola i Seinäjoki, són totes gairebé més enllà de 150 km. Vida silvestre Un dels habitants més coneguts del parc és el ren dels boscos, de la subespècie Rangifer tarandus fennicus. Després de la seva desaparició de la regió durant gairebé un segle, un programa de reintroducció posat en marxa l'any 1979 va permetre la repoblació de la zona nord de Suomenselkä, on viuen actualment 1000 rens. Els rens són principalment visibles al parc a la primavera i l'estiu, nombrosos ramats migren cap a d'altres pastures abans de l'hivern. Història Poca presència humana A causa de la pobresa dels sòls, inhàbils per a l'agricultura, el nord de Suomenselkä mai ha suportat gran població i encara menys concentració urbana significativa. Els primers assentaments permanents no han estat fundats abans del segle xvi, i fins i tot encara, l'estil de vida dels habitants es va mantenir seminòmada durant unes dècades. L'artigatge permetia minses collites de sègol o d'ordi. El principal producte d'exportació del segle xvii al segle xix és el quitrà de pi produït a partir dels nombrosos pins de la regió. Programes de reintroducció La molt baixa densitat de l'àrea nord de Suomenselkä en feia un lloc ideal per a la reintroducció d'espècies extingides en la meitat sud de Finlàndia. L'any 1979, són els rens de bosc, 2 mascles i 8 femelles de Kainuu, que hi són reintroduïts. L'espècie havia estat declarada extingida a Finlàndia, amb l'excepció d'una petita zona fronterera de Rússia des dels primers anys del segle xx. La progressió creixent de la població va portar a la creació del parc nacional l'any 1982. En el transcurs dels anys 90, és el torn dels goluts a ser reintroduïts amb èxit. Enllaços externs Web del Parc nacional de Salamajärvi - http://www.nationalparks.fi/en/ 10 dies, 7 parcs nacionals finlandesos Arxivat 2017-02-18 a Wayback Machine. Referències
Salamajärvi Nationalpark

Salamajärvi Nationalpark (finsk: Salamajärven kansallispuisto) er en nationalpark i Mellersta Österbotten og det Keski-Suomi begge i Vestfinlands len. Den ligger i kommunerne Perho, Kivijärvi og Kinnula. Salamajärvi ligger i det store vådområde i Suomenselkä. Dette store, ubeboede område er især kendt for dets forskellige moseøkosystemer og dets bestand af finsk skovren. Referencer Outdoors.fi - Salamajärvi National Park
Salamajärvi National Park

Salamajärvi National Park (Finnish: Salamajärven kansallispuisto) is a national park in the Central Ostrobothnia and Central Finland regions of Finland, in the municipalities of Perho, Kivijärvi and Kinnula. Salamajärvi is located in the rugged watershed region of Suomenselkä. This large, uninhabited area is especially known for its diverse mire ecosystems and its set of wilderness animals. Salamajärvi National Park has about 60 kilometres (37 mi) of marked trails. Many of them are challenging due the rocky nature of the landscape, but some of the trails are accessible and suitable for children. See also List of national parks of Finland Protected areas of Finland References External links Media related to Salamajärvi National Park at Wikimedia Commons Outdoors.fi – Salamajärvi National Park
Parque nacional de Salamajärvi

El parque nacional de Salamajärvi (finés: Salamajärven kansallispuisto) está situado en la provincia de Finlandia Occidental, en el centro-oeste de Finlandia. Está localizado cerca de la divisoria de aguas de Suomenselkä.Fue fundado en 1982. Su área total es de 62 km². El 2 de febrero de 2004, 9261 hectáreas del parque fueron declaradas sitio Ramsar (n.º 1530). Es un área bastante deshabitada. Dispone de algunas cabañas tanto de pago como gratuitas para albergarse. Las poblaciones más cercanas son Kivijärvi, Kinnula y Perho, que están situadas a unos 20 km del parque. El principal elemento del paisaje son las turberas, de diversos tipos. También presenta otros ecosistemas: bosques vírgenes, campos de roca (canchales en llano) y varios lagos. La especie más representativa del parque es el reno de bosque, la subespecie del reno que es verdaderamente silvestre. Se reintrodujo en el parque en 1979, y cuenta con unas poblaciones de unos 1000 ejemplares. Es uno de los poco lugares donde se puede encontrar a este reno. También en la década de los 90 se reintrodujo con éxito el glotón. Referencias Outdoors.fi – Parque nacional de Salamajärvi Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque nacional de Salamajärvi.
Parc national de Salamajärvi

Le parc national de Salamajärvi (en finnois Salamajärven kansallispuisto) est un parc national de Finlande, à cheval entre les régions de Finlande centrale (municipalités de Kivijärvi et Kinnula) et d'Ostrobotnie centrale (municipalité de Perho). Géographie Localisation Le parc est situé au centre-ouest du pays, en plein cœur du Suomenselkä, une zone de moraines marquant la séparation entre la région des lacs et les plaines agricoles d'Ostrobotnie et constituant la ligne de partage des eaux entre les fleuves coulant vers le golfe de Botnie et ceux rejoignant le golfe de Finlande. Les villages les plus proches, Kivijärvi et Perho, tous deux distants des 20 km, sont les centres administratifs de petites communes rurales très peu densément peuplées. Le parc est au cœur d'une très large zone sauvage. Aucune ville de plus de 5 000 habitants ne se situe à moins de 60 km du parc, et les capitales régionales et grandes villes les plus proches, Jyväskylä, Kokkola et Seinäjoki, sont toutes à près de 150 km. Faune Un des habitants les plus connus du parc est le renne des forêts, de la sous-espèce Rangifer tarandus fennicus. Après sa disparition de la région depuis près d'un siècle, un programme de réintroduction lancé en 1979 a permis de repeupler la partie nord du Suomenselkä, où 1 000 rennes vivent actuellement. Les rennes sont principalement visibles dans le parc au printemps et en été, de nombreux troupeaux migrant vers d'autres pâturages avant l'hiver. Histoire Une faible présence humaine En raison de la grande pauvreté des sols, généralement impropres à l'agriculture, le nord du Suomenselkä n'a jamais supporté de population importante et encore moins de concentration urbaine significative. Les premiers villages permanents n'ont pas été fondés avant le XVIe siècle, et encore le mode de vie des habitants est resté semi-nomade pendant encore des dizaines d'années. Les cultures sur brûlis permettaient de maigres récoltes de seigle ou d'orge. Le principal produit d'exportation du XVIIe siècle au XIXe siècle est le goudron végétal produit à partir des nombreux pins de la région. Un parc national théâtre de programmes de réintroduction réussis La très faible densité de la partie nord du Suomenselkä en faisait un site idéal pour la réintroduction d'espèces disparues dans la moitié méridionale de la Finlande. En 1979, ce sont les rennes des forêts, 2 mâles et 8 femelles en provenance du Kainuu, qui sont réintroduits. L'espèce était déclarée éteinte en Finlande à l'exception d'une petite zone frontalière de la Russie depuis les premières années du XXe siècle. La progression de la population conduit à la création du parc national en 1982. Au cours des années 1990, ce sont les gloutons qui sont à leur tour réintroduits avec succès. Liens internes Parcs nationaux de Finlande Liens externes Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Service d'information sur les Sites Ramsar World Database on Protected Areas Références Portail de la Finlande Portail de la conservation de la nature
Parco nazionale di Salamajärvi

Il parco nazionale di Salamajärvi (in finlandese: Salamajärven kansallispuisto) è un parco nazionale della Finlandia, nella provincia della Finlandia occidentale. È stato istituito nel 1982 e occupa una superficie di 62 km². Note Voci correlate Aree naturali protette della Finlandia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Salamajärvi Collegamenti esterni Parco nazionale di Salamajärvi su www.outdoors.fi Parco nazionale di Salamajärvi su www.luontoon.fi
Nationaal park Salamajärvi

Nationaal park Salamajärvi (Fins: Salamajärven kansallispuisto/ Zweeds: Salamajärvi nationalpark) is een nationaal park in Keski-Suomi en Keski-Pohjanmaa in Finland. Het park werd opgericht in 1982 en is 62 vierkante kilometer groot. Het landschap bestaat uit venen, bossen en meren. In het park leeft het wilde bosrendier. Externe links officiële website nationaal park officiële brochure nationaal park
Salamajärvi nationalpark

Salamajärvi nationalpark (fi. Salamajärven kansallispuisto) är en nationalpark i Mellersta Österbotten och Mellersta Finland. Reservatet är beläget vid Suomenselkä vattendelare. Det omfattar 62 kvadratkilometer och inrättades 1982. Nationalparken framför allt känt för sin mångsidiga myrnatur, men har också naturskogar, som Koirajokis urskogsområde i parkens norra del. I söder gränsar Salamajärvi nationalpark till Salamanperä naturreservat. I Suomenselkä finns ungefär 1 000 skogsvildrenar, utifrån en återplantering som gjordes 1979. Skogsvildrenar finns i nationalparken bland annat under vårvintern och kring midsommar. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Salamajärvi nationalpark.