NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Espoo Metro Areena

Espoo Metro Areena (known from 1999 to January 2009 as LänsiAuto Areena, and from 2009 to October 2015 as Barona Areena) is an arena in the Tapiola District of Espoo, Finland. The arena is part of the Tapiolan Urheilupuisto (Tapiola Sports Park). It was inaugurated in 1999 and holds 6,982 people for ice-hockey games or up to 8,000 for concerts. Events Espoo Metro Areena has been primarily used for ice hockey and it was the home arena of Liiga team Espoo Blues from 1999 to 2016 and of Espoo United of the Mestis from 2016 until the franchise was dissolved in 2018. Kiekko-Espoo moved to the arena in 2019. The 2019 IIHF Women's World Championship of ice hockey took place at the arena. The arena hosted Uuden Musiikin Kilpailu, Finland's national selection process for the Eurovision Song Contest, in 2013, 2014, 2017 and 2018. The arena served as the leading venue for the 2022 World Ringette Championships. The 2023 European Figure Skating Championships were hosted at the arena in January 2023. The arena also hosted an ISU Grand Prix of figure skating event in 2022 and 2023. Various concerts and esports events have also been held at the arena. Counter-Strike tournament Elisa Masters Espoo took place at the arena in 2022 and 2023. In 2027, it is set to be one of the venues for FIBA Women's EuroBasket jointly held by Belgium, Finland, Sweden and Lithuania. See also List of indoor arenas in Finland List of indoor arenas in Nordic countries References External links Media related to Metro Areena at Wikimedia Commons Official website (in Finnish)
Espoo Metro Areena

La Espoo Metro Areena est une patinoire située à Espoo en Finlande, localisée dans le centre de foire à Tapiola. L'arène ouvrit en 1999 et peut accueillir 7 036 personnes. Le bâtiment est sponsorisé par la plus grande chaîne de restauration rapide finlandaise, Hesburger. Principalement utilisée pour le hockey sur glace, c'est la demeure des Espoo Blues, équipe de SM-liiga. Évènements Grand-Prix d'Espoo 2022 de patinage artistique Championnats d'Europe de patinage artistique 2023 Grand-Prix d'Espoo 2023 de patinage artistique Notes et références Voir aussi Liens externes (fi) Site officiel (en) Fiche descriptive sur hockeyarenas.net Articles connexes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail de la Finlande
Espoo Metro Arena

L'Espoo Metro Arena (conosciuta come LänsiAuto Areena fino al 2009 e come Barona Arena fino al 2015) è una grande arena polivalente finlandese costruita nel quartiere Tapiola di Espoo nel 1999. L'Espoo Metro Arena è la struttura base per la squadra di hockey su ghiaccio Espoo Blues. È sponsorizzata dalla principale catena di fast food finlandese, Hesburger. L'arena ha ospitato Uuden Musiikin Kilpailu, il processo di selezione nazionale finlandese per l'Eurovision Song Contest, nel 2013, nel 2014, nel 2017 e nel 2018. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Barona Areena Collegamenti esterni (FI) Sito ufficiale, su metroareena.fi.
Espoo Metro Areena

De Espoo Metro Areena (tot 2015 bekend als Barona Areena) is een ijshal in Espoo, Finland. De hal wordt voornamelijk gebruikt voor ijshockey en is de thuisbasis van ijshockeyclub Espoo Blues. De hal werd gebouwd in 1999 en biedt plaats aan 7036 toeschouwers. De hoofdsponsor van de Espoo Metro Areena is Hesburger, de grootste fastfood-keten in Finland. Er worden ook concerten georganiseerd. Zo traden onder andere Bryan Adams, Alice Cooper en Helmut Lotti hier op.
Эспоо Метро Арена

Эспоо Метро Арена (фин. «Espoo Metro Areena»), прежнее название Барона-арена (фин. «Barona-areena») и ЛансиАвто Арена (фин. «Länsiauto-areena») — многофункциональное концертно-спортивное сооружение в городе Эспоо, Южная Финляндия, Финляндия. Вмещает 7017 зрителей в варианте с хоккейной коробкой и 8414 зрителей в концертно-развлекательном варианте. Также есть, тренажёрный зал, 3 конференц-зала, ресторан. Парковка рассчитанная примерно на 1600 автомобилей. Эспоо Метро Арена является домашней ареной хоккейного клуба Эспоо Блюз, выступающего в СМ-Лиге. Открыта арена 28 января 1999 года. В матче открытия Эспоо Блюз, принимал на арене, хоккейный клуб ХИФК, из города Хельсинки. Значимые мероприятия С 8 по 14 марта 1999 года на льду арены прошли матчи 5-го чемпионата мира по хоккею с шайбой среди женских команд, в том числе финальный матч, а также матч за 3-е место, в котором команда хозяев обыграла сборную команду Швеции со счетом 8:2 и стала пятикратным бронзовым призёром чемпионатов мира среди женских команд. В 2008 году на льду «ЛансиАвто Арена» в рамках регулярного чемпионата КХЛ провела 2 домашние игры команда Динамо Рига. 26 октября состоялась игра с командой «Ак Барс», а 27 октября — с тольяттинской Ладой. Каждый год здесь проходит международный турнир по фигурному катанию, организуемый Федерацией фигурного катания Финляндии. Finlandia Trophy проходит в начале осени. См. также Эспоо Эспоо Блюз Примечания Ссылки metroareena.fi — официальный сайт Эспоо Метро Арена Официальный сайт Barona-areena . Дата обращения: 25 января 2010. Архивировано 12 мая 2012 года.
Diaconia University of Applied Sciences

Diaconia University of Applied Sciences (Finnish: Diakonia-ammattikorkeakoulu, Diak) is a university of applied sciences (a polytechnic or higher vocational institute offering tertiary level education) in Finland. It is affiliated with the Evangelical Lutheran Church of Finland. Its campuses are located in Helsinki, Oulu, Pori, Pieksämäki and Turku. References External links Official website
Université des sciences appliquées Diakonia

L'Université des sciences appliquées Diakonia (finnois : Diakonia-ammattikorkeakoulu) est une université implantée dans différentes villes de Finlande. Présentation Références Voir aussi Articles connexes Liste des universités finlandaises Liens externes Site officiel Ressource relative à la recherche : Horizon 2020 Portail de la Finlande Portail des universités
Yrkeshögskolan Diakonia

Yrkeshögskolan Diakonia är en yrkeshögskola i Finland, grundad 1996, med undervisning i bland annat diakoni och teckenspråkstolkning. Skolan har omkring 3 000 studerande och stöds av Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Skolans bibliotek Biblioteket består av sex campusbibliotek: Helsingfors, Grankulla, Träskända, Åbo, Pieksämäki och Uleåborg. Biblioteksservicen i Björneborg arrangeras av SAMK (Satakunnan ammattikorkeakoulu). Bibliotekssamlingarna har fokus på de ämnen som skolan lär ut. Biblioteket förmedlar cirka 230 000 lån om året. Externa länkar skolans webbplats bibliotekets webbplats
Seinäjoki (Verwaltungsgemeinschaft)

Die Verwaltungsgemeinschaft Seinäjoki (finnisch Seinäjoen seutukunta) ist eine von vier Verwaltungsgemeinschaften (seutukunta) der finnischen Landschaft Südösterbotten. Zugehörende Gemeinden Zum Verwaltungsgebiet gehören sechs Städte und Gemeinden. Die Flächenangabe bezieht sich auf die Landfläche (Stand 1. Januar 2013), die aufgrund der in der Regel zum Gemeindegebiet zugehörenden Seeflächen nur eine Teilmenge der Gesamtfläche darstellt. Einwohnerzahlen Stand 31. Dezember 2024:: Lapua wurde am 1. Januar 2007 eingegliedert und gehörte zuvor zur Verwaltungsgemeinschaft Härmänmaa. 2009 wurden der Rest von Härmänmaa (Gemeinden Jalasjärvi und Kurikka) sowie die Verwaltungsgemeinschaft Eteläiset seinänaapurit (Gemeinde Kauhava) der Verwaltungsgemeinschaft Seinäjoki angeschlossen. Weblinks Website der Verwaltungsgemeinschaft Seinäjoki (finnisch) Einzelnachweise
Sous-région de Seinäjoki

La sous-région de Seinäjoki (finnois : Seinäjoen seutukunta) est une sous-région de l'Ostrobotnie du Sud en Finlande. Au niveau 1 (LAU 1 ) des unités administratives locales définies par l'union européenne elle porte le numéro 142. Municipalités La sous-région de Seinäjoki est composée des municipalités suivantes : Population Depuis 1980, l'évolution démographique de la sous-région de Seinäjoki, au périmètre du 1er janvier 2017, est la suivante: Politique Les résultats de l'élection présidentielle finlandaise de 2018: Sauli Niinistö 63.2% Laura Huhtasaari 9.7% Paavo Väyrynen 9.1% Matti Vanhanen 8.9% Pekka Haavisto 5.1% Tuula Haatainen 2.4% Merja Kyllönen 1.4% Nils Torvalds 0.3% Références Voir aussi Liens externes Site de la sous-région de Seinäjoki Site municipal de Ilmajoki Site municipal de Kauhava Site municipal de Kurikka Site municipal de Lapua Site municipal de Seinäjoki Liens internes Sous-régions de Finlande Nomenclature des unités territoriales statistiques Portail de la Finlande Portail de la politique Portail de la géographie
Podregion Seinäjoki

Podregion Seinäjoki (fiń. Seinäjoen seutukunta) – podregion w Finlandii, w regionie Ostrobotnia Południowa. W skład podregionu wchodzą gminy: Ilmajoki, Isokyrö (od 2021), Kauhava, Kurikka, Lapua, Seinäjoki. W skład podregionu wchodziły gminy: Jalasjärvi (w 2016 roku włączona do gminy Kurikka) Przypisy
Seinäjoki ekonomiska region

Seinäjoki ekonomiska region (finska: Seinäjoen seutukunta) är en av ekonomiska regionerna i landskapet Södra Österbotten i Finland. Folkmängden i regionen uppgick den 31 december 2025 till 132 226 invånare. Regionens totala areal uppgick den 1 januari 2026 till 6 229 kvadratkilometer och därav utgjordes landytan av 6 138 kvadratkilometer.. Förteckning över kommuner Seinäjoki ekonomiska region omfattar följande fem kommuner: Ilmola kommun Kauhava stad Kurikka stad Lappo stad Seinäjoki stad Storkyro kommun Samtliga kommuners språkliga status är enspråkigt finska. Referenser
Centrale électrique de la chute aval

La centrale électrique de la chute aval (finnois : Alakosken voimalaitos) ou centrale basse (finnois : Alavoimala) est une centrale hydroélectrique dans le quartier de Nalkala à Tampere en Finlande. Présentation La centrale hydroélectrique est achevée en 1937 dans le centre de Tampere en aval des Tammerkoski. À l'origine, elle appartenait a trois usines: Tako, Verkatehdas et Liljeroos. De nos jours, elle appartient à Koskienergia (fi). La centrale a une capacité de 4 mégawatts et produit environ 15 gigawattheures d'électricité par an. Architecture La centrale ressemble à la centrale électrique de la chute centrale (1932), qui est de plus grande taille mais par ailleurs assez similaire. Les deux centrales sont des bâtiments en brique rouge et de style fonctionnaliste, et leurs façades ont été conçues par Bertel Strömmer. Bertel Strömmer n'était pas entièrement satisfait de la réalisation du bâtiment de la centrale. Il aurait aimé que la bâtiment soit couverte de carreau léger. et soit placé au bord des rapides Tammerkoski pour que la vue depuis Hämeensilta vers le bassin de Ratina reste ouverte. Cependant, le représentant de Tako, Gösta Serlachius, a rejeté ces idées et a exigé que la centrale électrique soit faite de briques rouges et qu'elle soit construite au milieu des rapides. La centrale électrique est étroitement liée au paysage industriel de Tammerkoski, que la direction des musées de Finlande a classé comme un site culturel construit d'intérêt national. Selon l'ordonnance de protection, il s'agit «d'un bâtiment de valeur architecturale et culturelle-historique et important pour la préservation du paysage urbain». La centrale ne doit pas être démantelée et les réparations et les modifications doivent être effectuées de manière à ne pas endommager l'architecture, la technologie du bâtiment ou les valeurs culturelles et historiques du bâtiment, des structures, des façades ou de l'intérieur. Galerie Références Voir aussi Liens externes Articles connexes Liste de centrales hydroélectriques en Finlande Portail de la Finlande Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’énergie
Bengtskär

Bengtskär [ˈbɛŋtʃæːr] ist die südlichste bewohnte finnische Insel und ist Teil der Gemeinde Kimitoön. Sie liegt in der Ostsee am Eingang zum Finnischen Meerbusen, etwa 25 km südwestlich von Hanko, 200 km von Helsinki und 100 km südöstlich von Turku im schwedischsprachigen Teil Finnlands. Daher hat auch der Name seinen Ursprung. Bengt ist ein schwedischer Männername, skär bedeutet schwedisch eine kleine Felseninsel (Schäre). 1906 wurde auf der Insel ein Leuchtturm gebaut, der Leuchtturm Bengtskär, der seit den 1990er Jahren auch touristisch erschlossen und (nach Dueodde Fyr) der zweithöchste Leuchtturm Skandinaviens ist. Der Leuchtturm steht nach aufwendiger Restaurierung unter Denkmalschutz und wird durch die Finnische Museumsdirektion (finnisch Museovirasto), seit 2009 geführt. Weblinks Infos und Bilder Einzelnachweise
Bengtskär

Bengtskär is a Finnish island 25 kilometres (16 mi) southwest of Hanko, and part of the municipality of Kimitoön. This rocky island can be reached by ferry from the village of Kasnäs. The island has an area of about two hectares, and only a small part of it is covered with vegetation, the rest is a naked granite. The Bengtskär Lighthouse on the skerry is the highest one in the Nordic countries, with a tower height of (46 m or 151 ft). The lighthouse is owned by the Foundation of the University of Turku. Annually the island attracts over 13,000 tourists. On 26 July 1941, during the Continuation War Soviet troops attempted to capture and blow up the lighthouse, but the Finnish garrison managed to repel the attack. The lighthouse was damaged but not destroyed. See also Battle of Bengtskär References External links Bengtskär Lighthouse website
Bengtskär

Bengtskär es un islote rocoso a 25 kilómetros (16 millas) al suroeste de Hanko,​ que es parte de la municipalidad de Dragsfjärd. Este territorio es el lugar más austral habitado en Finlandia, y se llega por ferry desde el pueblo de Kasnäs. El faro del islote es el más alta en los países nórdicos, con una altura de la torre de 46 metros (151 pies).​ Fue construido en 1906 y, después de caer en el abandono en la década de 1980, fue reabierto en 1995 como el primer faro museo de Finlandia.​ El faro fue bombardeado en la Primera Guerra Mundial y atacado de nuevo en la Segunda Guerra Mundial. Véase también Geografía de Finlandia Geografía de Europa Faro de Bengtskär Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Bengtskär. Mapa de localización de la isla
Bengtskär

Bengtskär est une petite île du golfe de Finlande. Elle est rattachée à la commune de Kimitoön. Le seul bâtiment est le phare qui est la construction la plus méridionale de la Finlande. Construit en 1906, le phare a été largement restauré entre 1985 et 1995 et abrite un hôtel ouvert en été. L'île est devenue au cours des dernières années une importante destination touristique et voit passer chaque année 10 000 visiteurs, dont 1 000 y passent au moins une nuit. Annexes Articles connexes Märket Bataille de Bengtskär Liens externes (en + fi + sv) Site officiel de l'île de Bengtskär Portail des îles Portail de la mer Baltique Portail de la Finlande
Bengtskär

Bengtskär è un'isola rocciosa appartenente al comune di Dragsfjärd nel Golfo di Finlandia, distante circa 25 km da Hanko e situata sulla punta dell'arcipelago sud-occidentale finlandese. Tra le più meridionali delle isole finlandesi, nel 1906 Bengtskär fu scelta per costruire un faro che fosse d'aiuto alle navi nelle perigliose acque dell'arcipelago. Con i suoi 52 m di altezza, è il faro più alto dell'intera Fennoscandia, ma è stato gravemente danneggiato durante la guerra di continuazione combattuta dalla Finlandia contro l'Armata Rossa dal 1941 al 1944. Dopo un'opera di restauro, il faro è stato aperto al pubblico nel 1995. Il nome dell'isola prende il nome da un certo Bengt, di cui si narra che sia naufragato nell'isola, e successivamente derubato e ucciso dagli abitanti dell'isola stessa. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Bengtskär Collegamenti esterni Il sito del faro di Bengtskär, su bengtskar.fi.
Bengtskär

Bengtskär is een Fins onbewoond rotseiland in de Scherenzee, 25 kilometer ten zuidwesten van Hanko en maakt deel uit van de gemeente Kimitoön. Het eiland is de meest zuidelijk gelegen plaats in Finland en is bereikbaar met de veerboot vanuit Kasnäs. Het eiland heeft een oppervlakte van circa twee hectare met een klein deel dat vegetatie heeft. Het grootste deel van het eiland bestaat uit graniet. De vuurtoren van Bengstkär is met zijn 46 meter de hoogste van de Noordse landen en is een populaire toeristische attractie, beheerd door de Universiteit van Turku. Tijdens de Vervolgoorlog probeerden op 26 juli 1941 Russische troepen de vuurtoren te vernietigen, hen verhinderd door het aanwezige Finse garnizoen waardoor de toren enkel licht beschadigd werd. Dit staat bekend als de slag om Bengtskär. Externe link Website Bengtskär
Bengtskär

Bengtskär – szkier położony na Morzu Bałtyckim, przy wejściu do Zatoki Fińskiej i należący do Finlandii. Bengtskär jest najdalej wysuniętym na południe zamieszkanym miejscem w Finlandii. Rosala, najbliżej położona wieś, znajduje się 18 kilometrów na północ, a miasto Hanko 25 kilometrów na północny wschód od wyspy. Na Bengtskär znajduje się zbudowana w 1906 roku latarnia morska o wysokości 52 metrów. Została ona zaprojektowana przez architekta Florentina Granholma. Granholm przedstawił swój projekt w 1900 roku podczas wystawy światowej w Paryżu. Obecnie w latarni morskiej znajduje się muzeum. Historia W 1914 roku z powodu wybuchu I wojny światowej pracownicy i mieszkańcy latarni morskiej zostali ewakuowani na kontynent. Tego samego roku latarnia została zbombardowana, jednak nie uległa poważnym uszkodzeniom. Latem 1915 roku mieszkańcy wrócili na wyspę. 26 lipca 1941 roku armia radziecka zaatakowała wyspę, jednak nie zdołała jej zająć. W wyniku walk zginęło 31 Finów, zaś 45 zostało rannych. Po stronie radzieckiej życie straciło 6 żołnierzy, a 28 zostało wziętych do niewoli. 27 lipca 1941 roku wyspa została zbombardowana, w wyniku czego zginęło 7 Finów, a zniszczeniu uległy kwatery mieszkalne. W 1950 roku, po wykonaniu napraw, latarnia morska została ponownie uruchomiona. Linki zewnętrzne Strona internetowa latarni morskiej na Bengtskär
Бенгтшер

Бенгтшер (швед. Bengtskär, фин. Bengtskär) — самый южный из обитаемых остров Финляндии. Остров расположен в шхерах, в 25 км от Ханко, и до него ходит паром из Каснес. Площадь острова составляет 2 гектара. Главной достопримечательностью острова является самый высокий в Скандинавии маяк высотой 56 метров. Маяк принадлежит университету Турку, а в здании смотрителя устроен музей и небольшая гостиница. Посещение открыто ежедневно с июня по сентябрь. 26 июля 1941 года в ходе советско-финской войны советские войска предприняли попытку захватить Бенгтшер и взорвать маяк, однако финский гарнизон острова сумел отбить нападение. Обе стороны потеряли по несколько десятков человек убитыми, 28 советских военных были взяты в плен. Маяк был повреждён, но не разрушен. Примечания Ссылки Официальная страница Бенгтшера (англ.) (фин.) (швед.)
Bengtskär

Bengtskär är en kal klippö i Skärgårdshavet i kommunen Kimitoön i Finland. Ön är omkring en hektar stor och har blivit känd för sin fyr. Fyrens lyshöjd är 51 meter över havet och 46 meter över marknivån. Sett till hela byggnadens höjd är det Nordens högsta fyr med en höjd på 49 meter (icke medräknat vindflöjel och antenner). Bengtskärs fyr började uppföras av 120 arbetare år 1906. Graniten bröts på ön för hand och fyren togs i användning i december samma år. Det var efter förlisningen av ångaren S/S Helsingfors 1905 som beslut fattades om att bygga en fyr i området. Byggnaden ritades av arkitekten Florentin Granholm. I juli 1941 anfölls fyren av sovjetiskt marininfanteri i det dramatiska slaget om Bengtskär. Fyren var bemannad fram till år 1968 då den automatiserades. Sedan stod den tom fram till år 1995. Numera ägs fyren av Stiftelsen för Åbo Universitet men är uthyrd och används för turism. Bilder Se även Slaget om Bengtskär Bengtskärs fyr Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bengtskär.﻿ Bengtskärs webbplats (svenska) (finska) (engelska) Läst 6 februari 2017.
Бенгтшер

Бенгтшер (фін. Bengtskär) — найпівденніший населений острів Фінляндії. Розташований приблизно в 25 кілометрах на північний захід від півострова Ханко. Острів має площу близько двох гектарів і тільки невелика його частина вкрита рослинністю, решта — голий граніт. Дістатися острова можна поромом з села Каснес. Головною визначною пам'яткою острова є найвищий у Скандинавії маяк висотою 46 метрів. У будівлі доглядача влаштований музей і невеликий готель для туристів. 26 липня 1941 року в ході радянсько-фінської війни радянські війська зробили спробу захопити Бенгтшер і підірвати маяк, проте фінський гарнізон острова зумів відбити напад. Обидві сторони втратили по кілька десятків людей, 28 радянських військових були взяті в полон. Маяк був пошкоджений, але не зруйнований. Природа Тільки невелика частина острова покрита рослинністю, решта — голий граніт. Фауна зокрема представлена амфібіями, комахами, а також кількома видами ссавців, такими як полівки і кажани. Через телескоп можна побачити сірих тюленів. На острові велике різноманіття птахів, особливо під час весняного і осіннього перельоту. З 1970-х років тут було зафіксовано майже 200 видів перелітних птахів. Найпоширенішимим є гага звичайна і ластівка міська. Маяк На острові розташований найвищий у Скандинавії маяк висотою 46 метрів. Маяк знаходиться у власності Фонду університету Турку. У будівлі маяка розташований музей, поштове відділення і невеликий готель. Щорічно острів відвідує близько 13 000-15 000 туристів. Відвідування відкрите щодня з червня по вересень. Галерея Примітки Посилання Офіційна сторінка острова Бенгштер [Архівовано 20 липня 2011 у Wayback Machine.]
Arboretum de Viikki

El Arboretum de Viikki (en finés : Viikin Arboretum o también Viikin Puulajipuisto), es un arboreto de 20 hectáreas de extensión en Viikki, que está administrado por la Universidad de Helsinki. Localización El "arboretum de Viikki" se encuentra junto al campus de la Universidad de Helsinki sección de Viikki, el Gardenia-Helsinki y junto al humedal, área de reserva de naturaleza de la "bahía de Vanhankaupunginlahti". Al arboreto se puede llegar: Autobuses números 57, 68, 79 y 550 o por el Automóvil, vía la autopista de Lahti, el camino de Kehä I (camino de circunvalación) o de Itäväylä. Viikin Puulajipuisto, Viikki, Helsinki, Suomi-Finlandia.60°14′0″N 25°1′0″E Historia El arboretum de Viikki, fue creado en 1969 junto al humedal, de la "bahía de Vanhankaupunginlahti" con la intención de preservar toda esta zona de gran valor ecológico, además de que sirviera de campo experimental y de estudio para el aledaño Campus de Viikki. Colecciones Alberga unas 400 especies de árboles y arbustos procedentes de las regiones templadas de todo el mundo. Algunas de las especies : Quercus alba, Pinus strobus, Amelanchier laevis, Pinus banksiana, Pseudotsuga menziesii, Malus fusca, Picea omorika, Rhamnus frangula, Fraxinus excelsior, Forsythia ovata, Larix gmelinii, Alnus mandshurica, Lonicera ruprechtiana, Prunus padus, Spiraea betulifolia, Prunus sargentii, Betula ermanii, Betula costata, Abies veitchii, Vitis amurensis, Betula platyphylla, Abies koreana, Prunus maackii, Picea koraiensis, Sorbus commixta, Acer barbinerve, Malus domestica, Syringa tigerstedtii, Larix sibirica, Lonicera caerulea, Lonicera orientalis, Picea abies, Syringa josikaea, Pinus peuce, Alnus viridis ssp. viridis, Sorbus aria, Larix decidua, Prunus mahaleb, Euonymus verrucosus, Juniperus communis, Salix caprea, Magnolia kobus, Alnus glutinosa, Thujopsis dolabrata, Betula pendula var. carelica, Betula pendula f. crispa, Pterocarya rhoifolia, Salix fragilis, Juglans nigra, Populus generosa, Salix sibirica, Populus x canadensis 'Androscoccini', Populus x canadensis 'Geneva', Crataegus sanguinea, Crataegus monogyna, Crataegus grayana, Acer tataricum, Juniperus virginiana. Alrededores Vanhankaupunginlahti, humedal de reconocida importancia internacional. Gardenia-Helsinki, invernadero con colecciones de plantas tropicales. Arboretum de Viikki que está administrado por la universidad de Helsinki. Universidad de Helsinki, Campus de Viikki. Museo de Agricultura de Viikki Museo de Tecnología de Viikki Museo de las Centrales Energéticas Helsinki Business Park Vistas del arboreto Enlaces externos Página informativa sobre el arboretum Viikki Archivado el 12 de enero de 2010 en Wayback Machine. (finés/inglés) Blog de Henriette Página informativa de la Universidad de Helsinki Fotos del Arboretum de Viikki