NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Manoir de Königstedt

Le manoir de Königstedt (finnois : Königstedtin kartano ; suédois : Königstedt gård) est un manoir historique situé dans le quartier Seutula de Vantaa en Finlande. Présentation Le manoir se situe sur les berges de la rivière Vantaanjoki à environ 25 km du centre d'Helsinki. Il appartient au gouvernement de Finlande, qui s'en sert pour des réunions, négociations ou réceptions officielles. Histoire On trouve une première mention du manoir en 1511. C'est alors Olavi Niilonpoika, chef de la police locale, qui en est le propriétaire. Un des propriétaires suivants, le capitaine Johan Köhn, est élevé à la noblesse sous le nom de Köhnningstedt et donne son nom au manoir. Le bâtiment actuel a été construit par le conseiller d'État Jacob Wilhem Hisinger en 1816, sur des plans officiellement dessinés par Carl Ludwig Engel, même si certains estiment qu'il s'agirait plutôt de son assistant, Pehr Granstedt. Au XXe siècle, le manoir change plusieurs fois de propriétaire. On peut citer par exemple Robert Mattson, le colonel Mikael Gripenberg, ou encore le baron Gustaf Wrede. Sa veuve, la baronne Asta Wrede, vend le manoir au gouvernement finlandais en 1961. Les discussions de paix entre le Mouvement pour un Aceh libre et le gouvernement indonésien ont été hébergées par le président finlandais Martti Ahtisaari au manoir en 2005. En 2018, plusieurs réunions entre les délégations nord-coréenne, sud-coréenne et américaine y ont eu lieu afin de préparer le sommet entre la Corée du Nord et les États-Unis à Singapour en 2018. Plusieurs réunions US-Russie ont également eu lieu à Königstedt. Architecture L'extérieur est conçu dans un style néoclassique et a été peint en nuances de blanc et de jaune en 1825. L'intérieur est de style empire, en plusieurs nuances de gris avec quelques touches de couleurs plus fortes. Les principales salles sont le hall d'entrée, la bibliothèque, la salle à manger, la salle de réception jaune, le salon vert et le salon bleu. Les meubles représentent plusieurs styles : empire, gustavien, néo-rococo. Le manoir a subi plusieurs restaurations. Lors de la première restauration, une véranda (avec des colonnes ioniques) a été ajoutée. Dans les années 1930, une colonnade est ajoutée côté jardin ; Dans les années 1950, le chauffage central a été installé. La dernière grande restauration a eu lieu en 1997, avec l'ajout de la climatisation et la rénovation des installations électriques. Un parc d'environ 35 hectares entoure le manoir. Il a été principalement utilisé pour l'agriculture et l'élevage, mais a également contenu un verger (pommiers), une verrerie, une scierie, un moulin et une chapelle. La propriété comporte toujours un sauna au toit de tourbe, encore utilisé. Galerie Notes et références Voir aussi Liens externes Articles connexes Lieux et monuments de Vantaa Portail de la Finlande Portail du néo-classicisme Portail des châteaux
Lappo, Åland

Lappo is an island and village located in the municipality of Brändö in Åland, Finland. It is one of the 12 villages in the municipality. Lappo is 8 square kilometer island and it has approximately 35 inhabitants. Nevertheless, the village houses a convenience store, guest harbor, museum, restaurant, gas station, disc golf course and guesthouse. Industries: Tourism, fish farming, agriculture, ferry traffic. Those who enter Lappo can go by ferry to Torsholma and Asterholma in the same municipality, as well as to the municipalities of Kumlinge and Vårdö as well as Fasta Åland. From the ferry anchorage in the southwest, a cable ferry goes to the neighboring village of Björkö (Vårdö-Enklinge-Kumlinge-Lappo-Torsholma). Historically, the three villages Lappo, Björkö, Asterholma made up the area "Björköbol", the same area that today has the postal address 22840 Lappo. History Lappo has been populated since the 13th or at the latest the 14th century. About Lappo's early history, it witnesses the so-called The Lapp ring, a Roman ring that was found on the island in the 1930s and is now on display at the Åland Museum. Later, the old postal route between Sweden and Finland went over Lappo and on to Kumlinge in the south and Torsholma in the north. In the 19th century, the villagers began to take an interest in culture and education. In 1882, the oldest public library on Åland was founded in Lappo, Lappo school was founded in 1887, Lappo Ungdomsförening in 1895, Lappo Andelsbank in 1925 and Lappo Handelslag in 1941. The youth association's clubhouse Klockkulla, built in 1931, was originally designed by Lars Sonck. Sites of interest The village's harbor Finnvik has a popular guest harbor with room for 90 boats. From the guest harbor it is only a stone's throw from the shop, the restaurant and the Archipelago Museum with its forge. Notable people Veronica Thörnroos (born 1962), politician, premier of Åland References
Lappo

Lappo is een eiland en dorp in de gemeente Brändö (Finse autonome regio Åland). Het eiland, met een oppervlak van 8 km², heeft ongeveer 35 inwoners, maar het wordt jaarlijks door veel meer toeristen bezocht. Geschiedenis Lappo is ten minste bewoond sinds de 13e of 14e eeuw. Maar in de jaren 1930 werd op Lappo een Romeinse ring gevonden, die nu te bezichtigen is in het Ålandmuseum. Dat suggereert veel eerdere menselijke aanwezigheid op dit eiland. In de 17e eeuw ging Lappo deel uitmaken van de Postroute Stockholm–Turku. In de 19e eeuw begonnen de dorpelingen zich te interesseren voor cultuur en onderwijs. In 1882 werd in Lappo de eerste openbare bibliotheek van Åland opgericht; in 1887 kreeg Lappo een eigen school, in 1895 een jongerenvereniging, in 1925 een coöperatieve bank en in 1941 een coöperatieve winkel. Het clubhuis van de jeugdvereniging Klockkulla uit 1931 werd ontworpen door de beroemde architect Lars Sonck. Historisch gezien vormen de drie dorpen Lappo, Björkö en Asterholma tezamen het gebied "Björköbol" - het gebied dat tegenwoordig de postcode 22840 heeft. Infrastructuur Lappo vormt een knooppunt in de veerverbindingen: Het is een tussenstop in de 'Norra linjen' (noordelijke lijn) van Ålandstrafiken, van Torsholma (Brändö) via Kumlinge naar Vårdö; er vertrekt een veerboot naar Asterholma en vanuit de westelijke veerhaven vertrekt een kabelpont naar Björkö. Economie Het dorp herbergt een gastenhaven met plaats voor 90 boten, een supermarktje, een scheepsmuseum annex smederij, een restaurant, een tankstation, een diskgolfbaan en een pension. De bewoners leven voornamelijk van toerisme, visteelt, landbouw en veerbootverkeer. Externe links (sv) website van Lappo (sv) streekmuseum op Lappo
Lappo, Brändö kommun

Lappo är en ö och by i Brändö kommun, Åland. Byn, som är en fristående, 8 kvadratkilometer stor ö, har idag cirka 35 invånare. Ändå inrymmer byn närbutik, gästhamn, museum, restaurang, bensinmack, diskgolfbana och gästhem. Näringar: Turism, fiskodling, jordbruk, färjtrafik. Från Lappo kan man åka med färja till Torsholma samt Asterholma i samma kommun, samt till kommunerna Kumlinge och Vårdö; därifrån vidare till Fasta Åland. Från färjfästet i sydväst går en vajerfärja till grannbyn Björkö ( Vårdö-Enklinge-Kumlinge-Lappo-Torsholma). Historiskt utgjorde de tre byarna Lappo, Björkö, Asterholma området "Björköbol" - samma område som idag har postadress 22840 Lappo. Lappo har varit befolkat sedan 1200- eller senast 1300-talet. Om Lappos tidiga historia bevittnar den sk. Lapporingen, en romersk ring som hittades på ön på 1930-talet och som numera finns uppställd på Ålands museum. Senare gick den gamla postrutten mellan Sverige och Finland över Lappo och vidare till Kumlinge i söder och Torsholma i norr. På 1800-talet började byborna intressera sig för kultur och bildning. 1882 grundades i Lappo det äldsta folkbiblioteket på Åland, Lappo skola grundades 1887, Lappo Ungdomsförening 1895, Lappo Andelsbank 1925 och Lappo Handelslag 1941. Ungdomsföreningens föreningslokal Klockkulla från 1931 är ursprungligen ritat av Lars Sonck. Byns hamn Finnvik har en populär gästhamn med plats för 90 båtar. Från gästhamnen är det bara ett stenkast till butiken, restaurangen och Skärgårdsmuseet med dess smedja. Externa länkar lappo.ax Skärgårdsmuseet i Lappo Information om färjtrafiken
Phare de Nyhamn

Le phare de Nyhamn (en suédois : Nyhamns fyr, en finnois : Nyhamnin majakka) était un feu situé sur l'île de Lilla Båtskär à environ 8 km au sud de la municipalité de Mariehamn, en région d'Åland (Finlande). Histoire Le phare a été achevé en 1958. Il a été construit dans l'ancienne tour minière. L'île était avant cela une zone d'extraction expérimentale de minerai de fer. Le phare a été fermé le 11 juillet 2007 et, la même année, un parc éolien a été ouvert sur l'île. L'ancienne tour minière et d'autres bâtiments subsistent sur de l'île. Elle est proche de la grande île de Lågskär et du phare de Lågskär . Description Le phare était une tour cylindrique en béton armé de 34 mètres de haut, avec une galerie et petite lanterne. L'édifice est peint en brun. Sa portée nominale était de 8.5 milles nautiques (environ 18 km). Identifiant : ARLHS : ALA-001 - ex-Amirauté : C4530 - ex-NGA : 16124. Voir aussi Notes et références (fi) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en finnois intitulé « Nyhamnin majakka » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares de Finlande Liens externes University of North Carolina at Chapel Hill's The Lighthouse Directory: Lighthouses of the Åland Islands (en) Online List of Lights - Finnland (en) Liste ARLHS - Finland (fi) Carte des principaux phares de Finlande Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de la Finlande
Lilla holmen

Lilla holmen, holme och park i Mariehamn på Åland. Lilla holmen ligger nära stadens centrum och är ett av stadens äldsta och mest uppskattade utflyktsmål. Här finns en allmän badplats med lekplats och ett fågelhus där man kan titta på olika papegojor och finkar. Smådjur som kaniner och sköldpaddor finns också att beskåda, och därutöver höns samt fem påfåglar som strövar fritt i området. Det finns också vilda fåglar som svanar, kråkor, kanadagäss, änder, måsar, skator och andra småfåglar. Historia Den första bron ut till Lilla holmen byggdes på privat initiativ år 1870. Holmen var från början tänkt som ett yttersta fäste för båttrafiken men friluftsintresset kom snart att ta över. År 1881 övertog Mariehamns stad upprätthållandet av parken. Fågeldammen som fortfarande är i bruk kom till under 1930-talet på initiativ av Fågelskyddsföreningen. Ett nytt fågelhus byggdes i slutet av 1980-talet och på 1990-talet fick smådjuren nya burar.
Église de Liminka

L’église de Liminka (finnois : Limingan kirkko) est une église luthérienne située à Liminka en Finlande. Description L'église est conçue par Anders Fredrik Granstedt et Anton Wilhelm Arppe. Carl Ludvig Engel est évoqué comme concepteur du clocher. Le directeur des travaux est Heikki Kuorikoski qui prendra des libertés avec les plans d'origine. l'église est inaugurée en 1826. Le retable représentant la transfiguration du Christ est peint en 1849 par Oskar Nylander. le retable de l'église précédente et un diptyque représentant Le jugement dernier et la crucifixion peint en 1741 par Petter Bergström. L'ancien clocher est construit en 1733 par Grels Norling. Références Liens externes (fi) Matti Lampi, « Kirkkokierros Lakeuden kulttuuripolku », KirjastoVirma, 2005 (consulté le 9 septembre 2013) Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Limingo kyrka

Limingo kyrka är en kyrkobyggnad i den finländska kommunen Limingo i landskapet Norra Österbotten. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes i empirstil i trä år 1826 efter ritningar av arkitekter Anders Fredrik Granstedt och Anton Wilhelm Arppe. Som byggmästare verkade Heikki Kuorikoski. Limingo kyrka har en korsformad planform och rymmer cirka 850 personer. En fristående klockstapel uppfördes 1733 av Gerls Norling. Nya kyrkklockor köptes in 1922. Inventarier Kyrkans altartavla är målad av Oskar Nylander år 1849. Predikstolen är i barockstil och kommer ursprungligen från församlingens tidigare kyrka som revs 1825. Predikstolen gjordes 1727 av Johan Kynzell och har målningar utförda av Olof Eklund. Referenser Externa länkar ”Church of Liminka” (på engelska). Liminka.fi. Arkiverad från originalet den 19 december 2007. https://web.archive.org/web/20071219014323/http://www.edu.liminka.fi/netdays/kirkko.htm. Wikimedia Commons har media som rör Limingo kyrka.
Église de Luvia

L'église de Luvia (finnois : Luvian kirkko) est une église luthérienne située à Luvia en Finlande. Description L'église en pierre a été construite en grès en 1910 selon les plans de l'architecte Josef Stenbäck. Elle est du style nationaliste romantique avec des influences Jugend. En 1917, la fabrique d'orgues de Kangasala a fourni l'orgue à 13 jeux qui sera étendue à 17 jeux en 1957. En 1912, Ilmari Launis a réalisé le retable. Références (fi) Markku Haapio, Laura Luostarinen, Suomen kirkot ja kirkkotaide 2, Etelä-Suomen kustannus, 1980 (ISBN 951-9064-28-1) Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Liens externes (fi) « Matkan jatkuessa », Luvian Seurakunta (consulté le 22 avril 2012) (fi) « Kohde id:200478 Luvian kirkko », registre du patrimoine culturel, Museovirasto (consulté le 5 septembre 2013) Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme Portail de la Finlande
Luvia kyrka

Luvia kyrka (finska: Luvian kirkko) är en kyrkobyggnad i den finländska kommunen Luvia i landskapet Satakunta. Kyrkan är en korskyrka av röd sandsten och byggdes mellan åren 1908 och 1910 efter ritningar av arkitekt Josef Stenbäck. Byggnaden är i nationalromantisk stil med influenser från jugendarkitektur. Kyrkans orgel är byggd av Kangasala orgelbyggeri 1968. Altartavlan är från 1912 och målad av Ilmari Launis. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Luvia kyrka.
Lågskär

Lågskär (svéd nyelven: Alsó-szirt Låg-alsó, skär- szirt) egy kis sziget az Åland-szigeteknél, Finnországban. Mariehamntól mintegy 24 kilométernyire délre fekszik a Balti-tengerhez tartozó Åland-tengerben. Üreges sziklák, sziklás tengerpartok alkotják a sziget partvidékét, miközben a sziget közepén található csak egy vékony sávnyi növénytakaró. Délebbre sziklás szigetek és sziklák találhatóak a tengerben, ideértve a Sundbloms Grund, a Söderklappen és az Österkläppen képződményeit. Sokféle vízimadár fészkelőhelye a sziget, ami miatt az ornitológusok gyakorta látogatnak ide. Ők többnyire a Lågskär-világítótoronyban szállnak meg ittlétük során. A világítótornyot 1920-ban építették, és forgó gázégős világítóberendezése az elsők között volt alkalmazva a világon. Számos vízi jármű süllyedt el a sziget partjainál, többek közt a Nassau-osztályú SMS Rheinland is, amely 1918. április 11-ének ködös napján sodródott a szikláknak. Számos kompjárat jár Lågskär közelében, beleértve a Stockholmot Tallinn-nal összekötő és a Marienhamnot Helsinkivel összekötő kompjáratokat is. A sziget területét 2000-ben Fontos Madárvédelmi Területté nyilvánították. Források Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Lågskär című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Lågskär

Lågskär (Zweeds voor 'lage scheer') is een klein rotsachtig onbewoond eiland in de archipel van de Åland-eilanden in Finland. Het eiland behoort tot de gemeente Lemland. Het ligt ongeveer 24 kilometer ten zuiden van Mariehamn in de Oostzee. Het hoofdeiland heeft een oppervlakte van 61 hectare. Aan de noordzijde van het hoofdeiland bevindt zich een 300 meter lang zand- / kiezelstrand. Rondom het hoofdeiland bevinden zich enkele tientallen kleinere eilanden, rotsen en klippen in zee. Geschiedenis Het oudste teken van menselijke invloed op het eiland zijn een steenmannetje en een houten baken die in de 17e en 18e eeuw op het eiland stonden. In de jaren 1840 werd een houten vuurtoren geplaatst; er woonde toen een kleine gemeenschap van 20-30 mensen op het eiland: de vuurtorenwachters en hun families. De vuurtoren werd in 1859 vervangen door een gemetselde stenen toren. Gedurende de Eerste Wereldoorlog werd die vernietigd bij een Russisch bombardement, en enkele jaren stond er een kleine houten toren. In 1920 werd op de noordwestelijke punt van het eiland de huidige onbemande betonnen vuurtoren gebouwd. Op 11 april 1918 liep het Duitse slagschip SMS Rheinland in dichte mist aan de grond bij Lågskär. In 1934 of 1935 sloeg het Duitse schip Frida er lek tegen de rotsen, maar de bemanning overleefde het. Op 21 oktober 1942 torpedeerde de Finse duikboot Vesihiisi de Soviet-duikboot S-7 nabij Lågskär. Geografie Het eiland is tamelijk vlak. Er is een kleine lagune. Langs de kust, met name aan de zuidkant, bevinden zich vele rotsen en klippen. Aan de noordwestwijde is een klein zandstrand. Natuur Het eiland is de broedplaats van eendvogels en heeft de status van Important Bird Area. Het wordt regelmatig door ornithologen bezocht die de vuurtoren van Lågskär als verblijfplaats gebruiken. Sinds 1964 worden hier ook vogels geringd. Vogels die hier voorkomen zijn: Stellers eider Alk Knobbelzwaan Grauwe gans Kuifeend Krakeend diverse soorten Zeekoeten Waterral Zeearend en grote kolonies meeuwen en sterns. Doordat er op het eiland geen grazers voorkomen, is de begroeiing relatief divers en talrijk. In de lagune is een rietveld.
Långsjön (Åland)

Långsjön (Zweeds voor 'lang meer') is het grootste zoetwatermeer van Åland. Het is centraal gelegen op het hoofdeiland, in de gemeente Finström. Het meer is in de 19e eeuw ontstaan doordat een deel van een zeearm van de zee werd afgesneden door de postglaciale opheffing. In 1972 werd de laatste verbinding met de zee afgedamd om te voorkomen dat er brak water binnen zou stromen. Het meer is, samen met Markusbölefjärden die erin uitmondt, omgeven door bos en boerenland. Deze meren zijn visrijk en er leeft een grote kolonie rivierkreeften. De meren samen vormen de bron van het merendeel van het drinkwater op het hoofdeiland: jaarlijks leveren ze ongeveer 2 miljoen m³ drinkwater, voor ongeveer 75% van de totale Ålandse bevolking. Het wordt naar de watertorens van Godby en Mariehamn gepompt, en van daaruit gedistribueerd. Om die reden mag er op het meer niet gevaren worden met motoren die lopen op fossiele brandstof. Met fluisterboten mag er wel gevaren worden.
Långsjön, Åland

Långsjön är en av Ålands största insjöar, sjön är vattentäkt för Ålands Vatten och känd för sin höga kräftpopulation. Sjöns medeldjup är 6 meter, den har två djupfickor på omkring 16 meter vardera och ett maxdjup på 19 meter. Långsjön och den intilliggande Markusbölefjärden bildades vid sekelskiftet 1800–1900 då de på grund av landhöjningen avsnördes från havet. Längs Långsjöns stränder finns byarna Stornäs, Godby, Grelsby, Ämnäs och Emkarby i Finströms kommun samt Gölby i Jomalas kommun. Källor
Mariebad

Mariebad är ett badhus i Mariehamn på Åland med äventyrsbad, motionsbassäng och simstrand. Badhuset, som invigdes 2004 och ligger på gångavstånd från centrum, erbjuder möjlighet att simma ut i Slemmern med soldäck och sandstrand med beachvolleynät. Det går att vinterbada från bryggan. Det finns en terapibassäng och motionsbassäng med åtta 25-metersbanor. Badhuset erbjuder separat spaavdelning med skönhetsbehandlingar, frisör, massage, fotmassage m.m. Externa länkar Webbplats
Mariefors kyrka

Mariefors kyrka är en träkyrka i orten Mariefors i Tusby. Kyrkobyggnaden Kyrkan uppfördes som brukskyrka år 1800 och ägdes av Mariefors bruk fram till 1967 då den köptes av Tusby församling. Tre renoveringar har genomförts där den senaste ägde rum 1989–1990. Kyrkan är en långhuskyrka med mansardtak och rymmer cirka 200 personer. Kyrkan fick sin första orgel år 1930. Nuvarande orgel från 2005 är byggd av Paschen Kiel Orgelbau GmbH. Orgeln har 17 register. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mariefors kyrka. Churches in Finland (Information på engelska) Tuusulan kunnan kotisivut (Information på finska)
Mariehamns idrottsgård

Mariehamns idrottsgård är en idrottsanläggning i Mariehamn på Åland. Den ursprungliga byggnaden ritades av arkitekt Einari Teräsvirta och byggdes 1964 och öppnade i mars 1967. Tillbyggnad med bowlinghall byggdes 1980 och öppnade i augusti 1982. Idrottsgården inrymmer idrottshall, gym, judohall, bowlinghall, mötesrum och café.
Mariehamns stadshus

Mariehamns stadshus är en stenbyggnad som överblickar torget i Mariehamn på Åland och är centrum för Mariehamns stads stadsfullmäktige och förvaltning. Huset ritades av arkitekt Lars Sonck och byggdes 1939. Ursprungligen fanns även branddepå och ambulansgarage i huset. Huset är sedan 2014 k-märkt. Historia Mariehamns stad grundades 1861 och det första stadsfullmäktige sammankom 1890. Innan stadshuset byggdes sammanträdde fullmäktige bland annat i stadens societetshus och elementarskolan. Användning Stadshusets festsal används bland annat för Mariehamns stadsfullmäktiges möten, konserter och teaterföreställningar. Externa länkar Mariehamns stads hemsida Wikimedia Commons har media som rör Mariehamns stadshus.﻿
Mariehamns stadsbibliotek

Mariehamns stadsbibliotek ligger i Mariehamn på Åland. Byggnaden ritades av arkitekt Hans Stenius och byggdes 1989. Biblioteket är förutom stadsbibliotek, även centralbibliotek för Åland och högskolebibliotek för Högskolan på Åland. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mariehamns stadsbibliotek. Mariehamns stadsbibliotek Högskolan på Ålands bibliotek Se även Mariehamns litteraturdagar
Mejlans kyrka

Mejlans kyrka är en kyrkobyggnad i stadsdelen Mejlans i Helsingfors. Kyrkobyggnaden Kyrkan byggdes i tegel efter ritningar av arkitekt Markus Tavio och invigdes den 7 februari 1954. Kyrkan används av en finsk församling och av Tomas svenska församling. Inventarier Ursprungliga lampor, altarkandelabrar samt dopskål är utformade av Paavo Tynell. Nattvardsredskapen är designade av Birger Gardberg. Kyrkans orgel är gjord av orgelbyggeri Marcussen & Søn 1959 och den har 40 stämmor. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Mejlans kyrka.
Manoir de Mukkula

Le Manoir de Mukkula (finnois : Mukkulan kartano) est un bâtiment et son parc situés dans le quartier de Mukkula à Lahti en Finlande. Présentation Le manoir construit sur la rive du lac Vesijärvi est la propriété de la ville de Lahti. Le manoir est loué à une entreprise privée. Le manoir sert actuellement de restaurant, d'hôtel et de lieu de réunions. Au sud du bâtiment principal du manoir se trouvent une plage, une piste de danse, un quai pour bateaux, un court de tennis et un terrain de minigolf. À l'ouest de la piste de danse se trouve un grand sauna public. Histoire Le domaine est mentionné au XVe siècle et les propriétaires du manoir sont inscrits dans le cadastre de 1539. Dans les années 1570, les terres d'une autre ferme sont ajoutées à celles du manoir de Mukkula. De 1744 à 1752, le manoir appartient à la famille Mether et de 1795 à 1958 aux von Hausen. On pense que les chênes du parc ont été plantés à la fin du XVIIIe siècle par le capitaine Arndt von Hausen. Galerie Références Liens externes Site officiel Portail de la Finlande
Mokulla

Mokulla (finska: Mukkulan kartano) är en herrgård i stadsdelen Mukkula i Lahtis stad, Södra Finlands län. Mokulla nämns redan på 1400-talet och gårdens ägare är kända sedan 1539. Lahtis stad köpte herrgården av släkten von Hausen 1959. Huvudbyggnaden är från slutet av 1700-talet. I Mokulla fungerar nuförtiden ett hotell och kongresscentrum med restaurang. I Mokulla arrangerades Internationella Författarmötet i Lahtis, vart annat år under åren 1963 - 2007. Det finns en badstrand, campingplats och en minigolfbana i anslutning till herrgården. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från finskspråkiga Wikipedia. Externa länkar Mokulla gårds webbplats (finska) (engelska) Lahden kansainvälinen kirjailijakokous (Internationella Författarmötet i Lahtis) webbplats (finska) (engelska)