NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Klaksvík (gmina)

Klaksvík (far. Klaksvíkar kommuna) – jedna z największych gmin na Wyspach Owczych, duńskim terytorium zależnym, położonym na Oceanie Atlantyckim. Graniczy z gminą Hvannasund. Siedzibą jej władz jest drugie co do wielkości miasto na archipelagu, Klaksvík. Gmina obejmuje większą część wyspy Borðoy, jedynie północno-wschodnie wybrzeże leży poza jej jurysdykcją. W jej granicach leżą także wyspy Fugloy oraz Kalsoy. Zajmuje powierzchnię 116,4 km². Według danych z 2017 roku gminę zamieszkuje 5051 ludzi. Historia Gmina Klaksvík istnieje od roku 1908. Powstała w wyniku podziału Norðoya Prestagjalds kommuna, obejmującej od 1872 tereny regionu Norðoyar. W roku 2005 gmina powiększyła się o tereny dawnej Mikladals kommuna, cztery lata później w jej granice weszła gmina Svínoy a w 2017 roku gmina Húsar. Od 1908 roku gminą zarządza burmistrz. Obecnie jest nim Jógvan Skorheim z Partii Niepodległościowej. Populacja Liczba ludności Klaksvíkar kommuna wynosi na chwilę obecną 5 051 osób (druga najludniejsza gmina na archipelagu). Populacja gminy Klaksvík w roku 1908 wynosiła około 700 osób. W przeciągu pięćdziesięciu lat liczba ta wzrosła do około 4000 ludzi. W roku 1960 gminę w jej ówczesnych granicach, zamieszkiwało 3 894 ludzi. Liczba ta wzrastała w kolejnych lata (4 257 w 1960, 4 673 w 1977, 4 882 w 1985), osiągając poziom 4 984 mieszkańców w roku 1990. Na Wyspach Owczych pojawił się wówczas kryzys gospodarczy, co wywołało odpływ ludności zarówno z całego archipelagu, jak i z gminy Klaksvik. Po roku 1995, kiedy populacja osiągnęła poziom 4 581 osób, liczba ludności sukcesywnie rośnie. Dane z roku 1908 są informacjami przybliżonymi. Polityka Burmistrzem gminy Klaksvík od 2012 roku jest Jógvan Skorheim, startujący z list Partii Niepodległościowej. Został on wyłoniony po ostatnich wyborach samorządowych na Wyspach Owczych, których wyniki dla Klaksvíkar kommuna przedstawiały się następująco: Frekwencja wyniosła ponad 82% (na 3 636 uprawnionych zagłosowało 2 991 ludzi, w tym 4 nieważne. oraz 4 puste. Miejscowości wchodzące w skład gminy Klaksvík Zobacz też Klaksvík Gminy Wysp Owczych Przypisy
Klaksvíks kommun

Klaksvíks kommun (färöiska: Klaksvíkar kommuna) är Färöarnas näst största kommun, fördelad på öarna Kalsoy, Svínoy och delar av ön Borðoy. Kommunen omfattar förutom centralorten Klaksvík även orterna Árnafjørður, Norðoyri, Ánir, Strond, Svínoy, Trøllanes och Mikladalur. Vid folkräkningen 2015 hade kommunen 4 952 invånare. Sedan kommunreformen 1 januari 2005 ingår den tidigare Mikladalurs kommun i kommunen, och sedan reformen som genomfördes 2009 ingår även Svínoys kommun här. Befolkningsutveckling Politik Kommunens invånare väljer i november vart fjärde år ett kommunstyre, ofta omnämnt som stadsstyre (býráð), för kommunen. Kommunstyret tillträder den 1 januari året därpå. Senaste kommunstyresvalet genomfördes den 13 november 2012. Referenser Externa länkar Officiell webbplats
Viðareiðis kirkja

Viðareiðis kirkja er en kirke på Færøerne i bygden Viðareiði på Viðoy. Den ligger med udsigt ud over havet og mod Múlanum og Kunoyarnakkur. Til kirken hører præstegården i Ónagerði. Kirken blev vopført i 1892. Stenene til kirken blev sprængt ud af fjeldet neden for kirken, og sognets mænd bar dem til byggepladsen. I vestenden er der opført en tagrytter med et spidst pyramidetag. Der er ikke loft i kirken, bortset fra i forkirken, der bærer pulpituret. Alt i kirken står i ubehandlet træ. Under taget hænger kirkeskibet, en slup fra Klaksvik, skænket til kirken i 1986. På nordvæggen i kirken hænger en af de ældste kirkegenstande på Færøerne, et korsbillede fra 1551, skænket af handelsmanden Thomas Koppen fra Hamborg i 1533. Altertavlen er en kopi af Chiaris "hyrdernes tilbedelse" med et mindre felt forestillende Jerusalem set fra Oliebjerget. Døbefonten er foræret kirken af kirkeværgen Jógván í Heimistovu i 1849. Krucifikset er foræret af en Hamborg købmand der fik enehandlen på Færøerne, og er noget af det ældste kirkeinventar på Færøerne. Degnepulten er fra omkring kirkens bygning. Den er i brug, når præsten ikke er til stede og gudstjenesten afholdes af degnen. Stolestaderne har numre, da gårdenes folk havde faste pladser i kirken. Kirkeklokken er fra 1977, støbt i Holland med teksten: "Hvor min røst lyder, Herren til sit rige byder". Historie Det er ikke den første kirke på stedet. I slutning af 1600-tallet blev stedets kirke ødelagt af et uvejr og dele af kirkegården faldt i havet. Denne kirke fik i 1727 et klokketårn, men bliver i 1770 erstattet med en ny kirke. Denne afløses i 1831 af endnu en ny kirke i som står, indtil den nuværende kirke bliver opført i 1892. I 1847 strandede den engelske brig "Marwood" med 13 mand om bord ved Viðariði, 9 mand reddes og som tak for redningsarbejdet får kirken kirkesølv som gave fra den engelske regering. I 1891 blev en ny kirke på Viðareiði planlagt. Den skulle være gråmalet, 28 alen lang og 12 alen bred, med skifertag og støbejernsvinduer. Omkostningerne var beregnet til i underkanten af 9000 kroner. Johan Andreas Petersen fra Mikladalur påtog sig at gøre det meste af arbejdet for 8000 kroner og budgettet blev overholdt. Kirken blev inspiceret og godkendt af J. Heinesen og S.F. Jacobsen den 20. november 1892 og indviet samme dag af provst Jens Christian Evensen. I det gode vejr gik bygdefolket i højtidelig procession fra gammelkirken fra 1831 til den nye kirke sammen med gæster fra andre bygder på Norðoyar. Med sig havde de pyntegenstande og andet fra gammelkirken som skulle genbruges i den nye kirke. Efter at kirken blev bygget er der sket mange ændringer med bygningen. Blandt andet er taget skiftet fire gange og støbejernsvinduerne er skiftet ud med trævinduer. Kirkesølvet er en gave fra den britiske regering som tak til bygdefolket for at de reddede dele af mandskabet da brigen "Marwood" forliste øst for Viðareiði under en vinterstorm i 1847. Referencer Eksterne henvisninger www.folkakirkjan.fo Viðareiði
Lilit Svangaskarð

Lilit Svangaskarð – wielofunkcyjny obiekt sportowy w miejscowości Toftir, na Wyspach Owczych. Obiekt powstał w 1980 roku. Usytuowany tuż za trybuną główną byłego stadionu narodowego Svangaskarð. Jest kolejnym, już nieco mniejszym obiektem. Pełni rolę zaplecza lekkoatletycznego oraz ma boisko dla rozgrywania meczów. Cztery niewielkie sektory z krzesełkami na nasypach mogą pomieścić 1200 widzów. Jest rezerwowym boiskiem drużyny B68 Toftir. Bibliografia Lilit Svangaskarð na stronie stadiony.net
Skansin

Skansin (literalment: el salt) és una fortalesa situada a la ciutat de Tórshavn, capital de les illes Fèroe. Skansin està situat en un turó al costat del port de Tórshavn. El fort va ser construït el 1580 per l'heroi naval feroès Magnus Heinason per a protegir-se de les incursions pirates que patia la població, i després que ell mateix quedés gairebé atrapat en una d'aquestes incursions. La fortificació original només va durar fins al 1677, quan pirates francesos van destruir-la després que la seva demanda de 100 bous, 200 ovelles, 500 parells de guants, 1.200 parells de mitges i 60 camises de nit no fos entregada en el termini imposat. El recinte es va ampliar considerablement el 1780 i va patir una sèrie de remodelacions els anys posteriors; la més important d'aquestes remodelacions va ser després que el 1808 els britànics el malmetessin en el context de les Guerres Napoleòniques. Durant la Segona Guerra Mundial, el fort va servir a la Gran Bretanya de base militar. Hi ha encara dos canons de 5,5 polzades que daten de l'ocupació britànica, a part de quatre canons danesos molt més antics (del 1776 al 1813). Un dels fars de l'arxipèlag, el Far de Skansin (far internacional de Skansin), s'alça sobre la fortalesa des del 1888, assenyalant el camí cap a la capital. La ubicació estratègica del fort ofereix als turistes unes vistes pintoresques del port de Tórshavn i del paisatge circumdant, com ara l'illa de Nólsoy. Referències
Skansin (Tórshavn)

Skansin er en historisk fæstning beliggende på en høj ved havnen i Færøernes hovedstad Tórshavn. Skansin er fredet. De største ødelæggelser af dens omgivelser er sket i fredstid, nemlig i forbindelse med havneudvidelserne, hvor dele af dens fundament er blevet anvendt som stenbrud. De nuværende parkeringspladser og vejanlæg giver den i dag den fornødne afstand til omgivelserne. I nutiden er Skansin, bl.a. på grund af en enestående udsigt over byen og til Nólsoy et yndet turistmål. Kanonerne der stadig kan ses på Skansin, er henholdsvis to kanoner fra det engelske krigsskib HMS Furious, og fire danske malmkanoner fra 1776 – 1813. Historie Den blev bygget omkring 1580 på initiativ af Magnus Heinason for at beskytte byen mod fjendtlige angreb, efter at byen nær var ved at blive overfaldet af sørøvere. Fæstningen fik sin nuværende udformning i 1780’erne. Mandskabet kunne dog ikke hindre, at Skansin nok engang blev ødelagt. Den 30. marts 1808 ankommer den engelske orlogsbrig "Clio" til færøsk farvand for at opsnappe danske skibe på vej hjem fra Dansk Vestindien. Den 15. april ankrer "Clio" op ud for Tórshavn og Skansin overgiver sig uden at løse et skud, efter at en landgangsstyrke nærmer sig. Alle Skansins 21 kanoner samt alle håndvåben udleveres til englænderne. Kort tid efter den 6. maj plyndrer sørøvere den forsvarsløse by. I 1799 fik garnisonens mænd ret til en jordlod øst for Skansin. Arbejdet bestod i at gå vagt, politiopgaver, losse og laste handelsskibene ved monopolhandelen, transportere øvrighedspersoner og andre med båd og lignende. Når de ikke var forpligtet til andet arbejde, kunne soldaterne fiske eller arbejde ved handelen som daglejere. 1865 nedlægges Skansin som fæstning og militær institution og jægerkorpset på 28 mand omdannes til et politikorps, som fik vagtlokale og arrest på Skansin. Korpset blev nedlagt i 1902. 1884 opsættes en rød lanterne til advarsel for skibsfarten og 1888 bygges der et fyrtårn, som også i nutiden er i funktion. Da Færøerne under den 2. verdenskrig blev besat af Storbritannien, blev Skansin anvendt som the Royal Navy Commands hovedkvarter. I august 1940 ankommer 4 skibskanoner, som placeres skydeklare på Skansin. Eksterne henvisninger og kilder www.history.fo Tórshavn Byatlas
Skansin

Skansin (wörtlich: die Schanze) ist eine historische Festungsanlage in Tórshavn auf den Färöern. Die Einheimischen nennen Skansin die friedlichste Festung der Welt. In der Tat wurde von hier im Wesentlichen immer nur Salut geschossen. Skansin befindet sich direkt am Hafen von Tórshavn auf einer Anhöhe. Die Anlage wurde 1580 durch Magnus Heinason zum Schutz vor Piratenüberfällen gebaut, nachdem er in Tórshavn beinahe selbst Opfer eines solchen Überfalls geworden war. 1780 ausgebaut, wurde sie in der Folge häufiger beschädigt, am schlimmsten 1808 durch die Briten während der Napoleonischen Kriege, als einheimische Boote dicht außerhalb des Hafens auf dort ankernde britische Schiffe trafen. Ab 1940 diente sie dem Vereinigten Königreich als Militärstützpunkt im Zweiten Weltkrieg. Hier stehen sowohl zwei Geschütze aus jener Zeit als auch vier wesentlich ältere dänische Kanonen aus der Zeit von 1776 bis 1813. Einer der färöischen Leuchttürme, der Skansin-Leuchtturm (international Skansin lighthouse), thront über der Festung und weist Seefahrern den Weg in die Hauptstadt. Durch die hervorgehobene strategische Lage ergibt sich ein guter Aussichtspunkt über die Stadt und das Meer mit der vorgelagerten Insel Nólsoy. Nicht zuletzt wegen der Aussicht und Lage am Hafen ist Skansin ein beliebtes Ausflugsziel. Siehe auch: Färöer im Zweiten Weltkrieg Weblinks
Skansin

Skansin is a historic fortress in Tórshavn, the capital of the Faroe Islands. Skansin is located on a hill beside the port of Tórshavn. The fort was built in 1580 by Magnus Heinason to protect against pirate/slave raids of the town, after he himself was nearly caught up in one such raid. The fort was expanded considerably in 1780 and went through a series of rebuilds for many years afterwards. During the Second World War the fort served Britain as a military base after the British occupation of the Faroe Islands in April 1940. Two 5.5 inch guns date from the British occupation, standing along with many older Danish cannon. One of the Faroese lighthouses, the Skansin Lighthouse (Skansin international lighthouse), towers over the fortress, pointing the way to the capital. The strategic location of the fort offers views of Tórshavn port, surrounding landscape and views out towards Nólsoy island. Gallery See also British occupation of the Faroe Islands Slave raid of Suðuroy External links (Source) - Forts of the Faroe Islands Faroeislands.dk - Foto
Skansin

Skansin (szó szerint: sánc) egy történelmi erődítmény a feröeri Tórshavnban. A helyiek a „világ legbékésebb erődítményének” nevezik, joggal: itt mindössze üdvlövések hangzottak. Az erődítmény közvetlenül a tórshavni kikötő mellett, egy füves magaslaton fekszik. Történelem 1580-ban építtette ki Magnus Heinason a kalózok elleni védekezésül, miután a város csaknem egy támadás áldozata lett. Azóta többször átépítették; jelenlegi formáját 1780-ban nyerte el, néhány éve pedig renoválták. 1940-től, a baráti brit megszállás alatt itt volt a szigeteken állomásozó brit erők főhadiszállása. Ebből az időszakból két löveg maradt fenn, ezen kívül négy 18. századi (1782-ből származó) dán ágyú is látható. Turizmus Itt található a feröeri világítótornyok egyike, a Skansin világítótorony, amely a főváros kikötőjébe mutatja az utat a hajósoknak. Stratégiai fekvéséből eredően jó kilátást nyújt Tórshavn városára és a tengerre, a szemközt fekvő Nólsoy szigetével együtt. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Skansin című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Külső hivatkozások Skansin Fort Archiválva 2009. augusztus 5-i dátummal a Wayback Machine-ben, Lonely Planet (angol) Kári Strøm fényképei (angol) Panorámakép a Skansinból Archiválva 2020. október 21-i dátummal a Wayback Machine-ben (dán)
Скансин

Скансин (фар. Skansin) — историческая крепость в городе Торсхавн, столице Фарерских островов. Местные жители называют Скансин «самой мирной крепостью в мире». Скансин находится непосредственно в гавани Торсхавна на возвышенности. Он был построен примерно в 1580 году по инициативе Магнуса Хайнасона для защиты города от вражеских атак, после чего подвергся нападению со стороны пиратов.
Skansin

Skansin är ett fort i Färöarnas huvudstad Torshamn, byggt omkring 1580 på initiativ av Magnus Heinason för att skydda staden mot pirater. Fästningen fick dagens utformning 1790. Under Napoleonkrigen ansågs fästningen som en av de starkaste befästningarna i Nordeuropa. Under andra världskriget använde britterna fästningen som högkvarter för sin ockupationsmakt under deras ockupation av öarna. Kanonerna som kan ses permanent på Skansin är två kanoner från krigsfartyget HMS Furious och fyra danska kanoner från 1776−1813. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Skansin.
Gjáar kirkja

Gjáar kirkja er en kirke på Færøerne i bygden Gjógv på Eysturoy. Den hører til Færøernes folkekirke. Kirken er den første på stedet, og da den blev indviet 26. maj 1929 foregik gudstjenesten på færøsk – for første gang i den færøske kirkehistorie. Før kirken blev bygget, var kirken Funnings kirkja i Funningur bygdens kirke. Kirken er er bygget af beton og er hvidkalket med grøn metal tag. Mod vest er opført et tårn (med pyramidetag), der står lidt ud fra vestgavlen. Indgangen til kirken er i vestgavlen og kirken har 6 rundbuede vinduer i hver side. Tøndehvælvet i kirken var tidligere malet lyseblå, men fremstår i dag hvidt med guldstjerner. Det er opført på smalle lofter i hver side af kirken. Altertavlen er et maleri af Niels Andreas Kruse, Eiði og forstiller Jesus, der vandrer på søen. Billedet har færøsk islæt idet der er både en færøsk klippekyst og en færøbåd i baggunden. Altersølvet er skænket til kirken af A. P. Møller. Både den sekskantede døbefont og prædikestolen er smykket med krucifiks og guldstjerner, og er malet i en gråbrun farve, dog er et felt på prædikestol grønligt. Foran prædikestolen står den "pult", hvorfra degnen læser prædiken op, når præsten ikke er til stede. Stoleraderne er rødbrune. Kirkeskibet er skonnerten "Nordðstjørnan" foræret i 1960. Kirkeklokken er støbt i København af B. Løw & søn i 1929, og har indskriften: "I sorg og glæde bringer hvert af mine slag bud om Guds hjertlag". Orglet på pulpituret over forkirken er skænket af menigheden i Tårbæk, nord for København. Eksterne henvisninger og kilder www.folkakirkjan.fo www.danske-kirker.dk
Kirkjan á Kirkju

Kirkjan á Kirkju er en kirke på Færøerne i Kirkja på Fugloy. Kirken er hjemmehørende i Færøernes folkekirke. Kirken er en rektagulær, sort tjæret bygning, opført i træ, med fem hvidmalede vinduer på sydsiden og fire samt indgangsdøren på kirkens nordside. Taget er nu dækket af grønt blik, i stedet for de oprindelige græstørv. Over vestenden sidder en hvidmalet tagrytter, der flugter kirkens sider, med pyramidetag og grønt bølgeblik. Kirken har åben tagstol og har bejdsede paneler. Koret er adskilt fra resten af kirkerummet af et gitterværk. Alterbilledet, Jesus vandrer på søen, er malet af kunstmaleren Sámal Joensen-Mikines. Der hænger tre kirkeskibe under loftet – to færøbåde samt en slup. Kirken har en af Færøernes ældste bibler. Kirkeklokken er støbt af De Smithske Støberier i Aalborg. Kirkens historie Kirkja var oprindelig en kirkebygd, hvilket navnet jo også antyder. Men da kirken var faldefærdig i 1830’erne, og der ikke var nogen mænd i Kirkja til at passe kirken, blev kirken genopbygget i Hattarvík. Der var derfor ingen kirke i Kirkja i 100 år. I 1930’erne var der et stort ønske fra bygdefolkene i Kirkja om at få en kirke, og de gjorde et stort stykke arbejde for at bygge den. Kirken blev indviet i 1933. Der er fundet rester af gamle trækirker ved den nuværende kirke. I 1818 skete det, at en båd fra Kirkja med alle bygdens mænd, kæntrede syd for landsbyen. Den eneste overlevende var Mittúnsbóndin, men han og hans kone døde nogle år senere af tyfus. Kort tid efter besluttede amtmanden at flytte kirken til Hattarvík. Nu var der ingen kirke i Kirkja, og omkring 1925 opstod ideen om at bygge en ny kirke. 1932 begyndte man at bygge kirken. Petur Pauli Poulsen og Jóannis Kristensen i Mittúnivar var formænd. Meget af arbejdet blev udført gratis. Kirken er tegnet af Louis Zachariassen, og som forbillede havde han de gamle færøske trækirker. Tegningerne var en gave til kirken. Det var en stor dag for sognebørnene på Kirkja, da kirken stod færdig og skulle indvies den 28. maj 1933.Provst Jákup Dahl indviede den og mange præster var til stede ved indvielsen. Referencer Eksterne henvisninger og kilder www.folkakirkjan.fo www.danske-kirker.dk
Retten på Færøerne

Retten på Færøerne (færøsk: Sorinskrivarin í Føroyum) er Færøernes eneste domstol. Den er beliggende i Tórshavn og har desuden en afdeling på Suderø. Færøerne udgør én retskreds. Domstolen ledes af en såkaldt administrerende sorenskriver, der svarer til en retspræsident ved en byret i Danmark. Yderligere 1 dommer, 1 retsassessor og 3 dommerfuldmægtige er tilknyttet retten. Retten på Færøerne adskiller sig fra det øvrige Danmarks retter ved at være kompetent i alle retssager, og afholder også søforklaringer. Sager afgjort ved Retten på Færøerne kan efterfølgende ankes til Østre Landsret, dog skal færøske nævningesager ankes direkte til Højesteret. Sorenskriveren fungerer desuden som overformynder og er formand for Erstatningsnævnet, Huslejenævnet, Overfredningsnævnet, Sterilisationsnævnet og Færøernes Ulykkesforsikringsråd. Siden september 2004 har den administrerende sorenskriver været Henrik Møller. Retten på Færøerne behandler ca. 5.500 sager årligt. Eksterne hevisninger Retten på Færøernes officielle hjemmeside
Saksunar kirkja

Saksunar kirkja er en kirke bygget af sten og træ i Saksun på Streymoy, Færøerne. Kirken er en typisk, færøsk bygdekirke med græstag. Kirken blev indviet den 20. juni 1858. Kirken er en del af Nord-Streymoy Præstegæld, Færøerne Provsti, Streymoy Syssel og Færøernes Stift Den nyopført kirke var ikke helt som den gamle i Tjørnuvík. Ydermurene blev i stedet for træ opført af sten. Kun indervæggene, støttebjælkerne og alteret minder om kirken i Tjørnuvík. Øverst på vestenden sidder en tværstillet tagrytter med pyramidetag. Indgangen er på vestsiden i nordside mod vest, og det er også her kirkens vinduer er 6 på siden ved døren og to i korenden. Indvendig står kirken som før den blev flyttet. Der er kun loftsbjælker ved vestenden samt over korgitteret. På alteret står et krucifiks mens prædikestol består af seks felter i en tænkt ti-kant. Det meste af inventaret stammer sandsynligvis fra kirkens tid i Tjørnuvik. Klokken menes støbt til kirkens "anden" indvielse". I nutiden har bygden kun få indbyggere, men kirken er stadig i brug. Historie Den blev oprindelig opført i Tjørnuvík, men her fandt man den i 1850 i så dårlig forfatning at man bestemte sig for at rive den ned og bygge en ny. I Saksun var ikke tilfreds med at måtte være med til at bygge en kirke som de sjældent havde anledning til at bruge. De bestemte sig dermed for at få deres egen. 12. december 1853 sendte derfor sognepræst Carl Wilhelm Prytz en forespørgsel fra kongsbonden i Saksun til kong Frederik 7. om at få lov til at bygge deres egen kirke i Saksun. 12. januar 1855 gav kongen tilladelse til at der blev bygget en nye kirker i Saksun og Haldórsvík, og at den gamle kirke i Tjørnuvík blev nedrevet. På Færøerne bestemte man sig for at flytte Tjørnuvíks gamle kirke til Saksun. 29. marts 1856 skrev sognepræsten i Norðurstreymoy, V.U. Hammershaimb, til amtmanden at man havde startet med anlægsarbejdet til kirken i Saksun. 14. november 1857 skrev han at kirken snart var genopbygget, og at Saksun skulle udskilles som eget kirkesogn med virkning fra 1. januar 1858. Eksterne henvisninger og kilder www.danske-kirker.dk Arkiveret 10. oktober 2019 hos Wayback Machine Fólkakirkjan (færøsk)
Saksunar kirkja

Saksunar kirkja är en kyrkobyggnad belägen i orten Saksun på ön Streymoy, Färöarna. Kyrkan tillhör Färöarnas folkkyrka. Kyrkobyggnaden Kyrkan fanns ursprungligen i Tjørnuvík, men 1850 fann man kyrkan vara i så dåligt skick att den skulle rivas. Kyrkan återuppfördes i Saksun och invigdes 20 juni 1858. Elektriskt ljus och värme installerades 1963. Kyrkan har en stomme av sten och täcks av ett grästak. Vid västra kortsidan finns en liten takryttare av trä som är diagonalt sidställd och har ett pyramidtak. Ingång finns vid kyrkans nordvästra sida. Inventarier Merparten av inventarierna fanns tidigare i Tjørnuvík. På altaret står ett krucifix. Predikstolen består av sex fält i en tänkt tiohörning. Kyrkklockan tillverkades för kyrkans "andra" invigning 1858 och saknar inskription. Bilder Referenser folkakirkjan.fo danske-kirker.dk Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Saksunar kirkja.