NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Stary kościół w Petäjävesi

Stary kościół w Petäjävesi (fiń. Petäjäveden vanha kirkko, szw. Petäjävesi gamla kyrka) – zabytkowa drewniana świątynia luterańska wzniesiona w latach 1763–1765 w Petäjävesi w Finlandii Środkowej, wpisana w 1994 roku na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Obiekt stanowi przykład tradycji architektonicznej drewnianych kościołów północnej Europy oraz wykorzystania stosowanych przez miejscową ludność chłopską technik budownictwa z bali. Budynek łączy renesansową koncepcję kościoła rozplanowanego na planie krzyża równoramiennego ze starszymi formami wywodzącymi się z gotyckich sklepień krzyżowych. Historia Kościół został wybudowany w latach 1763–1765 na półwyspie nad jeziorem Solikkojärvi, w miejscu małej, istniejącej od lat 20. XVIII wieku, kaplicy. Świątynię konsekrowano jednak dopiero w 1778 roku, a jej projekt wykonał lokalny mistrz budowlany Jaakko Klemetinpoika Leppänen, który był jednocześnie kierownikiem robót. W 1821 roku jego wnuk, Erkki Jaakonpoika Leppänen, kierował pracami, podczas których do zachodniej części kościoła dobudowano drewnianą dzwonnicę. W tym samym czasie do wschodniej części świątyni dobudowano nową zakrystię oraz powiększono otwory okienne. Wraz z ukończeniem w 1879 roku budowy nowego kościoła znajdującego się na przeciwległym brzegu jeziora, stary kościół w Petäjävesi został wyłączony z użytku, nadal korzystano za to z dzwonnicy oraz otaczającego świątynię cmentarza. Pod koniec lat 20. XX wieku stary kościół po raz pierwszy wyremontowano, a na jego historyczną i architektoniczną wartość zwrócił uwagę austriacki historyk sztuki, Josef Strzygowski. Kolejne prace konserwatorskie i restauratorskie miały miejsce m.in. w latach 50. XX wieku. Architektura Budynek o konstrukcji zrębowej, wykonany w całości z drewna sosnowego, wzniesiony na planie krzyża równoramiennego o ramionach o wymiarach 17 × 7 m, krytych nawiązującymi do gotyku wysokimi, kanciastymi dachami wykonanymi z czerwonawych desek. Na skrzyżowaniu ramion obecna jest ośmioboczna kopuła. Dzwonnica położona na zachód od świątyni połączona jest z nią wąskim korytarzem; podobnie przylegająca do kościoła od wschodu zakrystia. Wnętrze kościoła łączy w sobie cechy renesansu, baroku i gotyku; okrągły wzór znajdujący się na szczycie kopuły we wnętrzu świątyni nawiązuje do renesansowych oculusów. Wnętrza są bardzo dobrze zachowane w swojej pierwotniej formie, do czego przyczynił się okres nieużytkowania budynku od 1879 roku do lat 20. XX wieku. Uwagę zwracają bogato rzeźbione i ręcznie wykonane przez lokalnych rzemieślników ambona, ławki, galerie z balustradami i żyrandole. W oknie chóru oraz jednym z otworów drzwiowych zachowały się oryginalne potrójne łuki. Stary kościół w Petäjävesi otacza cmentarz, całość natomiast okala kamienny mur. Zespół ten położony jest nad jeziorem, w typowym dla tego regionu Finlandii krajobrazie rolniczo-leśnym. Galeria Przypisy
Igreja Antiga de Petäjävesi

A Igreja Antiga de madeira de Petäjävesi é uma igreja luterana finlandesa inscrita como Patrimônio da Humanidade da UNESCO desde 1994. Situada na comuna de Petäjävesi (centro-oeste da Finlândia, a igreja encontra-se a 31 quilômetros a oeste de Jyväskylä. Foi construída pelo mestre-carpinteiro Jaakko Klementinpoika Leppänen entre 1763 e 1765. Sua estrutura-base possui um plano em cruz grega, sobre um domo octogonal. Toda a construção é feita de pinho natural, somente um pouco de cor vermelho-ocre em seu interior, graças a uma tradição medieval. As paredes são guarnecidas das iniciais gravadas dos carpinteiros que participaram da construção. Em 1821, os netos do mestre-carpinteiro Erkki Jaakonpoika Leppänen alteraram a obra com a adição de um campanário com vista para um corredor de acesso e uma sacristia a oeste. As janelas foram alargadas. A igreja e a torre foram cobertas de telhas triangulares, igualmente em madeira de pinho. No interior encontra-se uma cadeira impressionante com uma base em formato de uma estátua antiga de São Cristóvão. Encontram-se esculpidos quatro apóstolos e vários anjos. Do outro lado encontra-se o coro, e hoje a igreja já não possui mais seu órgão. Pendurado atrás do altar está uma pintura de Carl Frederik Blom "A Santa Confirmação", bem como dois retratos de Moisés e Martinho Lutero. Assim como muitas igrejas escandinavas antigas, foi construída próxima de um lago, permitindo assim fácil acesso por vias navegáveis mesmo nos períodos de inverno. Uma nova igreja de madeira foi construída em 1879. A torre e o cemitério da antiga igreja foram utilizadas até a década de 1920. Com a ajuda do Bureau Nacional de Antiguidades e do Fundo Central de Igrejas da Finlândia, muitas restaurações foram realizadas nas décadas de 1980 e 1990. Elas aconteceram principalmente no teto e nas molduras, A parede sul foi protegida em 1987 e as partes podres da torre em 1989 e 1992. A parede que rodeia o edifício e o cemitério datam de 1997. A igreja é utilizada ocasionalmente para grandes cerimônias religiosas como batismos e casamentos, bem como a alguns concertos. Em 1997, alguns voluntários construíram um barco de igreja para levar os fiéis à igreja. Hoje é utilizado como atração turística. Ele foi batizado com o nome da esposa do primeiro mestre-carpinteiro Jaako Klementinpoika Leppänen, « Anna ». Galeria Ligações externas (em inglês) Site da cidade de Petäjävesi UNESCO
Старая церковь в деревне Петяйявеси

Старая церковь в Пе́тяйявеси (фин. Petäjäveden vanha kirkko, встречается написание Петяявеси) — деревянная лютеранская церковь, построенная в 1763—1764 годах близ города Петяйявеси. В 1994 году церковь была внесена в список всемирного наследия ЮНЕСКО как выдающийся пример традиционного скандинавского церковного зодчества, в архитектуре которого гармонично сочетаются элементы эпохи Ренессанса, готики и традиционной финской деревянной архитектуры. До строительства церкви жителям Петяйявеси приходилось проделывать долгий путь, чтобы добраться до ближайшей церкви в городе Ямся. Поэтому на совете общины было принято решение построить собственную церковь. В качестве места постройки был выбран живописный перешеек между озёрами Ямсянвеси (фин. Jämsänvesi) и Петяйянвеси (фин. Petäjävesi). Летом до церкви можно было добраться на лодке, а зимой — по льду. Церковь была построена по проекту архитектора Яакко Клеметинпойки Леппянена (фин. Jaakko Klemetinpoika Leppänen). В 1920-е годы церкви, находившейся в очень плохом состоянии, грозило разрушение, поэтому было решено начать первые реставрационные работы. Сейчас церковь — туристическая достопримечательность, летом проводятся службы. Примечания Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Старая церковь в деревне Петяйявеси Страница объекта на сайте ЮНЕСКО: [1] (рус.), [2] (англ.), [3] (фр.) (Дата обращения: 29 апреля 2012) Официальный сайт (фин.), (швед.), (англ.)
Stara cerkev v Petäjävesiju

Stara cerkev Petäjävesi (finsko Petäjäveden vanha kirkko) je lesena cerkev v kraju Petäjävesi na Finskem. Zgrajena je bila med letoma 1763 in 1765, ko je bila Tavastia še del Švedske. Zvonik je bil zgrajen leta 1821. Leta 1994 je bila vpisana na Unescov seznam svetovne dediščine zaradi pričevanja o leseni cerkveni arhitekturi nordijskih držav. Cerkev stoji približno 1 kilometer zahodno od središča mesta Petäjävesi. To je priljubljena cerkev za poroke poleti, ob večini nedelj pa je cerkvena služba. Zgodovina in gradnja Cerkev je bila zgrajena kot kapela za območje Petäjävesi, ki je pripadala kongregaciji Jämsä. Lokalno prebivalstvo je že leta 1728 dobilo dovoljenje za gradnjo pokopališča in majhne vaške cerkve na lastne stroške s strani krone, ker je bila pot do najbližje cerkve v Jämsä dolga, vendar je trajalo približno 35 let do začetka gradnje. Cerkev je načrtoval in zgradil Jaakko Klemetinpoika Leppänen, cerkveni graditelj iz Vesanke. Leta 1821 so povečali okna in prestavili zakristijo iz severnega dela cerkve proti vzhodu. Tudi zvonik je dodal Erkki Leppänen, vnuk prvotnega graditelja. Cerkev se je prenehala uporabljati leta 1879, ko je bila zgrajena nova cerkev. Arhitektura Stara cerkev, ki je bila prvotno v celoti zgrajena iz borovih brun, je izjemno dobro ohranila svoj prvotni videz in notranjo opremo. V cerkvi se čutijo vplivi gotskega, renesančnega in baročnega arhitekturnega sloga. Križni tloris cerkve s podobno velikimi kraki se je v nordijskih državah uveljavil konec 17. stoletja in se v 18. stoletju uveljavil v podeželskih cerkvah. Vendar pa visoka streha spominja na prejšnji gotski slog, osmerokotna streha s krožno zasnovo pa izhaja iz okulusa renesančne arhitekture. Pod visoko zunanjo streho je prostor za deskaste oboke notranje strehe in osmerokotno kupolo sredi njih. Na notranjih strešnih površinah so zaključki desk pokriti z letvicami, ki spominjajo na letvice opečnih obokov. Ti tramovi in ​​druge strešne konstrukcije imajo okrasne poslikave z rdečo glino. Sicer pa je notranjost cerkve neposlikana. Notranjost cerkve je prav tako dobro ohranjena od uporabe v 18. in 19. stoletju. Prižnico, klopi, galerije in lestence so ročno izrezljali lokalni obrtniki iz borovega lesa. Od pozabljene do svetovne dediščine Po zgraditvi nove cerkve je stara dolgo časa ostala zapuščena. V uporabi je bilo samo pokopališče okoli cerkve in zvonik. V 1920-ih je poljsko-avstrijski umetnostni zgodovinar Josef Strzygowski opazil arhitekturno in zgodovinsko vrednost cerkve in od leta 1929 je bila večkrat obnovljena. Leta 1994 je bila vpisana na Unescov seznam svetovne dediščine in predstavlja tipično tradicijo vzhodne skandinavske lesene cerkve. Sklici Zunanje povezave Petäjävesi Old Church; World Heritage website Petäjävesi town council information about the Old Church Petäjävesi church congregation
Стара црква Петајавеси

Стара црква Петајавеси (Petäjäveden vanha kirkko) је дрвена црква која се налази у Петајавесију, у Финској. Изграђена је између 1763. и 1765. године, када је историјска провинција Тавастија још увек била део Шведске. Звоник је изграђен 1821. године. Године 1994. уписана је на УНЕСКО-ву листу светске баштине као сведочанство архитектуре дрвених цркава нордијских земаља. Црква се налази на полуострву Соликојарви, око 1 км западно од центра Петајавесија. То је популарна црква за венчања током лета, а црквена служба се одржава недељом. Историја Црква је изграђена као капела за подручје Петајавесија, које је припадало парохији Јамсе. Мештани су добили дозволу од круне да о свом трошку изграде гробље и малу сеоску цркву још 1728. године, јер је најближа црква у Јамси била далеко, међутим, требало је око 35 година да изградња почне. Цркву је испланирао и изградио Јако Клеметинпоико Лепанен, градитељ цркава из Весанке. Године 1821. прозори су проширени, а сакристија је премештена са северног дела цркве на источни. Звоник је додао Ерки Лепанен, унук првобитног градитеља. Црква је престала да се користи 1879. године када је изграђена нова црква. Архитектура Стара црква Петајавеси је репрезентативна за архитектонску традицију дрвених цркава у северној Европи. Распоред и унутрашњост цркве, са замршеним перспективама, сводовима и централном куполом, комбинују утицаје ренесансе, барока и готике са финском народном традицијом градње. Изграђена у потпуности од борових балвана, стара црква је изузетно добро задржала свој првобитни изглед и унутрашњу декорацију. Крстасти облик цркве почео је да се користи у нордијским земљама крајем 17. века и постао је уобичајен у 18. веку у сеоским црквама. Међутим, високи кров подсећа на ранији готски стил, а осмоугаони кров са кружним дизајном потиче од окулуса ренесансне архитектуре. Унутрашњост цркве је такође добро очувана током употребе у 18. и 19. веку. Богато резбарена проповедаоница, клупе, галерије и лустери су ручно резбарени од стране локалних мајстора и уметника од боровог дрвета. Од заборављеног до светске баштине Након што је изграђена нова црква, стара је дуго остала напуштена. Само гробље око цркве и звоник су били у употреби. Двадесетих година 20. века пољско-аустријски историчар уметности Јозеф Стшиговски је уочио архитектонску и историјску вредност цркве и од 1929. године је неколико пута рестаурирана. Године 1994. је уврштена на УНЕСКО-ву листу светске баштине, представљајући типичну источноскандинавску традицију дрвених цркава. Референце Спољашње везе Медији везани за Стара црква Петајавеси на Викимедијиној остави Petäjävesi Old Church; World Heritage website Petäjävesi town council information about the Old Church Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (18. мај 2011) Petäjävesi church congregation
Petäjävesi gamla kyrka

Petäjävesi gamla kyrka är en träkyrka, byggd åren 1763-1764 av Petäjävesi bönehusförsamling i Jämsä socken i Tavastland. Den gamla kyrkan ligger en kilometer väster om den nuvarande kyrkbyn i Petäjävesi och är ett typiskt exempel på en arkitektonisk tradition, som är unik för östra Nordeuropa. Kyrkans byggmästare var Jacob Clementsson Leppänen. Historia Omkring 1720 fick folket i trakten tillstånd att uppföra ett gravkapell. Då det var ett mycket glesbebyggt område och folk vanligen färdades längs med vattenvägarna (på sommaren i båt och på vintern med släde på isen) placerades detta mellan de två sjöarna Jämsä och Petäjävesi. Kapellet ersattes med en träkyrka på samma plats år 1764 efter snickarmästaren Jacob Clementsson Leppänens ritningar. Kyrkan ersattes av en nya kyrka 1879 inne i byn Petäjävesi men 1994 togs den gamla kyrkan med på Unescos världsarvslista. Kyrkan och dess interiör Kyrkans plan bildar ett grekiskt kors. Höga, svagt kantade valv av furu täcker korsarmarna, och i deras skärningspunkt höjer sig en åttakantig mellantakskupol. Valvbrädornas skarvar är dolda under täckribbor som är prydda med rödmylla. Ingång till kyrkan sker genom klockstapelns bottenvåning. Klockstapeln byggdes 1820-1821 av Jacob Clementsson Leppänens sonson Erkki Leppänen. Predikstolen är enligt traditionen äldre än kyrkan och den är stilistiskt nära besläktad med predikstolen i Jämsäs förra moderkyrka. Altartavlan, och troligen tavlorna på altarväggen är målade av C F Blom år 1843. Kyrkans exteriör präglas av det höga valmtaket enligt gammal gotisk tradition. Källor Anker, Leif; Ingalill Snitt (1997). Världsarv i Norden. Riksantikvarieämbetet. ISBN 91-7209-090-1 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Petäjävesi gamla kyrka. Petäjävesi gamla kyrka Museiverket om världsarven i Finland (på svenska) UNESCO World Heritage Centre - Petäjävesi Old Church
Старовинна церква в Петяйявесі

Старовинна церква в Петяйявесі (фін. Petäjäveden vanha kirkko) — дерев'яна церква, розташована в Петяйявесі, Фінляндія. Вона була збудована між 1763 і 1765 роками, коли Тавастія ще була частиною Швеції. Дзвіницю було збудовано в 1821 році. У 1994 році її було внесено до списку Світової спадщини ЮНЕСКО як свідчення дерев'яної церковної архітектури країн Північної Європи. Церква розташована приблизно за 1 кілометр (0,62 миля) на захід від центру Петяйявесі. Це популярна церква для весіль влітку, і майже щонеділі там проводиться церковна служба. Історія та будівництво Церкву було збудовано як каплицю для району Петяйявесі, який належав громаді Ямся. Місцеві жителі отримали дозвіл від корони побудувати цвинтар та невелику сільську церкву за свій кошт ще в 1728 році, оскільки подорож до найближчої церкви в Ямся була довгою, проте знадобилося близько 35 років, перш ніж розпочалося будівництво. Церкву спланував та побудував Яакко Клеметінпойка Леппянен, будівельник церков із Весанки. У 1821 році вікна були розширені, а ризниця перенесена з північної частини церкви на схід. Дзвіницю також додав Ерккі Леппянен, онук першого будівельника. Церква вийшла з ладу в 1879 році, коли було збудовано нову церкву. Архітектура Спочатку побудована повністю з соснових колод, стара церква надзвичайно добре зберегла свій первісний вигляд та внутрішнє оздоблення. Церква демонструє вплив архітектурних стилів готики, епохи Відродження та бароко. Хрестоподібний план церкви з подібними за розміром гербами увійшов у використання в скандинавських країнах наприкінці 17 століття та став поширеним у 18 столітті в сільських церквах. Однак високий дах нагадує ранній готичний стиль, а восьмикутний дах із круглим дизайном походить від окулюса архітектури Відродження. Інтер'єр церкви також добре зберігся з часів її використання протягом 18 та 19 століть. Амвон, лави, галереї та люстри були вирізьблені вручну місцевими майстрами з соснової деревини. Від забутого до світової спадщини Після будівництва нової церкви стара тривалий час залишалася занедбаною. Використовувалися лише цвинтар навколо церкви та дзвіниця. У 1920-х роках польсько-австрійський історик мистецтва Йозеф Стриговський помітив архітектурну та історичну цінність церкви, і з 1929 року її кілька разів реставрували. У 1994 році її було занесено до списку об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО, що представляють типову східно-скандинавську дерев'яну церковну традицію. Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Старовинна церква в Петяйявесі Petäjävesi Old Church; World Heritage website Petäjävesi town council information about the Old Church [Архівовано 2011-05-18 у Wayback Machine.] Petäjävesi church congregation
Annantalo

El centre d'arts Annantalo (en finès Annantalon Taidekeskus, en suec Annegärdens Konstcentrum) a Hèlsinki és un centre polivalent d'art destinat als nens i als joves. Es troba en una antiga escola primària dissenyada per a l'arquitecte Gustav Nyström el 1886. L'edifici restaurat el 1987 és un bell exemple del classicisme finès. Després de la restauració l'antiga escola primària va transformar-se en centre d'educació de les arts. Tots els professors del centre són artistes. Annantalo és un centre de recerques, d'experimentació i de desenvolupament de l'educació de les arts. El centre és un membre de la Xarxa europea d'organitzacions artístiques per nens i joves EUnetART. Referències Enllaços externs Web en finès, anglès i suec, amb el programa de les manifestacions culturals Web d'EUnetArt Arxivat 2018-03-22 a Wayback Machine.
Annantalo

La Maison d'Anna (finnois : Annantalo) est un centre artistique dans le quartier de Kamppi à Helsinki en Finlande. Histoire Le bâtiment de style néorenaissance conçu en 1886 par Gustaf Nyström comme école primaire est situé au coin des rues Annankatu et Kansakoulukatu. Depuis sa restauration en 1987, Annantalo est devenu un centre artistique pour les enfants et les jeunes. 24.934642 Tous les enseignants de l'école sont des artistes. Annantalo est un centre de recherche, d'expérimentation et de développement de l'éducation artistique. Le centre est membre du réseau européen des organismes artistiques pour les enfants et les jeunes EUnetART . Références Voir aussi Articles connexes Liste des bâtiments historiques d'Helsinki Liens externes (fi) « Monien taiteiden Annantalo », Helsingin kulttuurikeskus (consulté le 20 février 2014) Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d’Helsinki
Puutorin Vessa

Puutorin Vessa is pub in the City of Turku, Finland. The circular building sits on the Puutori square, and it once served as a public restroom, hence the pun. History The building was completed in 1933 and it was designed by Totti Sora to serve as the weigh house for the bus station operating at the square. The building was open as a public restroom until 1986. Markku Heikkilä and Kaija Väisänen renovated the building and it became a restaurant under the name "Puutorin Vessa". The restaurant opened on 6 June 1997 and it was operated by Heikkilä till 2007 and then by Lasse Laaksonen. The restaurant declared bankruptcy in 2014, when it was taken over by Tim Glogan, who opened it as the WaterLoo Pub. At the end of 2018, Tim Glogan sold the business to Kenneth Forsström, owner of the Merihelmi Pub Boat on the River Aura. He reopened it in February 2019 under its original name, Puutorin Vessa. References External links The WaterLoo Pub
WaterLoo Pub

WaterLoo Pub, tidigare benämnd Puutorin Vessa ("Trätorgets toalett"), är en engelsk pub i Åbo i Finland. WaterLoo Pub ligger i en rund byggnad på Trätorget, Denna utnyttjades tidigare som offentlig toalett, därav ordvitsen. Byggnaden ritades av Totti Sora och uppfördes 1933 som ett servicehus för den busstation som inrättades på Trätorget. Den användes som offentlig toalett fram till 1986. Efter det att långdistanstrafiken flyttat till den nya Åbo busstation, gjorde Markku Heikkilä och Kaija Väisänen om den till en restaurang, vilken drevs under namnet "Puutorin Vessa". Restaurangen öppnade i juni 1997 och drevs av Markku Heikkilä fram till 2007, och därefter av krögaren Lasse Laaksonen. Företaget gick i konkurs 2014, varefter den togs över av Tim Glogan, som öppnade den som WaterLoo Pub. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Puutorin Vessa, 5 februari 2017. Noter Externa länkar WaterLoo Pub
Ranua-Zoo

Der Ranua-Zoo (finn.: Ranuan eläinpuisto) ist der nördlichste Zoo Finnlands und wurde 1983 eröffnet. Es gibt hier ungefähr 50 arktische bzw. in der Polarregion lebende Tierarten mit insgesamt etwa 200 Exemplaren. Der Zoo ist ganzjährig geöffnet, wobei sich die Öffnungszeiten im Sommer und Winter unterscheiden. Lage Der Zoo liegt im namensgebenden Ort Ranua und ist von Rovaniemi aus in etwa einer Stunde Fahrt über die Kantatie 78 in südöstlicher Richtung zu erreichen. Er ist in ein großes Waldgebiet eingebettet und verfügt über große Wildgehege. Auf einem etwa 2,8 km langen Pfad, welcher vorwiegend aus hölzernen Pfaden und Brücken besteht, kann man alle Tiere sehr gut beobachten. Bis auf einen kleinen Anstieg zu Beginn des Pfades, ist dieser auch mit einem Rollstuhl oder Rollator gut zu bewältigen. Unterwegs gibt es mehrere gesicherte Feuerstellen, an denen man sein eigenes Essen zubereiten kann und darf. Galerie Tierarten Eine Besonderheit sind die einzigen Eisbären Finnlands, die in diesem Zoo leben. Des Weiteren kann man hier folgende Tiere beobachten: Braunbären, Wölfe, Luchse, Otter, Marder, Biber sowie Elche, Hirsche, Rentiere, Wildschweine und verschiedene Vogelarten wie Enten, Eulen und Adler. Artenschutz Der Ranua-Zoo hat sich auf arktische und nördliche Tierarten spezialisiert. Besonders hervorzuheben sind dabei Eisbären, Polarfüchse, Schneeeulen und Moschusochsen. Eine weitere Aufgabe ist die Pflege kranker oder verletzter Wildtiere aus der näheren Umgebung. Im Laufe der Jahre wurden schon 90 Tiere versorgt und gesund gepflegt. Meistens sind es Schwäne, Spechte oder Eulen, aber auch eine Robbe wurde schon versorgt. Eisbärenzucht Ranzo ist das erste Eisbärenjunge, das im Ranua-Zoo geboren wurde. Da er gleichzeitig der erste in Finnland geborene Eisbär war, wurde er zu einer kleinen Attraktion. Über 30.000 Menschen beteiligten sich an der Namenssuche. Letztendlich fiel die Wahl auf Ranzo, in Anlehnung an Ranua. Mutter und Vater von Ranzo und Sisu sind jeweils Venus und Manasse. Valeska ist die Schwester von Venus. Touristische Möglichkeiten Auf dem erweiterten Gelände der Anlage befinden sich ein Restaurant, ein Café, Apartments für Übernachtungen, ein Konferenzraum sowie mehrere Stellplätze für Wohnmobile. Im Winter können unter anderem verschiedene Touren mit Schlittenhunden oder Schneemobilen gebucht werden. Weblinks Einzelnachweise
Ranua Resort

Ranua Resort (better known as Ranua Zoo or Ranua Wildlife Park) is a wildlife park and a holiday resort that opened in 1983 in the municipality of Ranua, Lapland, Finland. It is the northernmost zoo in Finland and the second northeast in the world. The animals of the wildlife park consist of approximately 50 arctic animal species and 150 individuals, including top predators such as lynx, brown bears and wolves but also European moose and deers. The wildlife park has Finland's only polar bears. The wildlife park is an accredited member of the European Association of Zoos and Aquaria (EAZA). In addition to the wildlife park, Ranua Resort also offers accommodation, a restaurant, and a variety of activities such as snowmobiling, husky safaris and other outdoor experiences. Ranua Resort is open every day year round. References External links Media related to Ranua Zoo at Wikimedia Commons Official website