NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Церковь в Ряаккюля

Церковь в Ряаккюля была спроектирована архитектором Эрнстом Лорманом и построена в 1849—1851 годах. Эта церковь является пятой по счету в Ряаккюля, предыдущие церкви были разрушены в результате пожаров. Большой восьмиугольный купол поднимается из центра креста. К церкви примыкает двухэтажная башня. Два колокола церкви датируются 1851 годом. Церковь имеет высокие окна, на втором этаже и на концах башни они арочные, а в других местах плоские. В церкви есть орган. Орган изготовлен органным заводом Kangasala в 1975 году, но фасад[уточнить] выполнен Албанусом Юрва в 1899 году. Капитальный ремонт церкви был проведён в 1984 и 1997 годах, а в 2021 году была обновлена наружная окраска. Ранее церковь ремонтировали в 1915 и 1966 годах. Обшивка стен и сводов была выполнена под руководством архитектора Илмари Лауниса. Медная крыша была установлена в 1984 году. Петух на крыше уникален для церквей Восточной Финляндии. Памятник на участке захоронения участников войны был выполнен по проекту скульптора Теуво Котилайнена и открыт в 1961 году. Примечания
Dom von Oulu

Der Dom von Oulu (finnisch: Oulun tuomiokirkko) ist ein lutherischer Dom in der finnischen Stadt Oulu. Geschichte Die Domkirche wurde im Jahr 1777 als Pfarrkirche erbaut und erhielt den Namen Sofia Magdalena nach Sophie Magdalene von Dänemark, der Frau des schwedischen Königs Gustav III. Beim Stadtbrand von 1822 brannte auch die Kirche nieder. Sie wurde im Jahr 1832 nach Entwürfen des deutsch-finnischen Architekten Carl Ludwig Engel unter Verwendung der beim Brand verschont gebliebenen Mauer wiedererbaut. Der 56,5 Meter hohe Glockenturm wurde beim Wiederbau hinzugebaut. Den Domkirchenstatus erhielt der Ouluer Dom im Jahr 1900 bei der Verlegung des Bischofssitzes von Kuopio nach Oulu. Ausstattung Im Inneren der Kirche befindet sich heute das älteste Ölgemälde Finnlands. Die Hauptorgel wurde 1939 von Kangasalan Urkutehdas mit 61 Registern erbaut. Sie ersetzte ein 1841 gebautes Instrument von Gustav Andersson. 2014 erfolgte eine Überholung. Außerdem existiert eine Chororgel von Urkurakentamo Virtanen und eine Kleinorgel in der Krypta von Jehmlich. Weblinks Einzelnachweise
Oulu Cathedral

Oulu Cathedral (Finnish: Oulun tuomiokirkko, Swedish: Uleåborgs domkyrka) is an Evangelical Lutheran cathedral and the seat of the Diocese of Oulu, located in the center of Oulu, Finland. The church was built in 1777 as a tribute to the king of Sweden Gustav III and named after his wife as Sofia Magdalena's church. The wooden structures burned in the large fire of the city of Oulu in 1822. The church was built again on top of the old stone walls with famous architect Carl Ludvig Engel as the designer. The restoration works were completed in 1832, but the belfry was not erected until 1845. The most notable work of art in the cathedral is the portrait of Johannes Messenius, painted in 1611. External links Media related to Oulu Cathedral at Wikimedia Commons Evangelical Lutheran parishes in Oulu Oulu Cathedral – Official website (in Finnish) References
Cathédrale d'Oulu

La cathédrale d'Oulu (en finnois Oulun tuomiokirkko) est une cathédrale luthérienne évangélique et le siège du diocèse d'Oulu, située dans le quartier de Pokkinen au centre d'Oulu en Finlande. Histoire La première église Une église en bois est construite dans les années 1610 à l'emplacement de l'actuelle cathédrale. Un clocher séparé est construit à la même époque. La première cloche, apportée par Jacob De La Gardie, est un butin de guerre de Novgorod où elle a été jetée en 1175. Ce clocher est démoli en 1728 et la même année Johan Knubb en construit un nouveau dont la forme ressemble à celle des clochers de l'Ostrobotnie. Le clocher de Knubb sert jusqu'au grand incendie de 1822. Durant la grande colère, l'église se dégrade tellement qu'il n'est plus possible de la réparer. En 1750 le mauvais état de l'édifice est attesté par l'évêque de Turku Johan Browallius. Bien que le mauvais état de l'édifice en rend l'utilisation dangereuse, on ne peut construire une nouvelle église que 20 ans plus tard. L'église Sophie-Madeleine Les paroissiens souhaitaient une église en bois car un bâtiment de pierre semble trop coûteux. Cependant en 1763, le roi Adolphe-Frédéric ordonne que l'église soit bâtie en pierres. Daniel Hagman conçoit et dirige les travaux de construction. L'église est inaugurée le jour de Noël 1777. L'église est nommée, église Sophie-Madeleine, en l'honneur de l'épouse de Gustave III de Suède. L'église est utilisée depuis 1777 mais le bâtiment reste longtemps en travaux. Ainsi les travaux des voûtes ne sont réalisés qu'en 1794-1797 sous la direction de Jacob Rijf. Une grande partie des objets de culte est récupérée de l'église précédente. Le retable représentant Le Christ sur la Croix est peint par Henrik Wackl et bien qu'il soit considéré comme peu réussi il sert de retable jusqu'en 1860. Les structures de bois de l'église brûlent lors du grand incendie d'Oulu de 1822 ne laissant que les murs. La cathédrale d'Engel En 1826, on commande à Carl Ludvig Engel les plans d'une nouvelle église qui sont livrés en mars 1827. Les plans sont acceptés par le Sénat et par la paroisse bien que la forme de l'église diffère beaucoup de la précédente. Les travaux de reconstruction se terminent en 1832. L'église est de style néoclassique. Le clocher de 56,5 m de hauteur est érigé en 1845. En 1900, l'église devient cathédrale quand l'évêché est transféré de Kuopio à Oulu. Galerie Extérieur Intérieur Bibliographie (fi) Ari-Pekka Palola, Kirkko keskellä kaupunkia. Oulun kirkkohistoria vuoteen 1870, Hämeenlinna, Oulun evankelis-luterilainen seurakuntayhtymä, 2000 (ISBN 952-91-2755-3) Références Voir aussi Article connexe Liste des cathédrales de Finlande Lien externe (fr) Cathédrale d'Oulu sur Structurae. Portail du protestantisme Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail de la Finlande
Cattedrale di Oulu

La cattedrale di Oulu (in finlandese: Oulun tuomiokirkko) è la cattedrale luterana evangelica di Oulu, in Finlandia, ed è sede della diocesi di Oulu. Storia La chiesa fu costruita nel 1777 come tributo al re Gustavo III di Svezia e fu dedicata alla consorte Sofia Maddalena di Danimarca. La struttura di legno della cattedrale bruciò durante il grande incendio della città di Oulu nel 1822. La chiesa è stata ricostruita e progettata dal famoso architetto Johann Carl Ludwig Engel. I lavori di restauro sono stati completati nel 1832, mentre il campanile è stato costruito nel 1845. Galleria d'immagini Voci correlate Chiesa evangelica luterana finlandese Cattedrali in Finlandia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su duomo di Oulu Collegamenti esterni (FI) Sito ufficiale, su oulunseurakunnat.fi. (EN) Cattedrale di Oulu, su Structurae. (FI) Parrocchie della Diocesi di Oulu, su oulunseurakunnat.fi. URL consultato il 10 agosto 2013 (archiviato dall'url originale il 14 ottobre 2006).
Domkerk van Oulu

De Domkerk van Oulu (Fins: Oulun tuomiokirkko) is de zetelkerk van het bisdom Oulu van de Evangelisch-Lutherse Kerk van Finland. Het kerkgebouw staat in het centrum van Oulu, Finland. Geschiedenis De eerste kerk Een eerste houten kerk werd in de jaren 1610 op de plaats van de huidige kathedraal gebouwd. In dezelfde periode verrees eveneens een vrijstaande klokkentoren. De eerste klok in de toren werd door Jakob De la Gardie als oorlogsbuit meegenomen uit Novgorod, waar ze was gegoten in 1175. Na de verwoesting van de toren in 1728 werd nog hetzelfde jaar een nieuwe toren gebouwd door Johan Knubb. Knubb's toren bleef tot de grote brand van 1822 staan. Tijdens de Grote Noordse Oorlog raakte de kerk zodanig in verval dat een restauratie geen optie meer was. Al in 1750 stond de kerk als zwaar verwaarloosd geboekstaafd, maar het zou nog eens 20 jaar duren vooraleer er een nieuwe kerk kon worden gebouwd. De tweede kerk Omdat steen duur bouwmateriaal was, wilden de bewoners liever een nieuwe kerk van hout. Koning Adolf Frederik verordonneerde echter dat er een stenen kerk moest worden gebouwd. De onder leiding van Daniel Hagman gebouwde kerk werd met het vieren van kerst 1777 plechtig in gebruik genomen. De kerk kreeg als eerbetoon aan koning Gustaaf III van Zweden de naam van diens vrouw: Sofia Magdalena. Alhoewel de kerk sinds 1777 werd gebruikt, duurden de bouwwerkzaamheden nog lang voort. Een groot deel van de voorwerpen van de kerk werden van de oude kerk overgenomen. Met ruimte voor 2400 gelovigen bood de nieuwe kerk plaats aan de hele bevolking van Oulu. Tijdens de stadsbrand van 1822 brandde deze kerk met uitzondering van de stenen muren geheel af. De huidige kerk Nadien werd de domkerk tot 1832 op de oude fundamenten herbouwd naar een neoclassicistisch ontwerp van de Duits-Finse architect Carl Ludvig Engel. De klokkentoren met een hoogte van 56,5 meter werd in 1845 voltooid. In 1900 werd het kerkgebouw de kathedraal, toen de zetel van het bisdom van Kuopio naar Oulu werd verplaatst. Afbeeldingen Externe link (fi) Website van de domkerk van Oulu
Katedra w Oulu

Katedra w Oulu (fiń. Oulun tuomiokirkko, szw. Uleåborgs domkyrka) – jest katedrą Ewangelicko-Luterańskiego Kościoła Finlandii i głównym kościołem diecezji Oulu, usytuowaną w centrum Oulu w Finlandii. Kościół został zbudowany w 1777 na cześć króla Szwecji Gustawa III ze Szwecji i nazwany od jego żony jako kościół Zofii Magdaleny. Drewniane elementy spaliły się w wielkim pożarze miasta Oulu w 1822. Kościół został zbudowany ponownie na starych kamiennych murach przez sławnego architekta Carla Ludviga Engela jako projektanta. Prace restauratorskie zostały ukończone w 1832, ale dzwonnica nie została zbudowana do 1845. Bibliografia Oficjalna strona katedry
Uleåborgs domkyrka

Uleåborgs domkyrka är domkyrka för Uleåborgs stift inom den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Uleåborgs domkyrka är en nyklassicistisk kyrkobyggnad i den finländska staden Uleåborg i landskapet Norra Österbotten. Ursprungligen byggdes kyrkan mellan åren 1770 och 1776 efter ritningar av arkitekten Daniel Hagman. Efter den stora stadsbranden 1822 förnyades kyrkan 1827–1832. Ritningarna var gjorda av arkitekten Carl Ludvig Engel. Det 50 meter höga kyrktornet blev färdigt 1844. År 1932 förnyades kyrkans kupol. Ursprungligen kallades kyrkan Sofia Magdalena kyrka, efter kung Gustav III:s hustru Sofia Magdalena av Danmark. Sedan år 1900 har kyrkan fungerat som domkyrka. Kyrkans huvudorgel är gjord av Kangasala orgelbyggeri 1938. Kororgeln är från 1983. År 1999 fick kyrkan en cembalo. Orgel 1651 byggde Petter Hansson Thel, Gävle en orgel med 14 stämmor. Orgeln kostade 1522 daler kopparmynt. Den slogs sönder under ett anfall 1714. 1726 byggde Johan Christopher Beijer en orgel med 14 stämmor (8 stämmor i manualen och 6 stämmor i pedalen). Orgeln bekostades till viss del av handelsmannen Carl Fagerholm. Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Uleåborgs domkyrka. Evangelisk-lutherka församlingar i Uleåborg (engelska) Uleåborgs domkyrka – Officiell webbplats (finska)
Église de Kitinoja

L'église de Kitinoja (finnois : Kitinojan kirkko) est une église luthérienne située dans le village Kitinoja de la commune de Seinäjoki en Finlande. Architecture Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Malax kyrka

Malax kyrka är en korskyrka av trä som ligger i Malax i Österbotten, Finland. Den används av Malax församling. Historia År 1602 byggde malaxborna en kapellkyrka åt sig, eftersom vägen till moderkyrkan var lång. Följande år fick man till kapellan en herr Grels eller Gregorius. Församlingens lilla kapellkyrka hann tjäna församlingsbor i knappt 60 år. Under åren 1659-60 byggde man en ny kyrka i stället för det gamla kapellet. Den nya kyrkan byggdes troligen på samma ställe som den tidigare, d.v.s. på norra åstranden, väster om prästgården. Kyrkan utvidgades och man byggde en läktare i västra gaveln i slutet av 1680-talet. I slutet av 1760-talet renoverades kyrkan ordentligt, men trots det kunde man år 1806 konstatera, att kyrkan var i dåligt skick. Den stod endast på hörnstenar, som hade sjunkit ner i marken. Den revs i oktober 1831, endast ett altarskrank och ett högt träkors minner om kyrkan som tjänade församlingen 1660-1829. Den nuvarande ritades av Charles Bassi 1828 och uppfördes 1828-29 under ledning av Heikki Kuorikoski. Interiör Kyrkan på 600 kvadratmeter har sittplatser för 800 personer. Altartavlan, som föreställer Kristi himmelsfärd, målades av Alexandra Frosterus-Såltin 1881. Den 22-stämmiga orgeln är tillverkad av Hans Heinrich 1969. Klockstapeln Klockstapeln ritades av Carl Ludvig Engel och uppfördes 1832. Klockorna är från 1723 och 1817. Externa länkar Malax kyrka på Malax församlings hemsida Referenser
Lamminjärvi (sjö i Egentliga Finland, lat 60,88, long 21,48)

Lamminjärvi är en sjö i Finland. Den ligger i Pyhäranta kommun i landskapet Egentliga Finland, i den sydvästra delen av landet, 200 km väster om huvudstaden Helsingfors. Lamminjärvi ligger 16 meter över havet. I omgivningarna runt Lamminjärvi växer i huvudsak barrskog. Arean är 13,1 hektar och strandlinjen är 1,82 kilometer lång. Sjön ingår i Sirppujokis huvudavrinningsområde. Källor
Norrskata kyrka

Norrskata kyrka är en luthersk träkyrka i Åbolands skärgård i Finland. Kyrkan är belägen i Korpo i Pargas stad på ön Norrskata. Kyrkan ägs av Pargas kyrkliga samfällighet. Historia Norrskata kyrka hör till de små kyrkor och kapell som byggdes av skärgårdsborna själva för att få eget andaktshus. Grunden lades redan 1911, men först ungefär två årtionden senare i 1934 byggde norrskataborna med förenade krafter sin nuvarande träkyrka, öns första, i Kärvois by. Kyrkan blev en rödmålad långkyrka. Klockstapeln, ritat av Ernst Adolf Nordström, byggdes två årtionden senare och stod färdig 1955. Norrskata fick en egen präst år 1953. Den nybyggda prästgården brann upp 28 november 1955 men byggdes om följande år. I slutet av 1960-talet lades ned prästtjänsten från Norrskata på grund av minskade invånarantalet. År 2023 byttes kyrkans oljepanna ut mot jordvärmepump. Inventarier Altartavlan utsågs på basen av en idétävling. Intresset för tävlingen var stort och ett tiotal skisser inlämnades. Det vinnande förslaget hade inlämnats av den åboländske konstnären Axel von Haartman, vars altartavla föreställer Jesus som predikar från en båt vid Gennesarets sjö. De övriga skisserna pryder fortsättningsvis kyrksalens väggar. Flera detaljer i kyrkans inredning har utformats och förfärdigats av norrskataborna själva. I kyrkan kan man se ett votivskepp som har särskild anknytning till orten. Votivskeppet är en miniatyrmodell av briggen Giro, som byggdes år 1868 i Norrskata havträsk och seglade i över trettio år över världshaven med Norrskata som hemort. Miniatyrmodellen är gjord av dipl. ing. Kurt Michelsson som donerade skeppet till Norrskata kyrka år 1986. Kyrkans orgel med 6 stämmor har tillverkats av Jens Zachariassen år 1895 ursprungligen till Houtskär kyrka. Orgeln flyttades till Norrskata kyrka 1954. Norrskata hjältegravsmonument har designats av Lauri Leppänen. Monumentet invigdes 26 oktober 1947. Källor
Manoir de Perttula

Le manoir de Perttula (finnois : Perttulan kartano) est un manoir situé dans le quartier de Miemala à Hämeenlinna en Finlande. Présentation Construit près du village Alikylä de Miemala, c'est à l'origine une ferme équestre de la couronne de 110 hectares. Le bâtiment principal de Perttula, situé sur le sommet de l'esker Hattelmalanharju, est construit pour Otto Carl Rehbinder, gouverneur du comté de Häme. Il acheté le domaine de Perttula en 1857. Les plans du nouveau bâtiment principal sont réalisés par l'architecte Carl Albert Edelfelt en 1858. Le bâtiment devait être en pierre, mais il sera finalement construit en rondins puis crépi. C'est un édifice orné de tours et de porches ouverts. À la même période, Carl Albert Edelfelt a conçu les bâtiments de la gare du chemin de fer Helsinki-Hämeenlinna, dans lesquels on peut retrouver les mêmes caractéristiques que celles du bâtiment principal du manoir de Perttula. L'histoire de Perttula prend un nouveau tournant quand Edvin Hedman, maître de philosophie, et son épouse, Emma Hedman, achètent la ferme du domaine de Rehbinder en février 1891. Les Hedman s'installent à Perttula en mai de la même année avec leur établissement d'enseignement. L'école dirigée par les Hedman a été le premier établissement d'enseignement en finnois spécialisé dans l'idiotie et ses locaux, situés dans le quartier du Kallio à Helsinki, se sont révélés trop exigus. Le sénateur Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen, qui avait auparavant soutenu la création de l'établissement d'enseignement, a recommandé aux Hedman de s'installer dans la région d'Hämeenlinna. Les Hedman y ont apporté un établissement d'enseignement qui nécessitait six wagons de train pour se déplacer. Jusqu'en 2013, soit pendant 122 ans, Perttula a été un établissement d'enseignement, les premières années sous le nom d'institut d'enseignement pour idiots, puis comme un foyer scolaire pour Perttula, une école professionnelle spéciale, et enfin, après la fusion de Perttula avec la Fondation Kiipula, comme faisant partie du centre de formation et de réadaptation de Kiipula. Au printemps 2014, les Propriétés du Sénat vendent Perttula au promoteur immobilier Petri Yrjö-Koskinen, qui vient habiter dans le bâtiment principal de la ferme. Koskinen est le petit-fils du sénateur Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen, qui a guidé les Hedman jusqu'à Perttula. Le manoir est classé parmi les sites culturels construits d'intérêt national en Finlande.. Bibliographie Talojen tarinoita Miemalasta ja Hattulasta, Wanaja-Seura ry, 2013 Perttulan oppilaitosKulttuuriympäristö- ja rakennushistoriaselvitys 28.2.2014, senaatti.fi, Kulttuuriympäristö- ja rakennushistoriaselvitys 28.2.2014 - Senaatti-kiinteistöt Références Liens externes perttulankartano.fi Hämewiki Portail de la Finlande Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Pertunmaa Church

Pertunmaa Church (Finnish: Pertunmaan kirkko) is a short-towered wooden church in Pertunmaa, Finland, built according to the drawings of master builder Matti Vihonen in 1929. The church covers an area of 400 square meters and has seating for 400 people. The church was built partly from the logs of the old church of Hartola and in the same shape. The tower is built from the belfry of Hartola Church, but in a different shape. It has three floors and a lantern with a tent roof at the top. The two bells of the church were obtained from the former Russian military church in Mikkeli in 1924. The church has rounded windows at the ends and pilasters at the corners of the building; the outer ceilings have saddle ceilings. The interior is a wooden arch; the inner walls are on a log surface. The church was renovated in 1958. The altarpiece called "Jesus blessing the children" was painted by Albert Carlsson. In 1925, architect Alvar Aalto drew up two plans for the Pertunmaa Church, which were not implemented. The parish of Hartola donated its old church and belfry, built in 1684–1693, to the people of Pertunmaa. The buildings were not demolished in Pertunmaa until years later, at the end of 1927 and the beginning of 1928, despite the opposition of Hartola-based writer Maila Talvio. The demolished logs and the preacher room built in Pertunmaa in 1907, which also served as a temporary church, were turned into a church building so that the preacher room formed the nave of the church. The transfer took place with the help of horses, 300 loads. The pulpit was carried by the housekeeper Johan Abel Tuomaala. The church's 15-voice pipe organ was manufactured by Urkurakentamo Tuomi in 1982. See also Hartola Church Pertunmaa (village) References External links Mäntyharjun seurakunta: Pertunmaan kirkko (in Finnish)
Replot kyrka

Replot kyrka ligger på Replot i Korsholm, Österbotten. Den används av Replots församling. Kyrkan, som också kallas Gustav Adolfs kyrka, är invigd 1781 och står på den så kallade Skieppskattsbacken. Kyrkan är byggd som en långkyrka med ett brant tak. Kordelen är tresidig med valmat tak, och intill koret finns en sakristia och en förstuga placerade mitt emot varandra. Kyrkans ritningar gjordes av murarmästaren Johan Elfström från Stockholm, och som byggmästare verkade komminister, magister Wilhelm Granlund. Senare har långhuset fått en märkbar lutning åt söder. Kyrkans predikstol och altaruppsats är överflyttade från Sankta Maria kyrka i Gamla Vasa. Predikstolen i senrenässansstil flyttades till Replot efter att kyrkan i Gamla Vasa fick en ny predikstol 1778. Altaruppsatsen är i barockstil och märkt med årtalet 1673. Den är anmärkningsvärd för sitt ovanligt högklassiga konsthantverk och måleri. Målningarna föreställer Nattvarden och Jesu dop, och överst finns en liten, rund målning som föreställer Gud Fader. Altaruppsatsen flyttades till Replot 1842 och undkom på så sätt Vasa brand 1852. Innan kyrkan byggdes fanns ett predikohus, troligen byggt omkring 1740, på samma plats. Klockstapeln är i österbottnisk renässansstil och byggdes omkring 1784. Bilder Referenser
Pahkajärvi (sjö i Egentliga Finland)

Pahkajärvi är en sjö i Finland. Den ligger i Letala stad i landskapet Egentliga Finland, i den sydvästra delen av landet, 180 km väster om huvudstaden Helsingfors. Pahkajärvi ligger 44 meter över havet. I omgivningarna runt Pahkajärvi växer i huvudsak barrskog. Arean är 24,1 hektar och strandlinjen är 2,23 kilometer lång. Sjön ingår i Sirppujokis huvudavrinningsområde. Källor
Ruhtinansalmi kyrka

Ruhtinansalmi kyrka (finska: Ruhtinansalmen kirkko) är en kyrka i Ruhtinansalmi i Suomussalmi. Den planerades av Esko Laitinen, och blev klar år 1968. I kyrkan finns ett krucifix av Eeva Ryynänen. Källor Kirkot ja tsasounat på suomussalmi.fi
Pitkäjärvi (sjö i Finland, Egentliga Tavastland)

Pitkäjärvi är en sjö i Finland. Den ligger i kommunen Tavastehus i landskapet Egentliga Tavastland, i den södra delen av landet, 90 km nordväst om huvudstaden Helsingfors. Pitkäjärvi ligger 146 meter över havet. Arean är 36 hektar och strandlinjen är 3,76 kilometer lång. Sjön ingår i Kumo älvs huvudavrinningsområde. I omgivningarna runt Pitkäjärvi växer i huvudsak blandskog. Källor