NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ackas sakristia

Ackas sakristia är en medletida sakristia av gråsten, i Ackas, kommunen Toijala, FinlandAv den planerade stenkyrkan kunde bara sakristian förverkligas eftersom kronans reduktioner av kyrkans tillgångar under reformationen försatte församlingarna i ekonomiska svårigheter. Den byggdes troligen omkring 1501. Sakristian byggdes i anslutning till en tidigare träkyrka, som skulle ersättas av en stenkyrka. Sakristian är kvadratisk. I samband med den tidigare träskyrkan fanns också en klockstapel. En ny träkyrkan byggdes på 1600-talet. Den ersattes av en ny träkyrka på annan plats år 1817 och den gamla träkyrkan revs. Stilmässigt är tegeldekorationerna på den norra gaveln en blandning av motsvarande arbeten i Satakunta och Tavastland. Invändigt har sakristian ett kryssvalv av tegel. Se även Lista över medeltida stenkyrkor i Finland Källor
Ala-Lemu gård

Ala-Lemu gård (finska: Ala-Lemun kartano) är en herrgård i S:t Karins i Finland. Gården, som ligger i Egentliga Finland, är känd redan från 1567. Den nuvarande huvudbyggnaden byggdes 1767 efter Christian Friedrich Schröders ritningar. Historia Alalemu, som även har kallats Lemonäs, var en by med två hemman under 1400- och 1500-talen. Ett av hemmanen blev prebende till Åbo domkyrka i slutet av 1400-talet. Det andra hemmanet bildade den nuvarande herrgården. År 1557 blev hemmanet ett frälsehemman till Erik Håkansson Slang. Hemmanet behöll sin frälserätt även efter reduktionen 1683. Frälsegården bildades under storskiftet som började 1763. Då föreslog ärkebiskopen Mennanders son Carl Fredrik Fredenheim att gårdens tomt skulle flyttas västerut till Niemenpelto som är den nuvarande platsen. Den nya platsen hade den vackraste och vidaste utsikten mot havet. Ägaren till Greula gård, hovsekreteraren Anders Mondolin, och ägaren till Ala-Lemu gård, ärkebiskopen Carl Fredrik Mennander, kom överens om byggandet av den nya gården 1764. Den nya huvudbyggnaden byggdes på marken som hade varit i Mondolins ägo. Sveriges armé landsteg vid gårdens strand under Finska kriget 1808-1809 för att marschera till Åbo. Man kan ännu idag se spår av landstigningen i gårdens trädgård. Det finns en stor ek där i närheten av en kulle i trädgården. Det berättas att eken planterades på denna plats där majoren Anders Wilhelm Ramsay avled. Byggnader Den nuvarande huvudbyggnaden på Ala-Lemu gård har ritats av Christian Friedrich Schröder. Bygget påbörjade sommaren 1765 när den gamla huvudbyggnaden flyttades bort från sin tomt. Då började man också bygga gårdens ladugård och källare. På våren 1766 färdigställdes bland annat rian. Ala-Lemus huvudbyggnad stod färdig sommaren 1767. Till gårdens ursprungliga ekonomibyggnader hör bland annat landbondens bostad, bastun och två bodar. Väderkvarnen revs under slaget vid Lemo eftersom svenska soldater behövde trämaterial för försvarsbyggnader. Gården har senare fått två flyglar, köket byggdes troligen i början av 1800-talet och vinterträdgården har antagligen byggts av greven August Armfelt cirka 1900. Gården renoverades i slutet av 1920-talet och då fick huvudbyggnaden sin 1920-talsklassicistiska stil. Numera inrymmer huvudbyggnaden konferenslokaler och hotellrum. Ägarna Förteckning över Ala-Lemu gårds ägarna: Källor
Ala-Kuohunki

Ala-Kuohunki eller Ala Kuohunkijärvi är en sjö i Finland. Den ligger i kommunen Rovaniemi i landskapet Lappland, i den norra delen av landet, 700 km norr om huvudstaden Helsingfors. Ala-Kuohunki ligger 117 meter över havet.Arean är 53,3 hektar och strandlinjen är 3,64 kilometer lång. Sjön ingår i Kemi älvs huvudavrinningsområde. Källor
Ala-Potkunjärvi

Ala-Potkunjärvi är en sjö i Finland. Den ligger i kommunen Vaala i landskapet Norra Österbotten, i den centrala delen av landet, 500 km norr om huvudstaden Helsingfors. Ala-Potkunjärvi ligger 132,7 meter över havet. Arean är 55,8 hektar och strandlinjen är 3,49 kilometer lång. Sjön ingår i Uleälvens huvudavrinningsområde. I övrigt finns följande vid Ala-Potkunjärvi: Saarijärvi (en sjö) Källor
Alanen Alposjärvi

Alanen Alposjärvi eller Alinen Alposjärvi är en sjö i Finland. Den ligger i kommunen Pello i landskapet Lappland, i den norra delen av landet, 700 km norr om huvudstaden Helsingfors. Alanen Alposjärvi ligger 86,9 meter över havet. Den är 22,88 meter djup. Arean är 8,5 kvadratkilometer och strandlinjen är 27,26 kilometer lång. Sjön ingår i Torne älvs huvudavrinningsområde. Källor
Alavus Church

The Alavus Church (Finnish:Alavuden kirkko) in Alavus, Finland, is the fourth church in the community and was completed in 1914. The stuccoed brick church was designed by Kauno S. Kallio. The shape of the Alavus church is a long church covered by a high aum roof. The altarpiece painted by Oskari Paatela shows the taking of Jesus from the cross. The church's current organ was acquired in 1970 and renovated in 2006–2007. The most significant renovation to the church was made in 1992, when the back part of the church was converted into a vestibule. At the same time, a nursery room, a bridal couple's room, and a separate space for sound reproduction and television broadcasts were built. The church also functions as a road church in the summer. Alavus Church and the Chapel of Memories, located on the site of Alavus's first church, are classified as Finland's nationally significant built cultural environments Previous parts At the site of the Alavus church, there was first a pulpit, which was completed in 1674. The belfry was completed in 1734. The next church was completed in 1746, and it was probably designed by Henrik Katila from Vöyri. It was replaced in 1825 by a church, which was largely based on the drawings of the Vimpeli church. Juho Kohlström designed the new belfry and completed it at the same time. This third church burned down in 1912, but the church remained. The three candlesticks in the central aisle were also saved, and they are in use in the current church. The oldest candle crown dates from 1828. References
Église d'Alavus

L'église d'Alavus (en finnois : Alavuden kirkko) est une église luthérienne située à Alavus en Finlande. Description L'église à la façade crépie est conçue par Kauno Kallio. Le retable d'Oskari Paatela représente l'enlèvement de Jésus de sa croix. L'orgue acheté en 1970 est rénové en 2006–2007. Durant d'été, l'église est une église de route. La direction des musées de Finlande a classé l'église et son paysage culturel dans les sites culturels construits d'intérêt national. Références Annexes Source (fi) « Kohde id:200784 Alavuden kirkko », Museovirasto (consulté le 14 avril 2014) Liens externes (fi) Site officiel Article connexe Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Alavo kyrka

Alavo kyrka (finska: Alavuden kirkko) är en kyrka i den finländska orten Alavo i Södra Österbotten. Den är församlingskyrka i Alavo församling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. På somrarna tjänar den som vägkyrka. Kyrkobyggnaden ritades av arkitekten Kauno Kallio och färdigställdes 1914. Den 14 oktober 1914 invigdes den av ärkebiskop Gustaf Johansson. Den är en treskeppig långkyrka i putsat tegel. Bland inventarierna märks altartavlan målad 1915 av Oskari Paatela samt predikstolen med apostlamålningar utförda 1949 av Lauri Välke. Den 35-stämmiga orgeln byggdes 1970. Källor ”Alavuden kirkko”. Museiverket. http://kulttuuriymparisto.nba.fi/netsovellus/rekisteriportaali/portti/default.aspx?sovellus=rapea&taulu=T_KOHDE&tunnus=200784. Läst 12 november 2014. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Alavo kyrka.
Église d'Alppila

L'église d'Alppila (en finnois : Alppilan kirkkoo) est une église située dans le quartier d'Alppila à Helsinki en Finlande. Description Située à proximité de Linnanmäki, le bâtiment est polyvalent avec une salle paroissiale, une chapelle, des logements et des espaces pour les clubs et le sport. Annexes Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Liens externes (fi) « Alppilan kirkko », Helsingin seurakuntayhtymä (consulté le 5 janvier 2014) Portail d’Helsinki Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme
Parc Alppi

Le parc Alppi (en finnois : Alppipuisto) est un parc du quartier de Alppiharju à Helsinki en Finlande. Présentation Le parc a une superficie de 16,5 hectares. Le parc est délimité par les rues Helsinginkatu, Viipurinkatu et Tivolitie ainsi que par le parc Lénine. Linnanmäki est installé au milieu de l'espace vert constitué du parc Alppi et du parc Lénine. La zone du parc comprend, entre autres, un enclos pour chiens, deux pavillons, un étang avec des fontaines et des ponts en bois, un terrain herbeux ouvert au centre du parc et de hautes zones rocheuses aux extrémités sud-ouest et nord du parc. La pelouse et les rochers du parc sont très appréciés des amateurs de bronzage en été. En hiver, la zone rocheuse, offre une colline de luge. Les cerisiers d'Alppipuisto qui fleurissent au début du printemps ont été donnés par des Japonais vivant à Helsinki. Références Galerie Voir aussi Liens internes Liste des parcs d'Helsinki Liens externes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d’Helsinki Portail des espaces verts
Alpparken

Alpparken (finska: Alppipuisto) är en 16,5 hektar stor park i Alphyddan i Helsingfors. Alpparken gränsar till Helsingegatan i söder, järnvägen i väster, Viborgsgatan i nordost och Tivolivägen och Leninparken i öster. Mitt i parkområdet ligger nöjesparken Borgbacken, som är avskild från det grönområde som bildas av Alpparken och Leninparken. Historik År 1851 grundades ett parkbolag som byggde den stora Djurgårdsparken. Området där den nuvarande Alpparken ligger, tillhörde denna park. Järnvägen mellan Helsingfors och Tavastehus, som byggdes 1858–1862, delade Djurgårdsparken i två delar. Henrik Borgström hyrde området på den östra sidan av banan och grundade där restaurang Alphyddan, varifrån Alpparken fått sitt namn. Restaurangen brann ner 1875, byggdes upp igen och brann slutligen ner 1951. Nära restaurangen låg den så kallade Kejsarpaviljongen, ritad av Frans Anatolius Sjöström inför ett besök av kejsar Alexander II i samband med Finlands allmänna industriutställning 1876. På 1800-talet var Alpparken ett friluftsområde. Åren 1875–1907 var parken upplåten för Finska trädgårdsföreningen och sedan 1908 har parken skötts av Helsingfors stad. Alpparken renoverades 1913–1914 enligt plan av stadsträdgårdsmästaren Svante Olsson. Då skapades bland annat parkkorridorerna som slingrar sig runt dammarna. Den nuvarande planen för parken ritades av trädgårdsarkitekten Lars Liljefors 1985. Enligt denna plan byggdes bland annat paviljonger, som ritades 1987 av Pekka Myllymäki (född 1960). I slutet av 1940-talet hyrdes Vattenborgsbacken ut till Stiftelsen Barnens Dag, som 1950 öppnade nöjesfältet Borgbacken. Den östra delen av Alpparken renoverades för en trädgårdsutställning 1961–1962 och blev 1970 en egen park, Leninparken. Referenser Alpparken på www.vihreatsylit.fi Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från finskspråkiga Wikipedia, Alppipuisto, 13 december 2022.
Église d'Anttola

L'église d'Anttola (en finnois : Anttolan kirkko) est une église située à Mikkeli en Finlande. Géographie Anttola est une ancienne commune de Finlande s'étant fondue dans la ville de Mikkeli. Historique L'église d'Anttola est un édifice en bois construit en 1729 dans la commune de Juva. L'église offre 650 sièges. Quand Juva construit une nouvelle église en 1863, la paroisse de Juva donne l'église à la communauté d'Anttola. L'église est démontée et transportée en charrette à cheval par-dessus les lacs gelés pendant les hivers 1869 et 1870 juste après la famine de 1866–1868. Elle y est reconstruite sous la direction de Henrik Fagerlund sur un terrain offert par le colonel Rosenberg et est inaugurée à la Saint-Jean 1871. En 1884, on construit un clocher séparé. Mobilier de l'église Le retable d'origine, du XVIIIe siècle, représentant Jésus sur la croix est maintenant dans la maison paroissiale. Le retable actuel est un crucifix datant de 1666. La chaire d'origine est aussi du XVIIe siècle et est donc plus ancienne que l'église. En 1926, selon les plans de rénovation d'Alvar Aalto, les murs reçoivent des panneaux à miroirs, l'autel est rénové et le retable est remplacé par le crucifix et un agencement de candélabres conçu par Aalto. L'orgue ancienne à 18 jeux de la fabrique d'orgue tchèque Rieger-Kloss date de 1955. Les nouvelles orgues de style baroque hollandais à 8 registres sont livrées en 1995 par la Fabrique d'orgues de Sotkamo. Références Annexes Liens externes (fi) « Kohde id:200683 Anttolan kirkko », Museovirasto (consulté le 17 juillet 2013) (fi) « Anttolan kirkko », Mikkelin seurakuntayhtymä (consulté le 15 juillet 2013) Article connexe Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Arkadiabacken

Arkadiabacken (finska: Arkadianmäki) är en plats i Främre Tölö vid Mannerheimvägen i Helsingfors, där det av Johan Sigfrid Sirén ritade Riksdagshuset uppfördes i slutet av 1920-talet och färdigställdes 1931. Begreppet "Arkadiabacken" står också som metonym för institutionen Finlands riksdag. Från första hälften av 1800-talet fanns ett litet glesbebyggt område med enskilda bostadshus, Arkadia, i denna trakt, utanför den tätare stadsbebyggelsen, vilket gav namn till Arkadiagatan. Denna leder från Mannerheimvägen genom Främre Tölö till Sandviken. Området Arkadia uppkallades efter den grekiska provinsen Arkadia, inspirerat av det då aktuella Grekiska frihetskriget 1821–1829. I Arkadias sydöstra hörn, på och vid nuvarande Paasikiviplatsen, låg 1861–1908 Arkadiateatern. Nära Arkadiabacken låg in på 1800-talet Villa Arkadia i småhusområdet Arkadia. Omedelbart norr om parlamentshuset på Arkadiabacken ligger också den lilla Parlamentsparken. Uppfarten till Riksdagshuset från Mannerheimvägen flankeras av två statyer, som skapades av Wäinö Aaltonen i slutet av 1950-talet, en av Pehr Evind Svinhufvud och en av Kaarlo Juho Stålberg. Bildgalleri Källor Mistä Arkadianmäki on saanut nimensä? på Finlands riksdags webbplats den 5 juni 2017, reviderat 25 november 2021
Église d'Artjärvi

L'église d'Artjärvi (en finnois : Artjärven kirkko) est une église en bois située autrefois dans l'ancienne commune d'Artjärvi, aujourd'hui Orimattila, en Finlande. Historique Conçue par Anders Fredrik Granstedt avec des influences du Style Empire, elle est construite en 1840. Les précédentes églises datent de 1636, de 1664 et de 1739. Voir aussi Liens externes (fi) « Kohde id:200405 Artjärven kirkko », Museovirasto (consulté le 18 juillet 2013) Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Asemanpuisto

Le parc de la gare (finnois : Asemanpuisto) ou place de la gare (finnois : Rautatientori) est un parc de Turku en Finlande. Présentation Le parc est situé devant la gare principale de Turku et sa superficie est de 6 400 m2. Achevé en 1895, la superficie du parc est de 6 400 mètres carrés et, comme son nom l'indique, il est situé en face de la gare principale de Turku. Les rues entourant l'ilot urbain du parc sont Ratapihankatu, Humalistonkatu, Läntinen Pitkäkatu et Käsityöläiskatu. Histoire La zone appelée autrefois terrain de Tivoli a été transformée lorsque Turku a été relié par chemin de fer et quand le bâtiment de la gare a été achevé en 1876. La place devant la gare a été pavée en 1893. La construction du parc a commencé en 1894 et s'est achevée l'année suivante. Les sentiers du parc étaient incurvés, mais ils ont été redressés lors de travaux de rénovation ultérieurs. Le parc possède une statue d'Aino conçue par le sculpteur Matti Haupt et donnée à la ville de Turku en 1950, et un bassin d'eau près de la statue. La statue a été dévoilée en 1951. Protection Avec la gare principale de Turku, le parc Asemanpuisto est classé par le Museovirasto parmi les sites culturels construits d'intérêt national. Références Voir aussi Liens internes Liens externes (fi) Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande
Parc de l'installateur

Le parc de l'installateur (en finnois : Asentajanpuisto), est un parc situe dans le parc d'affaires d'Herttoniemi à Helsinki en Finlande. Description Le parc longiligne est entouré des rues Laivalahdenkatu, Puusepänkatu, Mekaanikonkatu et Asentajankatu. Les parcs Asentajanpuisto et Valurinpuisto forment un alignement de parcs de 850 mètres de long dans la zone de l'ancienne voie de chemin de fer du port d'Herttoniemi. Lorsque le port d'Herttoniemi et la voie ferrée ont été supprimés, la vision du planificateur était de créer un parc au milieu de la zone industrielle, qui améliorerait l'environnement et agirait comme un espace de vie pour la zone de travail et une voie de circulation légère. Le parc est dans le prolongement d'Herttoniemenranta. Diverses entreprises commerciales et industrielles sont installées dans les îlots urbains environnants. Les zones humides et les fossés de la zone servent au drainage des eaux de la zone industrielle. Des sculptures de grande taille ont été placées le long du couloir de circulation douce très fréquenté. Dans le plan du parc, plusieurs places ont été réservées pour des œuvres d'art. L'intention du concepteur était que le parcours guidé par les sculptures, qui guide l'œil, suscite l'intérêt de connaître plus en détail le parc. Galerie Références Voir aussi Articles connexes Liste des parcs d'Helsinki Liens externes Carte Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d’Helsinki Portail des espaces verts
Église d'Asikkala

L'église d'Asikkala (en finnois : Asikkalan kirkko) est une église en briques située à Asikkala en Finlande. Préalable La précédente église occupant cet endroit est bâtie en bois au XVIIe siècle, et est la première église en croix construite en Finlande. Elle est déconstruite en 1892. Description de l'église actuelle L'église est historiquement la deuxième, conçue par Georg Wilenius dans un Style néogothique, elle est construite en 1880. On estime qu'à proximité de l'église, à un endroit appelé Vähän-Äiniö, il y avait une petite chapelle en bois au XVIe siècle, mais on n'en a trouvé aucune trace bibliographique ou archéologique. Le retable, représentant Jésus cloué sur la croix, est peint en 1885 par Robert Wilhelm Ekman pour l’ancienne église. En 1983, Lauri Ahlgrén a réalisé les trois vitraux du chœur, à gauche Jésus, au centre le Père et à droite le Saint Esprit. Galerie Annexes Bibliographie (fi) Anneli Mäkelä, Asikkalan kirkkojen historia., Asikkalan seurakunta, 1980 (fi) Markku Haapio ja Laura Luostarinen (ed.), Suomen kirkot ja kirkkotaide 2., Etelä-Suomen Kustannus Oy (ISBN 951-9064-28-1) (fi) Y.S. Koskimies, Asikkalan seurakunnan vaiheet 1547–1947 (fi) Carolus Lindberg, Suomen kirkot. Maamme kirkkorakennuksia käsittelevä tietoteos, Kuvataide, Helsinki, 1934 Liens externes (fi) « Kohde id:200546 Asikkalan kirkko », Museovirasto (consulté le 6 septembre 2013) Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église d'Askainen

L'église d'Askainen (en finnois : Askaisten kirkko) est une église luthérienne située dans le quartier Askainen de la commune de Masku en Finlande. Description L'église est construite en pierres est de style néoclassique est construite en 1653 à la demande du gouverneur général Herman Klasson Fleming Herman Fleming est le propriétaire du manoir de Louhisaari. Le clocher séparé, dont la base est en pierres, est construit sous la direction de Mikael Piimänen en 1779. La tombe de la famille Mannerheim se trouve dans le cimetière attenant à l’église. En 2009, la Direction des musées de Finlande a classé l'Église d'Askainen et le manoir de Louhisaari parmi les sites culturels construits d'intérêt national. Références Annexes Source (fi) « Kohde id:200943 Askaisten kirkko », Museovirasto (consulté le 11 février 2014). Article connexe Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Lien externe Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église d'Askola

L'église d'Askola (en finnois : Askolan kirkko) est une église luthérienne située à Askola en Finlande. Description Conçue par Mats Åkergren, l'église en bois est construite en 1799. le clocher est construit en 1800 aussi selon les plans de Mats Åkergren. Les trois tableaux du retable peints par J.P. Kihlmarck représentent : Le christ sur le mont des oliviers, l'ascension, nuages . La chaire de style baroque a une grande valeur historique. Selon l'historien Lauri Heiman, elle proviendrait un pillage de guerre en Allemagne durant la guerre de Trente Ans. Elle a été offerte à la cathédrale luthérienne de Porvoo puis à l'église précédente d'Askola. On y voit les images de Moïse et de cinq apôtres. Références Annexes Article connexe Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Liens externes (fi) « Kohde id:200406 Askolan kirkko », Museovirasto (consulté le 6 septembre 2013) Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Askola kyrka

Askola kyrka (finska: Askolan kirkko) är en träkyrka i Askola i det finländska landskapet Nyland. Kyrkan färdigställdes 1799 och är Askola församlings andra kyrka. Kyrkan är ritad av arkitekt Mats Åkergren. Askola kyrka har sittplatser för cirka 700 personer. Klockstapeln, också ritad av Åkergren, färdigställdes 1800. Den första kyrkan i Askola var från 1600-talet men den revs eftersom man ansåg att den var för liten och i dålig skick. Askola församling var en kapellförsamling till Borgå från och med 1639. Församlingen blev självständig år 1898. Arkitektur och inventarier Askola kyrka är en korskyrka. Kyrkan målades röd år 1802. Vid en renovering i slutet av 1800-talet målades kyrkan vit. Askolas kyrkklocka tillverkades i Stockholm år 1704 och den härstammar från den första kyrkan. Ursprungligen fanns det två kyrkklockor i klockstapeln. I den mindre klockan som kvarstår finns text som lyder:»GUDS NAMP[N] TILL ÄHRA OCH ASCULA CAPEL TILL PRIDNAT ÄHR DENNE KLOCKA GUTE[N].» »GLORIA IN EXCELSIS DEO ME FECIT HOLMIÆ GERHARDT MEYER ANNO 1704.» I den större klockan fanns texten:»TULKAT HERRAN CANSA IA CUULKAT HERRAN SANOIA» »Askolan kirkon kello vallettu vuonna 1753 duomio provastin Gabriell Forteliuxen ia seuracun nan custanuksella» Det finns två orglar i kyrkan. Den äldre orgeln med 11 stämmor byggdes år 1892 av Kangasala orgelfabrik. Den nyare orgeln med 17 stämmor skaffade församlingen år 1973 från orgelfabriken Hans Heinrich. Altarskranket härstammar från 1600-talet. Kyrkans altaruppsättning består av tre målningar; Kristus vid Olivberget, Himmelsfärden och Måln. Tavlorna är målade av J. P. Kihlmarck men man vet inte exakt när. Den största tavlan har en text som säger att tavlan har målats eller restaurerats år 1803. Den historiskt mest värdefulla objekten är predikstolen i barockstil, som tidigare satt i den första kyrkan. Enligt historiken Lauri Heiman hämtades predikstolen från Tyskland under det Trettioåriga kriget. Predikstolen donerades först till Borgå domkyrka och fördes senare till Askola. Predikstolens korg bärs av Sankt Kristoforos. I kyrksalens valv finns geometriska målningar av Bruno Tuukkanen, Harry Rönneholm och Toivo Vikstedt. Framför kyrkan finns ett hjältegravsområde med arkitekt Jaakko Paatelas granitminnesmärke från år 1949. Källor
Église d'Aura

L'église d'Aura (en finnois : Auran kirkko) est une église luthérienne située à Aura en Finlande. Description L'église est construite en 1804 sous la direction de Mikael Piimänen. Le clocher séparé est de 1774. L'orgue à 15 jeux est livré en 1990 par la fabrique d'orgues Hans Heinrich. Le mémorial aux soldats tombés à la guerre est sculpté par Jussi Vikainen en 1956. Références Annexes Liens externes (fi) « Auran kirkko », paroisse d'Aura (consulté le 23 avril 2014) (fi) « Kohde id:200438 Auran kirkko », Museovirasto (consulté le 23 avril 2014) Article connexe Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme