NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ideapark Lempäälä

Ideapark is a shopping mall in Lempäälä, Finland. It is the largest shopping centre in Finland. The mall was built on a greenfield site alongside the Helsinki–Tampere Highway (E12) approximately twelve kilometres south of Tampere, the capital of the Pirkanmaa region, and Tampere Airport in Pirkkala is about a 20-minute drive from Ideapark. Lempäälä's Ideapark was opened for business on December 1, 2006. A new Ideapark was opened in Oulu in October 2014 and other one in Seinäjoki in October 2019. The mall has a total floor space of 104,000 square metres, of which 91,712 square metres are the gross leasable area. By gross leasable area, it is the second largest shopping centre in Finland after the Sello in Leppävaara, Espoo. History Toivo Sukari and Tamperean businessman Toni Virkkunen had the idea to build the Ideapark in 2003. Sukari, who also owns the Maskun Kalustetalo chain, took on the greatest financial responsibility and the role of a caretaker in the Ideapark project. At the end of 2004, he sold properties for about €25,000,000 to finance the construction of Ideapark. Outsiders had no faith in Ideapark, and no bank loan was received until two years after the start of the project. An article by Etelä-Suomen Sanomat from July 2007 states that the construction costs of the project were approximately €120,000,000. Ideapark's rental income was reported to be approximately EUR 15 million per year and the total value approximately €200,000,000. There were 185 shops in Ideapark at that time. The Sukari and Viitala companies jointly own the Lempäälä Ideapark. Kiinteistö Oy Ideapark made a profit for the first time in 2009, when in the financial year ended January 2010 the profit amounted to €440,000, while in previous years the loss amounted to several million euros annually. See also List of shopping malls in Finland Mall of Tripla References External links Official website
Ideapark Lempäälä

Ideapark Lempäälä est un centre commercial du quartier de Marjamäki à Lempäälä en Finlande . Présentation Ouvert le 1er décembre 2006, le centre commercial a une superficie de plus de 104 000 mètres carrés. En août 2018, le centre commercial s'est agrandi de 15 000 m2 supplémentaires. Ainsi, le centre commercial est devenu le plus grand de Finlande avec une surface de commerces de 116 017 m2. Trois concessionnaires automobiles différents sont venus dans la zone et plus de 1 000 voitures sont exposées dans la zone appelée Autoarenaa. A l'étage de l'Ideapark se trouve un espace comptant de nombreux restaurants. Un nouvel Ideapark a été ouvert à Oulu en octobre 2014 et un autre à Seinäjoki en octobre 2019. Accès Ideapark Lempäälä est situé le long de la route Helsinki-Tampere (), à 14 kilomètres au sud de Tampere. Commerces et services Références Voir aussi Liens externes Site officiel Vue aérienne de l'Ideapark: VirtualTampere.com Liens internes Ideapark Oulu Ideapark Seinäjoki Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande Portail du commerce
Ideapark

Ideapark är ett köpcentrum i Lembois kommun invid motorvägen Helsingfors–Tammerfors 12 kilometer söder om Tammerfors. Köpcentret öppnades 1 december 2006. Ideapark kallar sig själv en "affärsstad" och omfattar 103 000 m² affärsareal, motsvarande 15 fotbollsplaner. Produktutbudet är koncentrerat på inredning och mode, medan utbudet av dagligvaror är litet. 181 företag fungerar i Ideapark som sysselsätter 1 000 anställda. Det finns 1,2 km shoppingstråk i köpcentret och parkeringsplatser för 4 000 bilar. Under 2007 byggdes det en skidtunnel, en simhall och ett befolkningsskydd i anslutning till Ideapark. Ett hotell är under planering.[källa behövs] Butiker i Ideapark Internationella kedjor Hemtex The Body Shop Toys "R" Us Din Sko Dressmann H&M Hennes & Mauritz Vero Moda Stadium Finländska kedjor Lundia Marimekko Maskun Kalustetalo Pentik Tiimari Instrumentarium Veikon Kone Kirjatori Aleksi 13 Seppälä Top-Sport R-kioski Euromarket Unikulma Vepsäläinen KotiIdea Restauranger och kaféer Arnolds Golden Rax Pizzabuffet Hesburger Ingman Spice Ice Pancho Villa Subway Kotipizza Beefking Steakhouse Planerade nya enheter Pieksämäki Vichtis Källor Externa länkar Ideaparks webbplats (engelska)
Schloss Louhisaari

Schloss Villnäs oder Schloss Louhisaari (finnisch Louhisaaren kartano, schwedisch Villnäs slott) ist ein Herrenhaus in der finnischen Landschaft Varsinais-Suomi in der ehemaligen Provinz Westfinnland im Südwesten des Landes zwei Kilometer westlich Askainen/Villnäs. Das Schloss gehörte über dreihundert Jahre dem Adelsgeschlecht Fleming und, nachdem diese es aus finanziellen Gründen aufgeben mussten, von 1795 bis 1903 den Mannerheims. Hier wohnte der Entomologe und Politiker Carl Gustaf Mannerheim, sein Enkel Carl Gustaf Emil Mannerheim wurde 1867 hier geboren. Das Hauptgebäude aus dem Jahr 1655 ist im Stil des italienischen Palladianismus gehalten. Bauherr war Herman Claesson Fleming (1619–1673). Im Hauptgebäude gibt es Wand- und Deckenmalereien. Das Schloss ist von einem großen englischen Landschaftspark umgeben. Schloss Villnäs gehört seit 1961 dem finnischen Staat und ist seit 1967 Museum und für die Allgemeinheit zu besichtigen. Weblinks Homepage Schloss Villnäs (schwedisch) „Louhisaaren kartano“ (Bildergalerie) (finnisch)
Louhisaari manor

Louhisaari Manor (Finnish: Louhisaaren kartano or Swedish: Villnäs slott) is a historic baroque manor house in Askainen in the municipality of Masku, Western Finland Province, Finland. The mansion is the birthplace and childhood home of Carl Gustaf Emil Mannerheim, Finnish military leader, statesman and sixth president of Finland (1944–1946). History The Fleming family acquired the Louhisaari estate around the middle of the 15th century. The Louhisaari Flemings held prominent offices in the kingdom of Sweden (including Finland). Herman Claesson Fleming, admiral and governor of Finland, constructed the manor in 1655. After three hundred years, the financially pressed Fleming family had to sell the house. The Mannerheim family acquired the manor in 1795. Known residents were Carl Gustaf Mannerheim, a Finnish entomologist and governor of the Viipuri province, and his grandson Marshal Carl Gustaf Emil Mannerheim, who was born here in 1867. Baroness Wilhelmina Mannerheim moved to Sweden and sold the house to Oskar Hannus in 1903. A charity committee in honour of Marshal Mannerheim purchased the mansion and donated it to the Finnish State in 1965, which opened it as a museum for visitors in 1967. The museum gave a good presentation of the ways of life of people in Finland from to the 17th to the 19th centuries. In October 2024, it was announced that the museum would be closed due to budget cuts by Petteri Orpo's government affecting the Finnish Heritage Agency. However, the government gave initial funds to keep the museum open for the public. Architecture & design The house is a fine and rare example of a Palladian-style country house in Finland. The architect is unknown, but some presume Herman Fleming, the owner, to be the builder and designer. During its history, the buildings (manor and annexes) more or less remained in their original form, but were subject to renovations and repair. During the restoration of the 1960s, the exterior was restored back to its 17th century style as much as possible. The first and third floor of the manor were also restored in 17th century style, while the second floor was brought back to the 18th and 19th century design. The house is surrounded by a park in English landscape style. Fundraising campaign Louhisaari inaugurated a fundraising campaign in 2025. As part of the initiative, each donor is symbolically allocated one square meter of land at Louhisaari for the duration of one year. In recognition of their support, contributors are also conferred the honorary designations "Friend of Louhisaari" and "Honorary Herman." The campaign is placed under the patronage of countess Margaretha Mannerheim. Gallery References External links https://www.kansallismuseo.fi/en/louhisaari/frontpage Website of the Finnish Heritage Agency https://www.visitnaantali.com/en/louhisaari-manor Information on the tourism website of Naantali http://www.visitcastles.eu/ The Association of Castles and Museums around the Baltic Sea
Villnäs slott

Villnäs slott (finska Louhisaaren kartano) är en herrgård i Villnäs i landskapet Egentliga Finland, cirka 30 kilometer nordväst om Åbo. Villnäs ägdes i över trehundra år av ätten Fleming och i över hundra år (1795–1903) av ätten Mannerheim. Marskalken av Finland Gustaf Mannerheim föddes på Villnäs slott år 1867. Huvudbyggnaden från år 1655 representerar italienska senrenässansens palatsarkitektur. Den uppfördes av Herman Claesson Fleming och omges av en stor park i engelsk stil. Sedan 1961 ägs Villnäs slott av finska staten och från 1967 är slottet öppet för allmänheten. Källor Om Villnäs slott på Nationalmuseets webbplats Externa länkar Officiell webbplats
Finlandia-talo

Finlandia-talo (doslova Hala Finlandia) je kongresové a koncertní centrum v Helsinkách, které bylo postaveno podle návrhu finského architekta Alvara Aalta. Původně byla Hala Finlandia navržena jako součást rozsáhlého architektonického a urbanistického komplexu, nového centra Helsinek, který však nebyl nikdy realizován. Projekt počítal se zastavěním velké části zálivu Tool s velkým náměstím. První návrh byl vypracován v roce 1962. V letech 1964–1971 byl dopracován. Sál byl postaven v letech 1967–1971. Projekt na kongresové centrum začal být realizován v roce 1970; proveden byl v letech 1973–1975. Architektura Finlandia-talo je koncipována jako mnohostranná kubická stavba. Výraz je expresivní, monumentální a strohý. Objem stavby tvoří šikmo seříznuté věže, které vyrůstají z mohutné horizontální podnože. Základem mohutně působící stavby je železobetonový skelet. Exteriérový obklad je vytvořen z bílého mramoru. Interiér Vnitřní prostory jsou řešeny velkoryse, s velkými rozptylovými plochami. Tvar hlavního sálu vychází z rozvolnění forem a akustických požadavků. V objektu se nevyskytuje téměř žádný pravý úhel. Interiérové obklady jsou většinou stejně vytvořeny z mramoru. Interiér i exteriér je plný symbolů a typických znaků a motivů Alvara Aalta. Bílý mramor, který Aalto použil, má pro něj souvislost se středomořskou architekturou, kterou se snažil přenést do Finska. Kombinace bílého a černého obkladu v interiéru symbolizuje finskou zimní krajinu. Všechny barvy a materiály navrhl v tlumených přírodních odstínech. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Finlandia-talo na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Finlandia-talo na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Finlandiahuset

Finlandiahuset (finsk: Finlandia-talo) er et koncert- og kongreshus i Helsinki. Bygningen er tegnet af Alvar Aalto og stod færdig i 1971. Koncertsalen har plads til 1.700 tilskuere, mens der er plads til mellem 450 og 900 i kongreshallen, afhængig af arrangementets type. Husets åbningskoncert fandt sted 2. december 1971, mens kongresfløjen først blev åbnet i 1975 – umiddelbart før OSCE-topmødet i Helsinki i 1975, der havde deltagelse af 32 stats- og regeringschefer. Sluterklæringen fra mødet, Helsingfors-erklæringen, blev underskrevet i huset. Arkitektur og design Aalto fik til opgave at planlægge et koncert- og kongreshus, der skulle være første del af en større byudviklingsplan for området omkring Tölöviken i det centrale Helsinki. Planen havde Aalto præsenteret i 1961. Den indeholdt forslag og flere kulturbyggerier langs vigens vestre strand, men Finlandiahuset var det eneste af projekterne, der blev ført ud i livet. Byggeriet karakteriseres ved sin lange krop og et auditorium, der skyder op over den horisontale taglinje. Facaden er dækket af marmor fra Carrara, Italien, mens taget er dækket af kobber. Vinduesindfatningerne er af teaktræ. Marmor bruges også i bygningens interiør, sammen med detaljer i træ og keramik. Inde i koncertsalen veksler hvidt marmor med koboltblå vægge. Finlandiahuset har været plaget af nogle konstruktionsfejl, bl.a. fik de 3 cm. tynde marmorskiver bølgeform og blev vredet skæve. I 1990'erne måtte man udskifte dem, fordi der også var risiko for at de kunne falde af. Det blev vurderet, at man kunne erstatte dem med finsk granit, men Museiverket og Alvar Aalto mente, at det ville være i strid med den oprindelige arkitektur. Ny og tykkere marmor blev monteret i 1998, men i 2006 viste det sig, at problemet gentog sig. Flere af Aaltos andre marmorbeklædte bygninger i Helsinki har haft samme problem. Koncertsalens akustik er også blevet kritiseret. Formen, som er inspireret af det klassiske græske amfiteater kritiseres for at fungere bedre til mundtlige præsentationer end til større koncerter. Eksterne henvisninger Finlandiahusets hjemmeside (engelsk) Arkiveret 25. februar 2009 hos Wayback Machine
Finlandia-Halle

Die 1971 nach einem Entwurf des Architekten und Städteplaners Alvar Aalto fertiggestellte Finlandia-Halle (finnisch Finlandia-talo, schwedisch Finlandiahuset, beide deutsch „(das) Finlandia-Haus“) ist ein Konzert- und Kongressgebäude und heute eines der Wahrzeichen von Helsinki. Der Baustil ist funktionell ausgerichtet. Das Hauptauditorium der Halle bietet Platz für 1750 Besucher. Am südlichen Ufer der Töölö-Bucht (finnisch Töölönlahti, schwedisch Tölöviken) gelegen, wurde das Gebäude ursprünglich mit weißem Carrara-Marmor verkleidet und ist schon aus der Ferne sichtbar. Das raue Klima Finnlands setzte den Fassadenplatten jedoch stark zu, weshalb sie im Laufe der Jahrzehnte mehrfach erneuert werden mussten. Sanierung und neue Fassade Bereits in den 1990er-Jahren wurden zahlreiche Platten ausgetauscht, da der Carrara-Marmor den klimatischen Bedingungen Helsinkis nicht dauerhaft standhielt. Nach weiteren Jahrzehnten der Witterungseinflüsse war schließlich eine umfassende Sanierung erforderlich. Zwischen 2022 und Ende 2023 erhielt die Finlandia-Halle eine neue Außenfassade aus Laaser Marmor der Sorte Lasa Bianco Nuvolato. Grundlage für die Materialwahl bildeten europäische Forschungsprojekte zur Beständigkeit von Natursteinfassaden sowie umfangreiche technische Tests. Insgesamt wurden rund 6.800 Quadratmeter Marmor verarbeitet. Die architektonische Leitung lag beim finnischen Architekten Teemu Tuomi (Arkkitehdit NRT Oy). Am 4. Januar 2025 wurde das renovierte Hauptgebäude feierlich wiedereröffnet. Ziel der Arbeiten war es, die ursprüngliche Gestaltungsidee Aaltos zu bewahren und zugleich eine dauerhafte, klimabeständige Lösung zu schaffen. Bedeutung Das Bauwerk und sein Architekt sind auf der finnischen 50-Mark-Banknote abgebildet, der letzten Serie vor der Einführung des Euro. Im Juli 1975 wurde in der Finlandia-Halle zudem die Schlussakte der Konferenz über Sicherheit und Zusammenarbeit in Europa (KSZE) unterzeichnet. Weblinks Homepage der Finlandia-Halle (englisch) Einzelnachweise
Sala Finlandia

La Sala Finlandia​ (en finés: Finlandia-talo) es un lugar de congresos y eventos en el centro de Helsinki, en la bahía Töölönlahti, en Finlandia. El edificio, que fue diseñado por el arquitecto Alvar Aalto, se completó en 1971. Cada detalle en el edificio fue diseñado por Aalto. Los diseños se completaron en 1962, con obras construcción entre 1967-1971. El espacio de Congresos fue diseñado en 1970 y construido entre 1973 y 1975. En 2011, el edificio fue ampliado con nuevas instalaciones para exposiciones y reuniones. Véase también Sala de conciertos Auditorio Teatro Referencias
Finlandia-hal

De Finlandia-hal (Fins: Finlandia-talo, Zweeds: Finlandiahuset) is een congres- en evenementenhal aan de Mannerheimweg in de Finse hoofdstad Helsinki. Het is een van de bekendste gebouwen ontworpen door de beroemde Finse architect Alvar Aalto en trekt daardoor jaarlijks veel toeristen. Geschiedenis De eerste ontwerpen voor het gebouw waren er al in 1962. De bouw vond vervolgens plaats van 1967 tot 1971. Het werd op 2 december datzelfde jaar geopend met een serie grote klassieke concerten. Daarna is het gebouw nog twee keer uitgebreid. Een in 1970 ontworpen congresvleugel werd gebouwd tussen 1973 en 1975 en later in 2011 kwam er nog een kleinere uitbreiding. Externe link Officiële website
Finlandia Talo

Finlandia Talo – budynek wielofunkcyjny w Helsinkach, mieszczący salę koncertową i centrum konferencyjne. Gmach został zaprojektowany przez Alvara Aalto. Prace budowlane rozpoczęły się w 1967, a zakończyły w 1971. W 1975 w Finlandia Talo został podpisany akt końcowy Konferencji Bezpieczeństwa i Współpracy w Europie. Budynek jest też siedzibą Filharmonii Helsińskiej i Orkiestry Symfonicznej Fińskiego Radia. Położenie Gmach mieści się w Helsinkach, w dzielnicy Töölö, niedaleko zatoki Töölönlahti, przy ulicy Mannerheimintie (droga E 12 i krajowa nr 1), jej wschodniej części, w pobliżu dworca kolejowego. Nazwa Finlandia Talo w języku fińskim oznacza dosłownie Dom Finlandia. Użyta tu nazwa Finlandia jest uroczystym określeniem kraju; na co dzień stosuje się formę Suomi. Historia Alvar Aalto w stworzonym przez siebie planie zagospodarowania miasta przewidział miejsce dla sali koncertowej i kongresowej. Pierwsze projekty powstały w 1961, późniejsze zmiany wprowadzono w latach 1964 i 1971. Miasto powierzyło Alvarowi Aalto realizację tego projektu w 1968. Budowę skrzydła koncertowego ukończono w 1971, pierwszy koncert odbył się 2 grudnia 1971. Do 1975 przygotowano skrzydło konferencyjne dla potrzeb KBWE. Architektura Finlandia Talo jest zaprojektowany tak, aby połączyć monumentalizm konstrukcji z funkcjonalnością, istotną w przypadku sal koncertowych. Z tego powodu nie jest wykonany w ściśle jednym stylu, a zawiera różne elementy, z którymi Aalto eksperymentował przez całe swoje życie zawodowe. Zewnętrzna część budynku wykonana jest z białego marmuru i czarnego granitu. Główną bryłę budynku tworzy część wieżowa z pochyłym dachem, której zadaniem jest zapewnienie hali odpowiedniej akustyki. Zastosowanie marmuru miało symbolizować kulturę śródziemnomorską. Dane techniczne Sala koncertowa w Finlandia Talo może pomieścić 1700 osób, centrum konferencyjne przewidziano na 340 osób. Dla dużych imprez możliwe jest połączenie obu sal w jedną. Centrum kongresowe może pomieścić do 900 osób. Przypisy
Финляндия (концертный зал)

Дворец «Финляндия» (фин. Finlandia-talo) — здание на берегу бухты Тёёлёнлахти (фин. Töölönlahti), посреди парка Гесперии (фин. Hesperian puisto) в Хельсинки. Здание было возведено в 1967—1975 годах по проекту архитектора Алвара Аалто. Во дворце расположены концертные залы, помещения для проведения выставок, залы заседаний. Здесь неоднократно проводились международные конференции, в 1975 году здесь проходило Совещание по безопасности и сотрудничеству в Европе, на котором было подписано Хельсинкское соглашение. Часто в помещениях дворца проводятся концерты и репетиции Хельсинкского филармонического оркестра. Архитектура Дворец «Финляндия» был спроектирован так, чтобы сочетать монументальность конструкции с функциональностью, важной для концертных залов. По этой причине он выполнен не строго в одном стиле, а содержит разные элементы, с которыми Аалто экспериментировал на протяжении всей своей профессиональной карьеры. Основной корпус масштабного комплекса выполнен из гранита и облицован каррарским мрамором, которые символизируют средиземноморскую культуру. Внешне здание основного корпуса имеет покатую крышу, что способствует обеспечению необходимой акустики зала. Директора дворца Bengt Broms — 1971—1982 Carl Öhman — 1982—1988 Matti Kivinen — 1988—2000 Auni Palo — 2000—2011 Johanna Tolonen — с 2012 Примечания Литература Göran Schildt: Alvar Aalto — A Life’s Work: Architecture, Design and Art, Otava, Helsinki, ISBN 951-1-12975-9) Ссылки Официальный сайт Дворца «Финляндия»
Finlandiahuset

Finlandiahuset (finska: Finlandia-talo) är ett konsert- och kongresshus vid Tölöviken i Helsingfors på Mannerheimvägen 13. Byggnaden ritades av Alvar Aalto, mästaren i finsk modern arkitektur, en pionjär inom funktionalismen. Huset färdigställdes 1971. Arkitektur och design Alvar Aalto fick i uppdrag av Helsingfors stad att planera ett konsert- och kongresshus, vilket skulle utgöra den första delen i en storstilad stadsplan för området kring Tölöviken, som Aalto hade presenterat 1961. Stadsplanen innehöll flera kulturbyggnader längs med vikens västra strand, men endast Finlandiahuset förverkligades. Byggnaden karaktäriseras av en lång byggnadsmassa, samt ett auditorium som skjuter upp ovanför den i övrigt horisontella taklinjen. Fasaden är täckt av marmor från Carrara i Italien, medan taket är gjort av koppar. Fönsterbågarna är tillverkade av teak. Marmor används även i interiören, tillsammans med detaljer i trä och keramik. I konsertsalen har man använt den vita marmorn, varvad med koboltblå väggar. Finlandiahuset lider av några konstruktionsfel och även materialproblem. För det första var de ursprungliga fasadskivorna av Carrara-marmor av olämplig kvalitet. Efter en tid började de förlora hållfasthet och bukta sig. Konsertsalens akustik har också kritiserats som undermålig. Formen på konsertsalen – som Aalto tog från en klassisk grekisk amfiteater – passar bra för muntliga framföranden, men fungerar inte för stora konserter. Dessutom finns det lokala akustikproblem på vissa platser på de övre balkongerna. Under 1990-talet tvingades man byta ut de tre centimeter tjocka marmorskivorna från Carrara på fasaden, eftersom de inte längre hölls kvar. Man övervägde att använda vit, finsk granit, men Museiverket och Alvar Aalto-sällskapet kom fram till att detta strider mot byggnadens arkitektur. Nya, lite tjockare, carrara-skivor hade installerats färdigt 1998, men 2006 hade redan många av dem börjat bågna. Det finns även andra byggnader i Helsingfors som lider av samma problem med marmor – också de ritade av Alvar Aalto. Det är viktigt att ha klart för sig att problemet med buktande marmor inte har med klimatet att göra och de flesta marmorbyggnader världen över klarar sig riktigt bra. 2020 beslutades om att återigen byta marmor. Den nya är av typen Lasa Bianco Nuvolato från Sydtyrolen i Italien. Finlandiahuset blev klart 1971 och man kunde hålla den första konserten 2 december 1971. Kongressflygeln, som hade ritats före själva konsertflygeln, öppnades 1975. Den öppnade strax före OSSE-toppmötet i Helsingfors 1975, då ledare från 32 länder besökte Helsingfors. Slutfördraget skrevs under i Finlandiahuset. Utrymmen Konsertsalen har plats för 1700 åhörare och består av marmorbeklädda balkonger, koboltblå väggar och detaljer i trä. Det mindre auditoriet kan ta in 340 personer. Kongresshallen kan ta emot 450–900 personer beroende på arrangemang, och har utrustning för simultantolkning, samt utrymmen för press och etermedier. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Finlandiahuset. Finlandiahuset (engelska)
Turistické informační centrum Kauppatori

Turistické informační centrum Kauppatori, nazývané také Helsinki Info Kiosk, je netradiční turistické informační centrum v jižní části náměstí Kauppatori (mola Lyypekinlaituri) na pobřeží Finského zálivu Baltského moře. Nachází se ve čtvrti Kaartinkaupunki v okrese Ullanlinna v Jižním hlavním obvodu města Helsinky v provincii Uusimaa v jižním Finsku. Budova je postavena ze svařované oceli a dřeva. Část stěn budovy je odkrývací. Střecha informačního centra slouží také jako bezbariérová rozhledna/vyhlídka. Budovu navrhla společnost Verstas Arkkitehdit Oy. Místo je celoročně volně přístupné. Galerie Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Turistické informační centrum Kauppatori na Wikimedia Commons