NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Сампо (ледокол)

«Сампо» (фин. Sampo) — морской арктический ледокол, базирующийся в городе Кеми, Финляндия. Название судна дано в честь волшебной мельницы из карело-финской мифологии, которая является источником счастья и благополучия. Ледокол был построен в Хельсинки в 1960-м и спущен на воду в 1961 году. В течение трёх десятилетий судно работало в северной части Ботнического залива, расчищая ото льда торговые пути. В 1987 году город Кеми купил «Сампо» за 1 миллион финских марок — по 19 пенни за 1 кг веса ледокола. С зимы 1988 года судно используется для туристических целей, параллельно выполняя свои функции ледокола. Первый круиз состоялся с участием большого количества финских и иностранных журналистов в апреле 1988-го. Первый рекорд по объёму пассажирских перевозок пришёлся на 1994 год. Тогда на «Сампо» побывали 6 тысяч пассажиров. Сейчас судно ежегодно возит в круизы около 10 тысяч туристов. Одновременно на борт ледокол может принять 150 человек. Во время круиза туристы могут спускаться с ледокола и плавать в море, находясь в специальных гидрокостюмах. Для них также проводятся экскурсии по судну — от капитанского мостика до машинного отделения. В летнее время ледокол стоит в порту города Кеми. Ссылки Официальный туристический сайт Финляндии. Могучий «Сампо»
Sampo (isbrytare, 1960)

Sampo var en finländsk isbrytare, som tjänstgjorde mellan 1960 och 1985. Den togs ur tjänst eftersom den blev för smal för att bryta rännor åt stora moderna fartyg. Sampo har sedan dess använts som ett arktiskt turistfartyg i farvattnen utanför Kemi. Turisterna kan klä sig i särskild isolerande overall och bada i isvattnet. Fartyg av klassen Karhu Murtaja Sampo Hanse Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Sampo (isbrytare, 1960).
Kunsthalle Helsinki

Die Kunsthalle Helsinki (finnisch: Taidehalli, schwedisch: Konsthall) ist eine 1928 eröffnete Ausstellungshalle für zeitgenössische Kunst in der finnischen Hauptstadt Helsinki. Das Gebäude der Kunsthalle wurde 1927 nach Plänen des finnischen Architekten Hilding Ekelund errichtet. Ausstellungen (Auswahl) 2008: Julie Myers – Tapani Raittila (2. Februar 2008 – 30. März 2008) 2007: Mamma Andersson (18. August 2007 – 16. September 2007) 2007: Boogie Woogie (10. März 2007 – 8. April 2007) 2006: Maryam Jaffri (10. März 2006 – 16. April 2006) 2005: Pia Lindman (8. Oktober 2005 – 6. November 2005) 2005: Marlene Dumas (20. August 2005 – 2. Oktober 2005) 2005: Kaarina Kaikkonen (18. Juni 2005 – 14. August 2005) 2004: Artur Zmijewski: Singing Lesson (19. November 2004 – 9. Januar 2005) 2003: Maya Bringolf (1. März 2003 – 27. April 2003) 2002: Maaria Wirkkala – so what (24. August 2002 – 8. September 2002) Weblinks Offizielle Website (englisch)
Kunsthalle Helsinki

Kunsthalle Helsinki (Finnish: Helsingin Taidehalli, Swedish: Helsingfors Konsthall) is a non-profit exhibition space founded by various Finnish artist and art associations in 1928. Presenting annually 5–7 major exhibitions and special events, the main focus of the exhibition programme lies in contemporary art, as well as design and architecture. The Kunsthalle has been a central place for changing exhibitions since the beginning, and does not hold a permanent collection. The Kunsthalle building was designed by Hilding Ekelund and Jarl Eklund. Completed in 1928, the building is a prime example of Nordic Classicism in Finland. The building has been renovated several times and the latest major refurbishment was completed in 2009. See also Kunsthalle Töölö Church References External links Kunsthalle Helsinki
Galerie d'art d'Helsinki

La Galerie d'art d'Helsinki (finnois : Taidehalli) est une salle d'exposition dans le quartier de Töölö à Helsinki en Finlande. Description Le musée est situé rue Nervanderinkatu derrière le parlement. Le bâtiment représentatif du Classicisme nordique est conçu en 1927 par Jarl Eklund et Hilding Ekelund. Il est inauguré le 3 mars 1928. Depuis son ouverture il a accueilli de nombreuses expositions itinérantes finlandaises et internationales. Le coût de l’entrée est de 20€ . Annexes Articles connexes Liste de musées en Finlande Liens externes (fi + en + sv) Site officiel Notes et références Portail des musées Portail de la peinture Portail d’Helsinki
Kunsthal Helsinki

De Kunsthal Helsinki (Fins: Taidehalli, Zweeds: Konsthall) is een tentoonstellingsgebouw voor moderne kunst aan de Nervanderinkatu in de wijk Etu-Töölö in de Finse hoofdstad Helsinki. Het gebouw werd geopend in 1928 en is deels gefinancierd door de rijke krantenman en mecenas Amos Anderson. Het is ontworpen door de Finse architecten Jarl Eklund (1876-1962) en Hilding Ekelund (1893-1984) en geldt als een schoolvoorbeeld van Noords classicisme. Het gebouw heeft diverse renovaties ondergaan, de laatste in 2009. De Kunsthal heeft geen eigen collectie, maar herbergt jaarlijks zeven à acht tentoonstellingen, met de nadruk op schilderkunst van de 20e en 21e eeuw, maar ook met aandacht voor beeldhouwkunst, design en architectuur. De eigenaar is een particuliere stichting, die voor 25% financieel wordt ondersteund door de lokale en landelijke overheden. Externe link (en) Kunsthal Helsinki
Helsingfors konsthall

Helsingfors konsthall (finska: Helsingin taidehalli) är en privat konsthall i Helsingfors i stadsdelen Främre Tölö vid Nervandersgatan. Konsthallen ägs och drivs av en privat stiftelse, men finansieras till ungefär en fjärdedel av driftsbudgeten av Helsingfors stad och undervisningsministeriet. Den är ansluten till ICOM och Finlands museiförbund. Konsthallen visar främst samtidskonst, arkitektur och design. Den invigdes den 3 mars 1928 med den första stora utställningen av finländsk nutidskonst. Konsthallen har inte några egna samlingar, och visar i regel sex utställningar per år, såväl inhemsk som internationell konst. Byggnaden uppfördes under 1920-talet i 1920-talsklassicism efter ritningar av Jarl Eklund och Hilding Ekelund. Den är klassad som ett arkitektoniskt och kulturhistoriskt värdefullt objekt. Konsthallen har ett kafé och en restaurang. Museichefer Bertel Hintze, 1928–1968 Seppo Niinivaara, 1968–1994 Timo Valjakka, 1994–2001 Maija Tanninen-Mattila, 2001–2006 Maija Koskinen, 2006–2013 Jan Förster , 2013–2021 Nina Toppila, 2022– Bildgalleri Källor Webbsidor Helsingfors konsthalls webbplats Noter Externa länkar Helsingfors konsthalls webbplats. Finlands museiförbunds webbplats. Helsingfors Konsthall i Uppslagsverket Finland (webbupplaga, 2012). CC-BY-SA 4.0
Källskär

Källskär ist eine kleine åländische Insel und bekannte Sehenswürdigkeit südlich der Hauptinsel Kökar. Durch ihre Lage am südöstlichen Rand der Schären von Åland ist sie rauen Wetterbedingungen ausgesetzt und entsprechend karg. Die Eiszeit hat auf Källskär eindrückliche Spuren hinterlassen, zum Beispiel das „Kannan“, eine Felsformation geformt von großen Steinbrocken, die sich nach heutigem Wissen im Schmelzwasser des Gletschers am Felsen gewälzt und eingegraben haben. Im Jahre 1965 hat Göran Åkerhjelm auf Källskär ein Blockhaus errichten lassen, welches von dem Architekten Reima Pietilä entworfen wurde. Zu der Anlage um das Blockhaus gehörte auch ein kleiner Garten, ein Bootshafen und eine Art kleines Gartenhäuschen auf einem benachbarten Felsen. Das Gartenhäuschen wird auch „das Muminhaus“ (schwedisch Muminhuset) genannt, weil Tove Jansson dort einige Zeit verbrachte. Die berühmteste nicht-geologische Sehenswürdigkeit auf Källskär, die auch in den Postkartenangeboten auf Kökar dominiert, ist eine Nachbildung der Statue des Merkur von Giovanni Bologna. Dabei steht der Götterbote auf dem Antlitz des Windgottes Zephyr. Weblinks Karte und Lage von Källskär
Källskär (Kökar, Åland)

Källskär är en ö i Ålands skärgård. Ön tillhör Kökars kommun i landskapet Åland och ligger i Skärgårdshavet, cirka 58 kilometer öster om Mariehamn. Ön är 36,8 hektar stor och sträcker sig ungefär en kilometer i sydväst–nordöstlig riktning. Dess högsta punkt ligger cirka 30 meter över havet. Historia Mellan 1958 och 1983 bodde friherre Göran Åkerhielm på Källskär under sommarmånaderna. Han var folkbokförd i Kökar. Åkerhielm bodde först i en enkel fiskestuga på öns norra del. År 1965 köpte han öns mellersta del och påbörjade där ett större byggprojekt. Åkerhielm lät arkitekten Reima Pietilä rita en ny stuga. Byggmaterialet tillverkades i Österbotten och fraktades med båt till ön 1969. Bland besökarna fanns konstnären och författaren Tove Jansson. Det lusthus på ön som ofta kallas "Muminhuset" inspirerade henne att skapa Muminhusets spira i sina böcker. Jansson målade även tavlan ovanför storstugans öppna spis. För att skydda ön från stormar byggde Åkerhielm en vågbrytare av naturmaterial. Han samlade matjord ur öns bergsskrevor, bad gäster att ta med ytterligare jord från grannöar och komposterade allt avfall till gödsel för trädgården. I trädgården placerades flera marmor- och bronsstatyer, bland annat en staty av den grekiska guden Hermes. Nära öns hamn finns flera mindre byggnader samt en stuga som används som stipendiebostad för konstnärer och kulturarbetare. Verksamheten administreras av Ålands kulturdelegation. År 1984 donerade Åkerhielm byggnader och mark till Ålands landskapsregering. Delöar Källskär 59.87367°N 20.90177°Ö﻿ / 59.87367; 20.90177﻿ (Källskär) Källskärs skatan 59.87127°N 20.89914°Ö﻿ / 59.87127; 20.89914﻿ (Källskärs skatan) Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Källskär (Kökar, Åland).
Föglö

Föglö ist eine Gemeinde in der autonomen finnischen Provinz Åland. Das Gemeindegebiet umfasst zahlreiche Inseln im Süden Ålands, östlich von Lemland und südwestlich von Sottunga. Föglö hat 502 Einwohner (Stand 31. Dezember 2024) und eine Landfläche von 134,78 Quadratkilometern. Wie auf ganz Åland ist Schwedisch die offizielle Sprache. Geschichte Föglö wurde erstmals gegen 1250 als Fyghelde erwähnt, was wohl auf Althochdeutsch fogalweida, „Vogelweide“ zurückzuführen ist. Der zweite Wortbestandteil wurde im Laufe der Zeit zu ö, schwedisch für „Insel,“ verschliffen. Schon seit den Wikingerzeiten wie auch heute noch führte die Hauptschiffsroute zwischen Schweden und dem heutigen Finnland durch die Gewässer von Föglö. So befand sich im Dorf Flisö auch die erste Lotsenstation Finnlands. Während des Großen Nordischen Krieges fanden bei Flisö mehrere Seeschlachten statt. Sehenswürdigkeiten Die Hauptsehenswürdigkeit Föglös ist die mittelalterliche Kirche der Maria Magdalena. Sie wurde Anfang des 16. Jahrhunderts erbaut und 1859 bis 1861 zur Kreuzkirche umgebaut. Eine weitere Attraktion ist das Zollmagazingebäude von 1826, in welchem sich heute das Museum Föglös befindet. Wirtschaft Hauptgewerbe von Föglö sind traditionell die Landwirtschaft, die Fischzucht und die Fischerei. Heute hat aber auch der Fremdenverkehr große Bedeutung, und rund die Hälfte der Gemeindeeinwohner ist im Dienstleistungssektor beschäftigt. Verkehr Es bestehen Fährverbindungen von Svinö in Lumparland direkt zur Hauptinsel Föglö zum Dorf Degerby. Ferner wird das Dorf Överö ganz im Norden der Gemeinde von der Fähre zwischen Galtby in Korpo und Långnäs in Lumparland angefahren. Die bewohnten Hauptinseln innerhalb des Gemeindegebietes sind durch Brücken verbunden. Ortschaften Zur Gemeinde gehören die Orte Björkör, Björsboda, Bråttö, Brändö, Bänö, Degerby, Finholma, Flisö, Granboda, Hastersboda, Horsholma, Hummersö, Jyddö, Järsö, Kallsö, Klåvskär, Nötö, Överö, Sanda, Skogboda, Sommarö, Sonnboda, Stentorpa und Ulversö. Weblinks www.foglo.ax – Homepage der Gemeinde www.alandstrafiken.ax – Fährverbindungen und Fährpläne der kleinen Fähren innerhalb Ålands Einzelnachweise
Föglö

Föglö is a group of islands and municipality in Åland, an autonomous territory of Finland. The municipality has a population of 512 (31 December 2025) and covers an area of 1,869.07 square kilometres (721.65 sq mi) of which 1,734.24 km2 (669.59 sq mi) is water. The population density is 3.8 inhabitants per square kilometre (9.8/sq mi). The municipality is unilingually Swedish, yet in the last decade there has been some immigration from Estonia and Latvia due to the need of employees at the fish farms, the main industry in Föglö. The municipality is connected only by ferries to Lumparland which has a road connection to Mariehamn, and by ferries to mainland Finland. Erik Adolf von Willebrand discovered von Willebrand disease of the blood by observing a family in Föglö. Håkan Skogsjö has documented the permanently residing population of Föglö from the 17th century to the present, covering the history of the municipality as a whole, its individual hamlets, down to each original farmstead and the families who lived there. See also Föglö wreck References External links Media related to Föglö at Wikimedia Commons The official website of Föglö
Föglö

Föglö es un municipio de Finlandia situado en la región de Åland. En 2018 su población era de 530 habitantes. La superficie del término municipal es de 1 869,07 km², de los cuales 1 734,34nbsp;km² son agua. El municipio tiene una densidad de población de 3,93 hab./km².​​ Limita con los municipios de Kökar, Lemland, Lumparland, Sottunga y Vårdö todos ellos en el archipiélago de Åland. El ayuntamiento es unilingüe en sueco. Referencias Enlaces externos Sitio web de Föglö ((en sueco) (en sueco))
Föglö

Föglö est une municipalité du territoire d'Åland, territoire finlandais autonome situé en mer Baltique ayant le suédois comme seule langue officielle. À Föglö, 94 % de la population a pour langue maternelle le suédois. Géographie La petite église Sainte Marie Madeleine, construite au milieu du XIIIe siècle, est une des plus anciennes de Finlande. Elle a été largement remaniée au XIXe siècle. La municipalité est formée d'un petit groupe d'îles à environ 25 km à l'est de Mariehamn, la capitale du territoire. En raison de sa proximité avec l'île principale (4 km au plus proche), elle est relativement moins isolée que les autres îles satellites d'Åland. 20 minutes de ferry suffisent à atteindre Lumparland depuis le centre administratif (Degerby), et le ferry de la ligne du sud (de Lumparland-Långnäs à Korpo-Galtby, et par là en Finlande continentale) fait escale plusieurs fois par jour au port d'Överö, au nord de la commune. Föglö compte 22 villages et des centaines d'îles de toutes tailles, des cailloux arides aux grandes îles boisées. Les principales sont reliées entre elles par des chaussées. Les municipalités voisines sont Lemland à l'ouest, Lumparland au nord-ouest, Vårdö au nord, Sottunga au nord-est et Kökar au sud-est. Son économie repose principalement sur les prospères fermes aquacoles, la pêche étant devenue une activité marginale, tout comme l'agriculture. Personnalités liées à Föglö Ilmi Hallsten (1862-1936), femme politique, y est née. Voir aussi Liens internes Liste des municipalités de Finlande Lien externe (sv + fi + en) Municipalité de Föglö Références Portail de la mer Baltique Portail d'Åland
Föglö

Föglö è un comune finlandese di 504 abitanti, situato nella regione delle isole Åland. Società Lingue e dialetti Lo svedese è l'unica lingua ufficiale di Föglö; 13,5% parlano altre lingue, compreso il finlandese (2,9%). Il comune ha dato il benvenuto a molti immigrati recenti che parlano altre lingue. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Föglö Collegamenti esterni (SV) Sito ufficiale, su foglo.ax.
Фёглё

Фёглё — община в Финляндии, на Аландских островах. Площадь составляет 1 869 км², из которых 1 734 км² заняты водой. Население составляет 579 человек (на 31 января 2011 года), плотность населения — 4,3 чел/км². Официальный язык — шведский (родной для 90,6 % населения), другой язык — финский (3,1 %). С другими городами архипелага и с материковой Финляндией община соединена только паромными переправами. Основная промышленность региона — переработка рыбы. Южная оконечность общины является также самой южной точкой Финляндии — Примечания Ссылки Официальный сайт (швед.)
Dagsmark

Dagsmark är en ort i Kristinestads stad (kommun) i landskapet Österbotten i Finland. Dagsmark utgjorde en tätort fram till tätortsavgränsningen 2016. Vid tätortsavgränsningen den 31 december 2015 hade Dagsmark 200 invånare och omfattade en landareal av 1,71 kvadratkilometer. Året därefter hade området färre än 200 invånare och Dagsmark klassificerades inte längre som tätort. Namnet tros bestå av genitivformen på det relativt sällsynta förnamnet Dagher och ordet mark som står för utskog, utmark. Referenser
Église d'Yli-Ii

L'église d'Yli-Ii (finnois : Yli-Iin kirkko) est une église située dans le quartier d' Yli-Ii à Oulu en Finlande. Présentation L'église d'Yli-I est conçue par l'architecte Yrjö Sadeniemi. Les églises luthériennes de Pelkosenniemi et celle de Suojärvi en Carélie du Ladoga ont été construites à peu près selon les mêmes plans. L'église en bois avec la tour supérieure de Yli-Ii est de style néoclassique. Le retable, représentant le Christ en croix, est peint par Aukusti Koivisto, un artiste d'Oulu. L'orgue actuel à 12 jeux, est livré en 1984 par la fabrique d'orgue Tuomi de Sotkamo. Galerie Références Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Överijo kyrka

Överijo kyrka (finska: Yli-Iin kirkko) är en luthersk kyrkobyggnad i Överijo, beläget i det finländska landskapet Norra Österbotten. Kyrkan färdigställdes år 1932 och fungerade som huvudkyrka för Överijo församling. Församlingen grundades år 1917 och är numera en del av Kiminge församling. Historia och arkitektur Överijo tillhörde ursprungligen den medeltida Ijo församling. Den första egna kyrkan i Överijo var en stuga som hyrdes från en närliggande bondgård i Niemelä. Kyrkan användes i stugan mellan åren 1923 och 1932. Stugan finns inte längre kvar, men ett minnesmärke har rests på platsen. Den nuvarande Överijo kyrka ritades av arkitekt Yrjö Sadeniemi. Kyrkan har stora likheter med Pelkosenniemi kyrka i Lappland och Suojärvi kyrka i Karelen. Överijo kyrka är byggd i nyklassisk stil och har ett klocktorn. Mellan åren 1999 och 2002 genomgick kyrkan en omfattande renovering. Altartavlan, som föreställer Kristi korsfästelse, är målad av konstnären Augusti Koivisto. Tavlan utgör mittdelen i en triptyk, där glasmålningar i altarfönstren bildar de två sidopartierna. Glasmålningarna, skapade av konstnären Veijo Muroke, bär titlarna Löftet (finska: Lupaus) och Längtan (finska: Kaipaus). Kyrkans orgel, med 12 stämmor, är placerad i koret och byggdes av Orgelfabriken Tuomi i Sotkamo år 1984. I närheten av kyrkan ligger Överijo hjältegravar, med ett minnesmärke över de 109 stupade från Överijo. Kyrkbyns begravningsplats och församlingshuset ligger också i anslutning till kyrkan. Ytterligare begravningsplatser finns i Jakkukylä och Tannila. Källor
Muminwelt

Muminwelt (Muumimaailma) ist ein im Jahr 1993 gegründeter Themenpark an der Westküste Finnlands, dessen zentrales Thema die Mumins sind. Der Park liegt in der Stadt Naantali, auf der Insel Kailo. Zur Muminwelt kann man nur zu Fuß gehen. Zur Insel führt eine 250 Meter lange Brücke von der Altstadt Naantali. Die Insel Kailo ist ein Naherholungsgebiet der Stadt, ca. zwei Drittel ihrer Fläche steht der Muminwelt zur Verfügung. In der Winterzeit ist der Freizeitaufenthalt auch unentgeltlich im Parkbereich erlaubt, denn die Muminwelt ist nur in den Sommermonaten offen. Im Februar findet jedoch ein einwöchiger Winterkarneval statt. Idee des Themenparks Die Idee zu einer Muminwelt wurde geboren, als Dennis Livson, ein TV-Produzent, der auch die Mumins ins Fernsehen brachte, die Insel besuchte. Er dachte, dass sie genauso wie das Mumintal der TV-Serie aussehe. Auszeichnungen Im Jahr 2006 war die Muminwelt mit über 280 000 Besuchern die beliebteste Touristenattraktion in Südwest-Finnland. Die Muminwelt hatte auch internationalen Erfolg: Im Jahr 2005 wählte die britische Zeitung Independent sie zu den zehn besten Themenparks in der Welt; im Jahr 2008 bekam die Muminwelt den internationalen Preis für Freizeitparks, den goldenen Pony-Preis. Attraktionen Sehenswürdigkeiten der Insel sind zum Beispiel das Muminhaus, das Emma-Theater und der Märchenweg. Im Themenpark kann man auch Figuren der Mumingeschichten treffen. Die Beliebtheit der Mumins im Ausland hat ein neues Phänomen hervorgebracht. Man kann heutzutage auf Wunsch in der Muminwelt sogar heiraten. Aus Asien, besonders aus Japan, reisen viele gerade deswegen nach Finnland. Selbstverpflichtung Der Themenpark Muminwelt will mit seiner Tätigkeit die „Mumin-Philosophie“ umsetzen: Familienorientierung, Gewaltlosigkeit, Freundlichkeit, Umweltbewusstsein, Sicherheit, Abenteuer, Wertevermittlung durch Erziehung. Weblinks Homepage von Muminwelt: https://www.muumimaailma.fi/
Moomin World

Moomin World (Finnish: Muumimaailma, Swedish: Muminvärlden) is a theme park based on the Moomin books by Finnish writer Tove Jansson. It was designed by Dennis Livson, and is located on the island of Kailo next to the old town of Naantali, in Southwest Finland. The blueberry-coloured Moomin House is the main attraction of the park, where guests are permitted to visit all five storeys. The full-size moominhouse was built in 1993 to look like Jansson's own earlier drawings of the house. Hemulen's house is located next to the Moomin House. It is also possible to go to, for example, Moominmamma's kitchen, the fire station, Snufkin's camp, and Moominpappa's boat. Visitors can also meet Moomin characters around the park or the Witch in her cottage. Moomin World is not a traditional amusement park, as it does not have any rides. There are numerous activities and paths including Toffle's Path with the Witch's Labyrinth, The Hattifatteners' Cave and The Groke's House. There are also performances in the covered outdoor Moomin theatre Emma. Moomin World is open daily from mid-June to mid-August. Accolades Moomin World was called the world's fourth best theme park for children according to The Independent on Sunday (October 2005). Moomin World was elected as the domestic travel destination of 2005 (Matkamessut, Finnish Travel Fair 2006). Moomin World won the Golden Pony Award 2007 by The Games & Parks Industry magazine: the jury said that "Moomin World is welcoming, well themed and full of educational content." In Japan Metsä ('forest' in Finnish) is a Nordic-themed entertainment park in Hanno city, northwest of Tokyo, Japan. It was opened in March 2019, and includes an area called Moominvalley Park, the first Moomin theme park to be located outside Finland. Metsä was initially planned to start operation in 2015 for the 100th birth year of Tove Jansson, but on June 30, 2015, it was announced that this would be delayed to 2017. On December 6, 2016, the opening date was further pushed back to spring 2019. Gallery See also Moomin Ice Cave Moomin Museum References External links Moomin World Moomin Theme Park Facto Edizioni (publisher's site) The Games & Parks Industry magazine Emma Theatre Program at Emma Theatre My side of Naantali Visitors' guide to Naantali (archived)
Moomin World (Naantali)

Moomin World (en finés: Muumimaailma; en sueco: Muminvärlden) es un parque temático diseñado por Dennis Livson en 1993 y localizado en la isla de Kailo,​ cercana a Naantali, en Finlandia. Su temática está inspirada en los personajes creados por Tove Jansson, los Mumin. Atracciones La Moominhouse es la principal atracción del parque, aunque todo el conjunto puede ser visitado, destacándose entre los visitantes la fábrica de rosquillas de Mammin Moumine, la estación de bomberos, la fábrica de panqueques, el campamento Snufkins, el barco del padre Moumine.[cita requerida] Premios El periódico británico The Independent lo catalogó en 2005 como uno de los «diez mejores parques temáticos para niños»​ y en 2007, ganó el premio Golden Pony, dado por la revista Games & Parks Industry.​ Referencias Enlaces externos Página oficial del parque Lista de atracciones del parque