NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Národní park Oulanka

Národní park Oulanka (finsky Oulangan kansallispuisto) je chráněné území ve Finsku ležící v regionu Koillismaa jižně od polárního kruhu. Patří k nejstarším národním parkům v zemi; byl založen v roce 1956 a jeho území bylo rozšířeno v letech 1982 a 1989, v roce 2002 ho Světový fond na ochranu přírody zařadil na seznam PAN Parks. Rozkládá se na území provincií Severní Pohjanmaa a Laponsko nedaleko města Kuusamo a zaujímá rozlohu 270 km² (z toho jádrová zóna tvoří 129,24 km²). Zasahuje až ke státní hranici s Ruskem, kde na něj navazuje národní park Paanajärvi. Maximální nadmořská výška činí 380 m. Národní park je porostlý převážně původními borovými a smrkovými lesy, v jeho severní části se nacházejí rašeliniště. Protéká jím řeka Oulankajoki s četnými zátočinami a peřejemi, z nichž nejproslulejší jsou Kiutaköngäs. Roste zde okolo pěti set rostlinných druhů, mezi nimi střevíčník pantoflíček. Představiteli místní fauny jsou medvěd hnědý, rosomák sibiřský, rys ostrovid, los evropský, lasice hranostaj, orel skalní, tetřev hlušec, sojka zlověstná, skorec vodní nebo losos obecný. Park patří k nejoblíbenějším turistickým cílům ve Finsku: je využíván k lyžování i raftingu, vede jím stezka Karhunkierros (Medvědí cesta), návštěvníkům jsou k dispozici četná tábořiště i dřevěné útulny. Sběr hub a lesních plodů je povolen, k rybolovu je třeba zvláštní licence. Park je ve správě státní organizace Metsähallitus a nachází se v něm výzkumné středisko, které provozuje Univerzita v Oulu. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Národní park Oulanka na Wikimedia Commons European Geography Association Archivováno 12. 4. 2019 na Wayback Machine.
Parco nazionale di Oulanka

Il parco nazionale di Oulanka (in finlandese:Oulangan kansallispuisto ) è un parco nazionale della Finlandia, nella Provincia di Oulu e nella Provincia della Lapponia. È stato istituito nel 1956, ampliato nel 1982 e nel 1989 e occupa una superficie di 270 km². Note Voci correlate Aree naturali protette della Finlandia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale di Oulanka Collegamenti esterni Parco nazionale di Oulanka su www.outdoors.fi Parco nazionale di Oulanka su www.luontoon.fi
Nationaal park Oulanka

Nationaal Park Oulanka (Fins: Oulangan kansallispuisto/ Zweeds: Oulanka nationalpark) is een Fins nationaal park en ligt ten dele in de provincie Oulu en ten dele in Fins Lapland. Het park werd in 1956 gesticht en het beslaat de hoogvlakte tussen Kuusamo en Salla (oppervlakte van 270 km). In het oosten grenst het aan het in 1992 opgerichte Nationaal Park Paanajärvi in de Russische deelrepubliek Karelië. Ontstaan Oulanka werd oorspronkelijk bevolkt door de Saami (Lappen). De Finnen kwamen hier pas tegen het eind van de 17e eeuw. Jacht en visserij waren de voornaamste middelen van bestaan. Voedsel voor het vee werd vergaard van de natuurlijke weiden aan de rivier, terwijl de graslanden langs de beekjes werden ingedamd om een betere opbrengst te bereiken. Tegenwoordig worden de oude werkwijzen toegepast door vrijwilligers die de weiden verzorgen. De in het park nog in gebruik zijnde oude blokhutten en rendierafscheidingen zijn de stille getuigen van de traditionele landbouw in dit gebied. Kenmerken In het nationaal park is het uitgebreid genieten van de natuur, kanovaren, kamperen en zeker lange wandeltochten maken. Naast de Oulankakloof (een kloof met steile wanden) is er ook een uitzichtpunt genaamd Ristikallio (kruisrots), zo genoemd vanwege de typische vorm. Bekende stroomversnellingen in de rivier de Oulankajoki zijn de Taivalköngäs, waar een hangbrug overheen gaat, en de Kiutaköngäs, die door een kloof van roodbruine rotssteen schuimt. Routes Een van de bekendste wandelingen is het zogeheten Berenpad (Karhunkierros), welke een lengte heeft van 80 km. De route is voorzien van gratis trekkerhutten, schuilplaatsen en kampvuurtjes. De route wordt gedaan op 5 of 6 dagen. Naast de Berenroute is er ook de Ristikallioroute van 30 km, de kleine Berenroute (pieni Karhunkierros) van 9 km en de Keroharjuroute van 14 km. Externe links officiële website nationaal park officiële brochure nationaal park brochure Fins-Russische parken Oulanka-Paanajärvi
Park Narodowy Oulanka

Park Narodowy Oulanka (fiń. Oulangan kansallispuisto) położony jest we wschodniej Finlandii przy granicy z Rosją. Leży na terenie regionów Laponia i Ostrobotnia Północna. Od strony rosyjskiej do parku przylega Park Narodowy „Paanajarwi”. Założony w roku 1956 park był poszerzany w 1982 i ponownie w 1989 roku i obecnie zajmuje obszar 290 km². Krajobraz parku tworzą głównie lasy sosnowe, poprzecinane dolinami rwących rzek i potoków. Przez park przebiega słynny fiński pieszy Szlak Niedźwiedzia (Karhunkierros, 82 km długości) oraz tzw. Mały Szlak Niedźwiedzia (Pieni Karhunkierros, 12 km). Przypisy
Oulanka nationalpark

Oulanka nationalpark (fi. Oulangan kansallispuisto) är en nationalpark i området Koillismaa i nordöstra Finland, i Kuusamo och Salla kommuner nära polcirkeln och Ruka. Nationalparken etablerades 1956. Den utvidgades 1982 och 1989 och har nu en yta på 290 km². Oulanka är en av de mest besökta nationalparkerna i Finland. En av landets mest kända vandringsleder, den 80 kilometer långa Björnrundan (fi. Karhunkierros) som märktes ut i terrängen 1936–37 går genom nationalparken. I en mindre sjö (Rytilampi) i nationalparken hittades 2006 en isolerad population av småspigg (Pungitius pungitius). Fisken når här en längd av upp till 11 cm. Källor Externa länkar Oulanka nationalpark på utinaturen.fi
Folkhälsan Solvalla idrottsinstitut

Folkhälsan Solvalla idrottsinstitut är en kursgård för idrottsledare i Noux i Esbo i Finland. Det grundades 1938 av den finlandssvenska idrottsrörelsen. Det ligger på östra stranden av Noux Långträsk. Institutet ägs av Samfundet Folkhälsan i Svenska Finland. Solvalla Stiftelse var ursprunglig ägare. År 1996 övergick kursgården i Svenska folkskolans vänners ägo, varefter den 1997 övertogs av bolaget Solvalla-Finns Ab och samordnades med Finns folkhögskola, med Solvalla stiftelse och Svenska folkskolans vänner som ägare. Sedan 2011 ägs Solvalla idrottsinstitut av Folkhälsan utbildning Ab, som också äger Norrvalla idrottsinstitut och Norrvalla folkhögskola i Vörå. Den första byggnaden, Lilla Solvalla, invigdes 1941 och nuvarande huvudbyggnad 1953. År 1982 togs en idrottshall för inomhusidrotter i bruk och 2001 en ny idrottsplan. Solvalla idrottsinstitut ger grundutbildning och vidareutbildningskurser för idrottsledare och utbildning i äventyrs- och friluftspedagogik. Det erbjuder också läger och andra friluftsevenemang. Källor Folkhälsan Solvallas webbplats Artikeln Solvalla idrottsinstitut i Uppslagsverket Finland
Gatorade Center

Gatorade Center (finsky Turkuhalli, švédsky Åbohallen) je krytá multifunkční sportovní hala ve finském Turku. Byla prvním stadionem ve Finsku s kapacitou větší než 10 000 diváků, a to až do roku 1997, kdy došlo k otevření Hartwall arény . Hala je využívána prioritně pro lední hokej a je domovským stadionem TPS Turku, konají se zde ale také koncerty a jiné akce, například Maata Näkyvissä Festival. Stadion byl hlavním dějištěm Mistrovství světa v ledním hokeji v roce 1991 a spolupořadatelem v letech 1997 a 2003 . Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Gatorade Center na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gatorade Center na Wikimedia Commons Oficiální stránka stadionu
Gatorade Center

Das Gatorade Center ist eine Multifunktionshalle in der finnischen Stadt Turku. Sie wird hauptsächlich für Eishockeyspiele genutzt und ist die Heimarena des TPS Turku. 2016 wurde die Halle in Gatorade Center umbenannt. Geschichte Das Gebäude wurde im Jahr 1990 als Typhoon Arena eröffnet und bietet Platz für 11.820 Zuschauer. Sie ist 135 Meter lang, 110 Meter breit und 40 Meter hoch. Neben Eishockey wird die Halle auch für Konzerte und Opern genutzt. Das Gatorade Center wurde von der Firma Casagrande ja Haroma Oy entworfen und kostete 145 Mio. Finnmark (24,4 Mio. Euro). Davon bezahlte die Stadt Turku 95 Mio. Finnmark (16 Mio. Euro). Den Namen Elysée Arena erhielt die Halle im Sommer 1994 nach einer Renovierung, als sie nach ihrem Hauptsponsor benannt wurde. In den Jahren 1996 und 1997 wurde die Halle um einen Anbau erweitert, der einen zweiten Eingang, 28 neue V.I.P.-Boxen und Platz für ein neues Restaurant und eine neue Vorhalle enthielt. Die Arena war einer von drei Spielorte der Eishockey-Weltmeisterschaft der Herren 2003. 2017 fand in ihr die Europeade, das größte europäische Trachten- und Folklorefestival, statt. Galerie Weblinks Offizielle Website (englisch, finnisch) Stadioninfos und Bilder Konzertliste der Turkuhalli, der Elysée Arena, der HK-areena und der Gatorade Center (englisch)
HK-areena

La HK-areena (anciennement nommée Élysée Arena, Typhoon et Turkuhalli) est une salle polyvalente du quartier Artukainen à Turku en Finlande. Elle a été construite en 1965. La patinoire La patinoire accueille notamment l'équipe de hockey sur glace du TPS Turku. Le TuTo Turku a aussi joué dans cette enceinte. La patinoire a une capacité de 11 820 spectateurs. Elle a accueilli le Championnat du monde de hockey sur glace 1991 en compagnie du Helsingin Jäähalli et du Hakametsä. Nom Typhoon Arena (1989-1994) Élysée Arena (1994) Turkuhalli (...-...) HK Arena (...-) Liens externes (en) Fiche sur www.hockeyarenas.net Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du hockey sur glace Portail de la Finlande
HK-areena

De HK-areena (ook Turkuhalli, Typhoon of Elysée Arena) is een ijshal in de Finse stad Turku. De hal wordt voornamelijk gebruikt voor ijshockey en is de thuisbasis van ijshockeyclub TPS. Ook worden er regelmatig concerten georganiseerd. Zo traden hier onder andere Roxette, Johnny Cash, Lenny Kravitz en Elton John op. In 2006 werd de hal hernoemd naar Turkuhalli, in 2010 werd dit met de komst van een nieuwe hoofdsponsor, HKScan, veranderd in HK-areena In de hal werden ook verschillende grote wedstrijden georganiseerd, onder meer een aantal wedstrijden van het Wereldkampioenschap ijshockey voor mannen in 1991, 1997 en 2003. De hal werd gebouwd tussen 1989 en 1990 en kostte 145 miljoen Finse mark (24 miljoen euro). In 1997 werd de hal gerenoveerd en biedt nu plaats aan 11.820 personen. Externe link (fi) (en) Officiële website
Gatorade Center

Gatorade Center (znana również jako Elysée Arena, Typhon, Turkuhalli i HK Arena) – hala widowiskowo-sportowa w Turku w Finlandii, otwarta w 1990 roku. W hali odbywają się zawody w hokeju na lodzie oraz koncerty. Jej pojemność wynosi 11 820 osób. Hala była trzykrotnie miejscem rozgrywania spotkań Mistrzostw świata w hokeju na lodzie w latach: 1991, 1997 oraz 2003. Historia Hala została wybudowana na potrzeby Mistrzostw Świata w hokeju na lodzie, podczas których była główną halą rozgrywek. Odbyły się tutaj m.in. mecze fazy grupowej oraz fazy finałowej turnieju. Była pierwszą halą w Finlandii, której pojemność była większa niż 10 tysięcy osób. Dopiero w 1997 większą halę w tym państwie otworzono w Helsinkach – Hartwall Arena. Po opuszczeniu przez Jokerit ligi SM-liiga, jest największą halą w tych rozgrywkach. Halę otworzył 25 listopada 1990 roku pełniący wtedy funkcję ministra transportu, Ilkka Kanerva. Pierwszy mecz hokejowy, który odbył się właśnie w tym dniu rozegrany został pomiędzy TPS Turku, a SaiPą. Hala została odnowiona w latach 1996–1997, podczas renowacji powstało m.in. kolejne wejście, czy też restauracja. Koszt renowacji wyniósł 6 milionów euro. Koncerty W hali odbyły się m.in. koncerty: Enrique Iglesiasa 6 kwietnia 2011 roku w ramach trasy Euphoria Tour Bruce’a Springsteena 7 i 8 maja 2013 roku w ramach trasy Wrecking Ball World Tour Od 1991 odbywa się tutaj największa impreza muzyki chrześcijańskiej w krajach skandynawskich organizowana przez fińskich luteranów – Maata Näkyvissä Festival. Linki zewnętrzne Oficjalna strona hali. turku-areenat.fi. [zarchiwizowane z tego adresu (2018-07-15)].
Gatorade Center

Gatorade Center (tidigare HK-arena, Typhoon Arena, Elysée Arena, Åbohallen fi: Turkuhalli) är en sport- och konserthall i stadsdelen Artukais i staden Åbo i Finland. Hallen byggdes mellan åren 1989 och 1990 efter ritningar av arkitektbyrå Casagrande & Haroma. Arenan är nordens sjätte största inomhusarena, efter Globen, Hartwall Arena, Nokia Arena, Malmö Arena och Scandinavium. Arenan renoverades 1996-97. Hallen är hemmaarena för ishockeylaget TPS. Arenan byggdes för VM i ishockey 1991. Byggnadskostnaderna var cirka 24 miljoner euro (145 miljoner finska mark). Renoveringsarbetena 1996-97 kostade cirka 6 miljoner euro (35 miljoner finska mark). Hallens publikkapacitet är cirka 12 000.
Sallistensuo

Sallistensuo este o arie protejată (arie specială de conservare — SAC, sit de importanță comunitară — SCI) din Finlanda întinsă pe o suprafață de 69,1 ha, integral pe uscat. Localizare Centrul sitului Sallistensuo este situat la coordonatele 62.3697°N 25.3014°E﻿ ()62.3697; 25.3014. Înființare Situl Sallistensuo a fost declarat sit de importanță comunitară în august 1998 pentru a proteja 1 specie de animale. Situl a fost protejat și ca arie specială de conservare în aprilie 2015. Biodiversitate Situată în ecoregiunea boreală, aria protejată conține 5 habitate naturale: Turbării active, Izvoare fino-scandinave și mlaștini produse de izvoare bogate în minerale, Taiga vestică, Păduri fino-scandinave bogate în ierburi cu Picea abies, Mlaștini împădurite. La baza desemnării sitului se află o specie protejată de mamifere: veveriță zburătoare siberiană (Pteromys volans). Note Vezi și Natura 2000 Lista siturilor Natura 2000 din Finlanda
Suomenlinna

Suomenlinna (en finès), o Sveaborg (en suec), és una fortalesa construïda sobre sis illes, a Hèlsinki, la capital de Finlàndia. Es troba inscrita a la llista de Patrimoni Mundial de la Humanitat de la UNESCO des del 1991 i és un lloc molt popular, tant per als turistes com per als autòctons. Inicialment, s'anomenà Sveaborg (Castell de Svea), però els finlandesos van canviar aquesta denominació per l'actual Suomenlinna (Castell de Finlàndia), el 1918, per motius patriòtics i nacionalistes, tot i que encara és a vegades també conegut pel seu nom original. Història La Corona sueca va iniciar la construcció de la fortalesa el 1748 com a protecció contra l'expansió de Rússia. La responsabilitat del treball de la fortificació va ser donat a Augustin Ehrensvärd. El plànol del bastió original de la fortalesa va ser fortament influenciat per les idees de Vauban, l'enginyer militar de l'època, i l'estil basat en els principis del fort en forma d'estrella per fer la fortificació, encara que adaptat a un grup d'illes rocoses. A més de l'illa de la mateixa fortalesa, enfront de fortificacions al continent s'asseguraria que l'enemic no adquirís un cap de platja a partir de la qual atacar. El pla va ser també portar les existències de municions de tot el contingent de l'exèrcit Finès Suec i la Marina Reial Sueca allà. Durant la guerra finlandesa la fortalesa es va rendir a Rússia el 3 de maig de 1808, aplanant el camí per a l'ocupació de Finlàndia per les forces russes el 1809. Referències Enllaços externs Suomenlinna - Lloc web oficial (finès)
Suomenlinna

Suomenlinna (dříve a švédsky nazývaný Sveaborg) je námořní obranná pevnost a název ostrovů, rozkládající se na osmi dodnes obydlených ostrovech před vjezdem do přístavu finského hlavního města Helsinky a má současně i statut předměstí Helsinek. Nachází se ve Finském zálivu v okrese Ullanlinna v Jižním hlavním obvodu (Eteläinen suurpiiri) města Helsinky. Ostrovy Pět ostrovů (Kustaanmiekka, Pikku Mustasaari, Iso Mustasaari, Länsi-Mustasaari a Susisaari) je spojeno několika mosty. Další tři ostrovy jsou Särkkä, Lonna a Pormestarinluodot. Plocha všech ostrovů činí 0,8 km², žije zde kolem 850 obyvatel. Ostrovy jsou přístupné místní městskou lodní dopravou či soukromými dopravci. Historie Pevnost se začala budovat roku 1748 (Finsko bylo tehdy ještě součástí švédského království), když Petr Veliký založil Petrohrad a pevnost Kronštadt a začal si tím nárokovat vliv v Baltickém moři. Pro svůj význam byla pevnost často nazývána Gibraltarem severu. Při obsazení Finska ruskou armádou v roce 1808 připadla pevnost Rusku až po dohodnuté kapitulaci. Součástí Finska se stala až roku 1918, tedy rok po vyhlášení nezávislosti; byla totiž využívána bělogvardějci jako vězení. Ostrovy, které jsou velice snadno dosažitelné z Helsinek, jsou oblíbeným turistickým cílem; na ostrovech existuje několik muzeí (částečně ve volné přírodě), řada umělců zde provozuje svá studia. Své dnešní jméno Suomenlinna (česky Finský hrad) dostala pevnost až po získání nezávislosti, setkat se však lze i s původním švédským názvem Sveaborg (česky Švédský hrad). Roku 1991 byl komplex staveb zařazen na listinu světového kulturního dědictví UNESCO. V umění Americký spisovatel George R. R. Martin napsal jako student povídku o kapitulaci pevnosti, ke které došlo v roce 1808 pod názvem Pevnost (anglicky The Fortress). Povídka byla později publikovaná v prvním dílu sborníku povídek Dreamsongs: Volume 1 v roce 2007. Kniha vyšla v češtině v roce 2018 pod názvem Snové písně, svazek první. Osobnosti Vissarion Grigorjevič Bělinskij (41811–1848), ruský literární kritik Galerie Odkazy Reference Související články Finské muzeum celnictví (Tullimuseo) Královská brána (Kuninkaanportti) Vallisaari Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Suomenlinna na Wikimedia Commons Oficiální stránky (anglicky) Fortress of Suomenlinna – UNESCO World Heritage Centre (anglicky) Right Place Right Time Archivováno 16. 4. 2015 na Wayback Machine., cestovatelský journal, článek o Suomenlinně
Suomenlinna

Fæstningen Suomenlinna (svensk: Sveaborg) nær Helsinki (Helsingfors) i Finland blev påbegyndt i 1748 af Sverige på en gruppe øer tæt ved Helsinkis havn som en beskyttelse mod russisk invasion. Dette lykkedes dog ikke, og den 3. maj 1808 overgav fæstningen sig til russerne, hvilket banede vejen for den russiske annektering af Finland i 1809. Fæstningen blev kraftigt bombarderet under Krimkrigen (1854-1856), og der skete store skader. Fæstningen blev genopbygget og spillede en forsvarsrolle i 1. verdenskrig, hvor fæstningen var en del af de russiske forsvarsværker omkring Sankt Petersborg. Under den finske borgerkrig blev Sveaborg anvendt af de hvide som en fangelejr for røde krigsfanger, der over 1500 fanger døde. Efter krigen omdøbtes fæstningen på finsk til Suomenlinna, ("Finlands borg"). På svensk hedder den stadig Sveaborg. I 1973 blev fæstningen overført til civilt brug, og i dag bor der 900 på øerne, der har 350 arbejdspladser. Det finske søakademi findes også der. Fæstningen blev indskrevet på UNESCOs Verdensarvsliste i 1991. I dag er fæstningen en populær seværdighed og picnicsted, både for folk fra Helsinki og turister. Litteratur Olof af Hällström: Sveaborg Viapori Suomenlinna. The Island Fortress off Helsinki; Anders Nyborg A/S 1986; ISBN 87-85176-25-7 (finsk)(svensk)(engelsk) Referencer Eksterne henvisninger
Suomenlinna

Suomenlinna (finski za "Finska utvrda"), koja je do 1918. bila poznata kao Viapori (finski) ili Sveaborg (švedski za "Sveova utvrda"), je naseljena pomorska utvrda koja se proteže na šest otoka (Kustaanmiekka, Susisaari, Iso-Mustasaari, Pikku-Mustasaari, Länsi-Mustasaari i Långören) u Baltičkom moru, koji su danas dio glavnog finskog grada, Helsinkija. Godine 1991. upisana je na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Europi kao jedinstven primjer europske pomorske utvrde svog doba. Povijest Švedski kraljevi su započeli njezinu izgradnju 1748. godine kako bi se obranili od nadiranja Ruskog Carstva. Njezine utvrde dizajnirao je Augustin Ehrensvärd na kojega je utjecao najpoznatiji francuski graditelj utvrda, Vauban. Stoga ova utvrda ima zvjezdoliki plan i mnoštvo bastiona koji su prilagođeni njezinoj lokaciji na šest otoka. Pored vojnih baraka počeo je nicati i pravi barokni grad s velikim trgom na otoku Iso Mustasaari, po uzoru na pariški Place Vendôme, za vojne časnike. Kako bi se osigurala sigurnost utvrde na kopnu su također izgrađene utvrde kako neprijatelj ne bi mogao grupirati svoju vojsku u eventualnom napadu na Švedsku. Tu je bio smješten cijeli finski garnizon švedske vojske i kraljevska mornarica. Ipak, za Finskog rata, Suomenlinna se predala Rusiji 3. svibnja 1808. godine, kao posljednje švedsko utočište u Finskoj. Nakon toga su Rusi okupirali cijelu Finsku 1809. godine. Rusi su nastavili utvrđivati Suomenlinnu koja je strašno stradala od anglo-francuske flote u Krimskom ratu (1853. – 56.). Rusi su je obnovili i dodatno utvrdili novim topovskim bunkerima. Tijekom Prvog svjetskog rata i Finskog građanskog rata, Suomenlinna je pripala Finskoj 1917. godine i pretvorena je u vojni zatvor. God. 1973. vojska je napustila utvrdu i ona je postala finski zaštićeni spomenik baštine, a na njenim otocima trajno obitava oko 900 stanovnika koji pripadaju gradu Helsinkiju. Tu se još uvijek nalazi Pomorska akademija finske mornarice (Merisotakoulu), ali je uglavnom turistička atrakcija. God. 2009. posjetilo ju je više od 713,000 posjetitelja. Vanjske poveznice Suomenlinna - službena stranica Fotografije Suomenlinne Arhivirana inačica izvorne stranice od 29. ožujka 2006. (Wayback Machine) Utvrde Suomenlinne Arhivirana inačica izvorne stranice od 7. lipnja 2011. (Wayback Machine) Ostali projekti
Suomenlinna

Suomenlinna (z fiń. „Twierdza Fińska”; szw. Sveaborg – „Twierdza Szwedzka”) – twierdza w Helsinkach, położona na grupie sześciu wysp niedaleko brzegu. Dawniej miała za zadanie bronić Helsinek od strony morza. Twierdza utraciła walory militarne, posiada jednak wielkie znaczenie kulturowe jako zabytek historyczny i atrakcja turystyczna. W 1991 r. została wpisana na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Wyspy te mają ok. 800 mieszkańców. Znajduje się na nich również muzeum wojskowe (jednym z eksponatów jest „Vesikko” – okręt podwodny z okresu II wojny światowej), morska szkoła wojskowa oraz wiele restauracji i kawiarni dla turystów. Do Suomenlinny można dotrzeć promem z rynku głównego (Kauppatori). Zobacz też powstanie w twierdzy Sveaborg Bibliografia Oficjalna strona (fiń. • ang. • szw. • ros. • niem. • fr. • hiszp. • jap. • chiń.)
Suomenlinna

Suomenlinna (mai demult numită Viapori, în suedeză Sveaborg) este o fortificație construită la mijlocul secolului XVIII pe mai multe insule de lângă Helsinki, Finlanda. Este denumită și „Gibraltarul Nordului”. Fortificația, proiectată de Augustin Ehrensvärd, a fost înscrisă în anul 1991 pe lista patrimoniului cultural mondial UNESCO. Odată cea mai importantă fortăreață a Balticii, Suomenlinna, astăzi un punct de atracție turistic, este așezată în largul coastei orașului Helsinki, accesibilă ușor cu feribotul prin intermediul curselor zilnice regulate operate de către compania de transport în comun din Helsinki. Vezi și Locuri din patrimoniul mondial
Ressu-Gymnasium

Das Ressu-Gymnasium (finn. Ressun lukio; Spitzname: Snoopy) ist eine finnische Schule für die Oberstufe (Schuljahre 10 bis 12). Das Gebäude des Gymnasiums liegt im Zentrum Helsinkis. Heute hat die Schule rund 900 Schüler. Das Gymnasium wurde 1891 unter dem Namen Finnisches Realgymnasium Helsinki (Helsingin Suomalainen Reaalilyseo) gegründet, um statt des schwedischsprachigen und auf Latein konzentrierten humanistischen Helsingfors lyceum eine realistische Fächerwahl in einer finnischsprachigen Schule anzubieten. Es gehört zu den ältesten finnischsprachigen Gymnasien Finnlands und war die erste auf moderne Sprachen und Naturwissenschaften ausgerichtete Schule der finnischen Hauptstadt. Für die städtische Bürgerelite wurde es damit lange Zeit zur ersten Wahl. Es blieb bis 1978 eine Jungenschule. 1977 wurden die Klassen 5 bis 9 abgetrennt Seit 2002 bietet das Ressu-Gymnasium auch den Abschluss des International Baccalaureate an. Die deutsche Partnerschule ist die Montessori FOS München. Bekannte Schüler Väinö Tanner (1881–1966), der spätere finnische Ministerpräsident war Schüler ab 1892 und schloss 1900 als Klassenbester ab Ele Alenius (1925–2022), Politiker Jukka Kuoppamäki (* 1942), Songschreiber Risto Alapuro (1944–2022), Soziologe Pentti Arajärvi (* 1948), Jurist und Präsidentinnengatte Hannu Raittila (* 1956), Schriftsteller Tommi Korpela (* 1968), Schauspieler Einzelnachweise