NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Storsarvlax

Storsarvlax (finska: Suur-Sarvilahden kartano), är en egendom i Pernå i Lovisa stad i Nyland. Storsarvlax ägdes redan 1450 av stamfadern till den grevliga ätten Creutz, från vilken det genom giftermål 1763 övergick till lagmannen Johan Christoffer von Morian och 1811 till landshövdingen S.F. von Born. År 1880 drabbades karaktärshuset av vådeld, men kom att repareras till sin forna prakt. Numera är egendomen delad huvudsakligen i två gods; Stor- och Norrsarvlax. Corps-de-logiet till Storsarvlax, ritat av Frans Anatolius Sjöström ägs numera av stiftelsen Svenska litteratursällskapet i Finland, som bevarat interiören intakt. Ernst och Alix von Born testamenterade Stor-Sarvlaks gård till Svenska litteratursällskapet. I enlighet med deras testamente ska Stor-Sarvlaks gård förvaltas av tre personer som tillsammans bildar gårdens förvaltningsråd. Representanterna ska utses av Svenska Litteratursällskapet, Svenska folkpartiet och Nylands svenska lantbrukssällskap. Det bebos av periodvis utvalda ättlingar till von Born, som förbinder sig att förvalta det historiska arvet, och förevisa det på begäran. Storsarvlax gård bildar en värdefull byggt kulturmiljö av riksintresse och är därmed skyddat. Bilder Källor Vidare läsning Olle Sirén (1980). Sarvlaks : gårdshushållningen och gårdssamhället från 1600-talet till 1900-talet / Olle Sirén.. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland. Helsingfors. Wikidata Q113529780. ISBN 951-9017-51-8. https://urn.fi/urn:NBN:fi-fd2019-00022603.
Gumböle träsk

Gumböle träsk est un étang situé a la limite entre Helsinki et le quartier Sotunki de Vantaa en Finlande. Géographie L'étang de 2,9 hectares est situé dans la partie sud-ouest du parc national de Sipoonkorpi. Le cours d'eau traversant le lac part du côté nord-est du lac, puis se tourne vers le sud, descendant dans le lac Stora Dammen et de là à Karlvik dans le golfe de Finlande près de Korsnäs et Karhusaari. L'eau de l'étang est colorée en brun par l'humus. L'étang est entouré d'une tourbière étroite. Les fossés des zones de près de l'étang sont envahis par la végétation. L'étang et les forêts environnantes ont été rattachés au parc national de Sipoonkorpi en 2011. Notes et références Galerie Annexes Articles connexes Lacs de Finlande Lieux et monuments de Vantaa Liens externes Portail des lacs et cours d'eau Portail de la Finlande
Gumböleträsken

Gumböleträsken utgörs av två tjärnar i Sibbo storskog, kring gränsen mellan Vanda och Sibbo kommuner. På nutida kartor är Gumböle Storträsk markerat "Storträsk", Gumböle Lillträsk är missvisande markerat "Gumböle träsk" (tjärnarna saknar finska namn). Storträsk Storträsk är ca. 300 m tvärsöver, svagt triangelformat. Tjärnen får sitt vatten från de kringliggande kärren, och avrinner genom en obetydlig bäck söderut till havet i Östersundom. Vanda sportfiskare har bragt tjärnen i skick, och man planterar ut öring, bäckröding och sik som får fiskas mot speciellt fiskekort. Lillträsk Lillträsk är runt, något mindre än Storträsk. På västra sidan finns en liten ö, skild från fastlandet av ett grunt kärr, som man största delen av året kan passera torrskodd. Tjärnen är försurad och livlös. Vattenflöde Tillflödena är korta och står största delen av året torra. Tjärnen avrinner norrut, där bäcken gör en krök och faller vackert nedför en sluttning till kärrmarker där den tar emot en större bäck från norr. På sina håll är den gemensamma bäcken stor nog för att näckrosor kan växa däri. Bäcken flyter ut i havet i Östersundom. Där bäcken passerar nuvarande motorvägen har en gång i tiden en fördämning byggts av huggna stenblock. Fördämningen har nu rasat, och den grunda dammen är nästan helt igenväxt. Externa länkar Fiske i Storträsk
Svartå slott

Svartå slott (finska: Mustion linna) är en slottslik herrgårdsbyggnad i Svartå, Raseborgs stad, Finland. Herrgården är en del av Svartå bruk och uppfördes 1783–1792 efter ritningar av Christian Friedrich Schröder och Erik Palmstedt. Herrgården är byggd helt i trä och har från början haft dubbla fönsterglas, de första i sitt slag i Finland. Byggnaden representerar övergångsperioden mellan rokoko och nyklassicism, medan den fasta inredningen är gustaviansk. Den är omgiven av en över 100 år gammal park i engelsk stil. I byggnaden verkar en högklassig restaurang och i delar av byggnaden arrangeras diverse konferenser och tillställningar. Bland annat den årliga antikmässan på sommaren har rönt stort intresse även utanför landets gränser. Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Svartå slott. Svartå slott
Svenska Lutherska Evangeliföreningen

Svenska Lutherska Evangeliföreningen i Finland r.f. (SLEF) är en väckelserörelse inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Föreningen grundades år 1922 då den Evangeliska rörelsen delades i två delar på språkliga grunder. De svenskspråkiga grundade SLEF, medan de finskspråkiga grundade Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys. En central gestalt i SLEF:s historia och teologi är Fredrik Gabriel Hedberg. I Finland bedriver SLEF verksamhet framför allt i Borgå stift. Inom stiftet ligger tyngdpunkten i Österbotten, men verksamhet finns också i andra delar av Svenskfinland. I sin teologi betonar man Guds fria nåd och dess samband med dopet, den objektiva försoningsläran, möjligheten till frälsningsvisshet, Bibelns tillförlitlighet, ren lära och förkunnelsens centrala ställning. Förutom sin verksamhet i Finland, bedriver SLEF även mission i Kenya, Etiopien och Estland. Missionsverksamheten har starka rötter som går långt tillbaka i tiden. Kenya-missionen började år 1963; innan dess hade man bedrivit mission i den finskspråkiga systerföreningens regi. SLEF producerar även litteratur i form av böcker och tidningar. Föreningens språkrör är tidningen Sändebudet som utkommer tolv gånger om året. I Sverige har man haft kontakter med framför allt Evangelisk Luthersk Mission – Bibeltrogna Vänner. Ordförande för SLEF är Ingvar Dahlbacka, som är professor i kyrkohistoria vid Teologiska fakulteten vid Åbo Akademi och verksamhetsledare är Albert Häggblom. Se även Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys Borgå stift Fredrik Gabriel Hedberg Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland Externa länkar Svenska Lutherska Evangeliföreningen Officiell webbplats.
École suédoise de Tampere

L'école suédoise de Tampere (suédois : Svenska samskolan i Tammerfors) est une école située dans le quartier de Kaakinmaa à Tampere en Finlande. Présentation L'école privée a commencé son activité le 2 septembre 1895 et est donc l'une des plus anciennes écoles de Tampere. Le bâtiment de l'école, conçu par l'architecte August Krook, date de 1902. En 2014, l'école est devenue la meilleure école secondaire supérieure de la région de Pirkanmaa en comparant les notes moyennes des quatre matières obligatoires. Références Liens externes (sv) Site officiel Portail de la Finlande
Svenska samskolan i Tammerfors

Svenska samskolan i Tammerfors är en svenskspråkig skola i den finländska staden Tammerfors. Skolan, som är den enda svenskspråkiga skolan i landskapet Birkaland, består av grundskola (åk 1–9) och gymnasium och har cirka 300 elever. Skolan inledde sin verksamhet den 2 september år 1895 och är en av de äldsta skolorna i Tammerfors. Den nuvarande skolbyggnaden byggdes i jugendstil efter ritningar av arkitekt August Krook och stod färdig år 1902. I ledningen för skolan finns en styrelse samt en gemensam rektor. Tidigare drevs lågstadiet (åk 1-4) av Tammerfors stad, men från och med hösten 2009 hör även lågstadiet till Samskolan. Skolans elevantal har under åren varit relativt stabilt. I skolan verkar också en aktiv elevkår, som arbetar för elevernas bästa. Samskolan utgör en del av en större helhet som innefattar Svenska Barndaghemmet, Svenska Gården samt den av en förening upprätthållna Svenska samskolan i Tammerfors. Denna helhet omfattar cirka 400 barn och ungdomar i åldern 1–19 år. Ungefär 50 lärare och övrig personal ger barn i svensk- och tvåspråkiga familjer en möjlighet att få undervisning på svenska under hela uppväxttiden. Dessa institutioner bildar tillsammans med skolorna en livskraftig helhet, och skolan är en naturlig samlingsplats för svensk- och tvåspråkiga i staden med omnejd. Alumni Eveliina Piippo, längdskidåkare Patrik Puistola, ishockeyspelare Ulf-Erik Slotte, ambassadör Kaj Stenvall, konstnär Tuomo T. Vimpari, påvlig diplomat, monsignore Poju Zabludowicz, affärsman, miljardär Se även Svenska språköar i Finland Björneborgs svenska samskola Svenska Privatskolan i Uleåborg Kotka Svenska Samskola Källor Externa länkar Svenska samskolan i Tammerfors
Syndalen

Syndalen är ett finländskt militärt övnings- och lägerområde beläget på Hangö udd, nära Tvärminne och Koverhar. Området är 1 900 hektar stort och i dagsläget används dryga 210 hektar för militära övningar. Nylands brigad är den huvudsakliga användaren av området och här hålls alla större skjutläger med infanterivapen. Syndalen har därtill en hamn från vilken brigadens trupptransportbåtar utgår.
Leuchtturm Sälskär

Der Leuchtturm Sälskär (Sälskärin majakka finnisch, Sälskärens fyr schwedisch) befindet sich auf einem flachen Schären-Felsen, der Insel Sälskär in der Ålandsee, Teil des Bottnischen Meerbusens, erhebt sich im nördlichen Teil der finnischen Åland-Inseln und gehört zur Gemeinde Hammarland. Geschichte Nach dem Ende des Russisch-Schwedischen Krieges im Jahr 1809 musste Schweden als Bedingung aus dem Vertrag von Fredrikshamn Finnland an Russland abtreten. Die Åland-Inseln wurden Bestandteil des Großfürstentums Finnland. Der finnische Senat bewilligte 1863/64 die Mittel für die Errichtung eines Leuchtfeuers auf der kleinen Insel. Der vom finnischen Architekten Hampus Dalström entworfene Turm wurde 1868 auf der Insel Sälskär errichtet. In den 1860er und 1870er Jahren war er einer der führenden Architekten Finnlands und hat im Dienste der finnischen Bauverwaltung weitere sechs Leuchttürme geplant. Die Wohnhäuser der Leuchtturmwärter befanden sich in einiger Entfernung vom Leuchtturm. In den 1890er Jahren wurde der Turm durch starke Herbststürme schwer beschädigt, so dass er 1904 durch die Anbringung von vier Eisenbändern und Kabelverankerungen weiter gesichert werden musste. Gebäude Der Turm ist ein runder Mauerwerksturm mit einer Höhe von 32 m. 164 Stufen führen innen auf die Galerie mit dem aufgesetzten Laternenhaus mit einem roten Dach. 1949 wurde die Befeuerung des Leuchtturms von Kerosin auf Acetylen-Gas umgestellt und automatisiert. Da die Wärter-Wachen beendet waren, wurden die Gebäude abgerissen. In den 1980er Jahren wurden die Stützkabel entfernt und der Turm in den 1990er Jahren umfangreich renoviert. Der Turm wird seit 1990 mit Solarenergie betrieben. Die Leuchtturmwärter waren: Fredrik Wilhelm Grönlund (1868–1892) Mats Robert Widlund (1893–1897) Karl Edvard Holmberg (1898–1924) Algot Hamnström (1925–1949) Numismatik und Philatelie Das Motiv des Leuchtturms war 2013 auf einer 5-Euro-Sondermünze der finnischen Bank geprägt. Mit dem Leuchtturm als Abbild von Sälskär wurde 1992 durch die Åland Post in einem Vierer-Briefmarkensatz eine Briefmarke mit einem Nominal von 2,10 Fmk herausgegeben. Siehe auch Liste von Leuchttürmen in Finnland Leuchtfeuer Literatur Seppo Laurell (1937–2022): Suomen majakat. Finska fyrar - Finnish lighthouses. Helsinki: Nemo, 351 Seiten, 1999. Text: finnisch und englisch. ISBN 952-5180-21-2 (ISBN-13: 9789525180213). Weblinks Finnisch List of Lights auf traficom.fi von 12/2022 Finish Maritime Administration Leuchtturm Sälskär, 2008 Leuchtfeuer Sälskär auf Swedish lighthouse society Seekarte Finnlands mit den Leuchttürmen und Seezeichen vom Finnischen Lotsenamt, 1898 Einzelnachweise
Phare de Sälskär

Le phare de Sälskär (en finnois : Sälskärin majakka) est un phare situé sur la petite île de Sälskär, au nord-ouest de l'archipel d'Åland, appartenant à la municipalité d'Hammarland, en région d'Åland (Finlande). Histoire Le phare conçu par l'ingénieur finlandais Axel Hampus Dalström a été construit sur l'île de Sälskär en 1868. En 1949, le phare de Sälskär a été automatisé. Après le départ des gardiens, les bâtiments ont été démolis. Il fonctionne désormais à l'énergie solaire. Description Le phare est une tour cylindrique en maçonnerie de 31 mètres de haut, avec une galerie et lanterne métallique. L'édifice est peint en blanc, le dôme de la lanterne est rouge. Il émet, à une hauteur focale de 44 mètres, deux éclats blancs toutes les 12 secondes. Sa portée nominale est de 12 milles nautiques (environ 22 km). Identifiant : ARLHS : ALA-016 - Amirauté : C4466 - NGA : 16800. Voir aussi Notes et références (fi) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en finnois intitulé « Sälskärin majakka » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Finlande Liens externes University of North Carolina at Chapel Hill's The Lighthouse Directory: Lighthouses of the Åland Islands (en) Online List of Lights - Finnland (en) Liste ARLHS - Finland (en) Sälskär Light - Lighthouse Explorer (fi) Carte des principaux phares de Finlande Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de la Finlande
Sälskärs fyr

Sälskärs fyr (finska: Sälskärin majakka) är en fyr på ön Sälskär i Ålands hav i Hammarlands kommun. Fyrplatsen anlades 1866–1868 efter att medel hade beviljats av Finlands lantdag. Den 39 meter höga fyren i vitkalkat tegel ritades av arkitekt Hampus Dahlström och tändes första gången den 15 september 1868. En spiraltrappa med 164 steg leder upp till lanterninen. Fyren visade ett fast vitt sken avbrutet av röda blänk. Fyrapparaten och linssystemet köptes från Frankrike. Boningshusen låg ett stycke från fyren. Fyren skadades svårt i höststormarna år 1894. Tornet fick stora sprickor och lanterninen med fyrapparaten föll ner. År 1904 förstärktes tornet med järnband och stöttades med kraftiga vajrar. Fyrlyktan, som ursprungligen eldades med rovolja och senare med fotogen, ersattes med en AGA-fyr år 1949 och fyrplatsen avbemannades. Lanterninen fick nytt tak på 1980-talet och de stöttande vajrarna togs bort. Fyren renoverades i slutet av 1990-talet. Den drivs med el från solpaneler och förvaltas av Finlands fyrsällskap. Fyrplatsen kan nås med båt men fyren är inte öppen för besökare. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sälskärs fyr.﻿
Musée d'Art de Tampere

Le Musée d'art de Tampere (finnois : Tampereen taidemuseo) est un musée situé à proximité de Pyynikintori dans le quartier Amuri à Tampere en Finlande. Architecture Le bâtiment de style néoclassique est conçu par Carl Ludvig Engel et Anton Wilhelm Arppe pour servir de grenier. L'édifice est construit en 1838. C'est le plus ancien bâtiment à façade en brique de Tampere. En 1927, Aamulehti émet l'idée d'utiliser le grenier désaffecté pour y ouvrir un musée d'art. En 1931, l'architecte Hilja Gestrin (fi) fournit les plans de modification. En 1982–1984, on réalise de nouvelles modifications pendant lesquels les dispositifs techniques sont actualisés et on ajoute un étage souterrain selon les plans de Antti Ilveskoski (fi). Collections Depuis 2005, le musée gère ses propres collections ainsi que celles du Musée d'art moderne de Tampere et la collection de la ville de Tampere. En conséquence, le Musée d'art de Tampere a la seconde plus grande collection de Finlande avec plus de 14 000 œuvres de près de 2 000 artistes. La plus grande partie est faite d’œuvres finlandaises des XVIIIe et XIXe siècles. Les artistes les plus exposés sont : Tove Jansson, Tuulikki Pietilä, Magnus Enckell, Kalle Löytänä (fi) et Matti Petäjä (fi). Les 5 collections gérées par le musée sont : Collection du Musée d'art, Collection de la ville de Tampere, Collection du Musée des Moumines, Collection du Musée d'art moderne, Collection de médailles finlandaises. Galerie Références Voir aussi Liens internes Musées d'art régionaux de la Finlande Liens externes (fi) Site officiel (fi) Archives des expositions (1985–2006) (fi) Statues et monuments publics de Tampere Portail des musées Portail des médias Portail du néo-classicisme Portail de la Finlande
Tammerfors konstmuseum

Tammerfors konstmuseum (finska: Tampereen taidemuseo) är ett finländskt kommunalt konstmuseum. Historik Tammerfors konstmuseum grundades 1931 av Tammerfors Konstförening. Det ligger i ett tidigare spannmålsmagasin i stadsdelen Amuri i Tammerfors. Byggnaden uppfördes år 1838 efter Carl Ludvig Engels ritningar. Magasinet byggdes om till ett museum år 1931 efter ritningar av Hilja Gestrin. Museet drivs sedan 1985 av Tammerfors stad. Samlingar De fem mest representerade konstnärerna i museets samlingar är Tove Jansson (1919 verk, huvudsakligen teckningar, men även åtta målningar), Tuulikki Pietilä (545 verk), Magnus Enckell (303 verk), Kalle Löytänä (299 verk) och Matti Petäjä (236 verk). Betydande delar av konstsamlingen Mumindalen ställdes ut på museet 1987 till 2016, då samlingen flyttades till Tammerforshuset, där ett Muminmuseum etablerades. Samlingen behöll dock sitt namn "Tammerfors konstmuseums samling Mumindalen". Årets unga konstnär Årets unga konstnär (finska: Vuoden nuori taiteilija) är ett årligt pris och ett evenemang arrangerad av Tammerfors Konstmuseum, i samarbete med Tammerfors stad. Syftet är att stödja finska konstnärer, yngre än 35 år, som bedöms ha god potential. Priset och evenemanget initierades 1984 av Tammerfors Juniorhandelskammare och avser samtidigt att främja finländsk samtidskonst. I expertkommittén som utser vinnaren ingår bland andra representanter för Tammerfors konstmuseum, Konstnärsgillet i Finland, Konstnärsgillet i Tammerfors och Tammerfors konstnärsförening. Sedan 1989 är chefen för Tammerfors konstmuseum ordförande för kommittén. Bildgalleri Referenser Noter Källor Webbplatsen VNT - Vuoden nuori taiteilija Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tammerfors konstmuseum. Tammerfors konstmuseums webbplats
Tervik

Tervik är ett gods och tidigare säteri i Pernå i Lovisa kommun i Nyland. Godset Tervik grundades år 1636, huvudbyggnaden stod färdig år 1710 och den renoverades och byggdes om till viss del under 1820-talet. På godset finns en värdefull porträttsamling, Finlands näst största privata, som omfattar arbeten av bl.a. Ehrenstrahl, David von Krafft, Albert Edelfelt och Gunnar Berndtsson. Den är en av landets äldsta herrgårdsbyggnader av trä, färdigbyggd 1736 och bebodd sedan dess. Godset är en väsentlig del av kulturlandskapet och dem kulturhistoriskt viktiga herrgårdarna kring Pernåviken. Tervik har Finlands längsta ekallé. Den är åttahundra meter lång. Historik Godset grundades 1636, då John Lighton, sjunde baron av Ullishaven, erhöll fyra hemman i byn; hans änka fullföljde planerna på en sätesgård. Egendomen har sedan dess gått i arv inom ätterna Muhl (1693-1759), De Geer (1759-1855) och Ehrnrooth (från 1855). Herrgårdsbyggnadens stomme härstammar från år 1736. När Terviks ägare Otto Wilhelm De Geer af Tervik upphöjdes till friherre 1766, lade han till Tervik i namnet. I slutet av 1810-talet beställde lantmarskalk och greve Robert Wilhelm De Geer ritningar av Carl Ludvig Engel till en ombyggnad av godset. Ombyggnaden berörde framför allt byggnadens yttre, och därtill utvidgades centralbyggnaden genom låga flyglar vid gavlarna. Inredningen ”moderniserades” genom pardörrar och dekorativa lister i empirestil. Ändringen gällde inte rumsindelningen eller de mittersta rummens helpaneler som är från byggnadsskedet på 1700-talet. Engels plan ändrades av Anders Fredrik Granstedt och förverkligades under 1820-talet. I början av 1860-talet påbyggdes huset med en våning och dekorerades med ett stort antal listarbeten enligt ritningar av Carl Albert Edelfelt. Exteriören återställdes i empirestilens anda enligt ritningar som gjorts av Carl Frankenhaeuser år 1926. Fankenhaeuser förenade den nya brädfodringen med Engels portal och fönsterinramningar. Referenser
Tornedalens folkhögskola

Tornedalens folkhögskola är en folkhögskola i Övertorneå, Sverige med bland annat utbildning till naturguide. Huvudmän är Svenska Tornedalingars Riksförbund – Tornionlaaksolaiset, Övertorneå kommun, Länsstyrelsen i Norrbottens län, Företagarna och Meän Academia. Historik 1899 grundades Tornedalens lantmanna- och folkhögskola i Övertorneå som den andra folkhögskolan i Norrbottens län. Den första grundades i Boden 1896, nuvarande Sunderby folkhögskola. Lantbruksskolan flyttades till Vojakkala 1952. Åren 1913-1954 fanns Tornedalens lanthushållsskola i Övertorneå. Även den flyttades till Vojakkala. Rektorer Ludvig de Vylder 1899-1911 Carl Fredrik Carlström Ossian Svensson 1918–1946 Karl-Ragnar Tidström Uno Hanno Kurt Elander Tomas Mörtberg Johan Taavo Källor Sven Heikkilä - Gränsbygd - blad ur mellersta Tornedalens historia, 2004 Noter Externa länkar Tornedalens folkhögskola Wikimedia Commons har media som rör Tornedalens folkhögskola.
Holy Trinity Church, Vaasa

The Vaasa Holy Trinity Church (Finnish: Vaasan kirkko; Swedish: Vasas trefaldighetskyrkan), or simply the Vaasa Church, is a church located in the city center of Vaasa in Ostrobothnia, Finland. The 900-seat red-brick church, designed by architect Carl Axel Setterberg, was completed in 1869. Vaasa Church is a long church with three naves. In terms of style, the church mainly represents English Gothic. There are three altarpieces in the church, each painted by Albert Edelfelt, R. W. Ekman and Louis Sparre. There are a total of about 900 seats in the hall and galleries of the church, and 130 in the crypt downstairs. The church's 45-voice main pipe organ was acquired in 1975 and is manufactured by the Danish company Marcussen & Søn. History Carl Axel Setterberg made preliminary plans and cost estimates for the church in 1857. The drawings were approved the following year after certain changes. The first official worship was organized in the church in 1862, after which it began to be used almost continuously. However, it was not officially inaugurated until September 5, 1869, as the final inspection of the church and the completion of the movables and interior structures were delayed. The Vaasa church was wanted in a central place when the city moved to its current location after the 1852 Great Fire of Vaasa, and it was wanted to create one of the clear monuments of the rebuilt city. The church was renovated in 1960–1961. References External links Vaasan kirkko - Vaasan suomalainen seurakunta (in Finnish)
Église de la Sainte-Trinité de Vaasa

L'église de la Sainte Trinité (finnois : Pyhän kolminaisuuden kirko) ou église de Vaasa (finnois : Vaasan kirkko) est une église luthérienne située dans le quartier du centre de Vaasa en Finlande. Architecture L'église conçue par le professeur Carl Axel Setterberg est construite en 1862 dans l'îlot délimité par les rues Hovioikeudenpuistikko, Vaasanpuistikko, Lyseonkatu et Raastuvankatu. L'édifice est représentatif du style gothique anglais. La nef offre 900 sièges et la crypte 130 places. L'église a trois retables : l’adoration des bergers d'Albert Edelfelt, La Cène de Robert Wilhelm Ekman, ainsi que l'enterrement du Christ de Louis Sparre. L'église dispose d'une orgue à 45 jeux fabriqué en 1975 par la fabrique d'orgues Marcussen & Søn. Galerie Liens externes (fi) « Vaasan kirkko - Kirkkopuisto, Vaasa », Paroisse de Vaasa Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme