NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Salutorget

Salutorget (finska: Kauppatori) är ett torg i centrala Helsingfors. Torget är det största i staden och mycket populärt bland turister. Salutorget gränsar i norr till Norra Esplanaden och i söder till havet. På Salutorget förekommer det både normal torgförsäljning och suvenirförsäljning för de många turister som besöker torget. Första veckan i oktober ordnas traditionell Strömmingsmarknad, ett evenemang med anor från 1700-talet. Stora publikevenemang förekommer också emellanåt på Salutorget, som till exempel firandet av Finlands guldmedalj i VM i ishockey 1995, Lordis seger i Eurovision Song Contest 2006 samt Finlands VM-guld i ishockey 2011. Historik Ända fram till 1800-talets början var Salutorget en lerig strand med fiskebryggor. Omgivningens fiskare brukade ta i land vid bryggorna och sälja sin fisk till Helsingforsborna. På den tiden användes Stortorget (nuvarande Senatstorget) som huvudsakligt salutorg. I början på 1800-talet, då Helsingfors centrum byggdes om enligt stadsplanen från år 1812, blev Salutorget stadens handelsplats, medan Stortorget byggdes om till Senatstorget och fick en mera ceremoniell användning. Man var tvungen att köra mycket jordmassor till stranden och det nya torget för att bygga kajplatser som var lämpliga för handel. Tre bassänger byggdes: Slottsbassängen för Sveaborgs trafik, Kolerabassängen för fiskebåtar och Estbassängen för ångfartyg. Skatuddens kanal byggdes samtidigt. På 1890-talet anlades ett järnvägsspår till Skatuddens hamn över Salutorget och två öppningsbara broar byggdes över Kolerabassängens öppning och över Skatuddens kanal. Järnvägspåret revs upp på 1980-talet. Sevärdheter och byggnader Kejsarinnans sten, som uppfördes till minne av den ryska kejsarinnan Alexandras besök år 1835 tillsammans med tsar Nikolaj I. Statyn Havis Amanda, skapad av Ville Vallgren, 1906 Gamla Saluhallen, ritad av Gustaf Nyström, 1889 Helsingfors stadshus, ritat av Carl Ludvig Engel, 1833 Sveriges ambassad, ritat av A.F. Granstedt, 1839-1842, med ombyggnad ritad av Torben Grut, 1922-1923 Högsta domstolens palats, ritad av F.A. Sjöström, 1883 Presidentens slott, ritad av Carl Ludvig Engel, 1843 UPMs huvudkontor, ritad av Karl Lindahl, 1912 Stora Ensos huvudkontor, ritat av Alvar Aalto, 1962 Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från finskspråkiga Wikipedia. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Salutorget.
Ринкова площа (Гельсінкі)

Ринкова площа (фін. Kauppatori, швед. Salutorget) — центральна площа Гельсінкі, Фінляндія, і одна з найвідоміших визначних туристичних пам'яток міста. Ринкова площа розташована в центральній частині Гельсінкі, на східному кінці Еспланади, з півдня омивається Фінською затокою (Етелясатама) та зі сходу каналом Катаянокка. HSL здійснює цілорічне поромне сполучення від Ринкової площі до Свеаборга. З весни до осені над Ринковою площею стоїть галас продавців, що продають свіжі фінські продукти харчування та сувеніри. На площі також є багато кав'ярень простонеба. Деякі кав'ярні також пропонують м'ясну випічку ("lihapiirakka" фінською мовою). Висока популярності площі на початку жовтня, коли починається щорічний оселедцевий ярмарок ("silakkamarkkinat").. Споруди на площі Хавіс-Аманда обеліск Імператриці з двоголовим орлом Будівля колишнього ринку Ратуша Гельсінкі Президентський палац Будівля Верховного суду Амбасада Швеції в Фінляндії Будівля Головного лісового управління Фінляндії Успенський собор Примітки
Église de Tammela

L'église Saint-Michel de Tammela (en finnois : Tammelan Pyhän Mikaelin kirkko) est une église médiévale en pierre construite à Tammela en Finlande . L'église L'église en pierre grise est bien conservée et a une valeur historique. L'église mesure 54 mètres de long et sa nef est la deuxième plus longue de Finlande après la cathédrale de Turku. L'église de pierre de Tammela est construite au début du XVIe siècle puis agrandie dans les années 1780. La partie médiévale la plus ancienne de l'église est un peu plus étroite que le reste de la nef. L'église en pierre relativement basse et exceptionnellement longue a une toiture pente en tuiles. L'église est agrandie de 1781 à 1785 de presque trois fois sa longueur. Les travaux de construction ont été réalisés sous la direction du maître maçon Matts Arelin selon les plans du Bureau du surintendant. À l'exception de la chaire, l'intérieur fixe a été rénové dans les années 1880. La chaire baroque a été offerte en 1640 par le gouverneur propriétaire du manoir de Saari, le comte Lorentz Creutz. L'église possède sept sculptures en bois dont les plus anciennes datent du XVIe siècle et les armoiries funéraires du maître Gerhard Fredrik Kuhlman avec ses épées datant du XVIIe siècle. Le retable, représentant la glorification du Christ, a été peint par Robert Wilhelm Ekman en 1860. Le clocher et le cimetière La haute tour ouest avec un toit voûté de style baroque est bâtie, pour servir de clocher, lors de l'agrandissement de 1781-1785. L'inhumation sous le sol de l'église et dans le cimetière a pris fin en 1812, lorsqu'un nouveau cimetière a été installé de l'autre côté de la rue. Classement En 2009, la direction des musées de Finlande a classé l'église comme l'un des Sites culturels construits d'intérêt national en Finlande. Bibliographie (fi) Markus Hiekkanen, Suomen keskiajan kivikirkot, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2014 (ISBN 978-952-222-600-6) Galerie Références Voir aussi Articles connexes Liste des églises médiévales de Finlande Liens externes Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Tammela kyrka

Tammela kyrka är en stenkyrka belägen i centrum Tammela kommun. Kyrkan byggdes sannolikt under senare hälften av 1530-talet eller 1540-talet. Gråstenskyrkan är utvändigt välbevarad och historiskt värdefull. Kyrkan är 55 meter lång och sidoskeppet uppges vara det näst längsta i Finland endast överträffat av Åbo domkyrka. Två byggnadsskeden har satt sin prägel på kyrkan. Museiverket har klassat kyrkan som en av de nationellt betydelsefulla bebyggda kulturmiljöerna i Finland. Byggandet av kyrkan Enligt traditionen valdes platsen för kyrkbygget där ett par oxar, som drog ett lass stenar, stannade på näset mellan Kaukärvi och Pyhäjärvi. Byggnadsarbetet påbörjades i början av 1500-talet. Den medeltida kyrkan var kort och hög. Den delen utgör den östra smalare delen av kyrkan där också altaret finns. Den gamla delen av kyrkan sträckte sig ända fram till predikstolen. Kyrkans utvidgades 1785 västerut. De medeltida dragen kan inte längre ses. Endast artefakterna visar nu kyrkans medeltida historia. I dess nuvarande form finns omkring 1000 sittplatser i kyrkan. Orgel Den första orgeln byggdes av Anders Thulé år 1850. under 1890-talet utvidgades orgeln av hans son. Kangasala orgelfabrik utvidgade orgeln 1973 med elva stämmor byggde ett ryggpositiv. Orgeln har tre manualer samt pedal. Det finns 17 ursprungliga stämmor. Kyrkliga artefakter Krucifixet på altartavlan är äldre än kyrkan. Krucifixet användes som processionskors. Träskulpturer som föreställer biskop Henrik, Sankt Olav, madonnan som håller Jesus, vars armar och Jesusbarnet saknas, och Sankta Gertrud. En skulptur av Tammelas skyddshelgon, ärkeängeln Mikael. Skulpturen föreställer ärkeängeln som kämpar mot draken. Skulptur av Sankt Martin på vänster sida av sakristidörren. Dopfunt gjord av ett träd som fälldes 1626-1627 Skambänk Straffstock En klocka donerad av fru Vendla von Wright från Saaris herrgård. Kristus på förklaringsberget, målad av hovmålaren RW Ekman. Den gamla altartavlan föreställande den heliga nattvarden finns för närvarande på kyrkans norra vägg. Ryttmästare GF Kuhlmans begravningsvapen Predikstolen donerad av godsherren på Saaris gård statsrådet, överamiral Lorenz Creutz, Källor Tammela kommuns turistwebbplats, Tammela kyrka Arkivkopia hämtat från the Wayback Machine. Referenser Ytterligare Tammelan kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto. Tammelan kirkko Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Finlayson Church

The Finlayson Church (Finnish: Finlaysonin kirkko; Swedish: Finlaysons kyrka) is a church built in Gothic Revival style located in the Finlayson industrial area in the district by the same name in Tampere, Finland. It was built in 1879 as the church of the Finlayson cotton factory, for the religious use of the factory's workers. Currently the church belongs to the Evangelical-Lutheran congregations of Tampere, and it is used as a children's road church and a popular church for weddings. History The church was built for the use of the Finlayson factory workers in 1879. It was built primarily for the religious devotions of the workers, but the first working day of the year was started with a service there until the 1970s. The Finlayson factory workers founded their own congregation from 1846 to 1860. The factory had its own priest, a factory preacher, until 1982. The factory donated the church and the lot on which it stood, for free, to the Evangelist-Lutheran congregation in Tampere in 1981. A condition for the transfer was that the church must continue to be called the Finlayson Church. Architecture The church was designed by the city architect of Tampere at the time, Frans Ludvig Calonius. The material for the church's facade is clean red brick. It resembles an English congregationalist church in that the preaching chair and the organ are unusually located behind the altar. The church also has no kind of altar table or sculpture whatsoever. The church used to have benches stretching the full width of its hallway, but these were later separated into two parts by a corridor in the middle. The church's organ was built by the company William Hill & Son in the 1850, and they were brought to the church from St. Petersburg, Russia, in 1879. The church was repaired from September 2007 to late summer 2008. The plank floor was replaced with a plate floor. The church's colour was also changed to a darker shade. Current activity The church is currently owned by the Evangelist-Lutheran congregation of Tampere. The church seats 280 people. The Finlayson Church is used as the only children's church in Finland. The children's altars have a Children's Bible, and next to it are installations depicting various biblical events. As the church was built as a prayer room, it does not hold a regular Sunday service. Because of its central location, small size and pleasant architecture, the church is one of the most popular wedding churches in Tampere. Sources Tampereen seurakunnat: Finlaysonin kirkko Accessed on 28 May 2008. External links Finlayson Church Archived 2012-04-24 at the Wayback Machine (architectural heritage registry) Kulttuuriympäristön rekisteriportaali. The Finnish Museum Bureau. A description of the Finlayson Church by the Finlaysonin alue site A description of the Finlayson Church Archived 2007-09-27 at the Wayback Machine by Tampere-opas • A description of the pipe organ and its history (german)
Église de Finlayson

L'église de Finlayson (en finnois : Finlaysonin kirkko) est une église située du quartier de Finlayson à Tampere en Finlande. Histoire L'église est construite en 1879 pour les travailleurs de l'usine Finlayson. L'église a été commandée par Wilhelm von Nottbeck le directeur de l'usine Finlayson. Pendant plus de cent ans, l'usine Finlayson a entretenu l'église, en collaboration avec les congrégations, en s'occupant également de la rénovation prévue pour les célébrations du centenaire. Dans les années 1970, l'usine avait l'habitude de commencer l'année par une prière à l'église le matin du premier jour ouvrable. La veille du dernier jour de l'année 1981, Oy Finlayson Ab a remis gratuitement l'église et son terrain aux congrégations évangéliques luthériennes de Tampere. Les conditions de la remise prévoyaient que le bénéficiaire continuerait à utiliser le bâtiment sous le nom d'église de Finlayson. Aujourd'hui, elle appartient toujours aux congrégations évangéliques luthériennes de Tampere et est utilisée comme église de route et comme église de mariage populaire. L'église était à l'origine une salle de prière. Elle a été consacrée comme église le 28 septembre 2009 par Mgr Matti Repo. Architecture La conception de l'église est due à Frans Ludvig Calonius , l'architecte de la ville de Tampere. L'église est de style néogothique. Le matériau de la façade de l'église est de la brique rouge. Elle ressemble à une église congrégationaliste anglaise dans la mesure où la chaire et l'orgue de l'église sont situés derrière l'autel, contrairement à l'habitude en Finlande. Une statue représentant l'archange Michel au-dessus de l'orgue regarde vers l'ancienne zone de l'usine. Il n'y a pas de table d'autel ni de sculpture d'aucune sorte dans l'église. L'orgue de la manufacture Hill & Son a été achetée par von Nottbeck à Saint-Pétersbourg et construit à Londres dans les années 1850. Au début, l'église avait des rangées uniformes de bancs, qui ont par la suite été séparés par l'allée centrale. L'extérieur est décoré de plusieurs croix. Galerie Références Voir aussi Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Liens externes (fi) Site officiel (fi) Site officiel Panoraamakuvia Finlaysonin kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com « Kohde id:200597 Finlaysonin kirkko », Museovirasto (consulté le 22 juillet 2013) Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Finlaysons kyrka

Finlaysons kyrka (finska: Finlaysonin kirkko) är en kyrka i Tammerfors i Finland. Kyrkobyggnaden, som är i nygotisk stil och ritades av Tammerfors förste stadsarkitekt Frans Ludvig Calonius, färdigställdes 1879. Den befinner sig på Finlaysons historiska fabriksområde och användes ursprungligen som bönehus av anställda på textilfabriken. Fabriken överlät byggnaden till Tammerfors evangelisk-lutherska församlingar år 1981. Villkoret var att namnet "Finlaysons kyrka" bevaras. Byggnaden vigdes till kyrka först år 2009. Under sommaren fungerar kyrkan som vägkyrka. Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Finlaysons kyrka. Finlaysons kyrka Beskrivning av kyrkan Beskrivning av kyrkan av Tampere-opas
Finnish Parliament Annex

The Finnish Parliament Annex (Finnish: Pikkuparlamentti, Swedish: Lilla parlamentet; lit. 'Little Parliament') is a building in the centre of Helsinki, Finland. It houses offices for about one hundred members of the Parliament of Finland. The building was built in 2004 and the design comes from the winning entry of a design competition held from 1998 to 2000. The building was designed by the architect Pekka Helin and his team. In addition to the offices, the building has a "Kansalaisinfo" information office that is open to the public, the EU secretariat of the Parliament, the office of the Parliamentary Ombudsman, and the offices of the Grand Committee and the Foreign Affairs Committee of the Parliament. Materials used to build the Pikkuparlamentti building include many different kinds of wood and stone, for example birch, maple and pine, and granite gathered from various places in Finland. The name "Pikkuparlamentti" comes from a restaurant which originally stood at the same site. See also Eduskuntatalo References External links Media related to Finnish Parliament Annex at Wikimedia Commons Finnish Parliament Annex brochure Archived 2010-01-16 at the Wayback Machine (PDF) Article about usability problems of the building doors, in MP Jyrki Kasvi's blog, in Finnish
Petit parlement

Le petit parlement (finnois : Pikkuparlamentti) est un des bâtiments annexes du parlement de Finlande situé dans le quartier d'Etu-Töölö dans le centre-ville d'Helsinki en Finlande. Présentation Le petit parlement est construit du côté sud du palais du Parlement sur un terrain de forme triangulaire délimité par les rues Mannerheim et de l'Arcadie et l'ancienne voie ferrée du port d'Helsinki. Le bâtiment abrite des bureaux, des salles de réunion et de travail pour les commissions parlementaires et un auditorium. Il héberge aussi le médiateur parlementaire et le centre des droits de l'homme. Bibliographie Kaija Ollila, Kirsti Toppari: Puhvelista Punatulkkuun, Helsingin vanhoja kortteleita, p. 210–211. Helsingin Sanomat, 1998. (ISBN 951-9134-697) Galerie Voir aussi Articles connexes Centre-ville d'Helsinki Liens externes Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d’Helsinki
Lilla parlamentet

Lilla parlamentet (finska: Pikkuparlamentti), är en byggnad i Helsingfors, som är ett annex till Riksdagshuset. Det inrymmer kontor för omkring ett hundra riksdagsledamöter. Lilla parlamentet ritades av Pekka Helin och uppfördes 2004 på en triangulär granntomt till Riksdagshustomten, mellan Arkadiagatan, Mannerheimvägen och det tidigare schaktet för Helsingfors hamnjärnväg, numera fotgängar- och cykelstråket Banan. I byggnaden används olika slags trä och sten, till exempel björk, lönn och tall samt granit, som brutits på ett antal olika platser i Finland. Namnet Lilla parlamentet/Pikkuparlamentti kommer från en tidigare restaurangbyggnad, som 1973 uppfördes på platsen. Lilla parlamentets park Framför byggnaden, mellan Lilla parlamentet och Mannerheimvägen, anlades 2005 Lilla parlamentets park. Inför riksdagens 100-årsjubileum 2007 avtäcktes där minnesmärket Gångna riddare av Eila Hiltunen, som skapades 1982. Den abstrakta skulpturen är gjord av rostfritt stål och står på en granitsockel. Den är ett minnesmärke över allmän och lika rösträtt. Initiativet till ett minnesmärke togs 2003 av Kvinnoorganisationernas Centralförbund för att uppmärksamma att de 19 första kvinnliga riksdagsledamöterna i Finland valdes in 1907. Vid skulpturen finns en platta med inskriptionen "Din röst - din lag. Hundra år av finländskt folkvälde". Framför byggnaden finns också Jukka Lehtinens stålskulptur Smultronstället från 2007 (på finska Oma maa mansikka, "Där jordgubbarna växer") från 2007. Ett minnesmärke över Mauno Koivisto har planerats i Lilla parlamentets park att avtäckas på 100-årsdagen av Koivistos födelse den 25 november 2023. En tävling 2019–2020 vanns av Kirsi Kaulanen med verket Välittäjä (Medlaren). Bildgalleri Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från finskspråkiga Wikipedia, Pikkuparlamentti, 26 mars 2022. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Lilla parlamentet.
Finnish minelayer Keihässalmi

Keihässalmi (pennant number "05") was a minelayer of the Finnish Navy. She was commissioned in 1957 and remained in service until 1994, after which she was turned into a museum ship in Turku. The vessel was named after the strait of Keihässalmi, which is located in Sipoo. Keihässalmi was the first Finnish minelayer to be constructed after World War II. Keihässalmi was designed according to lessons learned from the Ruotsinsalmi class minelayers, but with increased size and tonnage. It was stronger, more seaworthy and faster than its predecessor. The construction took place from 1956 to 1957 at the Valmet Oy shipyard in Helsinki. The sinking of the minelayer Riilahti in 1943 had left a big gap in Finnish mine warfare capabilities, and a new vessel was needed. It would last until the mid-1950s before this was addressed, due to the harsh after-war conditions and war-payments which included many ships to be constructed at Finnish shipyards. The Keihässalmi was fitted with almost all weapons systems available to the Finnish Navy (except torpedoes), although she primarily was a minelayer and minesweeper. Keihässalmi was launched on 16 March 1957 and the vessel remained the largest vessel of the Finnish Navy until 1962, when the frigate Matti Kurki was purchased. It was also used as a sort of test-bed for multiple systems. At one point a 75 mm gun was fitted to the ship, as the Finnish Navy lacked designated gunships. The ship was also used for training, and was sent out on trips every sailing season. The Keihässalmi was cheap to operate and required a low complement (important as the Finnish Navy had a manpower restriction), but the vessel proved itself over the decades. The ship underwent repairs and refitting from 1975 until 1981, when its seaworthiness was improved by the installment of ballast tanks. The forward mine section was slightly modified to allow the vessel travel in high seas. The weaponry was modernized and the gunlaying was now radar-guided. Keihässalmi was the flagship of the Finnish Navy and she made many visits to other countries in the 1960s. She was the official school ship of the navy from 1975 until 1979, awaiting the replacement for the Matti Kurki. Keihässalmi was retired and turned into a museum ship in 1994. She is currently on display at the Forum Marinum museum in Turku. References Forum Marinum: Minelayer Keihässalmi www.mil.fi: Miinalaiva Keihässalmi
Keihässalmi (fartyg)

Keihässalmi (05) var en finländsk minläggare som tjänstgjorde mellan 1957 och 1994. Fartyget tjänade länge som flottans flaggskepp och var ända fram tills Matti Kurkis ibruktagning det största fartyget i Finlands flotta. När sedan Matti Kurki blev i för dåligt skick för att användas, tog Keihässalmi över dess uppgifter som skolfartyg fram tills Pohjanmaa stod färdig. Fartyget genomgick en modernisering år 1971, då bland annat motorer och bestyckning byttes ut. Fartyget var utrustat med en sök- och taktisk radar som opererade på X-bandet. Fartyget ligger idag vid kaj i Aura å vid sjöfartsmuseet Forum Marinum i Åbo. Externa länkar Forum Marinums hemsida om Keihässalmi
Савон Саномат Ареена

„Савон Саномат Ареена“ (известен още като „Магнум Арена“ и „Куопио Кескукентта“) е многофункционален стадион в град Куопио, Финландия. Построен е през 1939 г. Разполага с капацитет от 4700 места (2700 седящи и 2000 правостоящи). Размерите на терена са 105 на 68 м. Приема домакинските мачове на местния футболен отбор Куопио ПС. Източници Профил на стадиона в Allstadiums.ru Архив на оригинала от 2016-03-04 в Wayback Machine.
Väre Areena

Die Väre Areena ist ein Fußballstadion in der finnischen Stadt Kuopio. Es ist die Heimspielstätte des ortsansässigen Fußballvereins Kuopion PS und dem Frauenfußballverein Kuopion MimmiFutis. Zwischen 2003 und 2005 wurde das 1939 erbaute Stadion renoviert. Es hat eine Kapazität von 4700 Plätzen, wovon 2700 Sitz- und 2000 Stehplätze sind. 1981 sahen 7412 Besucher die Partie zwischen Kuopion Pallotoverit und dem Kuopion PS, was bis heute einen Zuschauerrekord bedeutet. 2012 erhielt die Magnum Areena den Namen der Zeitung Savon Sanomat und hieß Savon Sanomat Areena. Gegenwärtig trägt es den Namen Väre Areena, nach dem Elektrizitätsversorgungsunternehmen Väre. Galerie Weblinks Stadionkartta (Memento vom 16. Mai 2012 im Internet Archive) (finnisch) kups.fi: Otteluinfo (finnisch) europlan-online.de: Väre Areena – Kuopio groundhopping.de: Besucherbericht von 2009 stadionwelt.de: Bildergalerie Einzelnachweise
Kuopio Football Stadium

Kuopio Football Stadium (Finnish: Kuopion keskuskenttä), also known as Väre Areena (formerly Savon Sanomat Areena, Magnum Areena) is a multi-use stadium in Kuopio, Finland. It is currently used mostly for football matches and is the home stadium of KuPS and Pallokissat . The stadium holds 5,000 and was built in 2005. Gallery References External links Media related to Kuopio Football Stadium at Wikimedia Commons
Väre Areena

El Väre Areena​ anteriormente Kuopion keskuskenttä, Magnum Arena y Savon Sanomat Areena, es un estadio multiusos ubicado en la ciudad de Kuopio, Finlandia, utilizado especialmente para el fútbol, tiene una capacidad para 5300 espectadores y sirve como sede para el club de la ciudad el KuPS Kuopio, que juega en la primera liga de fútbol de Finlandia, la Veikkausliiga. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Finlandia Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Väre Areena. Imágenes del estadio en www.stadionwelt.de Archivado el 2 de noviembre de 2013 en Wayback Machine. World Stadiums: Finlandia Archivado el 9 de octubre de 2011 en Wayback Machine.