NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Irjanne kyrka

Irjanne kyrka (finska: Irjanteen kirkko) är en historisk träkyrka i Euraåminne kommun i det finländska landskapet Satakunta. Kyrkan är den äldsta träkyrkan i landskapet och den ligger i byn Irjala. Kyrkan ägs av Euraåminne församling som tillhör Åbo ärkestift. Kyrkan utgjör en kulturmiljö av riksintresse och är därför skyddad enligt lag. Historia och arkitektur Irjanne kyrka, som är en typisk långhuskyrka, byggdes 1731 och kyrkans klockstapel i barockstil är byggd 1758. Kyrkklockorna är från 1741 och 1794. Irjala kyrka har ett spåntak och de yttre väggarna har målats med rödmylla. Kyrkan har ingen orgel eller värmesystem. Det har funnits ett bönehus i Irjanne redan på 1200-talet. Irjanne kyrka står på samma plats på kyrkbacken där de två så kallade Nedre Satakunta offerkyrkorna en gång funnits. På kyrkbacken finns också en minnessten över fältmarskalk Åke Tott, som avled i Lavila i Euraåminne. Kyrkans altartavla föreställer Jesu sista måltid och har målats på 1700-talet av okänd konstnär. Porträtt av nio apostlar finns utförda i predikstolen av euraåminnebon Viktor Stenius år 1891. Till kyrkans inredning hör också ett votivskepp från 1800-talet som tillsammans med votivskeppet i Hattula kyrka är det enda i Norden som är gjort av papper. Källor
Église de Kiukainen

L'église de Kiukainen (en finnois : Kiukaisten kirkko) est une église située à Eura en Finlande. Architecture L'église est conçue par l'architecte Job Höckert. Le retable est peint par Felix Frang. Ses vitraux sont dus à Lauri Ahlgrén. Références Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église de Lavia

L'église de Lavia (finnois : Lavian kirkko) est une église luthérienne située dans le quartier de Lavia à Pori en Finlande. Présentation Galerie Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Loppi Old Church

The Loppi Old Church (Finnish: Lopen vanha kirkko; Swedish: Loppis gamla kyrka), also known as St. Bridget Church (Finnish: Santa Pirjon kirkko; Swedish: Sankta Birgittakyrkan), is the 17th-century wooden church located in the Loppi municipality in Kanta-Häme, Finland. The church was named after the Swedish patron saint Saint Bridget. The type of the church is a long church without a tower, and its interior is covered by a plate barrel vault. The exact age of the church is not known for sure, as the documents that probably state its age were destroyed in the fire of the newer church. It has been speculated that it could have been built as early as the turn of the 15th and 16th centuries. However, 1665 and 1666 have been determined as the last growth period of its wall logs, based on which the church's estimated completion date has been determined. According to local folklore, Kaakkomäki of Loppi was inhabited by a giant devil in ancient times. When the old church was built, the devil tried to disrupt the construction and became enraged when the church bells rang. The devil tried to destroy the church bell tower and threw it with a large rock. However, the rock flew over the church to Tiirinkallio on the shore of Lake Loppijärvi, from where the rock was combed into the lake. The old church hill, where the church is located, belongs to the nationally significant built cultural environments defined by the Finnish Heritage Agency. On the church hill there is, among other things, the grave monument of the Finnish archaeologist and explorer Sakari Pälsi (1882–1965). Sources Further reading Haapio, Markku; Luostarinen, Laura (1980). Suomen kirkot ja kirkkotaide (in Finnish). Vol. 2. Lieto: Etelä-Suomen kustannus. ISBN 9519064281. References External links Media related to Loppi Old Church at Wikimedia Commons Loppi Old Church at Lopen seurakunta (in Finnish)
Sankta Birgittakyrkan, Loppis

Sankta Birgittakyrkan eller Loppis gamla kyrka (finska: Santa Pirjon kirkko eller Lopen vanha kirkko) är en historisk träkyrka i Loppis i det finländska landskapet Egentliga Tavastland. Kyrkan har antagligen uppförts på 1660-talet. Kyrkan ligger på en hög kulle nära Loppis kyrkby. Kyrkan är helgad åt Heliga Birgitta. Sankta Birgittakyrkan används av Loppis församling. Församlingen har också en annan kyrka i kommunen; Loppis kyrka. Loppis gamla kyrka tillhör värdefulla byggda kulturmiljöer av riksintresse och är därmed skyddad enligt lag. Bredvid kyrkan finns Loppis hembygdsmuseum. Historia och arkitektur Sankta Birgittakyrkan är en liten träkyrka byggd i timmer med pärttak. Man vet inte exakt när kyrkan byggdes eftersom gamla dokument som troligen omnämner kyrkan förstördes i en brand år 1880. Man trodde först att kyrkan kunde ha byggts redan vid sekelskiftet 1400-1500 men enligt senaste forskningen har man fastställt att timmer i kyrkväggarna är från omkring 1665-1666. Omkring kyrkan finns en gammal begravningsplats. Idag kvarstår endast endast släkten Törnes minnesmärke och Sakari Pälsis grav av den gamla gravgården. Kyrkan användes för gudstjänster regelbundet fram till år 1805. Nuförtiden ordnar församlingen bönestunder i kyrkan en gång per veckan. Kyrkan har ingen elektricitet eller orgel vilket begränsar användning av kyrkan. Källor
Église de Piippola

L'église de Piippola (en finnois : Piippolan kirkko) est une église située dans le village Piippola de la municipalité de Siikalatva en Finlande. Description Conçue par l'architecte Simon Silvén, l'église est inaugurée le 1er janvier 1771. Elle reçoit alors le nom d'église de Madeleine. La rénovation de 1888 donnera à l'église son style néogothique et l'on effacera les fresques murales de Mikael Toppelius. L'orgue à 15 jeux est livré en 1959 par la fabrique d'orgues de Kangasala. Le retable représentant Jésus frappe à la porte est peint en 1910 par Kaarlo Metsävainio. La restauration de 1999–2000 gardera la chaire et ses décorations de 1779. Références Liens externes (fi) « Piippolan kirkko », Kirjasto Virma (consulté le 27 avril 2015) Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Ancienne église de Pomarkku

L'ancienne église en bois de Pomarkku (en finnois : Pomarkun vanha puukirkko) est une église luthérienne située à Pomarkku en Finlande. Présentation Notes et références Voir aussi Articles connexes Église de Pomarkku Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Liens externes Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église de Punkalaidun

L’église de Punkalaidun (finnois : Punkalaitumen kirkko) est une église luthérienne située à Punkalaidun en Finlande. Architecture Références Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Purmo kyrka

Purmo kyrka är en träkyrka i Purmo i Pedersöre kommun i Österbotten. Den används främst av Purmo församling. Kyrkan är vackert belägen i centrum av Sisbacka i Purmo. Den används främst för gudstjänster, kyrkliga förrättningar och konserter. Historia Hösten 1772 tog purmoborna i bruk sin nybyggda korskyrka i trä. Man antar att Antti Hakola från Alahärmä var byggmästaren. Församlingen fortsatte dock att fungera som kapell under Pedersöre fram till år 1867. Purmo kyrka är i utmärkt skick efter den senaste invändiga renoveringen år 1999. Inventarier Altartavlan, som målats av Sigvard I. Hedman från Uleåborg, bär årtalet 1828. Den föreställer Jesus på korset. Under denna finns en mindre tavla med nattvarden som motiv. Ovanför dörren till sakristian finns den gamla altartavlan från 1747, kyrkans äldsta föremål, med Guds namn som motiv. Tavlan är troligen en gåva från moderförsamlingen. Predikstol och altaruppsats är sannolikt gjorda av mästersnickaren Johan Johansson Jofs från Ytteresse. Stora ljuskronan har köpts 1775 ”Gudi till ära och Överpurmo kyrka till prydnad” av ett antal församlingsbor. Votivskeppet, med årtalet 1774, sägs vara gjort av byggmästare Klubb i Pedersöre. Mellan östra och södra korsarmen finns stora ljusstaken inköpt av Jonas Storbacka år 1840. År 1969 invigdes orgeln, som är byggd av Hans Heinrich och har 22 stämmor. Den gamla lybeckska fasaden har bibehållits. Kyrkklockorna uppges vara gjorda i Stockholm av Johan Jac. Mårtensson år 1776. Storklockan har följande bibliska inskription: O land, land, land! Hör Herrens ord! På lillklockan kan man läsa bl.a. följande: När du hör mitt gälla ljud, lyd Guds ord i tro på Gud, som dig skapat återlöst med sitt blod och är din tröst. Externa länkar Purmo kyrka på Purmo församlings hemsida Referenser
Église de Sotkamo

L'église de Sotkamo (en finnois : Sotkamon kirkko) est une église luthérienne située à Sotkamo en Finlande. Présentation L'église est construite entre 1860 et 1870. La construction a lieu pendant les années de famine, pendant lesquelles un quart de la population de Sotkamo, dont le prêtre, meurt de faim. L'église est inaugurée en août 1870. Le retable représentant la résurrection de Jésus est peint en 1877 par Severin Falkman. L'orgue à 21-jeux est fabriqué en 1928 par la fabrique d'orgues de Sotkamo. Références Liens externes Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Église de Veteli

L'église de Veteli (en finnois : Vetelin kirkko) est une église située à Veteli en Finlande. Description L'édifice est conçu par Carl Ludvig Engel et construit sous la direction de Heikki Kuorikoski. L'orgue principal à 27 jeux est réalisé en 1939 par la fabrique d'orgues de Kangasala. En 1979, la fabrique livrera aussi des orgues à 11 jeux. Dans la cour, on peut voir de nombreux mémoriaux dont la statue aux héros de la guerre d'Ilmari Wirkkala. Article connexe Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Références Liens externes Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Vuotalo

Vuotalo est un centre culturel situé à Vuosaari à Helsinki en Finlande. Présentation Le bâtiment a été conçu par Mikko Heikkinen et Markku Komonen et achevé en 2001. Vuotalo est construit au nord de la place Mosaiikkitori , près du centre commercial Columbus, de la station de métro Vuosaari, de la salle de sport Vuosaari et du lycée de Vuosaari. Il abrite la bibliothèque de Vuosaari, ainsi que les installations de loisirs musicaux et d'arts visuels de l'institut des travailleurs et du Centre des affaires culturelles, ainsi qu'une salle de spectacles de théâtre et de danse. Le rez-de-chaussée abrite la bibliothèque de Vuosaari, le café Pokkari et un point de vente de Lippupiste Oy. La galerie Valoisa et la salle Vuosali de 320 places sont situées au rez-de-chaussée du bâtiment. Le bureau du Centre culturel d'Helsinki et l'institut des travailleurs d'Helsinki se trouvent au premier étage. L'institut des travailleurs dispose aussi d'installations dans la passerelle commune entre Vuotalo et le Lycée de Vuosaari. Références Voir aussi Liens externes Site officiel Articles connexes Portail d’Helsinki Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la culture
Estadio Väinölänniemen

El Väinölänniemen stadion es un estadio de atletismo y fútbol en la ciudad de Kuopio en Finlandia, que fue inaugurado en 1923. El estadio ha sido la sede del KuPS. Historia Fue inaugurado en 1923 y el Kuopion Palloseura jugó ahí sus partidos en casa desde la década de los años 1930 hasta 2005 cuando terminaron las obras de renovación del Estadio Central y el equipo se trasladó a jugar allí. Equipos locales como Koparit, Kuopio Elo, Kings Kuopio, Kuopio Steelers, Kuopio Rugby Club y Kuopio MimmiFutis también han jugado ahí. Aunque el KuPS ya jugaba allí sus partidos en casa en la década de los años 1920.​ Paavo Nurmi ha batido dos récords mundiales en el estadio, el de 2000 metros en 1927 y el de 10000 metros en el otoño de 1924.​ En 1951 el campo fue renovado y convertido en un campo de césped a gran escala, y el estadio fue renovado en 1980. El campo de césped natural del estadio está regado por un sistema de riego automático e iluminado por cuatro torres. En la última temporada de Veikkausliiga del estadio en 2005 la capacidad de las tribunas era de 9.800 asientos, de los cuales 1.500 en la tribuna principal cubierta, 1.200 en la tribuna trasera cubierta, 1.100 en las tribunas de tubos móviles y 6.000 asientos en las tribunas curvas. El estadio cuenta con un marcador Polarpro de 6,6 × 19 metros.​ Dado que el estadio está situado en un promontorio rodeado por Kallavesi, el frío permanece hasta bien entrada la primavera. Esto siempre ha sido un desafío para el cuidado del césped. Por ejemplo, cuando el KuPS jugaba en Väinölänniemi era común que el campo no estuviera en buenas condiciones hasta mediados del verano, cuando la temporada ya estaba en marcha. Registros El récord de espectadores del estadio es oficialmente de 6.787 en el partido entre KuPS y Kuopio Elo en 1969. Sin embargo, se estima que el número real de espectadores para el partido habría sido de casi 8.000. Algunas fuentes afirman también que habría 8.000 espectadores en el partido internacional entre Finlandia y Yugoslavia en agosto de 1989. Según el Football Book de 1989, la asistencia del partido fue de 6.386 personas. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio Väinölänniemen.
Väinölänniemen stadion

Väinölänniemen stadion – wielofunkcyjny stadion w Kuopio, w Finlandii. Został otwarty w 1923 roku. Może pomieścić 2543 widzów. Väinölänniemen stadion został otwarty w 1923 roku. Obiekt położony jest na niewielkim półwyspie, niemal ze wszystkich stron otoczony przez jezioro Kallavesi. W przeszłości przez długi okres na obiekcie występowali piłkarze klubu KuPs. W okresie użytkowania obiektu zespół ten pięciokrotnie zdobył tytuł mistrza kraju (w latach 1956, 1958, 1966, 1974 i 1976). W 2005 roku drużyna ta przeniosła się jednak na gruntownie zmodernizowaną Magnum Arenę. Na obiekcie czterokrotnie (w latach 1976–1989) zagrała także piłkarska reprezentacja Finlandii. Ponadto obiekt gości również imprezy lekkoatletyczne; w latach 20. XX wieku na tym stadionie dwa rekordy świata pobił Paavo Nurmi: 31 sierpnia 1924 roku w biegu na 10 000 m (30:06,2) oraz 18 czerwca 1927 roku w biegu na 2000 m (5:24,6). Od 1980 roku stadion wyposażony jest w sztuczne oświetlenie. Przypisy
Manoir de Westerkulla

Le manoir de Westerkulla (finnois : Westerkullan kartano) est un manoir historique situé dans le quartier Länsimäki de Vantaa en Finlande. Histoire Le manoir a été formé en 1630 à partir des quatre fermes de l'époque. Le manoir a régné librement de 1633 jusqu'en 1683, date à laquelle le manoir a été transformé en ferme équestre royale. La ferme a été achetée comme ferme héritée en 1797. Le manoir est mentionné pour la première fois dans des documents de l'année 1587. Mais son histoire commence en fait en 1626, lorsqu'il fut accordé comme fief par le noble de Livonie Reinhold Wunsch. Son petit-fils Adan Johan Wunsch aurait commis un meurtre et aurait été le mouton noir de la famille. Il a vendu la ferme pour 300 pièces d'argent au seigneur du comté d'Uusimaa et du Häme, le baron Axel Rosenhan. Le manoir a été déserté pendant la grande colère. Il a été repris par Gabriel August Hagelberg en 1791, dont les descendants, sous le nom de Hagelstam, l'ont possédé et bien entretenu pendant 113 ans. Le propriétaire du manoir dans les années 1870 était Jarl August Hagelstam, qui était le trésorier de la municipalité rurale d'Helsinki. Architecture En 1826, le corps principal et les dépendances du manoir sont détruits par un incendie. Au même moment, un bâtiment carré au milieu de la cour, construit en pierre, qui servait de cave à poudre, explose. Le nouveau bâtiment principal en rondins a été achevé en 1826–1827. Il y a huit chambres dans le bâtiment, auxquelles s'ajoutent trois chambres à l'étage sous le toit mansardé. L'entrée était du côté nord. Cependant, la maison est devenue exiguë, donc une dépendance plus courte mais plus large a été construite sur le côté oriental du bâtiment en 1875. En 1915, une petite pièce a été construite entre les bâtiments pour relier l'annexe au bâtiment principal. Le manoir au XXIe siècle Les champs de la ferme sont toujours en culture. Les propriétaires actuels sont les familles Thuring et Ackermann. La zone du manoir a une importance culturelle et historique, et c'est aussi une zone de loisirs pour les habitants des environs, entre-autres, les habitants de Länsimäki et Mellunmäki. Références Voir aussi Liens externes Articles connexes Lieux et monuments de Vantaa Portail de la Finlande Portail des châteaux
Westerkulla gård

Westerkulla gård är en herrgård i östra Vanda i det finländska landskapet Nyland. Historia Westerkulla gård bildades 1626 genom sammanslagning av tio hemman, donerade till Reinhold Wunsch. Gården, som senare ägts av bland andra släkterna Rosenhane, Burtz, Armfelt, Anckarsvärd, Hagelstam, Sivén och (sedan 1924) Thuring, åtnjöt säterifrihet från 1633, reducerades 1683 och ombildades till säterirusthåll samt köptes till skatte 1797. Byggnaderna på gårdscentrum förstördes i en häftig eldsvåda 1826 då en krutkällare exploderat. Efter branden byggdes en ny huvudbyggnad, och 1875 uppfördes ett hus i närheten så att byggnadernas fasader på trädgårdssidan kom i linje med varandra. Byggnaderna förenades 1915, enligt ritningar av arkitekt Jarl Eklund, till ett ståtligt corps-de-logi. Gårdens totalareal är i dag omkring 350 hektar, varav 180 hektar åker. Från Westerkulla gård har utbrutits det område på vilket stadsdelen Västerkulla är belägen. Källor Västerkulla i Uppslagsverket Finland (webbupplaga, 2012). CC-BY-SA 4.0
Ympäristötalo

Ympäristötalo est un bâtiment du quartier de Karjasilta de la ville d'Oulu en Finlande. Description L'immeuble de bureaux héberge les services techniques de la ville d'Oulu. Le bâtiment, dont la construction s'est achevée à l'été 2011, a été conçu par le cabinet d'architectes Vauhtiviiva, avec Juha Pasanen en tant que concepteur en chef et Asko Kilpeläinen et Jyri Kotilainen en tant qu'architectes du projet. La façade du bâtiment de cinq étages est en acier Corten résistant aux intempéries Galerie Articles connexes Subdivisions de Oulu Liens externes Références Portail de la Finlande Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Paljakka

Paljakka est une petite station de sports d'hiver située en Finlande, sur le territoire de la commune de Puolanka, dans la région du Kainuu. Domaine skiable Le dénivelé maximal est de 190 mètres. La plus longue piste mesure 1 400 mètres. Notes et références Annexes Article connexe Liste des stations de sports d'hiver en Finlande Liens externes (fi) Le site officiel de la station (en) Paljakka sur le site de l'association des domaines skiables finlandais (en + fr) Paljakka sur le site Skiresort Portail des sports d’hiver Portail du ski Portail de la Finlande
Riddarparken, Villnäs

Riddarparken (finska: Ritaripuisto) är en park och minnesmärkesområde i Villnäs i Masko kommun i det finländska landskapet Egentliga Finland. Parken är belägen nära Villnäs slott, som ägdes av släkten Mannerheim, bredvid Villnäs kyrka. Marskalken av Finland, Gustaf Mannerheim föddes på slottet. Historia och arkitektur Parken grundades för att hedra minnet av Mannerheimkorsets riddare och finländska krigsveteraner. I mitten av parken finns en hederssten i formen av ett riddarkors, och alla 191 Mannerheimkorsets riddare har sin egen minnessten av svart granit från Kuru i Riddarparken. Parken grundades efter initiativ av kommundirektör Pekka Määttänen. Riddarparken ritades av arkitekten Bey Heng och omfattar cirka 3400 kvadratmeter. Byggarbetet inleddes i september 2006 och övervakades av Museiverket. Tiotals företag och hundratals privatpersoner donerade pengar för att bygga Riddarparken. Parken öppnades den 2 juni 2007 som ett samarbetsprojekt för det självständiga Finlands 90-årsfest. Bilder Källor
Syd-Konnevesi Nationalpark

Syd-Konnevesi Nationalpark (finsk: Etelä-Konneveden kansallispuisto) ligger i det finske søland ved grænsen til regionerne Central Finland og det nordlige Savonia, i kommunerne Konnevesi og Rautalampi . Parken består af øer i den sydlige del af Konnevesisøen og en omfattende kontinuerlig fastlandsstrækning på søens østbred. Nationalparken ligger syd for hovedvej 69 og nordvest for motorvej 9. I parken kan besøgende nyde søens brede åbne farvande i en båd eller kano gennem en labyrint af øer blandt glatte gletsjerslebne klipper og lodrette klippevægge. I det klare vand kan man få et glimt af de dybder, der er domænet for vilde ørreder . Du kan også vandre fra planterige skove til høje klipper for at få udsigt over fiskeørnens storslåede landskab. Jyväskylä Universitet har en forskningsstation i Konnevesi, som er blevet berømt for eksperimentel økologi, både på landjorden og i vandet. Kilder og henvisninger
Southern Konnevesi National Park

Southern Konnevesi National Park (Finnish: Etelä-Konneveden kansallispuisto) is situated in the Finnish Lakeland on the border of the regions Central Finland and Northern Savonia, in the municipalities of Konnevesi and Rautalampi. The park includes islands in the southern part of Lake Konnevesi and an extensive continuous stretch of mainland on the lake's eastern shore. The national park is located to the south of main road 69 and to the north-west of highway 9. In the park visitors can enjoy the wide open waters of the lake in a boat, or canoe through a maze of islands among smooth glaciated rocks and vertical rock walls. In the clear water, you will be able to catch a glimpse of the depths that are the domain of wild brown trout. You can also trek from herb-rich forests to high cliffs for a view over the magnificent landscape of the osprey. University of Jyväskylä has a Research Station at Konnevesi. Konnevesi Research Station has become famous on experimental ecology, both on terrestrial and aquatic one. References
Parc national de Konnevesi Sud

Le parc national Konnevesi Sud (en finnois : Etelä-Konneveden kansallispuisto) est un parc finlandais créé en 2014. Il est situé dans la région des Lacs, sur la frontière des régions de Finlande centrale et de Savonie du Nord, dans les municipalités de Konnevesi et Rautalampi. Description D'une superficie assez réduite (15 km2), le parc comprend des îles dans la partie sud du Lac Konnevesi et un vaste détroit sur le lac de la rive orientale. Le parc national est situé au sud de la route principale 69 et au nord-ouest de la route nationale 9. Dans le parc, les visiteurs peuvent profiter des grandes étendues d'eau en bateau, en canoë ou à travers un labyrinthe d'îles entre rochers d'origine glaciaire et parois rocheuses verticales. Les eaux étant très claires, on peut apercevoir la truite brune. Des randonnées sont possibles sur les hautes falaises afin d'observer les magnifiques paysages. L'université de Jyväskylä a une station de recherche à Konnevesi. La station de recherche Konnevesi est devenue célèbre sur d'écologie expérimentale, à la fois terrestre et aquatique. Références Portail de la conservation de la nature Portail de la Finlande
Nationaal park Etelä-Konnevesi

Nationaal park Etelä-Konnevesi (Fins: Etelä-Konneveden kansallispuisto/ Zweeds: Södra Konnevesi nationalpark) (Nederlands (letterlijk): Zuid-Konnevesi) is een nationaal park in Pohjois-Savo en Keski-Suomi in Finland. Het park werd opgericht in 2014 en is 15 vierkante kilometer groot. Het landschap bestaat uit bossen, rotsen, kliffen en eilandjes in het zuidelijke deel van het Konnevesi-meer en op de oostelijke oever ervan. In het park leeft visarend en forel. Externe links officiële website nationaal park officiële brochure nationaal park officiële kaart nationaal park