NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Toftavatn

Toftavatn er en færøsk 0,51 km² stor sø på Eysturoy.Søen er færøernes fjerdestørste sø, som ligger i højlandet mellem Runavík og Rituvík. Søen ligger 75 meter over havet og strækker sig 1,4 kilometer i nord-sydlig retning, og 1,1 kilometer i øst-vestlig retning. Den sydlige del af søen tilhører Nes kommuna, mens den nordlige halvdel tilhører Runavíkar kommuna. Nabokommunerne Nes og Runavík, har siden 2007 anlagt et stisystem i området, for at belastningen fra turister og andre besøgende ikke skal blive for stor. Toftavatn er en naturpark som er et besøg værd – men også et naturområde som skal behandles med forsigtighed. Dyre og plantelivet Søen ligger ved Færøernes eneste område med lynghede og på bakkerne vokser der tre forskellige slags lyng. Hedelyng (Calluna vulgaris), som blomstrer sent på sommeren, er den mest almindelige lyngart i området. Mere sjældent er er grålyng (Erica cinerea). Den tredie lyngart er revling (Empetrum nigrum), som blomstrer i maj. Af andre planter kan nævnes smalbladet kæruld (Eriphorum angustifolium), tormentil (Potentila erecta) og mange andre almindelige og sjældne planter. Foruden sit rige planteliv er Toftavatn også kendt for sit rige fugleliv som sildemåge, storkjove og andre mågefugle, flere forskellige arter af vadefugle, som dobbeltbekkasin og strandskade. Rødstrubet lom findes også her, som ved de fleste andre færøske søer. I 1985 observerede man det første grågåsepar med unger på Toftavatn og i de følgende årtier er bestanden af grågæs vokset og i juli måned, når gæssene fælder deres fjer, samles de ved Toftavatn – og det er ikke usædvanligt at se over tusind gæs på søen. Sagn Ifølge folketroen har Toftavatn en såkaldt nøk, som kan skabe sig om til andre væsener, oftest en hest, og kan finde på, at tvinge folk med sig ned i søens mørke. Rører man ved nøkken, hænger man fast og er prisgivet. Historierne om nøkken har fra gammel tid været brugt for at afholde børn at tage til de, ikke helt ufarlige fjeldsøer. Ekstern henvisninger og kilder www.dk.stamps.fo www.youtube.com Referencer
Lake Toftir

Lake Toftir (Faroese: Toftavatn) is a lake on the island of Eysturoy in the Faroe Islands. Lake Toftir is located between the villages of Toftir and Rituvík. It is the fourth-largest natural lake in the Faroe Islands and it measures 51 hectares (130 acres). The lake is noted for its rich bird life. References External links Photo of Lake Toftir
Toftavatn

El Toftavatn es un pequeño lago de las Islas Feroe, Dinamarca, en el sur de Eysturoy. Su nombre significa "lago de Toftir", al ser ese pueblo una de las localidades más cercanas. Tiene un área de 0,52 km², una profundidad máxima de 22 m y no tiene conexión con el mar. Se encuentra a 15 m sobre el nivel del mar. Los pueblos más cercanos son: Runavík al norte, Saltnes al noroeste, y Toftir al suroeste. Se halla comunicado por la carretera que une a Runavík con Rituvík. La zona alrededor del lago es abundante en brezos y una estación de paso para aves migratorias. Referencias «Departamento de Estadística de las Islas Feroe» (en feroés). Archivado desde el original el 7 de mayo de 2012. Consultado el 11 de abril de 2012. Faroe Islands Tourist Guide. «Eiðisvatn (Eiði Lake)» (en inglés). Consultado el 11 de abril de 2012. Larsen Black, Lars (2011). Investigation of brown trout (Salmo trutta) in three Faroese lakes (en inglés). Tórshavn: Facultad de Ciencia y Tecnología. Universidad de las Islas Feroe.
Toftavatn

A Toftavatn Feröer negyedik legnagyobb tava Eysturoy szigetén, Toftir közelében. Runavíktól délre található. Élővilág Környéke gazdag állat- és növényvilággal büszkélkedhet, itt találhatók többek között Feröer legnagyobb hangamezői. A madárvilág nyáron a legélénkebb, amikor a költöző madarak visszatérnek költeni Feröerre a melegebb vidékekről, ahol a telet töltötték. A környéken több kisebb tó is található, amelyek számtalan ritka madárfajnak adnak otthont. Turizmus A tókerülő séta mintegy két órát vesz igénybe. Az útról rálátni Tórshavnra is. A runavíki idegenforgalmi iroda kérésre madármegfigyelő túrákat indít. Ugyanitt horgászati engedély is váltható a tóra (ára egy napra 50, egy hétre 80, egy évre 100 korona). A főszezon májustól októberig tart. Legjellemzőbb hala a sebes pisztráng. Hivatkozások Jegyzetek További információk Toftavatn, Framtak (angol) Panorámakép, Færøerne.dk (dán)
Toftavatn

Toftavatn är en sjö på ön Eysturoy i Färöarna (Kungariket Danmark). Den ligger i sýslan Eysturoya sýsla, i den nordöstra delen av landet, 10 km norr om huvudstaden Tórshavn och är Färöarnas fjärde största naturliga sjö med en yta på 0,51 kvadratkilometer. Toftavatn ligger 75 meter över havet och sträcker sig 1,4 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,1 kilometer i öst-västlig riktning. Följande samhällen ligger vid Toftavatn: Toftir (823 invånare) Runavík (503 invånare) Källor
Viðarlundin í Hvalvík

Viðarlundin í Hvalvík ist ein Wald im Dorf Hvalvík auf der färöischen Insel Streymoy. Er besteht hauptsächlich aus Fichten und Kiefern und befindet sich mitten im Ortskern in unmittelbarer Nachbarschaft der Kirche. Das färöische Wort viðarlund bedeutet wörtlich „Gehölz“ und bezeichnet eine Parkanlage oder einen Wald auf den Färöern, von deren Fläche nur 0,06 % bewaldet sind. Der Gemeinde Hvalvík wurde 1951 das Grundstück Á Tøðuni durch eine Schenkung übereignet, damit dort ein Wald angelegt werden konnte. Ab Mitte der 1950er Jahre wurde mit der Bepflanzung begonnen. Seit dem 21. April 1992 obliegt die Pflege des Waldes der Forstbehörde (Skógfriðingarnevndin) der Färöer. Wegen der Lage auf dem gleichnamigen Grundstück wird der Wald häufig auch Viðarlundin á Tøðuni genannt. Der Wald Viðarlundin í Hvalvík ist nach wie vor im Besitz der Gemeinde Hvalvík (Hvalvíkar kommuna) und bedeckt auf Flur 105 insgesamt eine Fläche von 6.600 m². Damit ist er einer der kleinsten Wälder bzw. Parks der Färöer. Die Färöer sind mit ihrem feuchten kühlen Klima und der salzhaltigen Luft für das Gedeihen von Bäumen denkbar ungeeignet, denn die Bodenkrume ist relativ dünn und bietet Baumwurzeln wenig Halt. Nicht selten weht starker Wind, der Bäume entwurzeln kann, und es kommt vor, dass die Bäume in einem milden Januar oder Februar ausschlagen und im Frühjahr durch plötzlich einbrechenden Frost überrascht werden. In unmittelbarer Nähe des Viðarlundin í Hvalvík ist eine besondere Sehenswürdigkeit zu sehen, die Holzkirche des Dorfes Hvalvík. Wie alle Wälder bzw. Parkanlagen der Färöer außerhalb der Hauptstadt Tórshavn ist auch der Viðarlundin í Hvalvík eingezäunt, um die Bäume vor Nahrung suchenden Schafen zu schützen. Einzelnachweise
Vágur

Vágur [ˈvɔavʊɹ] és un poble i municipi de l'illa de Suðuroy, a les illes Fèroe. És l'única població que hi ha en tot el terme municipal. L'1 de gener de 2020 tenia 1352 habitants. Geografia Vágur és a la costa oriental de Suðuroy, al fons del fiord de Vágur (Vágsfjørður en feroès), en una estreta vall costanera. El seu port és el més important de l'illa i hi poden entrar vaixells de gran calat. Cap a l'oest es troba el petit llac Vatnið i quatre quilòmetres més enllà la costa occidental de l'illa, anomenada Vágseiði, on la vall queda tallada abruptament en una grans penya-segats. Hi ha altres dos llacs més al nord-oest del poble, el Riskivatn i el Miðvatn. En els vessants del nord de Vágur hi ha un bosc introduït anomenat Viðarlundin, els inicis del qual es remunten a 1956. És un dels boscos més grans que hi ha a les Illes Fèroe. El municipi de Vágur limita al sud amb Sumba, a l'est amb Porkeri i al nord amb Fámjin. Hi ha l'estadi de futbol Á Eiðinum', d'usos múltiples, amb capacitat per a 3.000 espectadors i està equipat amb Gespa artificial. L'estadi alberga els partits de local del FC Suðuroy, equip de la 1. deild, la segona divisió d'Illes Fèroe Història Vágur apareix en la documentació per primera vegada en el Hundabrævið, un codi legal de finals del segle XIV que regulava la tinença de gossos a l'arxipèlag. Tanmateix molt probablement és molt més antic. El poble va créixer, gràcies al seu bon port i a l'explotació pesquera i balenera, fins a convertir-se en la segona localitat més gran de l'illa. Nólsoyar Páll, l'heroi nacional feroès, va construir juntament amb altres homes el 1804 a Vágur el Royndin Frida (Intent reeixit), el primer vaixell que es construïa a les Fèroe des de l'Edat Mitjana. La primera església de Vágur de la qual se'n té notícia és un temple de fusta de 1862. Diu la llegenda que havia arribat de Noruega des del mar, on l'haurien lliurada a les aigües en senyal votiu. A causa del creixement de la població, aquesta església es va donar al poble de Hov el 1942. L'església que podem veure avui és de pedra i va ser acabada en 1939. El 1920 es va construir a Botni, al nord-oest de Vágur, la primera central hidroelèctrica de les Illes Fèroe que aprofitava els salts d'aigua del lloc. La planta segueix en funcionament, i es complementa actualment amb una planta de dièsel situada al costat sud del fiord. Durant l'ocupació britànica a la Segona Guerra Mundial, es van construir dos búnquers a la rodalia de Vágur. Les seves restes encara romanen en peu. Marita Petersen, que va ser Primera ministra de les Illes Fèroe els anys 1994 i 1995, era filla de Vágur. Referències Vegeu també Llista de municipis de les Illes Fèroe Caça de balenes a les Illes Fèroe
Á Eiðinum

á Eiðinum is a multi-use stadium in Vágur, which is one of the larger villages in the southernmost island Suduroy in the Faroe Islands. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of FC Suðuroy, formerly called VB/Sumba (until 31 Dec. 2009). The stadium holds 3,000 people, but has only 330 seats. Vágshøll - The Sports Hall of Vágur Next to the Football Stadium on Eiðinum in Vágur is a sports hall, which is called Vágshøll. It was built in 1980. Another building next to the football stadium is a community hall which was built in 1978 and is called VB-húsið (The house of VB). VB was the first football association in Vágur, founded in 1905. VB was not the first football association in the Faroe Islands or in Suduroy. TB from Tvøroyri is even older, founded in 1892. VB got together with Sumba in 2005 and now these two teams are called FC Suðuroy. They hope that this team will be for the whole island, but TB and Royn from Hvalba have not yet accepted the invitation (March 2010). FC Suðuroy FC Suðuroy is a result of the prior merging of VB Vágur and Sumba in 2005. FC Suðuroy was founded on January 1, 2010. Chairman of the board is Bjarni Johansen, who until the end of 2008 used to be goal keeper for VB Vágur and VB/Sumba. Chief Financial Officer for FC Suðuroy is Pól Thorsteinsson, who started his football career in Vágur for VB Vágur and ended his football career in the second best division of VB/Sumba in 2009, the same year as they won the 1. division and they decided to change the name from VB/Sumba to FC Suðuroy. In the meantime Thorsteinsson was playing for other Faroese clubs and also an Icelandic football club. Manager for FC Suðuroy is Jón Pauli Olsen. References External links FC Suðuroy The Football Association of Suðuroy, currently the southern part of the island Suduroy. VB Handball The Municipality of Vágur Municipality of Sumba FC Suðuroy on Facebook Vesturi á Eiðinum stadium - Nordic Stadiums Sudurras1.com Article in Faroese about the lake Vatnið in Vágur and the history of the football stadium, the sports hall and VB Húsið.
Á Eiðinum

El Á Eiðinum es un estadio de fútbol de usos múltiples ubicado en Vágur, Islas Feroe. El estadio tiene capacidad para 3.000 espectadores y está equipado con Césped artificial. El estadio alberga los partidos de local del FC Suðuroy, equipo de la 1. deild, la segunda división de Islas Feroe. Referencias Enlaces externos Europlan-online FC Suðuroy Archivado el 14 de junio de 2010 en Wayback Machine. La Asociación de Fútbol de Suðuroy, actualmente la parte sur de la isla Suduroy. VB Handball Municipalidad de Vágur Municipalidad de Sumba FC Suðuroy en Facebook.
Vesturi á Eiðinum Stadion

A Vesturi á Eiðinum Stadion egy labdarúgó stadion Feröer déli részén, a Suðuroy szigetén fekvő Vágarban. 1924-ben létesítették. Hosszú ideig a VB Vágur otthona volt, majd az egyesülés után a VB/Sumba, mai nevén az FC Suðuroy hazai pályája. Feröer legtöbb pályájához hasonlóan műfüves borítású. Hivatkozások Jegyzetek További információk Vesturi á Eiðinum Stadion, World Stadiums (angol)
Vesturi á Eiðistadion

Het Vesturi á Eiðistadion is een multifunctioneel stadion in Vágur, een plaats op het zuidelijke eiland van de Faeröer. Het stadion werd geopend in 1924. In het stadion is plaats voor 3.000 toeschouwers. Er zijn echter maar een paar honderd zitplekken. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub FC Suðuroy maakt gebruik van dit stadion. In het stadion ligt een kunstgrasveld.
Biblioteca Nacional de les Illes Fèroe

La Biblioteca Nacional de les Illes Fèroe (feroès Føroya Landsbókasavnið) està situada a Tórshavn, la capital de les illes Fèroe, en un parc adjacent als edificis universitaris. La seva missió és recollir, identificar i ampliar coneixements sobre l'arxipèlag. La Biblioteca Nacional de les Illes Fèroe també és un centre de recerca i una biblioteca pública. Història Orígens La biblioteca va néixer l'any 1828, quan l'Amtmaður (governador) danès Christian Ludvig Tillisch (en el càrrec entre 1825 i 1830) i el seu Amtsrevisor Jens Davidsen van començar a reunir llibres per a un Færø Amts Bibliotek ("Biblioteca del Comtat de Fèroe" en danès). Van ser assistits per l'erudit danès Carl Christian Rafn i per ciutadans particulars, i el 5 de novembre de 1828 van aconseguir una subvenció anual de fons del rei. El 1831, la col·lecció incloïa 2.860 volums. La biblioteca va adquirir el seu propi edifici el 1830, i Jens Davidsen va exercir de bibliotecari fins a la seva mort el 1878. El 1850 hi havia aproximadament 5.000 llibres, però el projecte es va estancar entre 1878 i 1905, quan el parlament feroès, el Løgting, va assignar-hi novament finançament. La biblioteca va florir a partir de 1921, sota la direcció del lingüista Mads Andreas Jacobsen (1891–1944), que s'havia format com a bibliotecari el 1920. Durant el període del conflicte lingüístic feroès, es va convertir en un punt de trobada per als escriptors i polítics nacionals. Es va traslladar a un nou edifici l'any 1931. Autogovern feroès Després de l'assoliment de l'autogovern el 1948, el Løgting va augmentar molt el suport financer per a la biblioteca, el seu nom oficial es va traduir al feroès.i va experimentar, així, una renovada expansió. Segons una llei aprovada el 16 de juny de 1952, és tracta d'una biblioteca dipòsit: els editors estan obligats legalment a dipositar-hi quatre còpies de tots els materials impresos de les seves col·leccions. Des del 24 de setembre de 1980, la biblioteca es troba al número 16 de J. C. Svabosgøta, al parc Viðarlundin á Debesartrøð, en un edifici construït expressament per Jákup Pauli Gregoriussen. L'any 2011, com a mesura d'estalvi, la Biblioteca Nacional es va combinar administrativament amb els Arxius Nacionals de les Illes Fèroe, el Museu Nacional de les Illes Fèroe, el Museu d'Història Natural de les Illes Fèroe i el Laboratori de Biologia Marina Kaldbak per formar l'entitat Patrimoni Nacional Feroès. Al desembre de 2013 hi havia a l'arxipèlag 18 biblioteques municipals i 13 d'escolars, gestionades principalment per la Biblioteca Nacional (la primera biblioteca municipal que es va fundar va ser la de Klaksvík, als anys 50). A més, el Museu d'Art i algunes altres institucions tenen les seves pròpies biblioteques. Referències Vegeu també Llista de biblioteques nacionals i estatals. Bibliografia Grage, Joachim. Geographies of Knowledge and Imagination in 19th Century Philological Research on Northern Europe (1) (en anglès). Cambridge Scholars Publishing, 2017. ISBN 9781527500433. OCLC 1005607394.
Færøernes Nationalbibliotek

Færøernes Nationalbibliotek (færøsk: Føroya Landsbókasavn) er beliggende i Thorshavn og er Færøernes nationalbibliotek, hvis hovedopgave er at samle, registrere, bevare og udbrede viden om litteratur vedrørende Færøerne. Nationalbiblioteket fungerer også som forskningsbibliotek og offentligt bibliotek. Historie Bibliotekets historie går helt tilbage til 1828, da den daværende danske amtmand på Færøerne Christian Ludvig Tillisch (amtsperiode. 1825-30) sammen med sin medarbejder, amtsrevisor Jens Davidsen (1803-1878) begyndte at indsamle bøger til det dengang relative isolerede ø-befolkning. Det lykkedes dem i 1828, at få et årligt tilskud fra den danske konge og et stort antal bøger fra private givere. I løbet af kort tid havde de indsamlet over 2.000 bind og biblioteket fik navnet Færø Amts Bibliotek. 1830 fik biblioteket sin egen bygning ved Quillingsgarð, hvor biblioteket var indtil 1931. Jens Davidsen var fra åbningsdagen til sin død i 1878, leder af biblioteket. Omkring 1850 rådede biblioteket over ca. 5.000 bind. Mellem 1878 og 1905 var ingen fast bibliotekar ansat og udlånet stagnerede, indtil Lagtinget garanterede biblioteket et fast årlig beløb. Fra 1921 fik landsbibloteket under ledelse af M. A. Jacobsen (1891-1944) yderligere fremgang, han havde uddannet sig til bibliotekar i 1920. I den tid under den færøske sprogstrid, blev biblioteket et kulturelt mødested for nationale forfattere og politikere. 1931 flyttede biblioteket til en anden bygning på Debesartrøð i nærheden af Færøernes Universitet. Efter at Færøerne i 1948 fik hjemmestyre, forhøjede Lagtinget det årlige tilskud, og biblioteket fik sit nuværende navn, Føroya Landsbókasavn. 1952 blev den lovmæssige regel indført, at forlagene skulle stille fire eksemplarer af hver trykte bog til bibliotekets rådighed. 1979 flyttede biblioteket til den nuværende bygning ved J.C. Svabosgøta, tegnet af den færøske arkitekt J. P. Gregoriussen. Foruden nationalbiblioteket er der på Færøerne 15 kommunalbiblioteker og 11 skolebiblioteker. Bibliotekets formål indsamle al færøsk litteratur og så meget litteratur som muligt om Færøerne modtage pligtafleveringen af udgivne færøske værker registrere, bevare og formidle viden om disse værker og andet materiale stå for registreringen af den færøske nationalbibliografi have en manuskriptafdeling være det færøske ISBN- og ISSN-kontor, forbundet med den internationale katalogisering af biblioteksmaterialer udvikle og levere universitetsbibliotekstjenester fremme forskning og undervisning på højere læreanstalter levere videnskabelige bibliotekstjenester koordinere indkøb af biblioteksmateriale og serviceudvikling i offentlige biblioteker Referencer Ekstern henvisning FLB.fo Bibliotekets hjemmeside Arkiveret 15. september 2008 hos Wayback Machine
Landesbibliothek der Färöer

Die Landesbibliothek der Färöer (färöisch: Føroya Landsbókasavn) ist die Nationalbibliothek der Färöer in der Stadt Tórshavn. Das Gebäude befindet sich in Tórshavn in der J.C. Svabosgøta 16, direkt am Býarpark. Bedeutung Die Landesbibliothek beheimatet die größte Sammlung all dessen, was jemals in der färöischen Sprache geschrieben wurde von Färingern in anderen Sprachen geschrieben oder von ihnen übersetzt wurde bzw. in der Welt über die Färöer geschrieben wurde Die färöische Landesbibliothek ist sowohl eine öffentliche Bibliothek als auch eine wissenschaftliche Bibliothek. Im Jahr 2011 wurde sie mit dem Nationalarchiv der Färöer vereinigt, das sich ebenfalls in der Hauptstadt befindet. Geschichte Die Geschichte der Bibliothek geht auf das Jahr 1828 zurück, als der dänische Amtsmann Christian Ludvig Tillisch (reg. 1825–30) zusammen mit seinem Mitarbeiter, dem Amtsrevisor Jens Davidsen (1803–1878), anfing, für das damals relativ isolierte Inselvolk die ersten Bände zusammenzutragen. Sie erhielten dabei tatkräftige Unterstützung vom dänischen Altertumsforscher Carl Christian Rafn. Sie sicherten sich dafür einen jährlichen Zuschuss des dänischen Königs (5. November 1828). Privatleute halfen mit, innerhalb kurzer Zeit über 2.000 Bände zur Verfügung zu stellen. Die Bibliothek erhielt zunächst den dänischen Namen Færø Amts Bibliotek. 1830 erhielt die Bibliothek ihr erstes Gebäude. Jens Davidsen war seitdem, bis zu seinem Tode, der ehrenamtliche Leiter der Bibliothek. Bereits um 1850 beheimatete sie ca. 5.000 Bände. Zwischen 1878 und 1905 stagnierte der Betrieb, bis das Løgting einen Zuschuss garantierte. Eine neue Blüte erlebte die Landesbibliothek ab 1921 unter dem Sprachforscher Mads Andreas Jacobsen (1891–1944). In dieser Zeit des färöischen Sprachstreits entwickelte sie sich zum kulturellen Treffpunkt der nationalen Dichter und Politiker. 1931 zog sie in ein anderes Gebäude um. Nach der Teilautonomie der Färöer 1948 vergrößerte sich der Zuschuss seitens des Løgtings merklich, was wiederum zu einer Wachstumsphase führte. Seitdem führt die Landesbibliothek auch ihren offiziellen Namen. 1952 wurde gesetzlich geregelt, dass jeder Verleger auf den Färöern vier Exemplare von jeder Drucksache der Bibliothek zur Verfügung stellen muss. Seit 1979 befindet sich die Bibliothek im jetzigen Gebäude am Park Viðarlundin á Debesartrøð, das vom Architekten Jákup Pauli Gregoriussen entworfen wurde. Neben der Nationalbibliothek gibt es auf den Färöern 15 Kommunalbibliotheken und 11 Schulbibliotheken, die in erster Linie von der Nationalbibliothek versorgt werden. Darüber hinaus haben Einrichtungen wie das Kunstmuseum der Färöer eigene Bibliotheken. Weblinks Landsbókasavnið