NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Musée d'Art d'Oulu

Le Musée d'art d'Oulu (en finnois : Oulun taidemuseo) est un musée d'art contemporain situé dans le quartier de Myllytulli du centre d'Oulu en Finlande. Histoire Le bâtiment conçu par Birger Federley est construit en 1921. Collections Bibliographie (fi) Tarja Kekäläinen, Oulun taidemuseon kokoelmat, vol. Oulun taidemuseon julkaisuja 42, Art Print Oy, 2001 (ISBN 951-9234-91-8) Galerie Notes et références Voir aussi Liens internes Musées d'art régionaux de la Finlande Liens externes (fi) « Musée d'art d'Oulu », Musée d'art d'Oulu (consulté le 24 janvier 2013) (fi) « Ma propre galerie (Omakuvagalleria) », Musée d'art d'Oulu, 2003 (consulté le 24 janvier 2013) (fi) « Les staues extérieures de Oulu (Oulun julkiset ulkoveistokset) », Musée d'art d'Oulu (consulté le 24 janvier 2013) (fi) « L'artiste-peintre Vilho Lampi (Maiseman ja mielen tulkitsija taidemaalari Vilho Lampi) », Musée d'art d'Oulu (consulté le 24 janvier 2013) Portail des musées Portail de l’art contemporain Portail de la Finlande
Uleåborgs konstmuseum

Uleåborgs konstmuseum, finska: Oulun taidemuseo, är ett konstmuseum i stadsdelen Myllytulli i Uleåborg, invid parkområdet Hupisaaret. Museet öppnade för allmänheten den 12 oktober 1963, i byggnaden Kolmiotalo ("triangelhuset") i Uleåborgs centrum. Från första början har museet varit fokuserat huvudsakligen på konst av nordfinländska konstnärer. Den äldre delen av den nuvarande museibyggnaden har varit limfabrik och kontor för skinnföretaget Veljekset Åström Ab. Denna röda tegelbyggnad ritades av arkitekten Birger Federley och stod färdig 1921. Innan konstmuseet flyttades dit renoverades huset åren 1988–90. Vid samma tid tillkom även en nybyggd del i postmodernistisk stil. Se även Regionala konstmuseer i Finland Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Oulu Museum of Art, 3 februari 2021. Noter
Castrén (stadium)

Castrén is a football stadium in the Välivainio neighbourhood of Oulu, Finland. The stadium holds 4 000 spectators. It is the current home ground of sports clubs Oulun Luistinseura, JS Hercules and Oulun Palloseura. It served as the home stadium of Veikkausliiga club AC Oulu between 2003 and 2010. References
Castrenin urheilukeskus

Il Castrenin urheilukeskus, comunemente chiamato Castrenin kenttä, è lo stadio dove la squadra di calcio AC Oulu gioca le partite casalinghe della Veikkausliiga 2010. Ha un totale di 3000 posti a sedere di cui 700 sono al coperto. Ospita anche le partite casalinghe della squadra di football americano degli Oulu Northern Lights. Finali di football americano Maschili Femminili Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castrenin urheilukeskus
Църква на трите кръста

Църквата на трите кръста (на фински: Kolmen Ristin kirkko) е лутеранска църква, разположена в Вуоксенниска, Иматра. Тя е проектирана от Алвар Аалто и е завършена през 1958 г. Прието е, че това е църквата с най-оригинален дизайн, проектирана от Аалто. Името на църквата идва от три кръста, разположени на олтара. Църквата се състои от три последователни зали, които могат да бъдат разделени от плъзгащи се стени. Това позволява части от църквата да бъдат използвани за енорийските дейности през седмицата. Външно, църквата е решена в бял цвят и меден покрив. DOCOMOMO признава църквата, като важен пример за модернистична архитектура във Финландия. Националният съвет по антиките признава сградата за значителна историческа сграда. Комитет към националния съвет по антиките с през 1998 г., в чест на сто годишнината от рождението на Алвар Аалто, избира църквата, като една от 5 най-важни сгради проектирани от него. Източници
Church of the Three Crosses

Church of the Three Crosses (Finnish: Kolmen Ristin kirkko; also known as Vuoksenniska Church) is a Lutheran church located in Kaukopää, Imatra, Finland. The church was designed by Alvar Aalto and completed in 1958. It is said to be Aalto's most original church design. The church gets its name from the three crosses at the altar. The church consists of three consecutive halls which can be separated by sliding walls; this enables parts of the church to be used for parish activities during the week. The exterior of the church is white with a copper roofing. Docomomo has listed the church as a significant example of modern architecture in Finland. The Finnish Heritage Agency has also listed it as a nationally significant built heritage site. A committee designated by the Finnish Heritage Agency in 1998 to commemorate the centenary of Aalto's birth selected the church as one of the five most important buildings designed by Aalto. Gallery See also Lakeuden Risti Church, Seinäjoki Church of the Assumption of Mary, Riola di Vergato Church of the Holy Spirit, Wolfsburg References External links Media related to Church of the Three Crosses at Wikimedia Commons Kolmen Ristin kirkko (in Finnish)
Église des trois croix d'Imatra

L'église des trois croix (en finnois : Kolmen Ristin kirkko) ou aussi église de Vuoksenniska (finnois : Vuoksenniskan kirkko) est une église située à Imatra en Finlande. Description L'église des trois croix que l'on nomme aussi l'église de Vuoksenniska est l'une des œuvres les plus célèbres de Alvar Aalto . Elle est construite en 1958, en briques et en béton, et est représentative du mouvement moderne. La nef est composée de trois parties, isolables par des panneaux mobiles et avec des entrées séparées permettant des utilisations diverses. L'église n'a pas de retable, il est remplacé par trois croix en bois dont l'ombre porte sur le mur blanc à l'heure des offices. L'église a 103 vitraux de tailles différentes. La tour du clocher a 34 mètres de hauteur. Les orgues fabriqués en 1990 par Veikko Virtanen ont 33+1 jeux. L'éclairage et l'acoustique ont été améliorés en jouant sur l'asymétrie des lieux. La direction des musées de Finlande a classé l'église et son presbytère dans les sites culturels construits d'intérêt national. Références Liens externes (fi) « Église des trois croix », Paroisse d'Imatra (consulté en février 2013) (fi) « Kohde id:200692 Vuoksenniskan kirkko », museovirasto (consulté en février 2013) Liens internes Liste des églises évangéliques luthériennes de Finlande Galerie Portail de l’architecture chrétienne Portail de la Finlande Portail du protestantisme
Chiesa di Vuoksenniska

La chiesa di Vuoksenniska (in finlandese:Vuoksenniskan kirkko), conosciuta anche con il nome di chiesa delle Tre Croci (in finlandese:Kolmen Ristin kirkko), è una chiesa luterana situata a circa 8 km dal centro dal centro industriale di Imatra, nella Carelia meridionale, in Finlandia è un'opera dell'architetto Alvar Aalto, la chiesa fu terminata nel 1957 ed inaugurata il 28 settembre 1958. In coerenza con i dettami della architettura organica, di cui Aalto fu uno dei maggiori rappresentanti ed interpreti, l'aspetto della chiesa è stato determinato dall'ambiente: per esempio la torre dell'orologio doveva distinguersi, in mezzo alle numerose ciminiere della città, più per la forma che per l'altezza. Collocata in mezzo ad un grande parco, dove si distingue per le sue particolari forme e il colore bianco splendente, la "Chiesa delle tre croci" si propone con una nuova idea di fruibilità dello spazio in rapporto con le esigenze e le necessità umane; infatti oltre alla sua destinazione specifica deve soddisfare anche ad esigenze sociali. Il progetto La chiesa può contenere fino ad 800 persone ed è divisibile in tre parti tramite pareti scorrevoli. La zona dell'altare e dell'organo, dove si celebrano matrimoni, funerali e cerimonie può contenere 290 persone; questa cappella può essere ampliata spostando le pareti scorrevoli. Nella parte ovest inoltre vi sono altri locali accessibili direttamente dall'esterno. Le pareti curve sono determinate da esigenze di acustica, che sono state studiate su modelli. La chiesa ha un totale di 103 finestre delle quali soltanto due sono identiche nella forma, la torre dell'orologio è alta 34 metri. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su chiesa di Vuoksenniska Collegamenti esterni (FI) Sito ufficiale, su imatranseurakunta.fi. Chiesa di Vuoksenniska, su archINFORM.
Церковь Трёх Крестов

Церковь Трёх Крестов (фин. Kolmen Ristin kirkko), также известная под названием Церковь Вуоксенниска — один из самых выдающихся образцов модернистской церковной архитектуры Европы. Построена в пригороде южнокарельского города Иматра по проекту и под наблюдением признанного мастера скандинавской архитектурной школы Алвара Аалто в 1958 году. В роли исполнителя проекта выступила местная строительная компания «Исола» (фин. Isola). Церковь получила своё название по трём крестам, установленным в алтаре. Архитектура Внутреннее помещение церкви делится на три последовательные части, которые могут быть отделены друг от друга раздвижными стенами, что позволяет организовать пространство исходя из нужд прихожан. Всего церковь вмещает до 800 человек, в алтарной части могут разместиться до 240. Алтарь поднят над уровнем пола незначительно, его площадка выполнена из мрамора. Скамьи для молящихся сделаны из ценных местных пород дерева. Уникальность церкви придают многочисленные (более сотни) окна, значительно отличающиеся по форме и размерам. Остеклению и размещению световых приборов Аалто традиционно придавал огромное значение: в ходе тщательных наблюдений за изменением освещения в течение дня и архитектурных и дизайнерских экспериментов он добивался уникальной игры света и тени. К церкви пристроена 34-метровая колокольня в виде хвостового оперения стрелы, на ней располагаются три небольших колокола. Примечания
Церква трьох хрестів

Церква трьох хрестів (фін. Kolmen Ristin kirkko), також відома за назвою «Церква Вуоксенниска», — одна з найбільш видатних зразків модерністської церковної архітектури Європи. Розташована у передмісті південнокарельського м. Іматра за проектом і під наглядом видатного майстра скандинавської архітектурної школи Алвара Аалто в 1958 році. Виконавцем проекту стала місцева будівельна компанія «Ісола» (фін. Isola). Свою назву церква отримала через три хрести, які були встановлені у вівтарі. Архітектура Внутрішнє приміщення церкви поділяється на три послідовні частини, які можуть бути розділені одна від одної розсувними стінами, що дозволяє організувати простір під потреби прихожан. Всього церква може вмістити до 800 осіб, у вівтарній частині — до 240 осіб. Вівтар піднесений над рівнем підлоги зовсім трохи, але підлога у вівтарній частині виконана з мармуру. Лавки виконані з цінних місцевих порід дерева. Також церква унікальна численними (більше сотні) вікнами, які мають різну форму та розміри. Склінню і розміщенню світлових приладів Аалто надавав величезне значення: у ході детальних спостережень за змінами освітлення протягом дня, архітектурних та дизайнерських експериментів він зміг досягнути унікальної гри світла і тіні. До церкви прибудована 34-метрова дзвіниця у вигляді хвостового оперення стріли, на ній розташовуються три невеликих дзвони. Примітки Галерея
Sanatorium van Paimio

Het Sanatorium van Paimio (Fins: Paimion parantola) is een voormalig tuberculosesanatorium in de Finse stad Paimio ontworpen door de Finse architect Alvar Aalto. Aalto kreeg de opdracht van het gebouw nadat hij een architectuurcompetitie won in 1929. Het sanatorium stond ooit op de Finse voorlopige lijst werelderfgoed. Externe link Officiële website
Tietomaa

Tietomaa (knowledge land) is a science centre in Oulu, Finland. It is located in Myllytulli district near the city centre. It is the first science centre in Finland and it was opened to the public on 29 June 1988. Tietomaa is located in old buildings of the Veljekset Åström Oy, a former leather processing factory. The main exhibitions are located in the former power station. Tietomaa's 45-metre (148 ft) observation tower with a glass elevator outside the tower is a former water tower of the factory. Tietomaa also features a giant movie theatre, which at its opening was the first-ever purpose-built IMAX theatre in Finland and in the Nordic Countries. The IMAX system was replaced with a Barco 4K system in 2013. See also List of science centers#Europe References External links Media related to Tietomaa at Wikimedia Commons Official website
Tietomaa

El centro de la ciencia Tietomaa, en finés (Tiedekeskus Tietomaa), es el primer centro de la ciencia de Finlandia, situado en el Parque Ainola de Oulu. La visita de Tietomaa está recomendada para todas las edades. Los temas científicos que se muestran cambian todos los años. Las exposiciones presentan aparatos de la técnica y diferentes campos de la ciencia. La duración del recorrido suele durar unas cuatro horas. En Tietomaa hay una pantalla de cine panorámica que es la mayor pantalla de cine de Finlandia, donde las películas documentales se exhiben con un proyector de 8/70 mm. Referencias
Tietomaa

Le Centre scientifique Tietomaa (en finnois : Tiedekeskus Tietomaa) est historiquement le premier centre scientifique de Finlande. Description Il est situé dans le quartier de Myllytulli à 700 mètres de la gare d'Oulu. Il est installé dans l’ancienne usine de cuir des frères Åström. L’objectif de Tietomaa est de présenter les avancées techniques et scientifiques de façon humoristique et intéressante du point de vue de chacun. Le centre a aussi un cinéma géant qui présente régulièrement des films de 8/70 mm qui sont semblables aux films que l'on projette dans les cinémas IMAX. Histoire Il est ouvert au public le 29 juin 1988. En décembre 1984, un groupe de travail formé par le conseil municipal d'Oulu commence à préparer la fondation du "Pays des ordinateurs" (en finnois : Tietokonemaa). On cherche à associer au projet des sociétés ayant une grande connaissance de l'informatique. L'été 1985 on fonde la société Tietomaa Oy dont les actions sont acquises entre autres par la Ville d'Oulu, Nokia et Valmet. En 2003, Tietomaa a reçu 65200 visiteurs. En 2007, le centre a accueilli son millionième visiteur. Galerie Liens externes Site du Tietomaa Histoire du Tietomaa Notes et références Portail de la Finlande Portail des musées
Вяртсиля

Вя̀ртсиля (на руски: Вяртсиля, на карелски: Värtsilä) е посьолок в северната част на Европейска Русия, част от Сортавалски район на Република Карелия. Населението му е около 3 000 души (2019). Разположен е на 101 метра надморска височина на Западнокарелското възвишение, на границата с Финландия и на 52 километра северно от Сортавала. Селището се споменава за пръв път през 1499 година. След разпадането на Руската империя е в границите на Финландия и е завладяно отново от Русия след Съветско-финландската война през 1940 година. След това там е създаден концентрационен лагер и металообработвателен завод, действащ до наши дни. Известни личности Родени във Вяртсиля Алес Бяляцки (р. 1962), беларуски общественик Бележки
Vjartsilja

Vjartsilja (rusky Вяртсиля, finsky Värtsilä) je sídlo městského typu v Karelské republice v Ruské federaci. Při sčítání lidu v roce 2010 měla přes tři tisíce obyvatel. Poloha a doprava Vjartsilja leží u finsko-ruské státní hranice na Juuvanjoki, levém přítoku Jänisjoki, která teče jižně od města a vlévá se několik kilometrů jihovýchodně do Ladožského jezera. Bližší větší ruské město je Sortavala přibližně 65 kilometrů jižně, kam je přímé silniční spojení. Dějiny Obec se historicky nacházela v různých státech. Například v roce 1617 přešlo zdejší území na základě Stolbovského míru z ruského držení do švédského držení. Později se stalo součástí Finského velkoknížectví, které bylo součástí Ruského impéria. V roce 1834 zde byla postaven pila a v roce 1851 železárna. Od té je odvozeno jméno moderní finské firmy Wärtsilä vyrábějící lodní motory. V roce 1918 se obec stává součástí samostatného Finska. V roce 1940 se na základě Moskevského míru ukončujícího Zimní válku stala obec součástí Karelo-finské sovětské socialistické republiky v Sovětském svazu. Finsko ji pak ještě krátce drželo v letech 1941-1944 v Pokračovací válce, ale na jejím konci ji muselo opět předat Rusku. V roce 1946 získala obec status sídlo městského typu. Rodáci Ales Bjaljacki (* 1962), běloruský lidskoprávní aktivista Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Wjartsilja na německé Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vjartsilja na Wikimedia Commons
Wjartsilja

Wjartsilja (russisch Вяртсиля, finnisch Värtsilä) ist eine Siedlung städtischen Typs in der Republik Karelien im Nordwesten Russlands. Sie liegt im Rajon Sortawala unmittelbar an der Grenze zu Finnland und hat 3080 Einwohner (Stand 14. Oktober 2010). Geschichte Vor dem Zweiten Weltkrieg gehörte Wjartsilja zu Finnland und trug den Namen Värtsilä. Das zur Gemeinde Tohmajärvi gehörige Dorf entwickelte sich im 19. Jahrhundert zu einem bedeutenden Industrieort. Den Anfang der Industrialisierung in Wjartsilja markiert der Bau eines Sägewerks im Jahr 1834. Der Industrielle Nils Ludvig Arppe übernahm dieses zwei Jahre später und gründete 1852 eine Eisenhütte. Aus dem Nachlass Arppes ging der finnische Wärtsilä-Konzern hervor, der seinen Namen nach dem Ort trägt und heute Schiffsmotoren herstellt. Durch die Industrie wuchs der Ort stark an, sodass 1920 die Gemeinde Värtsilä aus Tohmajärvi gelöst wurde. Nach dem finnisch-sowjetischen Winterkrieg trat Finnland Wjartsilja an die Sowjetunion ab. Im Fortsetzungskrieg eroberten die Finnen den Ort 1941 zurück, mussten ihn aber nach Ende des Krieges 1944 wieder abtreten. Wjartsilja war von den sowjetischen Truppen bei ihrem Abzug zu Beginn des Fortsetzungskrieges niedergebrannt worden, wurde nach dem Krieg aber wiederaufgebaut und entwickelte sich erneut zu einem Industrieort. Bevölkerungsentwicklung Anmerkung: Volkszählungsdaten Einzelnachweise Weblinks Beschreibung auf dem Tourismus-Portal der Republik Karelien (russisch)
Viártsilia

Viártsilia (ruso: Вя́ртсиля; carelio y finés: Värtsilä) es un pueblo de la de República de Carelia, Rusia perteneciente al raión de Sortavala en el suroeste de la república. En 2019, la localidad tenía una población de 2974 habitantes.​ Ya en el primer milenio a. C. existía un antiguo asentamiento en la zona del actual. Sus vestigios fueron descubiertos en 1935 por el arqueólogo finlandés Sakari Pälsi. Se conoce la existencia de la localidad desde 1499, cuando se menciona como una localidad rural de las tierras de Nóvgorod. En 1617, el tratado de Stolbovo incorporó la localidad al Imperio sueco. A principios del siglo XVIII, tras la gran guerra del Norte pasó a formar parte del Imperio ruso, que a principios del siglo XIX incluyó esta zona en el Gran Ducado de Finlandia. En 1834 se construyó aquí un aserradero, junto al cual se instaló en 1851 una planta metalúrgica. Desde 1918 forma parte de la Finlandia independiente como parte del municipio de Värtsilä. Durante la Guerra de Invierno, el pueblo sufrió mucho. En 1940 Finlandia fue obligada a cederla a la Unión Soviética, fue recapturada por Finlandia y Finlandia fue obligarla a cederla a la Unión Soviética en 1945 y en 1946 le dio el estatus de asentamiento de tipo urbano.​ Se ubica unos 50 km al norte de Sortavala junto a la frontera con Finlandia, sobre la carretera que lleva a Joensuu.​ Referencias
Värtsilä (Russie)

Värtsilä (en russe : Вя́ртсиля, Viartsilia, finnois : Värtsilä) est une agglomération urbaine et une ville du raïon de Sortavala de la république de Carélie en Russie. Géographie Värtsilä est situé à 50 km de la ville de Sortavala, à la frontière entre la Finlande et la Russie, sur la route de Joensuu. Elle est voisine des municipalités rurales de Loimola et Kaalamo. La superficie de la municipalité de Värtsilä est de 93 km2. 92,7 % de sa superficie est forestière et 6,1 % est résidentielle. Värtsilä est traversée par la rivière Jänisjoki et son affluent la rivière Juuvanjoki. Démographie Recensements (*) ou estimations de la population Histoire Un ancien établissement existait dans la région de la ville actuelle dès le premier millénaire avant J.-C. Ses vestiges ont été découverts en 1935 par l'archéologue finlandais Sakari Pälsi. Avant la Seconde Guerre mondiale, Värtsilä faisait partie de la municipalité finlandaise de Värtsilä. Le village de Värtsilä fait partie des territoires cédés par la Finlande à l'Union soviétique après la guerre d'hiver et la guerre de continuation. L'usine sidérurgique de Wärtsilä qui s'y trouve a été réhabilitée par des prisonniers et l'usine d'acier et de fil de fer barbelé a été mise en service en 1947. Le camp de prisonniers de Värtsilä a été fermé en 1953. La fonderie d'acier a ensuite été fermée pour cause de non rentabilité. Transports La route bleue, route touristique internationale, traverse Värtsilä. La route bleue traverse quatre pays depuis Mo i Rana, en Norvège, passe par la Suède et la Finlande et va jusqu'à Poudoj en Russie. Le poste-frontière de Niirala est a cinq kilomètres de Värtsilä. Elle est aussi reliée à Aunus par les autoroutes 86K-8 et . Personnalités Alès Bialiatski (1962-), militant biélorusse, prix Nobel de la Paix en 2022. Bibliographie (ru) Karelija: entsiklopedija, t. 1, Petrozavodsk, Petropress, 2007 (ISBN 978-5-8430-0127-8) (ru) Generalnyi plan Nadvoitskogo gorodskogo poselenija Segežskogo munitsipalnogo raiona Respubliki Karelija: Materialy po obosnovaniju v tekstovoi forme (lire en ligne) Références Voir aussi Portail de la Russie Portail de la Finlande
Vjartsilja

Vjartsilja (in russo Вяртсиля?; in finlandese e careliano: Värtsilä) è un insediamento di tipo urbano della Russia situato nella Repubblica di Carelia. Si trova nel rajon Sortaval'skij e ha un proprio centro amministrativo. L'insediamento si trova sul fiume Juuvanjoki, a 5 km dal confine con la Finlandia e a 65 km da Sortavala. Storia L'esistenza della città è documentata già nel 1499, quando fu menzionata come insediamento rurale nella regione di Novgorod. Nel 1617, il Trattato di Stolbovo annesse la città all'Impero svedese. All'inizio del XVIII secolo, in seguito alla Grande Guerra del Nord, entrò a far parte dell'Impero russo, che all'inizio del XIX secolo incorporò quest'area al Granducato di Finlandia. Nel 1834 qui fu costruita una segheria e nel 1851 fu fondato uno stabilimento metallurgico accanto. Dal 1918 fa parte della Finlandia indipendente, come parte del comune di Värtsilä. Il villaggio subì gravi sofferenze durante la Guerra d'Inverno. Nel 1940, la Finlandia fu costretta a cederlo all'Unione Sovietica. Fu riconquistato dalla Finlandia e nuovamente costretto a cederlo all'Unione Sovietica nel 1945. Nel 1946 gli fu concesso lo status di insediamento di tipo urbano. Si trova a circa 50 km a nord di Sortavala, vicino al confine finlandese, sulla strada per Joensuu. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Vjartsilja
Wiartsila

Wiartsila (ros. Вяртсиля; fiń. Värtsilä) – osiedle typu miejskiego w północno-zachodniej Rosji, w Republice Karelii, w rejonie sortawalskim. W 2005 roku liczyło ok. 3,1 tys. mieszkańców, głównie Rosjan. Znajduje się tu stacja kolejowa Wiartsila, będąca jedną z czterech rosyjskich stacji granicznych na granicy z Finlandią oraz drogowe przejście graniczne Niirala-Wiartsila. Przypisy