NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Puijo-backarna

Puijo-backarna (finska: Puijon hyppyrimäet) är en backhoppningsanläggning i Kuopio i Finland. Anläggningen ligger nära Puijotornet, ett 75 meter högt utsiktstorn. Backhoppningsanläggningen har fyra hoppbackar, K120 (HS125), K92 (HS100), K65 och K28. Samtliga backar är försedda med plastmattor och kan användas om sommaren. Det finns också en stor ljusanläggning i arenan. Backrekorden på snö, i stora backen (fi: Puijon suurmäki), sattes av Niko Kytösaho från Finland i en nationell tävling 2 februari 2019. Han slog då Masahiko Haradas gamla rekord från en världscuptävling 4 mars 1998 med en halv meter. Slovenska backhopparen Anže Lanišek har backrekordet på plast (samma längd som Kytösaho), vilket han tog i en kontinentalcupstävling den 23 augusti 2015. Han hoppade 135,0 meter 21 juli 2009. Backrekordet i normalbacken (K92/HS100) är 106,5 meter innehas av Stefan Kraft från Österrike och sattes i en världscuptävling den 10 mars 2015. Han tog då rekordet från Pjotar Tjaadajeŭ från Vitryssland som hade 104,5 meter i en FIS-tävling 18 december 2005. På plast är rekordet 106,0 meter, satt av Antti Aalto från Finland, 27 juli 2019. Historia Första backhopptävlingen i Kuopio hölls redan 1886, endast några veckor efter första backhoppningstävlingen i Finland arrangerades i Helsingfors. Första hoppbacken i Kuopio byggdes ungefär år 1900. Där hoppades det runt 15 meter. En ny backe (K20) byggdes 1910. 1949 restes en K90-backe i Kuopio. Backen var Finlands största backe på den tiden. En mindre backe (K50) restes 1958. Första världscuptävlingen arrangerades i Kuopio 1995. En modern storbacke stod färdig 1998. Junior-VM arrangerades i Kuopio 1983. Världscuptävlingar har arrangerats i Puijo-backarna årligen från 1995 till 2010 (med undantag för 2003). Världscuptävlingen i Kuopio ingår i Nordic Tournament som andra tävlingen i turneringen. Världscuptävling arrangerades inte i Kuopio 2011. Ledaren för backhoppningskommittén i FIS, Jouko Törmänen, angav dålig organisation vid världscuptävlingarna i backen året innan som grund. Källor Wikimedia Commons har media som rör Puijo-backarna. Ski Jumping Hill Archive - Puijo FIS Hemsida: Resultat Referenser
Église de Kalvola

L'église de Kalvola (en finnois : Kalvolan kirkko) est une église évangélique-luthérienne située dans la conurbation de Kalvola à Hämeenlinna en Finlande. Présentation L'église est construite en 1919–1921 pour remplacer la précédente bâtie en 1802 et détruite par un incendie en 1918. Elle a une superficie de 256 m2 et elle offre 500 sièges. Un crucifix fabriqué à Oberammergau repose sur l'autel. L'orgue à 22-jeux est livré en 1924 par la fabrique d'orgues de Kangasala, qui les rénovera en 1960. La sacristie de Kalvola est située de l'autre côté de la rue. Bibliographie (fi) Markku Haapio, Laura Luostarinen (ed.), Suomen kirkot ja kirkkotaide 2, Etelä-Suomen Kustannus, 1980 (ISBN 951-9064-28-1), p. 105 Références Voir aussi Liens externes (fi) Site officiel Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église de Kerava

L'église de Kerava (en finnois : Keravan kirkko) est une église située à Kerava en Finlande. Architecture L'église en béton est conçue par Ahti Korhonen et sa construction est terminée en 1963. Elle a une superficie de 900 m2 et elle offre 500 sièges. L'édifice est asymétrique, l'autel est érigé contre le mur le plus long. La tour du clocher et la sacristie sont construits dans un des coins. La décoration intérieure utilise le chêne en contraste avec le béton. L'autel est décoré d'un relief métallique intitulé la force de Dieu et sculpté par Kauko Räsänen. Le vitrail nommé la couronne d'épines est de Lauri Ahlgrén. L'orgue à 25 jeux est livré en 1963 par la fabrique d'orgues de Kangasala. Références Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église de Korso

L'église de Korso (en finnois : Korson kirkko) est située dans le quartier Korso de Vantaa en Finlande. Description L'église Korso est une long bâtiment asymétrique, qui a été construit en 1962 sur la proposition d'Olli Kuusi, qui a remporté le concours de conception organisé deux ans plus tôt. La nef orientée est-ouest se rétrécit vers l'autel à l'extrémité ouest, dont la zone est soulignée par une rangée de bancs pliés. Un bâtiment d'aile plus bas abritant, entre autres, une salle paroissiale, est relié à l'église. Un concours d'architecte a eu lieu au tournant du 21e siècle pour rénover l'église et concevoir un nouveau centre paroissial. Le concours a été remporté par le projet Puro de Jari Frondelius et Jaakko Keppo. L'église rénovée et le nouveau centre paroissial ont été inaugurés en 2001. Le crucifix qui était auparavant sur l'autel a été placée dans le grenier de l'église, les textiles de l'église ont été conçus par Katri Haahti et les fonts baptismaux en céramique ont été conçus par Irma Weckmann. La chapelle du nouveau centre paroissial et les vitraux de la salle paroissiale ont été conçus par l'artiste Carolus Enckell. Le clocher de l'église a été renové mais les cloches sont les mêmes. Les phrases « Venez car tout est préparé », « Servez le Seigneur avec joie » et « Gloire à Dieu au plus haut des cieux » y sont inscrites. Galerie Références Voir aussi Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Lieux et monuments de Vantaa Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Korso kyrka

Korso kyrka (finska: Korson kirkko) är en luthersk asymmetrisk långhuskyrka som färdigställdes i Korso i Vanda stad år 1962. Kyrkan uppfördes enligt ritningar av Olli Kuusi. Kyrkan är huvudkyrka för den finskspråkiga församlingen Korso församling. Historia och arkitektur Byggandet av Korso kyrka var ett gemensamt projekt mellan Helsinge finska församling och banken Kansallis-Osake-Pankki. Församlingen behövde en egen kyrka, klocktorn och församlingscenter, medan banken behövde kontorsutrymme i det nya affärscentrat. Projektet inkluderade även uppförandet av en gemensam bostadsbyggnad. Byggnadens yttre väggar täcktes med tegel tillverkat av Kupittaan Savi. Klockstapelns neonupplysta kors syntes långt åt alla håll, det andra upplysta korset befann sig ovanför kyrkans huvudingång och ljusmotivet fortsatte som reklamljus på affärsbyggnaden. I renoveringen vid millennieskiftet revs en del av affärsbyggnaden och den ursprungliga stapeln. Kyrksalen, orienterad i öst-västlig riktning, smalnar av mot altaret i västra änden, vars område framhävs av en vikbar bänkrad. En lägre sidobyggnad, som inkluderar bland annat församlingslokalen, är ansluten till byggnaden. Under början av 2000-talet hölls en arkitekttävling för att förnya kyrkan och planera ett nytt församlingscentrum. Vinnaren av tävlingen var Jari Frondelius och Jaakko Keppos plan kallad Puro. Den förnyade kyrkan och det nya församlingscentrumet invigdes 2001. Korset som tidigare fanns på altaret placerades på kyrkans loft, kyrkotextilierna designades av Katri Haahti och de keramiska dopfuntarna av Irma Weckman. Konstnären Oili Mäkis altarkonstverk "Minun Herrani ja minun Jumalani," (Min Herre och min Gud) som var skapat för den gamla kyrkan, placerades i den gamla församlingssalen. Glasmålningarna, som fanns i kapellet och församlingssalen och som flyttades till den nya församlingscentralen, designades av konstnären Carolus Enckell. Kyrkans klocktorn renoverades i samband med ombyggnadsarbetena, men kyrkklockorna är ursprungliga. På klockorna är fraser ingraverade såsom "Tulkaa sillä kaikki on valmistettu" (Kom, allt är redo), "Palvelkaa Herraa iloiten" (Tjäna Herren med glädje) och "Kunnia Jumalalle korkeuksissa" (Ära vare Gud i höjden). Korso kyrkas begravningsplats Invid Korso kyrka finns en liten urnebegravningsplats. Begravningsplatsen invigdes 2 juni 2002. I begravningsplatsens vitrinfönster finns en bok kallad "Livets bok", där namnen på dem som är begravda på begravningsplatsen antecknats. År 2021 togs fyra så kallade "valvgravar" i bruk, dit askan hälls. Askgravplatsen har utformats av arkitektbyrån Jari Frondelius - Jaakko Keppo. På begravningsplatsen finns två stenmonument. Det första (Tag dem till dig till himlen) avtäcktes vid invigningen av begravningsplatsen år 2002 och det andra (Minnessten för tomma famnar) år 2008. Källor
Église de Kuhmalahti

L'église de Kuhmalahti (en finnois : Kuhmalahden kirkko) est une église évangélique-luthérienne à Kuhmalahti dans la municipalité de Kangasala en Finlande. Présentation L'église a une surface de 336 m2 et peut accueillir 400 personnes. Le clocher est construit par Matti Åkerblom en 1780-1782. La fabrique d'orgues de Kangasala fabrique l'ancienne orgue a 7 jeux en 1884 et la nouvelle orgue à 10 jeux en 1911. Bibliographie (fi) Markku Haapio, Laura Luostarinen (ed.), Suomen kirkot ja kirkkotaide 2, Etelä-Suomen Kustannus, 1980 (ISBN 951-9064-28-1) Liens externes Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Kuhmalax kyrka

Kuhmalax kyrka är en kyrka i Kuhmalax i Finland. Den planerades av Ernst Lohrmann och blev klar 1864. Kyrkans första orglar byggdes av Bror Axel Thulé 1884. Kyrkan byggdes efter att Kuhmalax tidigare kyrka, från 1640, hade visat sig vara för trång. Källor Kangasalan kirkot (PDF)
Gustavs kyrka

Gustavs kyrka (finska: Kustavin kirkko) är en luthersk kyrka i Gustavs i det finländska landskapet Egentliga Finland. Kyrkan är en träkyrka med sadeltak, som byggdes av Johan Höckert år 1783 genom att höja och utvidga den tidigare kyrkan. Gustavs kyrka är huvudkyrka för Gustavs församling. Den utgör en värdefull byggd kulturmiljö av riksintresse och är därmed skyddad enligt lag. Historia och arkitektur För de svenska gudstjänsterna uppfördes tidigt Sankt Johannes predikohus i Norrby där svenska gudstjänster hölls ännu under senare delen av 1600-talet. För de finska gudstjänsterna uppfördes 1676 Sankt Jakobs kapell i Gunnarsby. Inrättandet av Postvägen och uppgrundningen av den innersta delen av farleden gjorde att socknens centrum flyttade till Kivimaa by. Sankt Jakobs kapell revs och återuppfördes i Kivimaa år 1783. Kyrkan och församlingen fick namnet Gustavs till ära för konungen. Gustavs kyrka är korsformad med en sakristia i den östra gaveln. Innertaket är gjort av trävalv och det yttre taket är ett spåntak. Gustavs kyrka har 480 sittplatser och en total yta på 338 m². Kyrkans orgel tillverkades av Kangasala orgelfabrik år 1952. Den var ursprungligen placerat i Reso kyrka och flyttades till Gustavs år 1969. Altartavlan är uppdelad i två delar och skildrar nattvarden och Jesu korsfästelse och är målad av Jonas Bergman år 1744. Predikstolen härstammar från 1600-talet. Klockstapeln flyttades till kyrkan från Gunnarsby år 1793. Det finns tre klockor i stapeln. Gustavs kyrka har genomgått flera reparationer: 1876-1879, 1895, 1903, 1921, 1928 och 1965. Mellan 1876 och 1879 förnyades kyrkosalen enligt länsarkitekten Carl Johan von Heidekens ritningar. Reparationen år 1928 genomfördes enligt länsarkitekt Gunnar Wahlroos ritningar. Sockenmagasinet finns vid kyrkoområdets västra port, och operationsrummet från 1929 ligger i kyrkogårdens norra ände. På hjältegravsområdet finns ett monument designat av skulptören Jussi Vikainen. Källor
Église de Lapinlahti

L'église de Lapinlahti (en finnois : Lapinlahden kirkko) est une église située à Lapinlahti en Finlande. Architecture Références Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église de Lehtimäki

L'église de Lehtimäki (finnois : Lehtimäen kirkko) est une église luthérienne située à Alajärvi en Finlande. Architecture L'édifice est conçu par Jacob Rijf et construit en 1800. En son chœur, on peut observer un attique octogonal. Le clocher est un bâtiment séparé de 3 étages conçu par Abraham Hernesmaa et bâti en 1835. L'église a hérité des orgues à 8 jeux faites à l'origine pour l'église de Parkano par la fabrique d'orgues de Kangasala en 1894. Elles sont transformées en orgues à 18 jeux en 1978 en conservant leur façade. La direction des musées de Finlande a classé l'église et son paysage culturel dans les sites culturels construits d'intérêt national. Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Lehtimäki kyrka

Lehtimäki kyrka (finska: Lehtimäen kirkko) är en kyrkobyggnad i finländska Lehtimäki, tillhörande Lehtimäki kapellförsamling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Lehtimäki kyrka är en likarmad korskyrka i nyklassisk stil. Den av trä uppförda kyrkobyggnaden ritades av arkitekten Jacob Rijf och färdigställdes år 1800; det fristående åttahörniga klocktornet, ritat av Lehtimäkibon Abraham Hernesmaa, uppfördes 1835 och byggdes samman med kyrkan genom en förbindelsegång 1895. Kyrkan genomgick en större renovation åren 1947–1948 under ledning av arkitekten Antti Salmenlinna och i samband med detta anskaffades även en orgel som 1967 byggdes ut till 18 stämmor. Kyrkan rymmer cirka 500 besökare och om somrarna tjänar den som vägkyrka. Källor ”Kirkko, Kirkkotie 24, 63500 Lehtimäki”. Alajärven seurakunta. Arkiverad från originalet den 1 januari 2015. https://web.archive.org/web/20150101021405/http://www.alajarvenseurakunta.fi/00010068-kirkko-kirkkotie-24-63500-lehtimaki. Läst 31 december 2014.
Loppi Church

The Loppi Church (Finnish: Lopen kirkko; Swedish: Loppis kyrka) is the 19th-century Gothic Revival red-brick church located in the Loppi municipality in Kanta-Häme, Finland. The building was designed by Konstantin Kiseleff and Elia Heikel, and it was completed in 1888. The church burned down in 1914 and, after the renovation, it was reopened in 1921. The church's first 21-tone pipe organ was manufactured by the Kangasala's organ factory in 1926. The current 29-tone pipe organ from 1988 was manufactured by the Danish company Christensen & Sønner. See also Loppi Old Church Sources Further reading Haapio, Markku; Luostarinen, Laura (1980). Suomen kirkot ja kirkkotaide (in Finnish). Vol. 2. Lieto: Etelä-Suomen kustannus. ISBN 9519064281. References External links Loppi Church at Lopen seurakunta (in Finnish)
Loppis kyrka

Loppis kyrka (finska: Lopen kirkko) är en luthersk tegelkyrka i nygotisk stil i Loppis i det finländska landskapet Egentliga Tavastland. Kyrkan byggdes 1885–1888. Kyrkan är Loppis församlings huvudkyrka. Församlingen har också en annan kyrka i Loppis; Sankta Birgittakyrkan. Kyrkan har ritats av Constantin Kiseleff och Elia Heikel. Historia och arkitektur Loppis kyrka är en korskyrka med klocktorn. Klocktornet har tre våningar. Det finns två kyrkklockor i tornet, en från 1926 och den andra från 1958. Loppis kyrka har ett sadeltak. År 1914 brann kyrkan och renoveringsarbetet gjordes i Ilmari Launis ledning 1920–1921. Det finns cirka 800 sittplatser i kyrkan. Loppis kyrkas altartavla föreställer bergspredikan. Tavlan har målats av konstnären Kaapo Wirtanen, antingen år 1929 eller 1928. Den gamla altartavlan finns kvar i kyrkans musiksal. Den gamla tavlan från år 1901 var målat av Felix Frang. Kyrkans första orgel med 21 stämmor tillverkades av Kangasala orgelfabrik år 1929. Orgelfabriken utökade orgeln till 19 stämmor år 1959. Den nuvarande orgeln med 29 stämmor är tillverkad av danska Christensen & Sønner år 1988. Källor
Église d'Orivesi

L'église d'Orivesi (en finnois : Oriveden kirkko) est une église située à Orivesi en Finlande. Description La paroisse d'Orivesi devient indépendante de celle de Kangasala au milieu du XVIe siècle. Matti Åkerblom dirige la construction d'une église au début des années 1780. L'édifice en bois est détruit dans un incendie en 1958. Seul le clocher de style baroque construit dans les années 1780 par Matti Åkerblom reste intact. Kaija Siren et Heikki Siren remportent en 1958 le concours d'architectes de conception d'une nouvelle église avec leur projet "Kaarikirkko". Les travaux débutent en mai 1960 et l'église est inaugurée en août 1961. La sculpture représentant le Golgotha est de Kain Tapper. Article connexe Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Parmaharju-Schanzen

Die Parmaharju-Schanzen (finnisch Parmaharjun hyppyrimäet „Sprungschanzen (von) Parmaharju“) sind eine Schanzenanlage in der finnischen Stadt Lieto. Sie wird von dem finnischen Sportverein Liedon Parma betrieben. Die Hauptschanze ist eine Normalschanze mit dem K-Punkt 82. Parmaharju ist der Name des Wallbergs, an dem die Schanzen stehen. Geschichte Nachdem der 1950 eingeweihten Pernavuoren-Schanze des Vereins in der Nähe von Turku der Verfall drohte, suchte man nach einem geeigneten Wintersportgelände. Auf der alten Schanze lag der Rekord bei 41,5 m. Die Planung für die neue Anlage begann im Jahre 1960 unter Beteiligung der lokalen Bauern. 1963 baute man auf dem etwa 600 Hektar großen Gelände in Lieto die erste Schanze, 1968 folgte die K55. Wenig später wurden die anderen Schanzen erbaut. 1975 fand auf der Normalschanze (K82) die Junioren-Europameisterschaft im Skispringen und das Springen zur Junioren-Weltmeisterschaft in der Nordischen Kombination statt. Junioren-Europameister der Spezialspringer wurde der Österreicher Anton Innauer vor Rune Hauge und Roger Ruud. Heute existieren eine Normalschanze K82, eine K55 und eine K18. Die Schanzen sind nicht mit Matten belegt und besitzen auch kein FIS-Zertifikat mehr. Es werden jedoch noch inoffizielle Wettbewerbe mit internationaler Beteiligung ausgerichtet. Siehe auch Liste von Normalschanzen Weblinks Parmaharju-Schanzen in der Datenbank von Skisprungschanzen.com Resultate auf der Lieto-Schanze bei der FIS Website des Vereins LIEDON PARMA RY Belege
Enare kyrka

Enare kyrka är en evangelisk-luthersk kyrka i Enare kyrkby i Enare kommun i Finland. Den första kyrkan för enaresamer blev klar 1646 i Pielpajärvi vid stranden av Enare träsk, som enaresamerna tagit i bruk som vinterviste i början av 1600-talet. Pielpajärvi var därefter under lång tid huvudort i Enare. Pielpajärvi ödemarkskyrka övergavs i slutet av 1800-talet till förmån för en nybyggd kyrka i Enare kyrkby, som blev klar 1888. Kyrkan i Enare kyrkby förstördes av sovjetiska flygbombningar 1940 under Vinterkriget och Ivalo bönehus fick tillfälligt fungera som kyrka. En ny kyrka, som ritats av arkitekt Inkeri Visanti, invigdes 1952. Ett klocktorn byggdes i samband med kyrkans renovering 1982. Kyrkans altartavla, som målades av Väinö Saikon 1937, har räddats från den förstörda tidigare kyrkan. Källor Om Enare kyrka på Enare församlings webbplats
Suojärvi (sjö i Tavastehus, Egentliga Tavastland)

Suojärvi är en sjö i kommunen Tavastehus i landskapet Egentliga Tavastland i Finland. Sjön ligger 129,6 meter över havet. Arean är 58 hektar och strandlinjen är 6,94 kilometer lång. Sjön ingår i Kumo älvs huvudavrinningsområde. Den ligger omkring 26 km sydväst om Tavastehus och omkring 89 km nordväst om Helsingfors. Källor
Sääskijärvi

Sääskijärvi är en sjö i Finland. Den ligger i kommunen Ranua i landskapet Lappland, i den norra delen av landet, 700 km norr om huvudstaden Helsingfors. Sääskijärvi ligger 155 meter över havet. Arean är 1,91 kvadratkilometer och strandlinjen är 9,59 kilometer lång. Sjön ingår i Simo älvs huvudavrinningsområde. I övrigt finns följande i Sääskijärvi: Petäjäsaari (en ö) Koivusaari (en ö) Källor
Ancienne mairie de Tornio

La Mairie de Tornio (finnois : Tornion Raatihuone) est un bâtiment situé à Tornio en Finlande. Description L'édifice a deux étages et il est coiffé d’une tour. Le bâtiment a accueilli des bureaux et un tribunal Références Liens externes Liens internes Liste de mairies en Finlande Portail de la Finlande Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Église de Vieremä

L'église de Vieremä (en finnois : Vieremän kirkko) est une église luthérienne construite à Vieremä en Finlande. Présentation L'édifice conçu par Ilmari Launis est terminé en 1919. Il peut accueillir 860 personnes. En 1960, la surface de l'église est de 298 m2. Sur l'autel on peut voir la sculpture d'Eva Ryynänen intitulée Crucifix. Les cloches datent de 1919. L'orgue à 14 jeux est de la fabrique d'orgues de Kangasala, fabriqué en 1920 et rénové en 1959. Notes et références Voir aussi Bibliographie (fi) Markku Haapio, Laura Luostarinen (ed.), Suomen kirkot ja kirkkotaide 2, Etelä-Suomen Kustannus, 1980 (ISBN 951-9064-28-1), p. 381 Articles connexes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme Portail de la Finlande
Église de Vaala

L’église de Vaala (en finnois : Vaalan kirkko) est une église en bois située à Vaala en Finlande. Description L'édifice en brique conçu par Dag Englund est construit en 1960–1961. Matti Leiber conçoit les plans d’agrandissement en 1988 en ajoutant des espaces paroissiaux et un clocher. L'église a une superficie de 346 m2 et dispose de 400 sièges. L'autel a une croix en bois. L'orgue à 14 jeux est livré par la fabrique d'orgues de Kangasala en 1961. Références Bibliographie Markku Haapio, Laura Luostarinen (ed.), : Suomen kirkot ja kirkkotaide 2, Etelä-Suomen Kustannus, 1980 (ISBN 951-9064-28-1), p. 360 Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Luostarinmäki

Das Kunsthandwerksmuseum von Luostarinmäki (finnisch Luostarinmäen käsityöläismuseo, schwedisch Hantverksmuseet på Klosterbacken) ist ein Freilichtmuseum im II. Stadtteil von Turku, Finnland. Das Museum besteht aus Holzhäusern, welche im 18. und frühen 19. Jahrhundert erbaut wurden, die an ihrem ursprünglichen Standort erhalten sind. Das Gebiet des Museums war das größte Gebiet, das 1827 von einem großen Stadtbrand nicht zerstört wurde. Als das Museum 1940 eröffnet wurde, war es das einzige erhaltene alte Wohngebiet in Turku. Seit der Zeit des Stadtbrandes wurden keine baulichen Veränderungen vorgenommen. Auf Modernisierungen im Inneren der Häuser wurde ebenfalls verzichtet, so dass das Museum einen realistischen Eindruck von den Lebensumständen zu Beginn des 19. Jahrhunderts gibt. Im Museum werden zeitgenössische kunsthandwerkliche Produkte hergestellt und verkauft. Siehe auch Liste von Freilichtmuseen Weblinks Website des Museums (englisch)