NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Studio Aalto

Studio Aalto is een gebouw uit in de Finse hoofdstad Helsinki dat ontworpen is door de Finse architect Alvar Aalto en werd gebouwd in 1955. Het was in gebruik als zijn persoonlijke studio en kantoor. In 1962-1963 werd het gebouw uitgebreid met een keuken en een eetruimte. Deze twee werden aangeduid als "de taverna". Op de binnenplaats bevindt zich een amfitheaterachtige kleine ruimte, waarvan de treden zijn opgetrokken uit natuurlijke leisteen. Na het overlijden van Aalto in 1976 werd de leiding over de studio overgenomen door zijn tweede vrouw en tevens architect Elissa Aalto. Na haar dood in 1994 werd het gebouw samen met het nabijgelegen woonhuis een dependance van het Alvar Aalto-museum in Jyväskylä. Studio Aalto huisvest het personeel van de Alvar Aalto Foundation en is open voor het publiek tijdens begeleide rondleidingen. Architectuur De gevel is gebouwd in een sobere stijl van, wit geschilderd, licht gepleisterd metselwerk. De gesloten massa van het gebouw verbergt een tuin in de vorm van een amfitheater op de binnenplaats. Hier konden lezingen of diavoorstellingen (met projecties op de witte muur) worden gehouden.
Oficina Aalto

A Oficina Aalto (em finlandês: Alvar Aallon ateljee) é uma casa no bairro de Munkkiniemi, em Helsínquia, que Alvar Aalto projetou entre 1955 e 1956 para ser a oficina de seu escritório de arquitetura. Devido a um grande número de comissões, o escritório precisava de mais espaço para trabalhar. A oficina foi dita como um dos seus melhores edifícios da década de 1950. Perto da oficina há também a Villa Aalto, a casa (e escritório anterior) dos Aaltos. Tanto a oficina como a Villa são agora parte do Museu Alvar Aalto, e estão abertos ao público. A Academia Alvar Aalto e Museu Alvar Aalto - Departamento de Patrimônio Arquitetônico estão alojados na Oficina Aalto. Arquitetura O edifício foi projetado para ser usado como o escritório de um arquiteto. Não é um edifício de escritório convencional. Aalto teria dito que "a arte arquitetônica não pode ser criada em um ambiente de escritório". A fachada é construída em estilo simples, em alvenaria pintada de branco e levemente renderizada. A massa fechada do edifício esconde um jardim em forma de anfiteatro no pátio interior. A massa esbelta da ala de escritório é em alvenaria pintada de branco, também levemente renderizada. A partir do espaço de trabalho no andar de cima, grandes janelas dão uma visão tanto para leste quanto para oeste. Uma extensão foi construída em 1963, com uma cozinha e um espaço para refeições. Estes dois foram referidos como "a taverna". No pátio há um espaço com um pequeno anfiteatro. Museu Alvar Aalto dirigiu o escritório até sua morte em 1976. Depois disso, o escritório continuou sob a liderança de Elissa Aalto até 1994. O edifício entrou na custódia da Fundação Alvar Aalto em 1984.==Referências== Ligações externas Oficina Aalto do Museu Alvar Aaalto - Website oficial da oficina
Rudolf Bernhard Elving

Rudolf Bernhard Elving, även Elfving, född 4 juli 1849 i Lovisa i Finland, död 28 juli 1927 i Helsingfors, var en finländsk jurist, industriledare och politiker. Rudolf Elving var son till provinsialläkaren Anton Elving och Jakobina Ulrika Matilda af Forselles. Han utbildade sig till jurist och började arbeta som praktiserande advokat, och från 1878 parallellt som sekreterare vid Medicinalstyrelsen. År 1884 lämnade han Medicinalstyrelsen och ägnade sig fortsättningsvis helt åt näringslivet, och var bland annat direktör i Föreningsbanken. Efter att har varit rådgivare i samband med ett fallissemang 1889 i Tammerfors takfiltsfabrik AB (TAKO), som grundats av Fredrik Idestam, köpte han 1890 företaget och fick det på fötter. Under 1890-talet förvärvade han forsandelar och skog vid Voikkaa fors i Kymmene älv. År 1898 startade han pappersfabriken Voikkaa bruk där. Den nya fabriken utvidgades snabbt och hade efter några få år fyra pappersmaskiner. Han fortsatte att köpa upp skogs- och jordområden för de bägge fabrikernas behov. År 1903 sålde Elving fabriken i Tammerfors. Voikkaa bruk konkurrerade om råvaror med de bägge strax nedströms belägna och ungefär samtidigt byggda pappersbruken i Kuusankoski: Kymmene bruk och Kuusankoski bruk. De tre företagen slogs samman 1904 under namnet Kymmene AB, som blev Finlands största bolag och Nordens största papperstillverkare. Rudolf Bernhard Elving ledde under de fyra första åren som styrelseordförande på heltid företaget och organiserade en ytterligare expansion. Han var medgrundare till Helsingfors Aktiebank, Städernas i Finland hypotekskassa, Olycksfallsförsäkringsaktiebolaget Patria, Industriidkarnas brandstodsförening och tidningen Nya Pressen. Han var också politiskt engagerad bland annat som stadsfullmäktig i Helsingfors och medlem av lantdagens borgarstånd 1885–1899. Han gifte sig 1877 med Anna von Bonsdorff. Källor ”Elving, Rudolf Bernhard”. Biografiskt lexikon för Finland. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5529-1416928958135 Externa länkar ”Elving, Rudolf Bernhard”. Biografiskt lexikon för Finland. Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5529-1416928958135
Haiko gård

Haiko gård är en finländsk herrgård i Borgå stad, belägen ca 6 km sydväst om centrala Borgå. Gården finns omnämnd i skrift från 1362. Där fanns troligen ett mindre dominikanerkloster, innan dominikanerbröderna i slutet av 1300-talet grundade dominikanerklostret i Viborg. Den ägdes under 1400-talet av Viborgs slotts fogde Jöns Olofsson. År 1876 köptes Haiko herrgård av generalen Sebastian von Etter och ägdes av hans ättlingar fram till 1960-talet. Under Sebastian von Etter var umgängeslivet livligt och många europeiska kungligheter besökte Haiko gård. Storfursten Kirill Vladimirovitj av Ryssland och Victoria Melita av Sachsen-Coburg-Gotha flydde med sin familj från den ryska revolutionen 1917 till Haiko gård. Sonen Vladimir Romanov, blivande huvudman för familjen Romanov, föddes i augusti i Borgå och tillbringade sina tre första år i livet på Haiko. Konstnären Albert Edelfelts familj hade en nära koppling till Haiko gård. År 1879 hyrde Edelfelts mor Alexandra en sommarvilla på Haiko herrgårds mark, där Albert Edelfelt sedan tillbringade somrarna under 26 års tid. År 1883 byggde han även en ateljé på området, vilken idag är ett museum, Albert Edelfelts ateljémuseum. Edelfelt målade flera av sina kända verk i Haiko, såsom Ett barns likfärd (1879), Gudstjänst i nyländska skärgården (1881) och På havet (1883). Haiko blev ett nav i Edelfelts konstnärskap och han betraktade det som sitt egentliga hem. En tidigare mangårdsbyggnad brann ned 1911. Vid branden räddades ett möblemang av masurbjörk från Fabriken Iris, som ritats av Louis Sparre, vilket vid detta tillfälle hade förvarats i en annan byggnad. Den nuvarande herrgårdsbyggnaden ritades av Armas Lindgren och uppfördes 1913 för Emelie von Etter, änka efter Sebastian von Etter. Byggnaden färdigställdes inte efter Armas Lindgrens ritningar 1913. När Veikko Vuoristo med familj köpte byggnaden år 1965, hittades de ursprungliga ritningarna och herrgården renoverades till det utseende som Lindgren hade planerat. Gården öppnade som hotell 1966 med konferenscentrum och en spaanläggning. Haiko gård har en park på omkring 14 hektar i romantisk stil från 1800-talet. Satu Tiivola grundade hotellet och badet i Haiko 1966 med sin dåvarande make Leo Vuoristo. Källor Om Haiko gård på Borgå stads webbplats Företagarlegenden Satu Tiivola är död – grundade Haiko gård. Hufvudstadsbladet 7.12.2023. Övriga källor Externa länkar Haiko gårds webbplats Haiko i Uppslagsverket Finland (webbupplaga, 2012). CC-BY-SA 4.0
Intiö water tower

The Intiö water tower (Finnish: Intiön vesitorni) is an unused water tower in Oulu, Finland. The water tower of the Oulu Waterworks is located in the Intiö district. The Intiö water tower was designed by architect J. S. Sirén and completed in 1927. It is the first water tower of the Oulu Waterworks. A water tower in Myllytulli had been built in 1921, but it was only used by the Veljekset Åström leather factory. The water tower is 39 metres (128 ft) tall and capable of holding 600 cubic metres (21,000 cu ft) of water. The water tower was closed in 1969 when a new water tower was opened in the Puolivälinkangas neighbourhood. The city of Oulu sold the water tower to a private person in 2015. References External links Media related to Intiö water tower at Wikimedia Commons
Jyväskylä City Theatre

The Jyväskylä City Theatre (Finnish: Jyväskylän kaupunginteatteri), founded in 1961, is the municipal theatre of the city of Jyväskylä, Finland. Overview The theatre comprises two stages: the main auditorium seats 551 spectators, the smaller studio one c. 100. Annually approximately 60,000 people visit the theatre, to see around 250 performances. The Jyväskylä Sinfonia symphony orchestra uses the theatre as their main performance venue. Architecture Having been founded two decades earlier, the theatre moved to its current premises in 1982. The present building is notable for having been designed by the Finnish architect Alvar Aalto. References External links Official website
Théâtre municipal de Jyväskylä

Le théâtre municipal de Jyväskylä, (finnois : Jyväskylän kaupunginteatteri), est un bâtiment situé à Jyväskylä en Finlande. Description Le bâtiment est conçu par Alvar Aalto. Le bâtiment du théâtre construit sur Vapaudenkatu a été achevé six ans après la mort d'Aalto en 1982. Le bâtiment du théâtre fait partie de l'ensemble administratif d'Aalto à Jyväskylä réalisé dans les années 1960. Les autres parties sont le bâtiment de la police (1971) et le bâtiment des bureaux (1978). Le théâtre se compose de deux scènes, dont la grande salle de théâtre a 551 places et la petite scène environ 100 places. Le Sinfonia Finlandia Jyväskylä y réside. Galerie Annexes Articles connexes Liste de bâtiments conçus par Alvar Aalto Liens externes Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande
Karjalas kyrka

Karjalas kyrka (finska: Karjalan kirkko) är en luthersk träkyrka i före detta Karjala kommun i Virmo i det finländska landskapet Egentliga Finland. Kyrkan ägs av Virmo församling. I Museiverkets inventering, som publicerades 2009, har Karjalankylä och Karjalas kyrka klassificerats som en värdefull byggd kulturmiljö av riksintresse. Historia och arkitektur Karjalas kyrka representerar nygotisk stil och färdigställdes 1869 enligt ritningar av länsarkitekten Georg Theodor Chiewitz. År 1860 slogs Karjalas och Vehmalainens kapell samman till Karjalas kapellförsamling. I samband med detta revs de tidigare kyrkobyggnaderna i Karjala och Vehmalainen, och i deras ställe uppfördes den nuvarande kyrkobyggnaden i byn Karppinen. Vehmalainens kyrkogård står fortfarande under församlingens förvaltning, och på platsen för Karjalankylä kyrka, som ligger cirka fem kilometer nordnordväst om Karjalas kyrka, uppfördes ett bönehus år 1911. Den nuvarande träkyrkan är en nygotisk långkyrka med västtorn. Från långsidorna utgår korsarmar som är lägre och smalare än långhuset. Korets avslutning är månghörnig, och tornet är fyrkantigt samt uppdelat i två våningar. Även kyrkans inredning är i nygotisk stil. Kyrkorummets innertak är ett brädtak med synliga takstolar. Vid uppförandet av kyrkan användes dugliga delar från den tidigare kyrkan i församlingen samt från Vehmalainens kyrka. Begravningsplatsen Kyrkan omges av en gammal begravningsplats. Minnesmärket på kyrkans hjältegravar, som är en skulptur i röd granit av bildhuggaren Jussi Vikainen, avtäcktes år 1949. I det intilliggande sockenmagasinet från 1891 finns Karjalas hembygdsmuseum. Inventarier Karjala avskildes till ett eget kyrkoherdeskap år 1906, och separationen från Vehmalainen genomfördes år 1920. I dag hör Karjala åter till Virmo församling. En del av inventarierna från de äldre kyrkorna har bevarats i den nuvarande kyrkan. Altartavlan härstammar sannolikt från Karjalankylä kyrka och är troligen utförd på 1700-talet av en okänd konstnär. Altartavlans motiv är ”Jungfru Maria och Johannes vid den korsfäste” samt ”Fotatvagningen”. Från Vehmalainens kapell härstammar delar av nattvardskärlen samt vissa textilier. Kyrkklockorna kommer ursprungligen från båda kyrkorna. Kyrkans orgel byggdes av K. G. Wickström från Nådendal år 1894 och var ursprungligen planerad med tolv stämmor. År 1966 ombyggdes orgeln till nio stämmor av Soitinhuolto Hirvenoja. År 2003 tilldelades orgeln Finlands historiska orglar titel. Bilder Källor
Goodman (shopping centre)

Goodman is a shopping center located in the Hämeensaari district of the Hämeenlinna city center in Kanta-Häme, Finland, and it was opened on October 30, 2014. It is located on a deck built above Highway 3 (Helsinki–Tampere Highway), which runs through the city as a motorway. There are about 70 stores in the shopping center, many of which are new in Hämeenlinna. In the initial phase, the shopping center was implemented by the city of Hämeenlinna, the Finnish Transport Infrastructure Agency, the Häme Ely Center, HAMK Häme University of Applied Sciences and the construction company NCC. In May 2012, Keva bought the shopping center from NCC and in November 2013 named it Goodman. The name of the shopping center comes from singer-composer Irwin Goodman (1943–1991), who was born and influenced in Hämeenlinna. According to Keva, Irwin Goodman is probably the most famous resident of Hämeenlinna, born in the 20th century, and the shopping center is "built just for life." In the marketing phase, the shopping center was known as Hämeenlinna Center (Hämeenlinnakeskus). However, on social media, the name of the mall has been criticized and considered poorly chosen. References External links Goodman Official Site
Centre commercial Goodman

Le centre commercial Goodman (finnois : Kauppakeskus Goodman) est un centre commercial du quartier de Hämeensaari à Hämeenlinna en Finlande. Présentation Le centre est construit en face de la caserne de Finlande et au-dessus de la route nationale 3, qui traverse la ville. Le centre commercial a ouvert le 30 octobre 2014 et il compte 70 boutiques. Dans la phase initiale, le centre commercial a été mis en œuvre par la ville d'Hämeenlinna, l'Agence des infrastructures de transport de Finlande, le centre Ely du Häme, l'Université des sciences appliquées HAMK et l'entreprise de construction NCC (fi). En mai 2012, Keva a acheté le centre commercial de NCC et l'a renommé Goodman en novembre 2013 en mémoire d'Irwin Goodman. Selon Keva, Irwin Goodman est probablement le plus célèbre habitant d'Hämeenlinna au XXe siècle. Références Voir aussi Liens internes Liens externes Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande Portail du commerce
KOP-kolmio

KOP-kolmio est un immeuble de bureaux et un centre commercial situé en bordure de la place du marché de Turku dans le Quartier VII à Turku en Finlande. Présentation Le nom du bâtiment vient de son client, Kansallis-Osake-Pankki, et de sa forme, le mot kolmio signifiant triangle en finnois. L'étage le plus bas du bâtiment est carré, mais les autres étages sont triangulaires. KOP-Kolmio a été construit à la place de la Postitalo conçu par l'architecte Sebastian Gripenberg, qui a été démolie en 1961. Rakennusliike Ahti A. Ahtola Oy a commencé comme constructeur, mais a rencontré des difficultés financières et a dû abandonner le projet. Les travaux ont été poursuivis par Rakennustoimisto Ruola Oy. La façade du bâtiment est en travertin et la couleur est blanche selon les principes modernistes. La façade utilise également le verre de manière moderniste, bien plus que dans les anciens bâtiments voisins. Le coin faisant face à la place a été laissé ouvert et un escalator montait de la rue au hall de la banque au deuxième étage. Au fil du temps, le triangle KOP a connu plusieurs changements. À l'origine, deux couloirs commerciaux en diagonale avec de petites boutiques traversaient le centre commercial. En 1992, la Fondation Åbo Akademi a acheté le bâtiment et en 1996 son nom a été changé en Mezzo. Parallèlement, un restaurant a ouvert au deuxième étage et de nouvelles boutiques au rez-de-chaussée. En 2006, la propriété a été achetée par la société d'investissement Rauno Puolimatka de Turku. Quelques années plus tard, en 2008 , la rénovation de la façade et une rénovation importante de l'ensemble du bâtiment ont été achevées Dans le même temps, le nom de la propriété a été rechangé en KOP-Kolmio. Après la rénovation, des commerces ont ouvert, dont des magasins de vêtements et de chaussures tels que H&M, Dinsko, Aleksi 13 et plusieurs cafés. De nombreuses entreprises sont installées aux étages supérieurs du bâtiment. Accès Commerces et services Fafa's Gina Tricot Feel Vegas No 8 Bar Föli Kela Monitori Références Voir aussi Liens externes Site officiel Liens internes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande Portail du commerce
Église de Kytäjä

L'église de Kytäjä (finnois : Kytäjän kirkko), est une église luthérienne construite dans le quartier Kytäjä d'Hyvinkää en Finlande. Architecture L'église, construite en briques crépies en 1939, est conçue dans un style classique par l'architecte Väinö Vähäkallio, alors propriétaire du manoir de Kytjä. L'église a une superficie de 326 mètres carrés et dispose de 180 sièges Sur la chaire une peinture de Kaapo Wirtanen représentant les apôtres. Le Museovirasto l'a classé parmi les sites culturels construits d'intérêt national en Finlande. Références Voir aussi Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Liens externes Photographie de l'église Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Lappia Hall

Lappia Hall (Finnish: Lappia-talo) is a performing arts venue and conference centre in Rovaniemi, the capital city of the Finnish Lapland region, situated close to the Arctic Circle. It is notable for having been designed by the renowned Finnish architect Alvar Aalto in the modernist style. The wavy exterior roofline is reminiscent of the fells of Lapland. When lit at night, they also resemble the Northern Lights (see e.g. here Archived 2020-09-30 at the Wayback Machine). The interior design makes extensive use of light wood and plain white surfaces with blue accents, typical of Aalto's later work. The public areas are largely furnished with light fixtures and furniture by Aalto's own furniture and interior design company, Artek. The building was constructed in phases. The first phase was completed in 1961, and housed among other things the Finnish public broadcaster Yle's regional office, as well as the Lapland Music Institute (Lapin musiikkiopisto). The second phase, completed in 1971, is home to the municipal Rovaniemi Theatre, while the final phase, the conference centre, was finished in 1975. Lappia Hall was the last building Aalto saw finished, before his death in 1976. In 2013–2015, the interior of the building was extensively renovated, as well as expanded to include underground performance venue and service areas. Today, the building comprises three auditoriums with a total seating capacity of c. 600, as well as two restaurants. Lappia Hall forms part of a wider complex of public and administrative buildings designed by Aalto, known collectively as the 'Aalto Centre', along with the adjacent Rovaniemi library (completed in 1965) and Rovaniemi city hall (1988). The complex has been designated and protected by the Finnish Heritage Agency as a nationally important built cultural environment (Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö). See also Aalto Centre References External links Rovaniemi Theatre official site (in Finnish)
Lappia-talo

La Lappia-talo (finnois : Lappia-talo) est un théâtre et un centre de congrès situé à Rovaniemi en Finlande. Description Le bâtiment conçu par Alvar Aalto est construit progressivement. La première partie, abritant entre-autres Yleisradio et l'institut de musique de Laponie, est prête en 1961. Le théâtre de Rovaniemi et la salle des congrès sont terminées en 1972 et 1975. Le bâtiment fait partie du centre administratif et culturel dont font partie aussi la bibliothèque municipale de Rovaniemi (1965) et l'hôtel de ville de Rovaniemi (1988). La direction des musées de Finlande a classé l'ensemble parmi les sites culturels construits d'intérêt national. La Lappia-talo a 3 salles: la salle Kero de 110 places, la salle Saivo de 300 places et la salle Tieva de 419 places. Le bâtiment abrite aussi le Théâtre de Rovaniemi. Références Liens internes Liste de bâtiments conçus par Alvar Aalto Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : Structurae Ressource relative au spectacle : Carthalia Portail de la Finlande Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Dvorana Lappia

Dvorana Lappia (finsko Lappia-talo) je prizorišče uprizoritvenih umetnosti in konferenčni center v Rovaniemiju, glavnem mestu finske regije [Laponska, Finska|Laponska]], ki leži blizu polarnega kroga. Znana je po tem, da jo je zasnoval priznani finski arhitekt Alvar Aalto v modernističnem slogu. Valovita zunanja linija strehe spominja na hribovje Laponske. Ko je osvetljena ponoči, spominja tudi na severni sij. Notranja zasnova v veliki meri uporablja svetel les in navadne bele površine z modrimi poudarki, značilne za Aaltovo kasnejše delo. Javne površine so večinoma opremljene s svetilkami in pohištvom Aaltovega lastnega podjetja za pohištvo in notranjo opremo, Artek. Objekt je bil zgrajen fazno. Prva faza je bila dokončana leta 1961 in je med drugim nastanila regionalno pisarno finske javne radiotelevizije Yle ter Laponski glasbeni inštitut (Lapin musiikkiopisto). Druga faza, dokončana leta 1971, je dom občinskega gledališča Rovaniemi, medtem ko je bila zadnja faza, konferenčni center, dokončana leta 1975. Dvorana Lappia je bila zadnja stavba, ki jo je Aalto videl dokončano pred svojo smrtjo leta 1976. V letih 2013–2015 je bila notranjost stavbe obsežno prenovljena in razširjena na podzemno prizorišče in storitvene prostore. Danes stavba obsega tri dvorane s skupno kapaciteto cca. 600, pa tudi dve restavraciji. Dvorana Lappia je del širšega kompleksa javnih in upravnih stavb, ki jih je zasnoval Aalto, znanih pod skupnim imenom Center Aalto, skupaj s sosednjo knjižnico Rovaniemi (dokončana leta 1965) in mestno hišo Rovaniemi (1988). Finska agencija za dediščino je kompleks določila in zaščitila kot nacionalno pomembno grajeno kulturno okolje (Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö). Sklici Zunanje povezave Rovaniemi Theatre official site (in Finnish)
Lappia-huset

Lappia-huset är ett teater- och kongresscenter designat av arkitekten Alvar Aalto i Rovaniemi i Finland. Den första delen av byggnaden, som inkluderade lokalerna för YLE och Lapplands musikskola, stod färdig 1961, medan teatern och kongresshallarna stod färdig 1972 och 1975. Huset är en del av Rovaniemi administrativa och kulturella centrum, som också innehåller stadsbiblioteket designat av Aalto (1965) och rådhuset (1988). Lappia-huset har tre hallar; Kero med 80 platser, Saivo med 100 platser och Tieva med 386 platser. Byggnaden husar Rovaniemi teater. Under 2013–2015 genomgick Lappia-huset en omfattande renovering och förlängning, i samband med att lokalerna för musikskolan renoverades och en ny underjordisk förlängning. Renoveringen kostade cirka 20 miljoner euro. Referenser
Logement locatif standard

Le Logement locatif standard (finnois : standardivuokratalo) ou maison Tapani (finnois : Tapani-talo) est un bâtiment situé à Turku en Finlande. Architecture Ce bâtiment fonctionnaliste est conçu par Alvar Aalto dans la même période que Coopérative agricole du sud-ouest de la Finlande, l'immeuble de Turun Sanomat,, Sanatorium de Paimio et la Bibliothèque de Viipuri. Histoire Annexes Articles connexes Liste de bâtiments conçus par Alvar Aalto Liens externes Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande