Villa Bjälbo

Villa Bjälbo (finska: Kesäranta) är Finlands statsministers tjänstebostad, belägen i stadsdelen Mejlans i västra Helsingfors. Huset byggdes 1873 och har sedan 1904 fungerat som sommarresidens eller officiellt residens för höga politiker i Finland. 1922 övergick bostaden till att fungera som sommarresidens för Finlands statsminister, efter att dessförinnan haft motsvarande roll för den ryska generalguvernören. Sedan 1952 fungerar Villa Bjälbo, som sedan 1930 är känt som Kesäranta på finska, som den finländska statsministerns officiella tjänstebostad. Historik Bakgrund Villa Bjälbo byggdes år 1873 som sommarvilla för arkitekten Frans Ludvig Calonius. Colonius hade själv ritat villan, som var belägen på en tomt som han hyrde av Helsingfors stad. Därefter köptes villan av Carl Robert Ignatius, kassör vid Finlands Bank. Han lät bygga till ett torn på villan, liksom ut mot havet en veranda där man hade utsikt mot Fölisön och solnedgången. Guvernörens sommarresidens Finska staten köpte huset 1904 som sommarresidens åt de ryska generalguvernörerna. Detta skedde genom att senatens ekonomiavdelning införskaffade huset genom ett hemligt beslut. Hemlighetsmakeriet berodde på att både senaten och generalguvernör Nikolaj Bobrikov vid denna tid var folkligt impopulära efter många år av politiskt förtryck och förryskningspolitik. Adjutanten till den efterföljande generalguvernören, Ivan Obolenskij, beskrev Villa Bjälbo som en "kryddlåda" ovärdig den ryske fursten. Detta till trots pågick ett livaktigt sällskapsliv i villan under den tid generalguvernörerna huserade där. Orostider, fortsatt sommarresidens I samband med det finska inbördeskriget nyttjas villan av staben för röda gardet. I slutskedet av kriget använde de tyska truppernas kommendör, general Rüdiger von der Goltz, villan som bostad. Han hade lett befriandet av Helsingfors från det röda gardet i april 1918 och bodde i huset fram till december samma år. Därefter användes huset 1919 som bostad för riksföreståndaren Gustaf Mannerheim. I början av 1920-talet inköpets Gullranda i Nådendal som sommareresidens för Finlands president. Villa Bjälbo överläts samtidigt till kansliet för statsrådet, vars ledare – Finlands statsminister – kom att nyttja huset som sommarresidens. Den första statsministern som bodde där sommartid var A.K. Cajander, år 1922. 1927 köptes Villa Bjälbo från Helsingfors av den finska staten. Vid denna tid låg huset vid Bjälbogatan, en väg som vid namnrevisionen 1928 bytte namn till Linnankoskigatan. Två år senare fick Villa Bjälbo även ett finskspråkigt namn, Kesäranta. Statsministerns officiella residens År 1952 såldes statsministerns tjänstebostad i centrum av Helsingfors, samtidigt som Villa Bjälbo renoverats för återruntboende. I samband med ombyggnaden restes även en strandbastu på tomten. Den första finska statsministern som kom att använda Villa Bjälbo som officiell tjänstebostad av Urho Kekkonen. Åren efter Kekkonens första tid som statsminister kännetecknades dock av en rad av kortlivade ministärer med 14 finska regeringar på 15 år mellan 1953 och 1968. Detta innebar att statsministrar i praktiken sällan ansåg att det var värt besväret att flytta in i Villa Bjälbo, som under dessa år i stort sett användes för representation och olika evenemang. Den första gången statsministerns årliga frågetimme sändes från Villa Bjälbo var i april 1969. Därefter användes villan flitigt. Samtidigt blev huset relativt slitet och förfallet, och staten övervägde en försäljning av villan. Dess historiska värde och de allt fler representationstillfällen och internationella åtagandena som medföljde statsministerns position gjorde dock att man istället, i början av 1980-talet, beslöt att genomföra en grundlig renovering av byggnaden. Esko Aho bodde i Villa Bjälbo under hela den tid som han verkade som statsminister (1991–1995). Senare har Paavo Lipponen, Matti Vanhanen, Mari Kiviniemi, Jyrki Katainen, Sanna Marin och Petteri Orpo använt Villa Bjälbo som bostad. Arkitektur Stommen i huset utgörs ännu av den villa som byggdes av Calonius. På 1880-talet förnyade C. R. Ignatius villan enligt ritningar av Elia Heikel. Då tillkom det 20 meter höga tornet och verandor på både havs- och landssidan. När staten köpte villan byggdes köksflygeln och glasverandan mot havet. De planerades av Johan Jacob Ahrenberg. Under 1950-talet moderniserades villan. Tornet revs och inredningen gjordes i 1950-talsanda. Åren 1981–1983 återställdes mycket av de gamla detaljerna. Tornet återuppbyggdes enligt gamla fotografier och inredningen gjordes om i generalguvernörens stil. Åren 2003–2004 var det igen dags att göra renoveringar för att anpassa huset till representations- och boendebruk. Läget vid havet hade också slitit på byggnaden. Även i början av 2020-talet gjordes vissa mindre renoveringsarbeten. En del statsministrar har också satt sin personliga prägel på huset. Exempelvis ville Mauno Koivisto ha en volleybollplan. Konstverken är utlånade av konstmuseet Ateneum. Galleri Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Villa Bjälbo.﻿ Statsrådets kansli – Villa Bjälbo