NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Revolax kyrka

Revolax kyrka (finska: Revonlahden kirkko) är en historisk träkyrka i Siikajoki i Revolax. Kyrkan färdigställdes år 1775 möjligen enligt byggmästare Jaakko Suonperäs ritningar. Nuförtiden ägs kyrkan av Brahestads församling. Omkring kyrkan finns en begravningsplats Historia och arkitektur Byggarbetet för Revolax kyrka börjades år 1773 och kyrkan färdigställdes två år senare. Man tror att kyrkan byggdes på samma plats där Revolax bönehus från 1691 låg. Revolax kyrka är en korskyrka vars armar är lika långa. Fönstren är rektangulära och uppdelade i sex rutor. Byggnaden täcks av ett brant sadeltak. Åtminstone år 1826 reste sig en åtta alnar lång stång från kyrkans mitt, krönt med en tupp, en symbol för den kristna vaksamheten. Senare ersattes tuppen med ett kors. År 1896 målades kyrkan i ljusgult. Ett par år senare renoverades taket, trappor och dörrar samt målades innerväggarna om. Mellan åren 1911 och 1912 gjordes reparationer på inre målningar. År 1957 genomfördes en omfattande renovering av Revolax kyrka, där centralvärme och elektrisk belysning installerades. I samband med renoveringen förnyades även kyrkans spåntak, träpanel på ytterväggar, fönster, dörrar och bänkar. Kyrkan målades, och denna gång valdes rött som färg för ytterväggarna. Klockstapeln Revolax kyrkas klockstapel blev färdig år 1782. Den är i stilen en ren bottnisk renässansklockstapel. I klockstapeln finns två klockor, inköpta år 1782 och 1860. År 1937 byttes klockstapelns tak och kors ut. Inventarier Revolax kyrkas altarvägg och andra väggmålningar målades av Michael Toppelius år 1821. Altarväggens motiv är instiftandet av nattvarden, Getsemane, den korsfäste och uppståndelsen. Dessutom målade Toppelius bilder av Såningsmannen, Noa, Mose och Johannes Döparen. Revolax kyrka var Toppelius sista arbetsplats. Troligtvis var hans sista verk predikstolen, som följer samma stil som hans övriga dekorerade predikstolar i Österbotten. Den första orgeln i kyrkan skaffades från Ylivieska år 1890. Orgeln var ändå av dålig kvalitet och ersattes senare med en harmonium. År 1969 fick Revolax kyrka en ny orgel med 6 stämmor tillverkat av Kangasala orgelfabrik. Den tidigare orgeln flyttades till klockstapeln under sommaren 2010. Källor
Riihimäki Prison

Riihimäki Prison (Finnish: Riihimäen vankila) is the main correctional facility in southern Finland, located in Riihimäki. It is a closed prison, with capacity for 223 inmates. Along with Turku, Riihimäki is one of two prisons in Finland with the highest A+ security rating, making it home to the country's most dangerous prisoners. It houses prisoners mainly from southern Finland, as well as comprising three national specialist units, including one for sexual offenders. References External links Official website
Église de Ristikivi

L’église de Ristikivi (en finnois : Ristikiven kirkko) est une église en bois située sur le Partaharju à Pieksämäki en Finlande. Description Conçue par Jussi Lappi-Seppälä l'église en plein air est construite en 1971. Elle fait partie du centre d'activité de Partaharju de Centre des garçons et des filles de Finlande (fi). L'église a des murs en rondin mais n'a pas de toiture, elle peut accueillir 400 personnes. Le nom de l'église vient d'une grosse pierre trouvée sur place sur laquelle apparaît une croix. Selon les estimations géologiques la pierre daterait d'environ 1800 millions d'années et serait à cet endroit depuis 10 000 ans. La pierre set maintenant d'autel. Références Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Jardin japonais de Roihuvuori

Le Jardin japonais de Roihuvuori (en finnois : Japanilaistyylinen puutarha) est un parc du quartier de Roihuvuori à Helsinki en Finlande. Élaboration Le jardin a été conçu par l'architecte paysager Virve Veisterä, le directeur des travaux Jukka Toivonen et le concepteur de parc Kaisu Ilonen. La réalisation a commencé en 1992 et le parc sera ouvert au public en 1998. Sa superficie est de 9 238 m2. Le jardin japonais de Roihuvuori est relié au parc aux cerisiers d'Helsinki par une voie de circulation douce. Il est une des composantes du zone des parcs de Roihuvuori. Parties Le parc est composé de quatre parties portant le nom des Quatre animaux: Le jardin du Dragon azur A l'ouest du parc, la pente humide aux cerisiers où le Dragon azur protège le printemps, le matin et la floraison de la jeunesse. Le jardin de l'Oiseau vermillon Au sud du parc, l'Oiseau vermillon protège la paix estivale et du midi le long du chemin de la vie. Le jardin du Tigre blanc de l'ouest À l'ouest du parc le Tigre blanc protège les soirées d'automne. Le bois de la Tortue noire En bordure nord du jardin la Tortue noire prend soin de l'humidité du petit bois afin de garder les mousses et la végétation vertes et vivantes. Accès Adresse: 12-16, Roihuvuorentie, 00820 Helsinki Bus 82 et 80 à partir de la station de Herttoniemi Carte (Google maps) Références Voir aussi Liens internes Liste des parcs d'Helsinki Liens externes Photos de cerisiers en fleurs, 2011. Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d’Helsinki Portail des espaces verts
Parc populaire de Ruissalo

Le parc populaire de Ruissalo (en finnois : Ruissalon Kansanpuisto), jusqu'en 1937 promenade générale (en finnois : Yleinen käytävä) est un parc dans le quartier Ruissalo à Turku en Finlande. Présentation La superficie du parc est de 4,7 hectares. Le parc est situé à environ cinq kilomètres du centre-ville de Turku. Le parc de Ruissalo a été créé en 1847. Au début du XXe siècle, Kansanpuisto avait un restaurant, un boulodrome, une piscine et un théâtre d'été. La zone était très populaire et pouvait être atteinte soit par la route et le pont, soit par des bateaux à vapeur, dont l'exploitation était soutenue par la ville en accordant des billets de bateau à prix réduit aux familles modestes. Le restaurant actuel de Kansanpuisto a été achevé en 1865. Le théâtre à côté du restaurant a été achevé en 1928. La plage de sable de Ruissalo a été créée à l'été 1930 en soufflant du sable du fond marin sur la plage. La zone de sable de cent mètres de long et de 50 mètres de large est populaire dès le début. Dans les années 1930, le bronzage était devenu à la mode et, lors des journées les plus chaudes, près de dix mille amateurs du soleil pouvaient s'asseoir sur la plage de Ruissalo. Aujourd'hui, il y a un terrain de beach-volley et une aire de jeux pour enfants à côté de la plage. Devant la jetée de la plage se trouve un ancien kiosque de plage en forme de noix du XIXe siècle. Les arbres de Kansanpuisto sont principalement de vieux arbres tels que de très grands chênes anciens des pins et des ormes. Ruisrock L'ile de Ruissalo est également connue pour le festival de musique Ruisrock qui y est organisé. Ruisrock, qui a débuté en 1970, est organisé dans le parc Kansanpuisto depuis 1972. Galerie Références Voir aussi Liens internes Liens externes Ruissalon kansanpuisto Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande
Strömfors kyrka

Strömfors kyrka är en luthersk kyrka i stadsdelen Strömfors i Lovisa i Nyland. Kyrkan är byggd 1770–1771. Den planerades av premiärlöjtnanten och riddaren Olof Glansenstjerna och byggmästare var Nils Gimberg. Till formen är kyrkan åttakantig och i sin nuvarande form representerar den nygotisk arkitektur. Det är Finlands första centralkyrka. Historia Strömfors uppstod av de delar av socknen Pyttis som blev kvar under den svenska kronan efter freden i Åbo 1743. På finska märks detta i ortens namn "Ruotsinpyhtää" (=Sveriges Pyttis). Det svenska namnet – efter Strömfors bruk – antogs 1817. Det uppbars två rikskollekter för att starta kyrkbygget. Kyrkan byggdes i den största byn i anslutning till Strömfors bruk. Det var sed att prästgården och brukspatronens husfolk satt i de främsta bänkarna. Sedan bakom dem satt smeder, de som sköter kolmilorna och andra respekterade arbetstagare. De andra arbetarna satt längst bak eller på läktaren. Denna ordning levde kvar ännu på 1900-talet. Exteriör och interiör Till en början var kyrkan mörk som tjära men fick nytt utseende 1898. Kyrkan målades vit, fick nya fönster och en ny altartavla, "Uppståndelsen" av den unga konstnären Helene Schjerfbeck, den enda altartavla hon någonsin målade. Det finns ännu två äldre altartavlor i kyrkan, båda av okända konstnärer. Båda tavlorna restaurerades 2003. Orgeln har 16 stämmor och är byggd av Kangasala orgelfabrik år 1966. Den nuvarande orgeln är den tredje. Den första donerades av Virginia af Forselles år 1847. Hjältegravarna Bredvid kyrkan finns hjältegravar från vinter- och fortsättningskriget. Minnesmärket vid hjältegravarna avtäcktes 1955 och är planerat av skulptör Ilmari Wirkkala. Källor
Église de Ruovesi

L'église de Ruovesi (en finnois : Ruoveden kirkko) est une église luthérienne située à Ruovesi en Finlande. Description L'église de Ruovesi aussi appelée église Sophie Madaleine est construite en 1778 sur les plans de Matti Åkerblom qui en dirige la construction. Elle mesure 39 mètres de long, 35 mètres de large et a une hauteur de 14 mètres. L'église peut accueillir mille personnes. Le clocher est construit en 1772 par Antti Piimänen. Il a été déplacé à son endroit actuel par Mats Åkergren. La couleur d'origine de l'édifice est le rouge ; en 1861-1862 elle est repeinte en jaune. En 1905, l'intérieur est peint selon les propositions d'Akseli Gallen-Kallela. Les orgues à 28 jeux sont fournis par la fabrique d'orgues de Kangasala en 1968. Le retable peint par Bernhard Reinhold vient de Paris. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Liens externes (fi) « Ruoveden seurakunta », Paroisse de Ruovesi (consulté le 27 août 2014) Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église de Rymättylä

L'église de Rymättylä (finnois : Rymättylän kirkko) est une église construite à Rymättylä en Finlande. Présentation Sur la colline au-dessus de l'église se trouve le clocher en bois construit en 1769. Le clocher a deux cloches, la plus grande date de 1686 et la plus petite de 1741. La Direction des musées de Finlande a classé l'église parmi les Sites culturels construits d'intérêt national. Références Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Route périphérique de l'archipel Liens externes « Kohde id:200517 Rymättylän kirkko », Direction des musées de Finlande (consulté le 26 janvier 2015) Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Ryttylä railway station

The Ryttylä railway station (Finnish: Ryttylän rautatieasema, Swedish: Ryttylä järnvägsstation) is located in the municipality of Hausjärvi, Finland, in the village and urban area of Ryttylä. It is located along the Riihimäki–Tampere railway, and its neighboring stations are Turenki in the north and Riihimäki in the south. History It was not originally planned to place a station in northern Hausjärvi upon the construction of the Helsinki–Hämeenlinna railway; however, presumably from the initiative of the Granfelt family, the owners of the estate of Ryttylä, a station was eventually established in 1863. A residential building designed by Knut Nylander eventually became the main station building in 1876. A new station building, once again designed by Nylander, was finished in 1900, and it served the station until 1973; upon its demolition, the former building of the station chief was used. The station enabled growth in Ryttylä, and it became site to various industries, including a brick factory. Ryttylä's population was 1,300 in 1960, though its growth has diminished since, and it was instead Oitti that became the largest and most important urban area of Hausjärvi, similarly aided by its station along the Riihimäki–Saint Petersburg railway. Ryttylä was home to 1,628 people in 2018. Passenger services in Ryttylä were briefly suspended as of 1981; however, trains once again began to call at the station in 1982. Ryttylä was made an unstaffed station in 1983. Services and departure tracks Ryttylä is served by VR commuter rail lines R and D on the route Helsinki–Riihimäki–Hämeenlinna–Tampere. Southbound trains toward Riihimäki and Helsinki use track 1, while northbound trains toward Hämeenlinna and Tampere use track 2. References
Église de Sahalahti

L’église de Sahalahti (finnois : Sahalahden kirkko) est une église en bois située dans le quartier de Sahalahti à Kangasala en Finlande. Description L'église est conçue en 1829 par Carl Ludvig Engel dans un style Empire. Le retable peint en 1896 par Alexandra Frosterus-Såltin s'intitule Venez à Moi. L'orgue de la fabrique d'orgues de Kangasala date de 1889. En 1981 on l'a transformée en orgue à 16 jeux. Références Liens externes (fi) « Kohde id:200592 Sahalahden kirkko », Museovirasto (consulté le 20 septembre 2013) (fi) « Sahalahden kirkko », Kangasalan seurakunta (consulté le 20 septembre 2013) Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Sahalax kyrka

Sahalax kyrka (på finska Sahalahden kirkko) är en kyrkobyggnad i empirestil som ligger i östra Kangasala. Kyrkan ligger söder om centrala Sahalax. Den nuvarande kyrkan är den tredje kyrkan i området. Den första kyrkan byggdes öster om nuvarande kyrka 1559. Den första kyrkan i Sahalax brann år 1728 och den nuvarande träkyrkan byggdes i slutet av 1820-talet. Carl Ludvig Engel var med och ritade kyrkan. I kyrkan finns ungefär 550 sittplatser och en predikstol. Kyrkan har också en orgel som Kangasala orgelfabrik uppförde år 1889. Alexandra Frosterus-Såltin målade altartavlan år 1896. Externa länkar Kangasala församling Tammerfors stift
Deutscher Soldatenfriedhof Rovaniemi Norvajärvi

Der Deutsche Soldatenfriedhof Rovaniemi Norvajärvi befindet sich 18 km nördlich von Rovaniemi, Finnland. Er wurde am 31. August 1963 eingeweiht. Hier ruhen 2.530 deutsche gefallene Soldaten des Zweiten Weltkriegs. Lage Vom Parkplatz an der Autostraße aus führt ein Fußweg durch den Wald in 10 Minuten zum Friedhofsgelände. Die Toten ruhen in einem Gruftgebäude, das wie eine Kirche aussieht. Das 16.000 Quadratmeter große Friedhofsgelände liegt auf einer bewaldeten Landzunge am Norvasee. Am Seeufer wurde ein hohes Kreuz aus Stahl errichtet. Die Toten Die hier beigesetzten Soldaten sind während des Zweiten Weltkriegs in Lappland (Finnland) gefallen. Der Eingang vom Parkplatz aus ist durch eine Steintafel gekennzeichnet, auf der Deutscher Soldatenfriedhof 1939–1944 steht. Der Winterkrieg (sowjetisch-finnischer Krieg) dauerte von 1939 bis 1940. Hieran waren im Geheimen auch deutsche Militärberater für die finnischen Truppen tätig. Die dabei zu Tode gekommenen deutschen Soldaten sind ebenfalls auf diesem Friedhof beigesetzt. Der Fortsetzungskrieg in Finnland wurde von der deutschen Wehrmacht mit dem verbündeten Finnland ab 1941 gegen die Sowjetunion geführt und endete im Norden in einem Stellungskrieg bis 1944. Nach Aufkündigung des Bündnisses durch Finnland wurde dann der Lapplandkrieg von 1944 bis 1945 zwischen Finnland und Wehrmacht geführt. Die Gefallenen wurden aus Gräbern in den Provinzen Lappland und Oulu hierher zusammengeführt. Einer der noch im Krieg angelegten ursprünglichen Friedhöfe befand sich auf dem Friedhof 4 in Rovaniemi. Die im sowjetisch besetzten Teil von Finnland Gefallenen konnten nicht auf den Friedhof von Rovaniemi überführt werden. Grufthalle Der Gruftbau ist eine Halle mit Turm und besteht aus roten Granitquadern. Im turmähnlichen Vorraum befindet sich eine Pietà aus Bronze: Mutter und Sohn von Ursula Querner. Bei der Pietà werden von den Besuchern Blumen und Kränze zum Gedenken niedergelegt. In der Vorhalle gibt es Verzeichnisse, in denen die Grablagen in der Haupthalle angegeben sind. In der Gruft der Haupthalle sind die Sarkophage beigesetzt. Die Sarkophage sind durch gemeinsame Platten von hellem Muschelkalkstein geschützt. In fortlaufender Schrift sind Namen, Dienstgrad, Geburts- und Sterbedatum der Gefallenen eingemeißelt. Die Halle hat große Glasfenster mit farbigen Ornamenten, sodass sie bei Tageslicht in Dämmerlicht getaucht ist. Sie ist je nach Wetterlage vom 1. Mai bis 30. September eines jeden Jahres geöffnet. Filme Deutscher Soldatenfriedhof Rovaniemi Norvajärvi bei YouTube Siehe auch Liste von Kriegsgräberstätten Weblinks Internetseite des Volksbunds Deutsche Kriegsgräberfürsorge (Arbeit des Volksbundes und Beschreibung der Kriegsgräberstätte in Rovaniemi-Norvajaervi) Soldatenfriedhof in Rovaniemi-Norvajärvi (Memento vom 6. März 2010 im Internet Archive) Deutscher Soldatenfriedhot bei Rovaniemi. Internetseite von Helmut Winkenbach, Viernheim Einzelnachweise
Rovaniemi German Military Cemetery

The German Military Cemetery (Finnish: Saksalaisten sotilaiden hautausmaa, German: Deutscher Soldatenfriedhof) of Rovaniemi is located on lake Norvajärvi, in Finnish Lapland. It is the final resting place of 2,530 German soldiers who died in the Finnish regions of Lapland and Oulu during World War II. It was inaugurated on August 31, 1963 and is managed by the German War Graves Commission. The red granite structure houses a mausoleum as well as a bronze interpretation of the Pieta, depicting a mother holding her fallen son. References
Église de Salla

L'église de Salla (en finnois : Sallan kirkko) est une église évangélique-luthérienne située à Salla en Finlande. Présentation La direction des musées de Finlande a classé l'église parmi les Sites culturels construits d'intérêt national Bibliographie Hannu Heinänen, Sallan historia. Sallan kunta ja seurakunta. Jyväskylä 1993. Galerie Références Voir aussi Liens externes (fi) Site officiel Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme Portail de la Laponie
Sundholmens kraftverk

Sundholmens kraftverk (finska: Salmisaaren voimalaitos) är ett tidigare kolkraftverk i stadsdelen Kampmalmen i Helsingfors i Finland. Kraftverket stängdes den 1 april 2025. Stängningen medför att stadens utsläpp av koldioxid minskar med 30 procent jämfört med år 2024. Kraftverket, som hade en effekt på 170 MW, byggdes år 1984 och ägs av elbolaget Helen. Det kommer att byggas om till eldning med träpellets. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sundholmens kraftverk.
Художественный музей (Сало)

Художественный музей Сало (фин. Salon taidemuseo Veturitalli швед. Salo konstmuseum) — собрание живописи, графики и скульптуры финских современных мастеров. Расположен в городе Сало в Финляндии. История Музей был основан в 1998 году и разместился в помещениях старинного локомотивного депо вблизи авто- и железнодорожного вокзалов. Здание депо было построено в 1898—1899 годах по проекту архитектора Кнута Нюландера. Коллекция музея преимущественно состоит из работ современных финских мастеров. Проходят временные выставки. Музей ведёт активную издательскую деятельность. Издания музея Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Художественный музей Сало Официальный сайт художественного музей Сало (фин.)
Sammatti kyrka

Sammatti kyrka är en av de äldsta träkyrkorna i Finland som används årets runt. Sammatti kyrka ligger i Sammatti i Lojo, Nyland. Kyrkan uppfördes under byggmästaren Mickel Göranssons ledning åren 1754-1755. Sammatti kyrka är en av de gamla långhuskyrkor i Sydvästra Finland som aldrig härjats av eld. Bredvid kyrkan finns en klockstapel som byggdes år 1763 av Erik Stenström från huset Arvela. Klockstapeln har två kyrkklockor; den ena är från år 1763 och den andra från år 1768. Kyrkklockorna är tillverkat i Stockholm av Johan Fahlsten. Sammatti kyrka har 350 sittplatser och runt kyrkan finns en kyrkogård. Sammatti kyrka är huvudkyrka i Lojo församlings Sammatti regionförsamling. Kyrkan hör till Esbo stift. Historia och inventarier På 1660-talet blev Sammatti ett kapell av Karislojo och redan vid den tiden hade Sammatti sin egen kyrka och kyrkogård. Det finns ingen information om den tidigare kyrkans öde. Inventarier Lista om Sammatti kyrkas inventarier: Altartavlan ´Han skall komma igen på samma sätt som I haven sett honom fara upp till himmelen´ är målad av Adolf von Beckerin år 1883. Tavlan är donerad av Elias Lönnrot. Den barockpredikstolen är från tidigare kyrkan. Predikstolen är ursprungligen en krigsbyte från tiden för trettioåriga kriget (1618-1648). Ljuskronorna donerade av församlingsborna, egna från den obesuttna delen av befolkningen och egna från hemmansägarna (1853, 1880, 1882). Från kyrkans egendom finns det bevarat två svärd med sorgslöja. Dessa svärd hör nuförtiden till Finlands Nationalmuseum. Orgeln i kyrkan är producerat av orgelfabriken Kangasalan urkutehdas i 1968. Orgeln har 11 orgelstämmor. Elias Lönnrot Elias Lönnrots obelisk på Sammatti gravgård är ett märkbart landmärke. Obelisken är smyckat med en trettondagens stjärna och med en kantele. Största delen av Lönnrots psalmer handlar om trettondagen. Stjärnan symboliserar Elias Lönnrot som en av de tre vise männen, som samlade från östliga länder Kalevala och Kanteletar till finländarna. I obelisken finns också en kantele. Lönnrot samlade information om byggandet av kantele och utvecklade modellen för konsertkantele. Begravningsmonumentet var uppfört av Finska Litteratursällskapet på Kristi himmelsfärdsdag år 1886. Se även Sammatti Elias Lönnrot Lojo församling Esbo stift Källor
Parc aquatique de Sapokka

Le parc aquatique de Sapokka (en finnois : Sapokan vesipuisto) est un parc de la ville de Kotka en Finlande. Description Le parc couvrant environ trois hectares est situé à Kotkansaari au centre de Kotka. Sapokanlahti est un parc depuis 1917 mais la construction du parc aquatique actuel a commencé en 1990 par le concepteur principal Heikki Laaksonen, jardinier urbain à Kotka. Prix et reconnaissance Le parc a été récompensé par le prix de l'éclairage de l'année 1993, le prix l'environnement de l'année 1994 et le prix du travail de la pierre de l'année 1996. Galerie Références Voir aussi Articles connexes Liens externes Le parc Les parcs de Kotka Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande Portail des espaces verts