NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sionförsamlingen i Vasa

Sionförsamlingen i Vasa (Sion Vasa) är en pingstförsamling i Vasa i Österbotten i Finland. Församlingen grundades den 2 maj 1926 och fick namnet Sionförsamlingen. Första kyrkan invigdes 1934 på Vörågatan 13 i Vasa. Lokalerna på Skeppsgatan 11 invigdes 1981. Föreståndare 1926–1930: C. M. Söderman 1929–1932: Hilding Söderholm 1932–1935: C. M. Söderman 1935–1937: J. A. Lindqvist 1938–1941: Alfons Andström 1941–1946: Herbert Gustavson 1946–1956: A. W. Rosenberg 1957–1968: Gösta Bergstén 1968–1980: Arne Herberts 1980–1984: Jean-Erik Mårtensson 1984–1989: Sven Juth 1989–1990: Dan Bertlin 1992–1994: Kenneth Pettersson 1998–2017: Stefan Sigfrids 2017–ff: Anders Olin Se även Pingstförsamlingen i Vasa Referenser Litteratur och källor Arne Herberts: Ett folk på väg: Den Finlandssvenska pingströrelsen under 75 år, Taborförlaget, 1995, Helsingfors, Isbn 951-95278-4-2 Arne Herberts: Sion: Församlingen i Vasa 70 år, Sionförsamlingen Forskningsinstitut, 1995, Vasa, Isbn 952-90-7564-2 Noter Externa länkar Officiell webbplats
Pingstförsamlingen i Vasa

Pingstförsamlingen i Vasa (Vaasan helluntaiseurakunta) är en pingstförsamling i Vasa i Finland. Församlingen grundades 1936 vid namn Siion-församlingen i Vasa. Första kyrkan invigdes 1936 på Kaserngatan 15 i Vasa. Nuvarande kyrkan ligger på Stationsgatan 24. Föreståndare 1936–1942: Oskar Tillander 1943–1949: Topias Sutela 1958–1961: Olavi Rantanen 1962–1963: Leino Halkola 1963–1970: Mauno Viinikkala 1971–1974: Matti Rajamäki 1974–1976: Niilo Yli-Vainio 1976–1979: Arvo Venäläinen 1979–1981: Jarmo Makkonen 1981–1983: Alpo Auvinen 1983–1989: Jussi Jokisaari Se även Sionförsamlingen i Vasa Referenser Litteratur och källor Asta Tillander & Reima Tillander: Vaasan helluntaiseurakunta 1936-1986, Vaasan helluntaiseurakunta, 1986, Vasa, Isbn 951-0-32050-1 Noter Externa länkar Officiell webbplats
Filadelfiaförsamlingen i Pargas

Filadelfiaförsamlingen i Pargas (Filadelfia Pargas) är en pingstförsamling i Pargas i Egentliga Finland i Finland. Församlingen som var tvåspråkig grundades 1921 i Åbo. Filadelfiaförsamlingen har genom åren haft flera tillfälliga predikolokaler i Åbo. En nyrenoverad möteslokal invigdes i Pargas 1973. Sedan 1956 hölls Pargaskonferensen under flera decennier. Föreståndare och evangelister F. A. Estlander Simon Olsson Carl Forsberg Helge Näsman Odin Finell Samuel och Maj Bingmert Ivar Ramström Thyra Lindholm A. Vesterholm Karl Eklund Jean-Erik Mårtnesson Gurli Söderlund-Pedera Emil Dahl Lars Nordberg och Ea Nordberg Mikael Edbom Petri Huovila Referenser Arne Herberts: Ett folk på väg: Den Finlandssvenska pingströrelsen under 75 år, Taborförlaget, 1995, Helsingfors, Isbn 951-95278-4-2 Noter Externa länkar Officiell webbplats
Mankby bibliska församling

Mankby bibliska församling är en pingstförsamling i Esbo i Nyland i Finland. Församlingen grundades 2 oktober 1971 med Drott Edberg som föreståndare. Församlingen har i dag 100 medlemmar. Församlingen är tvåspråkig och bedriver verksamhet inom Esbo stads gränser. a Referenser Arne Herberts: Ett folk på väg: Den Finlandssvenska pingströrelsen under 75 år, Taborförlaget, 1995, Helsingfors, Isbn 951-95278-4-2 Noter
Betaniaförsamlingen i Sibbo

Betaniaförsamlingen i Sibbo (Sibbo Betania) är en pingstförsamling i Sibbo i Nyland i Finland. Församlingen grundades 1921 och fick namnet Betania. Församlingens historia började i baptistförsamlingen i Nickby som verkade mellan 1887 och 1920. Josef Alarik Lindqvist anställdes i baptistförsamlingen som pastor år 1906 och blev sedan den första föreståndaren i Betaniaförsamlingen år 1921. Majoriteten av baptistförsamlingens medlemmar övergick till Betania. År 1933 höll de nyländska pingstförsamlingarna sommarkonferens i Nickby. Dessa samlingar fortsatte under många år under olika namn – Nickbykonferensen, Nylandskonferensen och Den kristna sommarfesten. Betania är en ursprungligen svenskspråkig församling som nu även har en växande verksamhet på finska. Församlingen invigde år 1997 den nuvarande kyrkobyggnaden (Betaniakyrkan) i kommunens centrum, Nickby. Betaniaförsamlingen som samlas i Betaniakyrkan i Nickby är en del av nätverket Finlandssvenska Pingst (FSP) och identifierar sig som en del av den pentekostala/karismatiska kyrkofamiljen. Den 12 september 2021 omorganiserades församlingen till en samfundsförsamling som sedan ansökte om medlemskap i trossamfundet Suomen Helluntaikirkko – Pingstkyrkan i Finland. Medlemskapet i Pingstkyrkan i Finland bekräftades av Patent- och registerstyrelsen 19.4 2022. Föreståndare Josef Alarik (J.A.) Lindqvist (1906) 1921-1927 Viktor Svarvar 1927-1930 Ernst Lernberg 1930-1931 Hilding Söderholm 1932-1937 Gustav Söderberg 1937-1940 Edvin Nyqvist (t.f.) 1940-1944 Birger Bäck 1944-1947 Andreas Ericsson (t.f.) 1947-1950 Gerhard Gustafsson 1950-1953 Paul Eric Taubert 1954-1956 Gerhard Gustafsson (t.f.) 1958-1958 Rafael Hjort 1958-1963 Rainer Lindh (t.f.) 1963-1964 Kurt Allén 1964-1991 Helge Holmberg (t.f.) 1991-1993 Kenneth Grönroos 1993-2004 Edward Holmberg 2004-2012 Gabriel Grönroos 2013-2025 Maria Röyks 2025- Referenser Arne Herberts: Ett folk på väg: Den Finlandssvenska pingströrelsen under 75 år, Taborförlaget, 1995, Helsingfors, Isbn 951-95278-4-2 Noter Externa länkar Officiell webbplats
Salemförsamlingen i Nykarleby

Salemförsamlingen i Nykarleby (Salem Nykarleby) är en pingstförsamling i Nykarleby i Österbotten i Finland. Församlingen grundades den 23 maj 1920 med Anders Ede som föreståndare. Salemförsamlingen stod värd för flera uppmärksammade bibelstudieveckor på 1930-talet då den unga pingstväckelsens vittnen mangrant möte upp för uppbyggelse och rådplägning. Församlingen invigde sitt bönehus vid årsskiftet 1923–1925. En ny kyrka invigdes första advent 1975. Barnhemmet i Nykarleby hade starka band till församlingen. Föreståndare Teodor Sundström Ivar Ramström Birger Back Emil Dahl Rainer Lindh Rafael Hjort Harry Holmberg Bjarne Forsén Kjell Blomberg Agneta Enström Referenser Arne Herberts: Ett folk på väg: Den Finlandssvenska pingströrelsen under 75 år, Taborförlaget, 1995, Helsingfors, Isbn 951-95278-4-2 Noter Externa länkar Officiell webbplats
Salla National Park

Salla National Park is a Finnish national park located in the municipality of Salla in the eastern region of Lapland. Established on January 1, 2022, it is Finland's newest and 41st national park and covers an area of 99.83 square kilometers. The national park consists of very representative ancient forests and small bogs, as well as glacier-shaped hills and ridges. The western part of the national park is bordered by the tourist and ski center of Sallatunturi, and the eastern part by the Finnish-Russian border. The town of Salla is less than 10 km to the northwest. Within a year of its opening, the National Park had seen an increase in local economic activity and investment, as well as calls for a rail connection to be extended to Salla from its current terminus in Kemijärvi, c. 50 kilometres (31 mi) away. History and establishment Archaeological evidence indicates that people settled in the Salla uplands soon after the Ice Age, with Stone Age lakeshore sites such as Kenttälampi and rows of hunting pits still visible in the terrain. From at least the 16th century the area belonged to the Kuolajärvi Lapp village (siida) used by forest Sámi, whose seasonal land use combined fishing, hunting and early reindeer keeping; later Finnish settlement brought slash meadows and hay barns, remnants of which survive along streams and mires. In the Winter War and Continuation War the Salla front saw sustained fighting; after the Moscow Peace Treaty Finland ceded large parts of "Old Salla" east of the new border, and wartime fortifications remain in the landscape. In 1960 the Tuntsa wildfire, Finland’s largest recorded forest fire, burned roughly 20,000 hectares on both sides of the border, leaving long‑lasting ecological and visual traces on the northern Salla fells. Most of the present park lies within the Aatsinki–Onkamo Natura 2000 site (SAC FI1301409), designated in 1998, and parts of the area were earlier identified in national mire and old‑growth forest protection programmes. The core of the future park was established as the state‑owned Sallatunturi nature reserve by Government Decree 646/2017. Since establishment in 2022 the park has been managed by Metsähallitus. Visitor infrastructure has been upgraded in phases. Between 2022 and 2024 Metsähallitus completed metal stairs to the Kaunisharju viewpoint, an accessible rest spot at Kolmiloukkonen, a new wilderness hut at Pahaojankuru, a new lean-to ("laavu") at Pitkälampi, the Kylmähette bridge, stabilisation and stairs on the Iso Pyhätunturi summit routes, and a new link between the Itärinne and Tunturilampi laavus. The Salla Visitor Centre was extended in May 2023, and municipal construction around the centre in summer 2025 was announced. The park recorded approximately 62,200 visits in 2023. References
Nationaal park Salla

Nationaal park Salla (Fins: Sallan kansallispuisto/Zweeds: Salla nationalpark/Samisch:Salla álbmotmeahcci) is een nationaal park in Finland. Het park werd opgericht op 1 januari 2022 (in het vroegere natuurreservaat Sallatunturi) in de gemeente Salla en beslaat een oppervlakte van 98,8 vierkante kilometer. In het park ligt de heuvel Iso Pyhätunturi (477 m). Het landschap bestaat uit oude bossen, venen en wetlands. Het auerhoen komt er voor en is het embleem van het nationaal park. Bronnen Metsahällitus (Fins staatsbosbeheer) Salla Nationaal park Salla Officiële brochure nationaal park Salla
Tapiolan urheilupuisto

Tapiolan urheilupuisto (Swedish: Hagalunds idrottspark, 'Tapiola Sports Park') is a sports park in the Tapiola district of Espoo, Finland. The park includes several sports halls and football pitches, as well as the multipurpose Espoo Metro Areena. The Urheilupuisto metro station, which connects the park to the Länsimetro, was opened in 2017. Football fields The park includes the home stadium of the football teams FC Honka of the Veikkausliiga and FC Honka Naiset of the Kansallinen Liiga. The stadium was built in 1970 and later expanded in 2007. It is owned by the City of Espoo and seats 4,100. The pitch measures 104 m x 67 m. There are several other football pitches and practice fields, surfaced with grass or artificial turf with sand infill, in the Tapiola Sports Park. They are available to the public and are used for both training and matches. Esport Esport is a fitness and exercise company that operates six sports centers across Greater Helsinki. The two Esport locations at Tapiolan Urheilupuisto, Esport Center and Esport Arena, together constitute one of the largest indoor sports centers in the Nordic countries, covering over 55,000 m2 (590,000 sq ft). Esport Center Esport Center was opened in 1981 and the adjoining Esport Fitness Center was opened in 1983. Comprising over 20,000 m2 (220,000 sq ft), the center features two gyms with diverse training options; more than 50 racket sport courts, including thirteen indoor and two outdoor tennis courts, sixteen badminton courts and six squash courts; a selection of group sports facilities, including the HotStudio for hot yoga and pilates and the TripStudio for Les Mills The Trip indoor cycling classes; the Esport Pro Shop, a sports equipment store; and the Esport Café. Espoo Center houses the OVO Training Center, a facility used by the gymnastics club Olarin Voimistelijat ry (OVO), which boasts one of the top aesthetic group gymnastics teams in the world. The center serves as physical headquarters to the Espoo Squash Rackets Club (ESRC), the largest squash club in Finland. Extreme Esport Extreme Esport was opened at the Esport Center in 2018. It offers a wide range of indoor athletic activities and games including a giant trampoline area, a "Ninja Warrior" obstacle course, dodgeball courts, a ropes course, and a foam pit. Espoo Metro Areena Espoo Metro Areena (previously Barona-areena) is a privately owned sports arena located in the Tapiolan Urheilupuisto. The arena has been primarily used for ice hockey and it was the home arena of the Espoo Blues of the Liiga from 1999 to 2016, and of Espoo United of the Mestis from 2016 until the franchise was dissolved in 2018. It is able to accommodate 6,982 seats for ice hockey games and 8,000 for concerts. Espoo hosted the 2019 IIHF Women's World Championship and all games were played at Espoo Metro Areena. References
Hippodrome de Metsämäki

L'hippodrome de Metsämäki (finnois : Metsämäen ravirata) se trouve dans le quartier de Metsämäki à Turku en Finlande. Présentation L'hippodrome est situé le long de la route régionale 222, ou Vanha Tampereentie, à six kilomètres du centre-ville de Turku. La longueur de la piste est de 1000,09 mètres. La longueur de la ligne droite avant est de 180 m et sa largeur est de 25 m. La longueur de la ligne droite arrière est de 170 m et la largeur est de 20 m. Le rayon de la piste est de 88 mètres. La tribune compte 700 places et le restaurant Metsämäki de 400 places, qui donne vue sur la piste de course. Dans le même bâtiment, Totohalli dispose également de deux cafés et d'un bar, ainsi que de trois cabinets de 30 places. Références Voir aussi Liens internes Liste des hippodromes Liens externes Carte Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du sport Portail du monde équestre Portail de la Finlande
Skogsbacka travbana

Skogsbacka travbana (finska: Metsämäen ravirata) är en travbana i stadsdelen Skogsbacka i Åbo i Egentliga Finland. Travbanan öppnades 1978 och ägs av föreningen Turun Hippos ry som grundades den 20 oktober 1894. Travbanan byggdes på Skogsbacka gårds område och ersatte Kuppis travbana som stängdes 1973. Det första travet i Skogsbacka anordnades den 2 mars 1978. År 2003 köpte Turun Hippos ry Skogsbacka gårds byggnader av Åbo stad. Skogsbacka har stått värd för landets största travtävling Kungstravet tre gånger (1983, 2001 och 2016). Kungstravet lockade 1983 drygt 22 000 besökare under två dagar, och 2001 cirka 47 000 besökare. Källor
Visio (tour)

La tour Visio ou T7 est une tour d'habitation de 98 mètres de haut construite dans le quartier Kalasatama d'Helsinki en Finlande. Description Majakka est la septième des huit tours prévues autour du complexe Redi du centre de Kalasatama, autour de la station de métro Kalasatama. La tour Visio la quatrième tour du complexe Redi après Majaka (2019), Loisto (2021) et Lumo One (2022). Visio est construite au coin sud-ouest du Centre commercial Redi le long de la route côtière d'Hermanni, et c'est la première des tours de Kalasatama à être construite au côté sud d'Itäväylä. La construction a commencé en janvier 2022 et la hauteur de totale de la construction a été atteinte en décembre 2022. La tour résidentielle devrait être achevée en janvier 2024. Au total, 24 étages et 240 appartements locatifs seront construits dans Visio, ainsi qu'un jardin d'enfants à au rez-de-chaussée. La taille moyenne des appartements est de 40,5 mètres carrés et le nombre estimé de résidents est d'environ 360. Il y aura un sauna, une terrasse et des salons communs sur le toit. Références Voir aussi Liens externes Liens internes Liste des plus hauts bâtiments de Finlande Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d’Helsinki
Varkaus Vandtårn

Varkaus Vandtårn er et 45 meter højt vandtårn i Varkaus, Finland opført i 1954. Vandtårnet er unikt i og med at der i tårnet også er beboelse. Det var engang Finlands højeste beboede bygning og står stadig som et vartegn for Varkaus. Arkitekt Kalevi Väyrysen tegnede vandtårnet med udsigtspost og café på taget. Noter
Lauhanvuori Nationalpark

Lauhanvuori Nationalpark (finsk: Lauhanvuoren kansallispuisto) er en nationalpark i regionen sydlige Ostrobothnia i Finland, på grænsen mellem Kauhajoki og Isojoki . Denblev grundlagt i 1982 og dækker 53 km2. Parken er karakteriseret af fyrreskov og sumpe. Natur Bjerget Lauhanvuori-bjerget er et 231 meter højt morænebjerg og et af de højeste punkter i det vestlige Finland. Toppen har været skovdækket og var en ø midt i Ancylus-søen Flora og fauna Toppen af Lauhanvuori er frodigere end dens omgivelser på grund af, at den ikke havde været under havet og dermed har bevaret sin løse jord og næringsstoffer. Bjergskråningerne er ufrugtbare. Traner og tjurer kan høres i moserne om sommeren. Dalrype lever også i moserne. Parken har også et indhegnet område på en hektar, hvor der vokser djævelsbid, brun næbfrø, hirsestar, siv, fjeld bjørnebrod og mange sjældne mosser. Lauhanvuori er den sydligste habitat for fjeld bjørnebrod. Kilder og henvisninger Outdoors.fi - Lauhanvuori National Park
Nationalpark Lauhanvuori

Der Nationalpark Lauhanvuori, originalsprachlich finnisch Lauhanvuoren kansallispuisto und schwedisch Lauhanvuori nationalpark, ist ein 1982 eingerichteter Nationalpark im Westen Finnlands. Der 53 km² große Nationalpark befindet sich auf dem Gebiet der Gemeinden Kauhajoki und Isojoki in der Landschaft Südösterbotten sowie Kankaanpää in Satakunta. Er umfasst Wald- und Sumpfgebiete im Hügelland der Suomenselkä-Moränen. Namensgebend ist der Hügel Lauhanvuori (231 m), die zugleich höchste Erhebung des Nationalparks. Das finnische Relief ist geprägt von magmatischen Gesteinen und Moränenaufschüttungen. Der Lauhanvuori stellt hier eine geologische Besonderheit dar, da es sich bei dem Hügel nicht um eine Moräne, sondern um einen Sandsteinfels handelt. Anders als die umgebenden Moränen war er auch nicht vom Ancylussee bedeckt, sondern ragte als Insel aus den nacheiszeitlichen Schmelzwasserfluten hervor. Alte Küstenlinien lassen sich noch heute an breiten Bändern an den Abhängen des Gipfels, an denen der Felsgrund zu Tage tritt, und an Kiesbetten ausmachen. Besonders am Westhang finden sich auch Sanddünen. In den teils versumpften Niederungen dominieren Kiefern, in Höhenlagen treten verstärkt Fichten und Birken auf. Im Park kommen unter anderem Kraniche, Auer- und Moorschneehühner vor. Die Wiederansiedlung des Waldrens wird vorbereitet. Weblinks Nationalpark Lauhanvuori, Visit Finland Lauhanvuori National Park (englisch) Einzelnachweise
Lauhanvuori National Park

Lauhanvuori National Park (Finnish: Lauhanvuoren kansallispuisto) is a national park in the South Ostrobothnia region of Finland, on the border of Kauhajoki and Isojoki. It was established in 1982 and covers 53 square kilometres (20 sq mi). The park is characterized by its pine forestland, spring brooks, and swamps. Nature Mountain The Lauhanvuori mountain is a 231 m (758 ft) high moraine mountain and one of the highest points in Western Finland. The summit area was uncovered 9500 BCE when the glacier retreated, and it has never been under the water. Indeed, it was an island in the middle of the Ancylus Lake. Flora and fauna The summit of Lauhanvuori is lusher than its surroundings due to not having been under the sea and thus having retained its loose soil and nutrients. The hillsides are barren and infertile. Cranes and capercaillies can be heard in the bogs during summertime. The willow grouse also inhabits the bogs. The park also has a hectare of fen, where Succisa pratensis, brown beak-sedge, carnation sedge, moor rush, Scottish asphodel, and many rare mosses grow. Lauhanvuori is the southernmost habitat of the Scottish asphodel. See also List of national parks of Finland Protected areas of Finland References External links Outdoors.fi – Lauhanvuori National Park Media related to Lauhanvuori National Park at Wikimedia Commons
Parque nacional Lauhanvuori

El Parque Nacional Lauhanvuori (en finlandés: Lauhanvuoren kansallispuisto) es un parque nacional en la región de Ostrobotnia del Sur en Finlandia, en la frontera de Kauhajoki y Isojoki. Fue establecido en 1982 y tiene un área aproximada de 53 km² (20 millas cuadradas). El parque se caracteriza por sus bosques de pinos, arroyos de primavera, y pantanos. Naturaleza Montaña La montaña Lauhanvuori es una montaña morrena de 231 m (758 pies) de alto, lo que lo convierte en uno de los puntos más altos en Finlandia occidental. El área de la cumbre se descubrió aproximadamente en el año 9500 a. C.​ cuando el glaciar se retiró, y esa parte jamás estuvo bajo el agua. De hecho, fue una isla en el medio del lago Ancylus.​ Flora y fauna La cumbre de Lauhanvuori es más exuberante que sus alrededores, debido a no haber estado bajo el mar y por lo tanto de haber conservado su tierra suelta y nutriente. Las laderas son estériles. Grúas y urogallos se pueden escuchar en los pantanos durante el verano. El Lagopus lagopus también habita en los pantanos. El parque también cuenta con una hectárea de pantano, donde el Succisa pratensis, Carex panicea, Tofieldia pusilla, y muchos musgos raros crecen. Lauhanvuori es el hábitat más austral de la Tofieldia pusilla.​ Véase también Ostrobotnia del Sur Anexo:Parques nacionales de Finlandia Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque nacional Lauhanvuori. Outdoors.fi – Parque nacional Lauhanvuori
Parc national de Lauhanvuori

Le parc national de Lauhanvuori (en finnois : Lauhanvuoren kansallispuisto) est un parc national finlandais situé dans l'ouest du pays, dans l'Ostrobotnie du Sud. Créé en 1982, il couvre 53 kilomètres carrés. Le parc se caractérise par ses forêts de pins, ses ruisseaux de source et ses marécages. Les grues et les grands tétras peuvent être entendus dans les tourbières pendant l’été. Le tétras des saules habite également les tourbières. Liens internes Parcs nationaux de Finlande Références Liens externes Portail de la conservation de la nature Portail de la Finlande
Parco nazionale di Lauhanvuori

Il parco nazionale di Lauhanvuori (in finlandese: Lauhanvuoren kansallispuisto) è un parco nazionale della Finlandia, nella provincia della Finlandia occidentale. È stato istituito nel 1982 e occupa una superficie di 53 km². Note Voci correlate Aree naturali protette della Finlandia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Lauhanvuori Collegamenti esterni Parco nazionale di Lauhanvuori su www.outdoors.fi Parco nazionale di Lauhanvuori su www.luontoon.fi
Nationaal park Lauhanvuori

Nationaal park Lauhanvuori (Fins: Lauhanvuoren kansallispuisto/ Zweeds: Lauhanvuori nationalpark) is een nationaal park in Varsinais-Suomi in Finland. Het park werd opgericht in 1982 en is 53 vierkante kilometer groot. Het landschap bestaat uit moeras, veen en dennenbos waarin auerhoen, kraanvogel en moerassneeuwhoen leven. In het laagveen bloeit blauwe knoop en blauwe zegge. Externe links officiële website nationaal park officiële brochure nationaal park
Lauhanvuori nationalpark

Lauhanvuori nationalpark (fi. Lauhanvuoren kansallispuisto) är en nationalpark i Södra Österbotten (på gränsen mellan Kauhajoki och Storå), bildad 1982. Nationalparken är 53 kvadratkilometer stor och omfattar bland annat berget Lauhanvuori och sjön Spitaalijärvi. Natur Berget Berget Lauhanvuori är ett 231 meter högt moränberg och en av de högsta punkterna i västra Finland. Toppen avtäcktes 9 500 f.Kr. när glaciärisen smälte och har aldrig varit täckt av vatten utan var en ö i Ancylussjön. Flora och fauna Bergstoppen har varit frodigare än omgivningarna eftersom den aldrig varit täckt av vatten och har fått behålla sin lösa och näringsrika jord. Sluttningarna är karga och ofruktbara. Tranor och tjädrar kan höras i mossarna sommartid, det finns även dalripa. Parken består även av ett hektar kärr där det växer ängsvädd, björnbrodd, som har sin sydligaste växtplats här, och många andra ovanliga bladmossor. Geopark Lauhanvuori nationalpark upptogs tillsammans med Kauhaneva-Pohjankangas nationalpark på Unescos lista över globala geoparker under namnet Lauhanvuori–Hämeenkangas UNESCO Global Geopark år 2020. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lauhanvuori National Park. Lauhanvuori nationalpark