NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Церковь Бетел

Церковь Бетел (фин. Betel-kirkko швед. Betelkyrkan) — адвентистский храм, расположенный в VII районе в городе Турку, недалеко от Торговой площади. История Проект церкви в стиле югенд был выполнен в 1906 году финским архитектором Фритьёфом Странделлом. В 1927 году по проекту архитектора Эрика Брюггмана церковь была капитально реконструирована. В это же время у церкви появилась колокольня, выполненная в стиле функционализма. Церковь расположена вблизи пешеходной зоны города Турку и содержит вегетарианский ресторан «KASVIS-ravintola», предлагая по желанию посетителей услуги веганства. См. также Адвентизм в Финляндии Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Церковь Бетел
Pori Vandtårn

Pori Vandtårn er et vandtårn i den finske by Pori i landskabet Satakunda. Den ligger ved Pori Gamle Kirkegård og repræsenterer funktionalistisk stil. Vandtårnet er tegnet af den finske arkitekt Bertel Strömmer (1890-1962). Tårnet stod færdigt i 1935 og det er 50 meter højt.
Björneborgs vattentorn

Björneborgs vattentorn är ett vattentorn i den finländska staden Björneborg i landskapet Satakunta. Det ligger vid Björneborgs gamla begravningsplats och är byggt i rödtegel i funktionalistisk stil. Vattentornet är ritat av den finländska arkitekten Bertel Strömmer (1890-1962). Tornet färdigställdes år 1935 och togs i bruk följande år. Referenser
Alte Kirche (Helsinki)

Die Alte Kirche (finn. Vanhakirkko, schwed. Gamla kyrkan) ist eine Kirche in der finnischen Hauptstadt Helsinki. Sie wurde 1824–1826 nach Plänen von Carl Ludwig Engel erbaut. Die Alte Kirche liegt an der Straße Bulevardi im Zentrum Helsinkis und wird von der evangelisch-lutherischen Domgemeinde Helsinki genutzt. Die Alte Kirche ist ihrem Namen entsprechend der älteste erhaltene Kirchenbau im Zentrum Helsinkis (die älteste Kirche der Stadt ist die 1754 erbaute Kirche von Östersundom, die erst 2009 durch Eingemeindung zu Helsinki kam). Die Alte Kirche wurde als Ersatz für die Ulrika-Eleonora-Kirche, die 1827 dem neu errichteten Senatsplatz weichen musste, erbaut und sollte ursprünglich nur provisorisch bis zur Fertigstellung der Nikolaikirche (des heutigen Doms) bestehen bleiben. Daher wurde als Baumaterial Holz gewählt und auf die Anschaffung von Kirchenglocken verzichtet. Die Alte Kirche ist im Stil des Klassizismus erbaut und hat einen kreuzförmigen Grundriss. Der Innenraum der Kirche bietet Platz für 1.200 Gottesdienstbesucher. Die Altartafel der Kirche wurde 1848 von Robert Wilhelm Ekman gemalt und war ursprünglich für die Nikolaikirche vorgesehen. Aus der 1827 abgerissenen Ulrika-Eleonora-Kirche wurden unter anderem die Kirchenbänke und die Kanzel in die Alte Kirche verlegt. Zwischen der Alten Kirche und der Bulevardi-Straße liegt der sogenannte „Pestpark“ (Ruttopuisto / Pestparken), offiziell „Alter Kirchpark“ (Vanha kirkkopuisto / Gamla kyrkoparken). Dieser befindet sich an der Stelle eines alten Friedhofes und erhielt seinen Namen, weil hier im Jahr 1710 über eintausend Opfer einer verheerenden Pestepidemie bestattet wurden. Als auf dem Friedhof der Ulrika-Eleonora-Kirche 1770 der Platz ausgegangen war, wurde der Pestpark zum neuen Friedhof der Stadt Helsinki bestimmt. Nach der Fertigstellung des Friedhofs Hietaniemi im Jahr 1829 wurde der Friedhof der Alten Kirche in einen Park umgewandelt. Weblinks Vorstellung der Alten Kirche auf der Website der Kirchengemeinden von Helsinki (engl., finn., schwed., russ.) Einzelnachweise
Vieille église d'Helsinki

La vieille église d'Helsinki (en finnois : Helsingin vanhakirkko, en suédois: Gamla kyrkan) est située dans le quartier Kamppi à Helsinki en Finlande. Description C'est la plus ancienne église du centre d'Helsinki. La vieille église est consacrée le 17 décembre 1826. L'église offre 1 200 places assises. L'architecte Carl Ludvig Engel l'a conçue et en a supervisé la construction entre 1824 et 1826 quand il a été décidé de démolir l'Église Ulrique-Éléonore pour aménager la place du Sénat. Les objets de culte de l'Église Ulrique-Éléonore sont transférés vers la vieille église dont le retable, l'orgue, la chaire. Le retable dû à Robert Wilhelm Ekman représente "Jésus bénit les enfants". Cette œuvre fut à l'origine destinée à la Cathédrale luthérienne d'Helsinki mais le Tsar Nicolas Ier trouvant la peinture trop douce fit cadeau à la Cathédrale de l'œuvre plus sombre "Le Christ descend de la croix". Le parc de l'église Le Parc de la Vieille église d'Helsinki était un ancien cimetière existant bien avant la construction de l’église. Galerie Bibliographie (fi) Eino E. Suolahti, Helsingin neljä vuosisataa, Otava, 1972, 2e éd. (ISBN 951-1-03606-8), p. 193 Références Liens internes Liste des bâtiments historiques d'Helsinki Liens externes (fi) La vieille église d'Helsinki dans les pages de Virtual Helsinki (fi + sv + en + ekk + ru) Site de la paroisse de La vieille église d'Helsinki Portail de l’architecture chrétienne Portail du néo-classicisme Portail d’Helsinki Portail du protestantisme
Oude Kerk (Helsinki)

De Oude Kerk (Fins: Vanhakirkko; Zweeds: Gamla kyrkan) is een kerkgebouw van de Evangelisch-Lutherse Kerk van Finland in de Finse hoofdstad Helsinki. Beschrijving De kerk werd in de jaren 1824-1826 naar een ontwerp van Carl Ludvig Engel gebouwd. De Oude Kerk ligt in het centrum van Helsinki en wordt gebruikt door de evangelisch-lutherse domgemeente van Helsinki. Zoals de naam al aangeeft betreft het de oudste nog bestaande kerk in het centrum van Helsinki (sinds een herindeling van 2009 is de in 1754 gebouwde Kerk van Östersundom de oudste kerk van het stadsgebied van Helsinki). De Oude Kerk werd gebouwd ter vervanging van de Ulirika Eleonorakerk, die in 1827 voor de aanleg van het Senaatsplein moest worden gesloopt. Het was de bedoeling dat deze kerk slechts van tijdelijke aard zou zijn en deze na de voltooiing van de Nicolaaskerk (de huidige domkerk) weer zou worden afgebroken. Daarom koos men voor hout als bouwmateriaal en zag men ervan af om kerkklokken aan te schaffen. De oude kerk werd in de stijl van het classicisme gebouwd en heeft een kruisvormige plattegrond. In het gebouw is plaats voor 1.200 gelovigen. Het altaarschilderij van Jezus die de kinderen zegent werd in 1848 door Robert Wilhelm Ekman geschilderd en was oorspronkelijke bedoeld voor de Nicolaaskerk. Uit de afgebroken Ulrika Eleonorakerk zijn o.a. de kerkbanken en de kansel afkomstig. Orgel Het orgel werd in 1869 gebouwd door Per Larsson Åkerman in 1869 en heeft 32 registers. Park Tussen de Oude Kerk en de Bulevardi-straat ligt het zogenaamde Pestpark (Ruttopuisto; Pestparken), officieel het Oude Kerkpark (Vanha kirkkopuisto; Gamla kyrkoparken). Het park is gelegen op de plaats van een oud kerkhof en kreeg de naam omdat hier in 1710 meer dan 1000 slachtoffers van een pestepidemie werden begraven. Kort na de bouw van de Ulrika Eleonorakerk werd het de nieuwe begraafplaats van de stad Helsinki. Na de aanleg van het kerkhof Hietaniemi in 1829 heeft men er een park van gemaakt. In 1918 en 1919 werden er echter nog een aantal slachtoffers van de Finse Burgeroorlog en de Estische Onafhankelijkheidsoorlog begraven. Er zijn nog een veertigtal graven respectievelijk monumenten, waaronder het graf van de koopman Johan Sederholm. Afbeeldingen Externe link (fi) Website van de domgemeente
Stary Kościół w Helsinkach

Stary Kościół w Helsinkach (fiń. Helsingin vanha kirkko, szw. Gamla kyrkan) to kościół położony w helsińskiej dzielnicy Kamppi (szw. Kampen) w północnej części Starego Parku Kościelnego (fin. Vanha kirkkopuisto, szw. Gamla kyrkoparken) przy ulicy Lönnrotinkatu 6. Zaprojektowany przez działającego w Finlandii niemieckiego architekta, Carla Ludwiga Engla, zbudowany w latach 1825–1826. Jeden z najstarszych kościołów Helsinek. Jest pierwszym luterańskim kościołem zbudowanym po tym, jak Helsinki zostały fińską stolicą. Historia Stary Kościół został zaprojektowany przez Carla Ludwig Engela, zbudowany w latach 1824–1826 i konsekrowany 17 grudnia 1826 roku. Jego wnętrze może pomieścić około 1200 osób. Kościół został zbudowany z drewna, ponieważ był przeznaczony wyłącznie do tymczasowego użytkowania. Z tego powodu nigdy nie został wyposażony w dzwony. W rok po jego ukończeniu podjęto decyzję, aby zburzyć kościół Ulryki Eleonory, a po północnej stronie placu (dzisiejszy Plac Senacki) wznieść katedrę. Wyposażenie ze zburzonego kościoła Ulryki Eleonory postanowiono sprzedać na licytacji. Do Starego Kościoła zabrano ambonę, ławki, żyrandole, ramy nastawy ołtarzowej i organy. Do dziś zachowała się tylko ambona. Zbudowanie katedry zajęło dwadzieścia lat. Katedra została konsekrowana w 1852 roku. Liczba ludności miasta wzrosła w międzyczasie na tyle, iż okazało się, że potrzebne będą oba kościoły – i katedra, i Stary Kościół. Za ołtarzem kościoła początkowo znajdował się pozłacany, drewniany krzyż zaprojektowany przez Engla. W 1854 roku pozyskano obraz Roberta Wilhelma Ekmana przedstawiający Jezusa błogosławiącego dzieci, przeznaczony pierwotnie do katedry. Dziś Stary Kościół jest popularnym miejscem ślubów. Cmentarz przykościelny Stary Kościół został zbudowany przy cmentarzu, gdzie w 1710 roku pochowano ofiary zarazy. Stąd miejsce to zaczęto później nazywać Parkiem Morowym (Ruttopuisto). Zachowało się 48 starych nagrobków z 1790–1829. Do znaczących zabytków należy krypta kupca Johana Sederholma (projektu Engla) i pomnik generała Reuterskiölda (projektu J. A. Ehrenströma). W 1829 zaprzestano pochówków na cmentarzu. Wyjątek zrobiono jedynie dla poległych podczas zdobywania Helsinek podczas fińskiej wojny domowej w kwietniu 1918 roku. Ostatni pochówek odbył się w 1919 roku, kiedy wzniesiono granitowy pomnik dla fińskich ochotników, którzy zginęli w wojnie o niepodległość Estonii. Przypisy
Gamla kyrkan, Helsingfors

För andra se Gamla kyrkan och Fornkyrkan Gamla kyrkan är en kyrkobyggnad i Helsingfors. Den ligger i Gamla kyrkoparken i stadsdelen Kampen. Kyrkan invigdes 1826 och är ritad av arkitekt Carl Ludvig Engel. Den är också den äldsta kyrkan i södra Helsingfors och den näst äldsta av alla de nuvarande kyrkorna i staden efter Östersundoms kyrka. Gamla kyrkan var ursprungligen tänkt som en provisorisk lösning medan man byggde Nikolajkyrkan (nuvarande Helsingfors domkyrka) åren 1830–1852. En ny provisorisk kyrka behövdes eftersom Ulrika Eleonora kyrka revs för att ge plats åt Nikolajkyrkan och Senatstorget. Lösöret från Ulrika Eleonora kyrka flyttades till den nya kyrkan och predikstolen från Ulrika Eleonora finns fortfarande kvar i Gamla kyrkan. Eftersom kyrkan var tänkt som provisorisk byggdes den av trä och klockor ansågs inte vara nödvändiga. Då Nikolajkyrkan blev klar sparades dock kyrkan som började kallas Gamla kyrkan. Altartavlan "Jesus välsignar barn" i Gamla kyrkan är målad av Robert Wilhelm Ekman och var ursprungligen tänkt att placeras i Nikolajkyrkan. Då Nikolajkyrkan invigdes tyckte tsar Nikolaj I av Ryssland att tavlan var alltför blid och donerade en mera dyster tavla i stället, "Kristus tas ner från korset". Gamla kyrkan ligger i Gamla kyrkoparken, som populärt kallas för Pestparken. Parken användes som kyrkogård långt innan kyrkan byggdes. Smeknamnet kommer av att många offer i 1710-talets pest begravdes i parken. Kyrkogården sträckte sig under de nuvarande grannkvarteren. Ingen har begravts i parken efter år 1919 och i dagens läge används parken för rekreation. Många gamla gravstenar finns trots det kvar. Gamla kyrkan har plats för 1200 besökare och är Helsingfors populäraste bröllopskyrka. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från finskspråkiga Wikipedia. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Gamla kyrkan, Helsingfors.
WeeGee house

The WeeGee house (Finnish: WeeGee-talo, Swedish: WeeGee-huset), officially The WeeGee Exhibition Centre, is the former printing house of the Weilin+Göös publishing house situated on Ahertajantie in Tapiola, Espoo, Finland. The first two phases of the building were designed by architect Aarno Ruusuvuori and completed in 1964 and 1967. Nowadays, the protected building serves as the largest exhibition centre in Finland. The entirety of the exhibition centre was opened for the public in October 2006. The WeeGee house hosts the Espoo Museum of Modern Art (EMMA), the Espoo City Museum, the Finnish Museum of Horology, the Finnish Toy Museum, The Futuro-House, Studio Suuronen and other cultural institutions. The museums share a common café and museum store. The exhibition centre is visited by 300 thousand people every year. At the other end of the building is the Etelä-Tapiola gymnasium. External links Official site
Immeuble WeeGee

L'immeuble WG ou immeuble WeeGee (finnois : WeeGee-talo) est un bâtiment situé dans le quartier Tapiola à Espoo, en Finlande. Présentation L'immeuble WG héberge le musée d'art moderne d'Espoo, le musée municipal d'Espoo (fi), le musée Helinä Rautavaara (fi), le musée de l'horlogerie de Finlande. Dans la cour du musée d'art moderne d'Espoo se trouve une maison Futuro et une Venturo. Galerie Notes et références Annexes Article connexe Musée d'art moderne d'Espoo Liens externes Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la Finlande
WeeGee-huis

Het Weegee-huis (Fins: Weegee-talo) is een museumcentrum in de Finse stad Espoo. Het gebouw was oorspronkelijk in 1964 gebouwd voor drukkerij Weilin+Göös maar dient tegenwoordig als een groot cultureel centrum. Musea In het gebouw bevinden zich vier musea. Deze zijn: Museum voor moderne kunst Stadsmuseum van Espoo Fins Speelgoedmuseum Hevosenkenkä Fins museum voor tijdmeetkunde Futuro Het WeeGee-huis kocht een Futuro gemaakt door architect Matti Suuronen. Het is een van drie Futuro's die in een openbare collectie is. De andere twee bevinden zich in München en het Museum Boijmans Van Beuningen in Rotterdam.
WeeGee

WeeGee, eller WeeGee-huset, är en museibyggnad i stadsdelen Hagalund i Esbo stad i Finland. I huset finns fem museer, ett galleri, ett café och en museibutik. Byggnaden är ett byggnadsminne, som representerar den finländska konstruktivismen. Tryckeribyggnad WeeGee-huset byggdes för tryckeriet Weilin+Göös och ritades av Aarno Ruusuvuori. Byggnaden färdigställdes i tre faser 1963–1974. Ruusuvuori ville skapa en steglös övergång från fabriken och dess maskiner till naturen i Hagalund, vilket han genomförde genom stora fönsterytor i byggnaden. Produktionsprocessen krävde en fabrikshall med en stor fri yta. Fasaden åt norr är av glas för att ta in det jämna norrljuset, medan det för tryckeriprocessen problematiska ljuset på södersidan skärmats av genom indragning av fönstren på första våningen och ha andra våningens fönster i ett högt placerat fönsterband. Inflyttningen av företagets boktryckeri i byggnaden efter byggnationens första fas skedde 1964, med sätteri-, tryckeri- och ombrytningsavdelning på andra våningen och varumottagning, papperslager, matsal och kontor i nedervåningen. Den andra fasens byggnation skedde 1966–1967. Byggnadens tredje fas, dit tryckeriets kontor flyttade, blev klart år 1974 och ritades av Bertel Ekengren. Weegee-huset har åtta karakteristiska betongpyloner med tre meters diameter, som går upp fyra meter över taket och har dragstänger fästade på sig, vilka bär upp taket. Tryckeriets verksamhet i Hagalund upphörde på våren 1992, då tryckeriet flyttade till Vanda. Kommunal verksamhet I mitten av 1990-talet byggdes tryckerisalen om till innebandyhall. År 1997 beslöt Esbo stad att galleri Otso skulle flytta in i WeeGee-huset och sedan dess har byggnaden tagits I bruk av kulturverksamhet steg för steg. År 1998 öppnade Helinä Rautavaaras museum i byggnadens tredje del samt galleri Aarni. År 1999 deponerades Saastamoinenstiftelsens konstsamling i Kuopio hos Esbo stad och stadens kulturnämnd godkände en projektplan för WeeGee-huset. År 2001 köpte Esbo stad byggnaden och en totalrenovering av utrymmena påbörjades. Renoveringsarbetena blev klara år 2005. År 2006 inledde Esbo stadsmuseum, Esbo bildkonstskola och musikinstitutet Juvenalia sin verksamhet i WeeGee-huset. I oktober 2006 invigdes museicentret med utställningsutrymmen på 17 500 kvadratmeter i det 23 000 kvadratmeter stora huset. Det ombyggda Weegee-huset har en entréhall som är 18 meter bred och lika djup som husets bredd. Källor WeeGeecentrets informationsblad Hur blev Weilin & Göös tryckeri WeeGee?, ej daterat, läst 2016-01-29. Museer i WeeGee-huset Esbo moderna konstmuseum (EMMA) ställer ut konstverk ur Saastamoinen-stiftelsens samlingar och konstverk ur Esbo stads samlingar. Esbo stadsmuseum beskriver stadens historia från landsbygd till modern stad, med den permanenta utställningen En tidsresa i Esbo. Helinä Rautavaaras museum, som visar etnografiska föremål som insamlats av Helinä Rautavaara. Finlands leksaksmuseum Hevosenkenkä Finlands urmuseum förevisar klockor och tidmätning från de senaste 500 åren. Externa länkar WeeGee-huset
St. Birgitta's Church

St. Birgitta's Church (Swedish: Sankta Birgitta kyrka, Finnish: Uudenkaarlepyyn kirkko) is a wooden church in the city of Nykarleby, Ostrobothnia, Finland. It was built in 1708. Nowadays it is one of the biggest attractions in the city. The ceiling paintings in the church were designed by Daniel Hjulström and Johan Alm and date back to the 18th century. References
Nykarleby kyrka

Nykarleby kyrka är en kyrka i Nykarleby och församlingskyrka för Nykarleby församling. Den nuvarande kyrkan invigdes i december 1708 och ersatte då en träkyrka som byggts i början av 1600-talet i samband med församlingens bildande 1607. Den är helgad åt Sankta Birgitta. Till kyrkan hör en klockstapel byggd 1702. Nykarleby stad brann ner år 1858, men kyrkan klarade sig oskadd. Kyrkan bär sitt namn eftersom den tidigaste omnämningen av Nykarleby i de historiska källorna rör en grupp pilgrimer från trakten som reste till Vadstena år 1375 och där mirakulöst botades från en rad krämpor när de bad vid Birgittas grav. I kyrkan förvaras bland annat på hedersplats en år 2003 tillverkad ikon av Heliga Birgitta. I kyrkan finns släkten von Essens vapensköld, vilket anses vara rätt ovanligt eftersom sådana är förknippade med äldre stenkyrkor snarare än träkyrkor från 1700-talet. Överste Odert Reinhold von Essen var chef för Björneborgs regemente vid Storkyro 1714 där han stupade tillsammans med merparten av sitt regemente. Under 1960-talets kyrkrenovering påträffades hans kvarlevor under kyrkgolvet där de hade bisatts efter Storkyro. Kyrkan är byggd som typisk österbottnisk träkyrka, i korsform, med ett slankt, högt torn. Interiören är rikt dekorerad av 1700-talsmålningar som tillkom 1749-59 och speciellt de imponerande takmålningarna har blivit välkända. Senaste renoveringen av kyrkan utfördes i slutet av 1980-talet och in på 90-talet. Externa länkar Nykarleby församling Källor Nykarleby kyrka på Nykarlebyvyer (Beskrivning och länkar) Nykarleby kyrka på Nykarlebyvyer (Beskrivning)
Starý kostel (Messukylä)

Messukyläský starý kostel (finsky Messukylän vanha kirkko) je středověký kamenný kostel stojící v tamperské čtvrti Messukylä. Kostel je nejstarší budovou v Tampere. Jeho patronem je archanděl Michael. Proto má přezdívku Mikko. Kostel byl postaven mezi lety 1510 až 1530. Přesný rok se v žádném pramenu nedochoval. Sakristie pochází z poloviny 15. století. V roce 1879 byl v obci otevřen i nový Messukyläský kostel. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Messukyläský starý kostel na Wikimedia Commons
Alte Kirche von Messukylä

Die Alte Kirche von Messukylä ist eine mittelalterliche Steinkirche im Stadtteil Messukylä in der Stadt Tampere, Finnland. Die Kirche wurde um 1520 erbaut und ist das älteste Gebäude der Stadt. Der Schutzpatron der Kirche ist der Erzengel Michael. Geschichte Ursprünglich war zwischen 1434 und 1520 eine aus Holz gebaute vorhanden. Auf einem Balken findet sich die Inschrift „1434“. Dieses Jahr wird für das wahrscheinlichste Baujahr gehalten, da die Bilder der Heiligen in der Kirche aus dem 15. Jahrhundert stammen. Die Bilder vom Erzengel Michael und den Heiligen Jakob und Olaf sind noch heute in der Kirche zu sehen. Die Steinmauern wurden um 1510 bis 1530 errichtet. Die Sakristei seitlich der Kirche entstand Ende des 15. Jahrhunderts. Im 17. und 18. Jahrhundert wurde das Gebäude mehrfach renoviert, danach verfiel die Kirche für einige Zeit. Im Mittelalter fungierte die alte Kirche als Grabstätte. Die Verstorbenen wurden unter dem Boden beigesetzt, die letzten noch am Ende des 18. Jahrhunderts. 1879 wurde eine neue Kirche im Stadtteil Messukylä erbaut. Ab dieser Zeit wurde die alte Kirche für Jahrzehnte nur noch als Kornkammer verwendet. 1958/1959 wurde die Kirche grundrenoviert. Sie befindet sich in gutem Zustand und ist im Sommer für verschiedene Veranstaltungen offen. Gegenwart Die Kirche ist als Hochzeitskirche sehr beliebt. Die Kanzel der Kirche ist einzigartig und die Dekorationen im Holz sind besonders schön. Die Kanzel war ein Geschenk des Landeshauptmannes E. J. Creutz im 17. Jahrhundert. Die Kirche gehört zur Gemeinde Messukylä und ist Teil des finnischen Kirchengemeindeverbands. Die Kirche ist im Winter geschlossen, da es keine Heizung gibt. Das Gebäude Die Kirche ist ein für diese Region typisch finnisches Kirchengebäude aus dem Mittelalter. Die Richtung der Kapelle verläuft von Ost nach West, die Haupttür liegt im Westen. Gegenüber der Sakristei befindet sich eine alte Waffenkammer. Die Außendekoration ist mit Runddekorationen, einer Rosette und das Kreuz auf dem Giebel der Sakristei bescheiden gehalten. Die Wände sind aus Feldstein, das Dach aus Holz. Siehe auch Mittelalterliche Steinkirchen in Finnland Weblinks Messukylän historiaa. Messukylän perinneseura ry., abgerufen am 1. März 2018 (finnisch). Messukylän seurakunta. Tampereen seurakunnat, abgerufen am 1. März 2018 (finnisch).
Ancienne église de Messukylä

L’ancienne église de Messukylä (finnois : Messukylän vanha kirkko) est une église située dans le quartier de Messukylä à Tampere en Finlande. Présentation L’église en pierre est bâtie entre 1510 et 1530 à la place de l’église en bois datant du XVe siècle. La plus ancienne partie de l’église est la sacristie datant de la fin du XVe siècle. De l'église du XVe siècle subsistent cinq statues de bois dont la statue de la Vierge qui est exposée au Musée national de Finlande. Les quatre autres sont visibles dans l’église actuelle, l'une représente l'archange Gabriel, deux autres représenteraient Saint Olav et Saint Jacques. Durant les années 1796–1797, l’église est rénovée par Matti Åkerblom. À la suite de la construction de la nouvelle église de Messukylä, le clocher construit en 1879 par Matti Åkerblom est détruit et l’église est mise hors service. Bibliographie (fi) Kirsti Arajärvi, Messukylän, Teiskon, Aitolahden historia I, Tampere, communes de Teisko et d'Aitolahti, 1954 Galerie Références Voir aussi Liens externes (fi) Site web Site officiel Visite virtuelle Liens internes Église de Messukylä Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme