NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Кастельхольм

Кастельхольм (швед. Kastelholm, фин. Kastelholma) — средневековый замок в коммуне Сунд на Аландском архипелаге. Замок Кастельхольм — единственный средневековый замок на Аландах, упоминающийся впервые в летописях в 1388 г. как «Castelhoms hus» («Дом Кастельхольм»). Точная дата основания замка, однако, неизвестна. В нынешнем облике замок представляет собой сложный архитектурный комплекс, строившийся и расширявшийся в период с конца XIV до середины XVII вв. История Точная дата основания замка Кастельхольм неизвестна. Впервые он упоминается в договоре от марта 1388 года, согласно которому он перешёл в наследство королеве Маргарите I от Бо Йонссона Грипа. Полгода спустя комендант Абоского замка Якоб Абрамссон обращается в письме к коменданту Кастельхольма с требованием передать ему товары, конфискованные им у купцов с острова Готланд. Расцвет замка приходится на XV-XVI века. Во второй половине XVI века замок принадлежал роду Стенбок, находившемуся в оппозиции шведскому королю Эрику XIV. В 1599 году во время междоусобной войны за шведский престол замок был в значительной степени разрушен войсками короля Карла IX. В 1631 году замок был отстроен. В 1634 году, с присоединением Аландских островов к провинции Або, он утратил административное значение и в XVII-XVIII веках использовался прежде всего в качестве тюрьмы. В 1745 году замок был разрушен пожаром. В 1770-е годы камни и строительные материалы, оставшиеся от сгоревшего замка, были использованы при строительстве новой тюрьмы. Лишь в XX веке замок снова отреставрировали и открыли для посещения. Примечания Ссылки https://web.archive.org/web/20080630055624/http://www.visitaland.com/se/kastelholmsslott https://web.archive.org/web/20081006045249/http://www.museum.ax/museum/kastelholm.pbs http://www.nortfort.ru/kastelholm/ - замок Кастельхольм на Северных Крепостях
Kastelholms slott

Kastelholms slott är en välbevarad slottsruin i Sunds kommun på Åland. Det är Ålands enda medeltida borg och nämndes första gången i skrift 1388. På grund av sitt strategiska läge mitt i det dåtida svenska riket har borgen belägrats flera gånger, bland annat under Engelbrektsupproret. Historia Kastelholms borg omnämndes första gången skriftligt i bouppteckningen efter Bo Jonsson Grip år 1388. Under de följande seklen spelade slottet en viktig roll i rikets politik och försvar. 1400-talet År 1419 tilldelades Bengt Pogwisch slottet som förläning. Efter hans död 1432 ärvdes det av hans änka Ida Königsmarck och son Otto Pogwisch. Mellan 1431 och 1437 hölls slottet av en finsk här under Erik Puke. Senare löstes det in av Hans Kröpelin och övertogs därefter av Karl Knutsson. Knut Jönsson Posse nämns som hövitsman under viborgska smällen. Vasatiden Erik Johansson (Vasa) var hövitsman på slottet 1504–1505. Slottet brändes av danska trupper 1507 och hölls av Danmark 1510–1521. Gustav Vasa återtog slottet och använde det som jaktslott. År 1556 tilldelades det hans son Johan III. 1571 fördes Erik XIV dit som fånge. Katarina Stenbock innehade slottet till 1603. 1600-talet och förfall 1599 intogs slottet av Sigismunds anhängare men återtogs av Karl IX. Salomon Ille avrättades. Gustav II Adolf besökte slottet 1616 och 1622. Efter bränder 1619 och 1745 förlorade slottet sin betydelse och förföll. På 1780-talet inrättades Vita Björn som kronohäkte. Byggnaden Kastelholm uppfördes på en holme med naturliga skydd av vatten. De äldsta delarna är från 1300-talet och omfattar ett kärntorn och ringmur i gråsten. Under 1400-talet tillkom förborg och senare tegelbyggen. På grund av landhöjningen omges slottet idag endast delvis av vatten. Bevarande I slutet av 1800-talet började slottet restaureras. En större restaurering gjordes 1982–2001. Idag fungerar slottet som museum tillsammans med Vita Björn och friluftsmuseet Jan Karlsgården. Galleri Källor Vidare läsning Reinhold Hausen (1934), Kastelholms slott och dess borgherrar / Reinh. Hausen., Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors, Wikidata Q113519061, ISSN 0039-6842, https://urn.fi/urn:NBN:fi-fd2019-00022067 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kastelholms slott. ”Kastelholms slott”. Suecia antiqua et hodierna, andra bandet. Kungliga biblioteket. https://suecia.kb.se/F/?func=find-c&ccl_term=wso+%3D+bsaml&local_base=sah.
Кастельгольм

Кастельгольм (швед. Kastelholm, фін. Kastelholma) — середньовічний замок на Аландських островах на півдні Фінляндії. Історія Замок вперше згадується в літописах 1388 року, коли він перейшов у спадок данській королеві Маргарет від Бо Йонссона Гріпа. Вважається, що найстаріша частина замку датується XII століттям. Кастельгольм був побудований на невеликому острові, недалеко від морського шляху, який називали «брама до Фінляндії». Спочатку це був просто кам'яна будівля, в оточенні стін 3-метрової товщини. Трохи пізніше додали вежу і оточили будівлю ровом. Згодом замок став резиденцією губернаторів. Серед них були такі відомі імена, як Сванте Нільсон, єпископ Хемінгуея, Ерік Юхансон (батько короля Густава Вази), Карл Кнутсон Бунд (губернатор Виборга в 1490-х роках, помер в Кастельгольмі в 1500 році). У 1450-х роках замок був перебудований за наказом Нільса Голденштерна. Замок розширили, додали другий двір і додаткові захисні стіни. На початку XVI століття на фортецю було скоєно кілька нападів. У 1507 році Кастельгольм був узятий штурмом, розграбований і спалений данцями. У 1523 шведи відбили замок і повністю відновили. Шведський король Густав Ваза провів в ньому кілька місяців у 1556 році, і призначив свого сина Юхана на пост губернатора провінції. У 1571 році Кастельгольм став в'язницею для брата Юхана, поваленого короля Еріка XIV. Клас Белке, один з лідерів громадянської війни на боці короля Сигізмунда III, став іншим відомим в'язнем замку. У 1599 року під час війни, Кастельгольм обложила армія герцога Карла, майбутнього короля Карла IX. Комендант замку, лейтенант Соломон Іль здав фортецю тільки після довгого обстрілу з корабельних гармат. Пожежа у 1619 році завдала фортеці непоправної шкоди. Незважаючи на те, що в 1631 році замок знову відродили, його значення, як і значення всієї провінції, стало знижуватися. Деякий час він використовувався як в'язниця, але потім після пожежі в 1745 році від замку повністю відмовилися. Збережені в північному крилі будівлі, використовували як зерносховище до 1931 року, а обвуглені руїни поступово розібрали на будматеріали для будівництва в'язниці. Реставрація Кастельхольм почалася в 1982 році. Через 7 років його відкрили для відвідувачів. Площа відносно невелика, старовинні інтер'єри не збереглися. Але стилістично внутрішнє оздоблення відновлено. У замку працює тюремний музей. Знахідки археологів представлені на спеціальній виставці. Щороку в околицях проходить середньовічний фестиваль. Примітки Посилання Info on Aland Tourist Site Info on Aland Museum Website Kastelholme Castle at Northern Fortres website [Архівовано 13 листопада 2020 у Wayback Machine.]
Kauhaneva–Pohjankangas Nationalpark

Kauhaneva – Pohjankangas Nationalpark (finsk: Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) er en nationalpark i kommunerne Kauhajoki og Karvia i Södra Österbotten og Satakunta i Finland . Parken blev grundlagt i 1982 og dækker 57 km2. Den består af sumpområder og moser, spredt omkring den 16,3 km2 store Kauhaneva mose. I 2004 blev parken medtaget vådområder af international betydning under Ramsar-konventionen. Området er også en del af EUs Natura 2000-netværk af beskyttede områder. Geografi Området Kauhaneva – Pohjankangas er en del af den sydvestlige region i afvandingsområdet til Suomenselkä. Jorden er for det meste tørv og grundfjeldet består af porfyrisk granit . De nordlige dele af Kauhaneva er 170 til 177 meter over havets overflade. De sydlige og vestlige dele er ca. 160 moh. Referencer Outdoors.fi - Kauhaneva – Pohjankangas National Park
Nationalpark Kauhaneva-Pohjakangas

i3i6 Der Nationalpark Kauhaneva-Pohjakangas, originalsprachlich finnisch Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto und schwedisch Kauhaneva–Pohjankangas nationalpark, ist ein 1982 eingerichteter Nationalpark im Westen Finnlands. Der 57 km² große Nationalpark befindet sich auf dem Gebiet der Gemeinden Kauhajoki und Karvia an der Grenze der Landschaften Südösterbotten und Satakunta. Einige angrenzende Gebiete stehen ebenfalls unter Naturschutz unterschiedlichen Grades. Die im Rahmen des Natura 2000-Programms ausgewiesene Schutzfläche Kauhaneva-Pohjakangas ist insgesamt 68,65 km² groß. Der Nationalpark umfasst Wald- und Moorgebiete im Südwesten der Moränen von Suomenselkä. Im Norden des Parks liegt seine markanteste Moränenaufschüttung, der Esker Pohjakangas. Die übrige Parkfläche ist recht flach und zum überwiegenden Teil von Hochmooren bedeckt, deren größtes Einzelmoor das namensgebende Kauhaneva-Moor ist. Weblinks Offizielle Webseite der finnischen Forstverwaltung Nationalpark Kauhaneva-Pohjakangas in der World Database on Protected Areas (englisch) Raimo Heikkilä et al.: Complexes, vegetation, flora and dynamics of Kauhaneva mire system, western Finland – von der Seite des finnischen Umweltministeriums (englisch)
Kauhaneva–Pohjankangas National Park

Kauhaneva–Pohjankangas National Park (Finnish: Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) is a national park in the municipalities of Kauhajoki and Karvia in the South Ostrobothnia and Satakunta regions of Finland. Established in 1982, the park covers 57 square kilometres (22 sq mi). It consists of swamp areas, mainly bogs such as the 16.3-square-kilometre (6.3 mi2) Kauhaneva bog, scattered around it. In 2004, the park was included in the Ramsar Convention on Wetlands of International Importance. It is also part of the Natura 2000 network of protected areas. Geography The Kauhaneva–Pohjankangas area is part of the south-western region of the Suomenselkä watershed area. The soil is mostly turf and the bedrock is composed of porphyric granite. The northern parts of Kauhaneva are 170 to 177 metres (558 to 581 ft) above sea level. The southern and western parts are approximately 160 metres (520 ft) above sea level. See also List of national parks of Finland Protected areas of Finland References External links Media related to Kauhaneva–Pohjankangas National Park at Wikimedia Commons Outdoors.fi – Kauhaneva–Pohjankangas National Park
Parque nacional de Kauhaneva-Pohjankangas

El Parque nacional de Kauhaneva–Pohjankangas (en finés: Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) es un parque nacional en los municipios de Kauhajoki y Karvia en las regiones de Ostrobotnia del Sur y Satakunta de Finlandia. Establecido en 1982, el parque cubre 57 km². Consiste en áreas pantanosas, principalmente pantanos como el pantano Kauhaneva de 16,3 km², dispersos a su alrededor.​ En 2004, el parque fue incluido en el Convenio de Ramsar sobre los Humedales de Importancia Internacional. También forma parte de la red de espacios protegidos Natura 2000. Características El área de Kauhaneva–Pohjankangas forma parte de la región suroeste del área de la cuenca hidrográfica del Suomenselkä. El suelo está cubierto principalmente de tepe, una capa de césped uniforme, y el lecho rocoso está compuesto de granito porfídico. Las partes del norte de Kauhaneva se encuentran entre 170 y 177 metros sobre el nivel del mar. Las partes sur y oeste están aproximadamente a 160 metros (520 pies) sobre el nivel del mar. El pantano de Kauhaneva es el mayor pantano de Finlandia con hummocks, pequeños montículos que aparecen en grupos. Junto con la turbera de Kampinkeidas, al noroeste, forma un importante complejo de turberas levantadas sobre un suelo de granito. El paisaje consiste en zonas hundidas, con agua, y zonas elevadas, con Sphagnum, y pinos silvestres dispersos. Entre la turba emergen matas de Carex paniculata y Carex appropinquata. Entre las aves figuran la grulla común y el cisne cantor. También se encuentran la gaviota argentea, la gaviota enana, la lavandera boyera y el chorlito dorado común, entre otras. ​ Referencias
Parc national de Kauhaneva-Pohjankangas

Le parc national de Kauhaneva-Pohjankangas est un parc national de l'ouest de la Finlande. Il est partagé entre les municipalités de Kauhajoki et de Karvia, dans les régions d'Ostrobotnie du Sud et du Satakunta. Le parc, d'une superficie de 57 km2, est géré par le Metsähallitus. Avec 4 000 visiteurs en 2012, c'est l'un des deux parcs à la plus faible fréquentation du pays, principalement en raison de son accès difficile et du peu d'aménagements réalisés. Le parc est également protégé en tant que site Ramsar pour l'importance de ses zones humides depuis 2004. Il fait aussi partie du réseau Natura 2000, qui rassemble les sites naturels ou semi-naturels de l'Union européenne ayant une grande valeur patrimoniale et fait aussi partie du réseau Géoparc, soutenu par l’UNESCO. Géographie Situé dans la partie sud-ouest de la zone de moraines du Suomenselkä, le parc est composé principalement de forêts sèches de pins sylvestres poussant sur un sol sableux, entrecoupées de marécages, le plus important étant celui de Kauhaneva. Ces marais constituent d'importants sites de nidification pour plusieurs espèces d'oiseaux comme les grues cendrées ou les cygnes chanteurs. Visiteurs En 2010, le parc national de Kauhanevan–Pohjankankaan est le parc le moins visité de Finlande. Galerie Références Lien interne Parcs nationaux de Finlande Liens externes Ressources relatives à la géographie : Common Database on Designated Areas Service d'information sur les Sites Ramsar World Database on Protected Areas (en) « Kauhaneva-Pohjankangas National Park », le site des parcs nationaux de finlande (consulté le 8 novembre 2017). Portail de la Finlande Portail de la conservation de la nature
Kauhaneva–Pohjankangas Nemzeti Park

A Kauhaneva–Pohjankangas Nemzeti Park (finn nyelven Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) nemzeti park Finnországban, amely Dél-Pohjanmaa és Satakunta régiókban, Kauhajoki és Karvia községek területén helyezkedik el. Az 1982-ben alapított park területe 57 négyzetkilométer. Főleg lápokból áll, mint például a 16,3 négyzetkilométeres Kauhaneva láp. 2004-ben a park bekerült a a nemzetközi jelentőségű vadvizekről szóló ramsari egyezménybe. Része a védett területekből álló Natura 2000 hálózatnak is. Földrajz A Kauhaneva–Pohjankangas terület a Suomenselkä vízgyűjtő terület délnyugati részén helyezkedik el. A felület leginkább gyepes, a kőzet pedig gránit. A tengerszint feletti magasság a terület északi részén 170–177 méter, a déli és nyugati részen mintegy 160 méter. Története Kauhajoki és Karvia csak a 16.-17. században népesült be, de Kauhaneva-Pohjankangas területén már a kőkorszak óta vadásztak az emberek. Pohjankangas fenyőerdői alkalmas anyagot szolgáltattak a kátrány- és szénégetéshez, ami a 17.-19. század között fontos jövedelmi forrásnak számított a gazdálkodás és állattenyésztés. A kátrányfelhasználás csúcsidőszaka a 18. században volt, amikor a hajóépítési ipar virágzott. A Kyrönkankaantie utat amely Kauhaneva-Pohjankangason halad át, már a 16. századi források említették. Akkoriban még csak ösvény volt, de később nyáron lóval is végig lehetett haladni rajta, majd fontos postaútvonallá vált. Később a jelentősége csökkent, de még az 1808–1809-es orosz–svéd háborúban is itt vonultak át a csapatok. Hivatkozások Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Kauhaneva–Pohjankangas National Park című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Parco nazionale di Kauhaneva-Pohjankangas

Il parco nazionale di Kauhaneva-Pohjankangas (in finlandese: Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) è un parco nazionale della Finlandia, nella provincia della Finlandia occidentale. È stato istituito nel 1982 e occupa una superficie di 57 km². Note Voci correlate Aree naturali protette della Finlandia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Kauhaneva-Pohjankangas Collegamenti esterni Parco nazionale di Kauhaneva-Pohjankangas su www.outdoors.fi Parco nazionale di Kauhaneva-Pohjankangas su www.luontoon.fi
Nationaal park Kauhaneva-Pohjankangas

Nationaal park Kauhaneva-Pohjankangas (Fins: Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto; Zweeds: Kauhaneva-Pohjankangas nationalpark) is een nationaal park in de Finse regio Midden-Finland. Het park werd opgericht in 1982 en is 57 vierkante kilometer groot. Het landschap bestaat uit dennenbos, veen en moeras, waaronder het 16,3 vierkante kilometer grote Kauhaneva-veen. In 2004 werd het nationaal park aangewezen als Ramsargebied. Het is ook onderdeel van het Natura 2000-netwerk. Externe links Informatie over Kauhaneva-Pohjankangas op de website van de Finse nationale parken
Park Narodowy Kauhaneva-Pohjankangas

Park Narodowy Kauhaneva-Pohjankangas (fiń. Kauhanevan-Pohjankankaan kansallispuisto) – park narodowy w południowo-zachodniej Finlandii, w regionach Ostrobotnia Południowa i Satakunta. Został utworzony w 1982 roku. Zajmuje powierzchnię 57 km². Zarządcą Parku Narodowego Kauhaneva-Pohjankangas, podobnie jak wszystkich pozostałych fińskich parków narodowych, jest państwowe przedsiębiorstwo Metsähallitus. Opis parku Park Narodowy Kauhaneva-Pohjankangas tworzą głównie największe w tym rejonie torfowiska wysokie. Składają się one z suchszych kęp poprzedzielanych wilgotniejszymi zagłębieniami i licznymi kałużami wody. Na kępach rosną torfowce (Sphagnum sp) i sosny (Pinus sylvestris). Zewnętrzne rejony Kauhaneva, głównego torfowiska parku narodowego, zostały osuszone w latach 1960. i 1970., lecz obecnie powracają do stanu naturalnego. Kauhaneva wraz z położonym na północ od niego Kampinkeidas stanowią kompleks torfowisk o dużym znaczeniu międzynarodowym. Położone w południowej części parku Pohjankangas stanowi część większego pasma ozów. Lasy są suche, a wrzosowiska porasta sosna. W runie dominuje chrobotek reniferowy (Cladonia rangiferina) i rokietnik pospolity (Pleurozium schreberi). Oprócz tego rośnie tam wrzos zwyczajny (Calluna vulgaris), borówka brusznica (Vaccinium vitis-idaea) i mącznica lekarska (Arctostaphylos uva-ursi). Turystyka Park Narodowy Kauhaneva-Pohjankangas jest doskonałym miejscem do obserwacji ptaków, zwłaszcza wiosną. Dla turystów została wyznaczona okrężna trasa o długości 4–5 km, dwukilometrowy jej odcinek jest wyłożony deskami. Obok trasy, na północ od niewielkiego jeziora Kauhalammi, znajduje się wieża obserwacyjna. Przez teren parku przebiega szlak rowerowy. Dozwolona jest jazda na nartach, w jeziorze Kauhalammi można wędkować. Fauna Do występujących na terenie parku narodowego ptaków należą m.in. żuraw zwyczajny (Grus grus), łabędź krzykliwy (Cygnus cygnus), mewa srebrzysta (Larus argentatus), mewa mała (Larus minutus), pliszka żółta (Motacilla flava), siewka złota (Pluvialis apricaria), kulik mniejszy (Numenius phaeopus), łęczak (Tringa glareola, umieszczony w logo parku), krwawodziób (Tringa totanus), kwokacz (Tringa nebularia), nur czarnoszyi (Gavia arctica) i rdzawoszyi (Gavia stellata), lelek zwyczajny (Caprimulgus europeaus), pleszka zwyczajna (Phoenicurus phoenicurus). Przypisy
Кауханева-Похьянкангас (национальный парк)

Кауханева-Похьянкангас (фин. Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) — национальный парк в Финляндии в муниципалитетах Каухайоки и Карвиа областей Южная Остроботния и Сатакунта. Основан в 1982 году, занимает площадь 57 км². В парке имеется ряд болот, таких как Кауханева (16,3 км²). В 2004 году парк был включён в Рамсарскую конвенцию о водно-болотных угодьях, имеющих международное значение. Он также является частью сети особо охраняемых природных территорий «Натура 2000». В 2015 году парк посетили 6300 человек. География Территория Кауханева-Похьянкана находится на северо-западе водораздельной области Суоменселькя. Почвы в основном торфяные, коренные породы состоят из порфировидных гранитов. Северная часть Кауханева находится в 170—177 м над уровнем моря, южная и западая части — около 160 м над уровнем моря. Посещаемость См. также Список национальных парков Финляндии Примечания
Kauhaneva-Pohjankangas nationalpark

Kauhaneva–Pohjankangas nationalpark (finska Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) är en nationalpark vid Kauhajoki och Karvia på gränsen mellan Södra Österbotten och norra Satakunda i Finland. Kauhaneva–Pohjankanga ligger sydväst om åsen Suomenselkä på 160–177 meter över havet. Reservatets landskap är tydligt tudelat. Det domineras av torra, talldominerade moskogar och av många öppna mossar, av vilka den mest betydande är Kauhaneva. Kauhaneva är Södra Österbottens största ombrogena högmosse. Tillsammans med Kampinkeidas, som ligger på dess nordvästra sida, bildar den ett myrområde som är av betydelse även internationellt sett. Nationalparken inrättades 1982 och täcker ungefär 62 kvadratkilometer. Fotnoter Kyrönkangas väg Nationalparken genomkorsas av Kyrönkangas väg, en väg som redan omnämns på 1500-talet och därför tillhör Finlands äldsta vägnät. Vägen var på den tiden bara en stig, men blev sedan ridväg och sedermera också viktig postväg och förbindelse mellan Österbotten och södra Finland. Numera är vägen att se som en vandrings- och cykelled och klassas som officiell museiväg.[källa behövs] Geopark Kauhaneva-Pohjankangas nationalpark upptogs tillsammans med Lauhanvuori nationalpark på Unescos lista över globala geoparker under namnet Lauhanvuori–Hämeenkangas UNESCO Global Geopark år 2020. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kauhaneva–Pohjankangas nationalpark.
Studio Aalto

The Studio Aalto is a house in the Tiilimäki neighbourhood of Munkkiniemi, Helsinki, which Alvar Aalto designed during 1955–56 to be the studio of his architect bureau. Due to a large number of commissions, the office needed more space in which to work. The studio is said to be one of his best buildings from the 1950s. Near the studio there is also Villa Aalto, the home (and previous office) of the Aaltos. Both the studio and the Villa are now part of the Alvar Aalto Museum, and they are open to the public. The Alvar Aalto Academy and Alvar Aalto Museum Architectural Heritage Department are housed in Studio Aalto. Architecture The building is designed to be used as an architect's office. It is not a conventional office building. Aalto is reported to have said that “architectural art can not be created in an office-like environment.” The façade is built in plain style, in white-painted, lightly rendered brickwork. The closed-in mass of the building conceals a garden shaped like an amphitheatre in its inner courtyard. The slender mass of the office wing is in white-painted, lightly rendered brickwork. From the working space upstairs, large windows give a view to both east and west. An extension was built in 1963, with a kitchen and a dining space. These two were referred to as “the taverna”. In the courtyard there is an amphitheatre-like small space, the steps being built out of natural slate. Alvar Aalto ran the office until his death in 1976. After that, the office continued under the leadership of Elissa Aalto until 1994. The building came into the custodianship of the Alvar Aalto Foundation in 1984 and today it houses the Alvar Aalto Foundation, the Alvar Aalto Academy and the Alvar Aalto Museum Architectural Heritage. Gallery References External links Studio Aalto on the Alvar Aalto Foundation website ISTV: Alvar Aallon ateljee avasi ovensa vierailijoille (‘Studio Aalto opened its doors to visitors’ (video)) Media related to Studio Aalto at Wikimedia Commons
Atelier d'Alvar Aalto

L'Atelier d'Alvar Aalto est un bâtiment situé à Helsinki en Finlande. Le bâtiment a été conçu par Alvar Aalto. Histoire La maison conçue par Alvar Aalto est située au 20, rue Tiilimäki, dans le quartier de Munkkiniemi à Helsinki. Le bâtiment est l'un des quatre sites du musée Alvar Aalto. Architecture Galerie Références Annexes Liste de bâtiments conçus par Alvar Aalto Liens externes Site officiel Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d’Helsinki