Фолкландска Острва

Фолкландска Острва (енгл. Falkland Islands) или Малвинска Острва (шп. Islas Malvinas), скраћено само Фолкланди или Малвини, архипелаг су од око 200 острва под управом британске круне. Највећа од њих су Источни Фолкланд (6.610 km²) и Западни Фолкланд (4.530 km²). Укупна површина је 12.200 km². До 1985. године у саставу Фолкландских Острва били су и Јужна Џорџија и Јужна Сендвичка Острва, али она од тада имају статус посебне колоније Уједињеног Краљевства, а Фолкландска Острва су постала самоуправна прекоморска територија. Око суверенитета над Фолкландским Острвима је 1982. године вођен Фолкландски рат између Аргентине и Уједињеног Краљевства. Аргентина је овај рат изгубила, али острва и даље сматра својом територијом. Етимологија Фолкландска острва су име добила по Фолкландском мореузу, који се налази између два главна острва архипелага. Име мореузу дао је британски морепловац Џон Стронг 1690. у част његовог патрона Ентони Карија, фолкландског висконта. Касније је и цели архипелаг добио то име. Титула фолкландског висконта је шкотска племићка титула, а сама реч фолкланд се односила на један вид власништва над земљом из времена англосаксонске Британије. Шпанско име архипелага Малвинска острва (шп. Islas Malvinas) долази од француског назива за острва (фра. Îles Malouines), а тим именом их је крстио француски морепловац Луј Антоан де Бугенвил 1764. у част првих познатих насељеника из бретонске луке Сен Мало. Након Фолкландског рата, британска власти тај назив сматрају увредљивим. У српском језику острва се још називају и Фокландска, што је настало транскрипцијом дублетног изговора у енглеском језику, вероватно у време Фолкландског сукоба. Географија Фолкландска Острва имају површину копна од око 12.173 km² и дужину обалне линије која се процењује на око 1.300 km. Архипелаг се састоји од два главна острва, Западног Фолкланда и Источног Фолкланда, као и од још 776 мањих острва. Острва су претежно планинског и брдског карактера, са главним изузетком који чине низијске равнице Лафоније (полуострва које чини јужни део Источног Фолкланда). Фолкланди се састоје од фрагмената континенталне коре који су настали распадом суперконтинента Гондвана и отварањем Јужног Атлантика, што је започело пре око 130 милиона година. Острва су смештена у Јужном Атлантском океану, на Патагонијском шелфу, око 480 km источно од Патагоније у јужном делу Аргентине. Приближна географска локација Фолкланда дефинисана је латитудом између 51°40′ и 53°00′ ЈГШ и лонгитудом између 57°40′ и 62°00′ ЗГД. Два главна острва овог архипелага раздваја Фолкландски пролаз, а изражена разуђеност обале формира бројне природне луке. На Источном Фолкланду смештен је Стенли (главни и највећи град), британска војна база РАФ Маунт Плезент, као и највиша тачка целог архипелага — Маунт Азборн, са висином од 705 m. Изван ових главних насеља налази се подручје које је у локалном говору познато као „Камп” (Camp), што је изведено из шпанског термина за унутрашњост или сеоско подручје (Campo). Клима на острвима је хладна, ветровита и влажна океанска. Честа промена дневног времена типична је за цео архипелаг. Кишне падавине су уобичајене током више од половине године, са просеком од 610 mm у Стенлију, док се спорадични лагани снег јавља током готово целе године. Температура се историјски кретала између 21,1 и -11,1 °C у Стенлију, при чему се просечне месечне температуре крећу од 9 °C у јануару и фебруару (лето) до -1 °C у јулу (зима). Снажни западни ветрови и облачно небо представљају честу појаву. Иако се сваког месеца бележи велики број олуја, опште временске прилике су углавном умерене и мирне. Биодиверзитет Фолкландска Острва у биогеографском смислу припадају антарктичкој зони, са снажним везама са флором и фауном Патагоније у копненом делу Јужне Америке. Свевоземне птице чине највећи део фолкландске авифауне. Једине ендемске врсте птица на Фолкландским Острвима јесу фолкландска патка паробродар која не лети и Кобов царић (лат. Troglodytes cobbi). На острвима се гнезде 63 врсте птица, укључујући и 14 ендемских подврста. На острвима је присутна и изузетна разноврсност зглавкара. Флору Фолкланда чине 163 аутохтоне врсте васкуларних биљака. Такође је забележено више од 400 врста лишајева и гљива које живе на лишајевима. Јединог аутохтоног копненог сисара на острвима, фолкландског вука (вараха), европски досељеници су ловом истребили до искорењивања. Острва често посећују Морски сисари, као што су Јужни морски слон и Јужноамеричка фока крзнашица, као и различите врсте китова; на удаљенијим острвима станиште проналази ретка Фолкландска каракара. На архипелагу живи и пет различитих врста пингвина, као и неке од највећих колонија албатроса на планети. Ендемске врсте риба у околним водама припадају првенствено роду Galaxias. Фолкландска Острва су потпуно без шумског покривећа, а вегетацију отпорну на јаке ветрове претежно чине различите врсте патуљастог жбуња. Практично целокупна површина копна користи се као пашњак за узгој оваца. Међу унете (интродуковане) врсте убрајају се ирваси, дивљи зечеви, кунићи, аргентинске сиве лисице, сиви пацови и мачке. Неколико ових унетих врста озбиљно је угрозило аутохтону флору и фауну, због чега локална власт улаже напоре да ограничи ширење, уклони или потпуно истреби лисице, куниће и пацове. Ендемске копнене животиње претрпеле су највеће последице услед доласка ових неаутохтоних врста, а неколико врста птица потпуно је нестало са већих острва архипелага. Стварни степен човековог утицаја на животну средину на Фолкландима и даље је недефинисан, будући да постоји веома мало дугорочних података о променама природних станишта. Историја Иако постоје претпоставке да су староседеоци Огњене земље из Патагоније можда посетили Фолкландска Острва у праисторијско доба, острва су била потпуно ненасељена када су их Европљани први пут истражили. Европске тврдње о открићу датирају још из 16. века, али међу историчарима не постоји консензус о томе да ли су рани истраживачи заиста уочили Фолкланде или нека друга острва у Јужном Атлантику. Прво неоспорно искрцавање на острва приписује се енглеском капетану Џону Стронгу, који је на свом путовању ка обалама Перуа и Чилеа 1690. године истражио Фолкландски пролаз и забележио обиље питке воде и дивљачи на острвима. Фолкланди су остали ненасељени све до 1764. године када је француски капетан Луј Антоан де Бугенвил основао насеље Порт Луј на Источном Фолкланду, и 1765. године када је капетан Џон Бајрон утемељио Порт Егмонт на острву Саундерс; ово друго насеље је годину дана касније проширио британски капетан Џон Мекбрајд. Међу историчарима се и даље води дебата о томе да ли су ова два насеља уопште знала за постојање једно другог. Француска је 1766. године уступила своја права на Фолкланде Шпанији, која је већ следеће године ову француску колонију преименовала у Пуерто Соледад. Проблеми су ескалирали када је Шпанија 1770. године открила и заузела Порт Егмонт. Ратни сукоб је заједно избегнут тако што је насеље враћено Великој Британији 1771. године. Британска и шпанска насеља коегзистирала су на архипелагу све до 1774. године, када су нови економски и стратешки разлози увели Велику Британију да једнострано повуче свој војни гарнизон са острва, оставивши за собом плакету којом се Фолкланди проглашавају поседом краља Џорџа III. Шпанско Вицекраљевство Рио де ла Плата тако је остало једина формална сила на овој територији. Западни Фолкланд је остао напуштен, док је Пуерто Соледад претворен у казнену колонију. Услед британских инвазија на Рио де ла Плату током Наполеонових ратова у Европи, гувернер је евакуисао архипелаг 1806. године; преостали шпански колонијални гарнизон следио је његов пример 1811. године, изузев гаучоса и рибара који су добровољно одлучили да остану на острвима. Након тога, архипелаг су посећивали углавном само рибарски бродови, а његов политички статус остао је нерегулисан све до 1820. године, када је пуковник Давид Џует, амерички гусар у служби Уједињене провинције Рио де ла Плате, обавестио укотвљене бродове о томе да је Буенос Ајрес још 1816. године прогласио суверенитет над бившим шпанским територијама у Јужном Атлантику. Будући да острва нису имала сталне становнике, Буенос Ајрес је 1823. године одобрио трговцу немачког порекла Луису Вернету дозволу за обављање риболова и експлоатацију дивљих говеда на архипелагу. Вернет се населио на рушевинама Пуерто Соледада 1826. године, акумулирајући ресурсе све док подухват није постао довољно сигуран за довођење сталних досељеника и формирање трајне колоније. Буенос Ајрес је 1829. године именовао Вернета за војног и цивилног команданта острва, након чега је он покушао да регулише лов на фоке како би зауставио неконтролисане активности страних китоловаца и ловаца. Вернетов подухват је трајао све док спор око права на риболов и лов није довео до изненадног напада америчког ратног брода USS Lexington 1831. године, када је командант Морнарице Сједињених Држава Силас Данкан прогласио распуштање локалне острвске управе. Буенос Ајрес је покушао да поврати утицај над насељем постављањем војног гарнизона у октобру 1832. године, али је у њему већ у року од месец дана избила побуна, што је наредне године пратио долазак британских војних снага које су поново успоставиле власт Велике Британије. Аргентинска конфедерација (на челу са гувернером Буенос Ајреса Хуаном Мануелом де Росасом) упутила је званичан протест против ове британске акције, а аргентинске владе су и у каснијим периодима наставиле редовно да улажу званичне дипломатске протесте Великој Британији. Британске трупе су се повукле након успешног извршења мисије, оставивши ово подручје без формалне цивилне управе. Вернетов заменик, Шкотланђанин Метју Бризбен, вратио се на острва исте године како би обновио пословање, али су његови напори насилно прекинути када је услед немира у Порт Лују, гаучо Антонио Риверо предводио групу незадовољних радника који су убили Бризбена и остале вође насеља; преживели становници су се крили у пећини на оближњем острву све док се Британци нису вратили и поново успоставили ред. Крајем 1830-их година, група бизнисмена који су увидели потенцијални профит упутила је званичан апел Канцеларији за колоније у Лондону ради организованог насељавања острва. Фолкланди су 1840. године званично добили статус крунске колоније, након чега су шкотски досељеници успоставили званичну сточарску заједницу. Четири године касније, готово целокупно становништво се преселило у Порт Џексон, који је сматран бољом локацијом за седиште управе, а трговац Самјуел Лафон је покренуо велики комерцијални пројекат са циљем подстицања даље британске колонизације. Порт Џексон је убрзо преименован у Стенли, који је 1845. године званично постао седиште колонијалне владе. На самом почетку своје историје, Стенли је имао веома лошу репутацију због честих губитака трговачких бродова на околним хридовима; бродови који су обилазили Рт Хорн пристајали би у ову луку искључиво у хитним случајевима. Упркос томе, специфичан географски положај Фолкланда показао се као идеалан за поправку оштећених бродова и за развој специфичне трговине бродским олупинама и спасеним теретом. Изван ове делатности, комерцијални интерес за архипелаг био је минималан због ниске вредности коже дивљих говеда која су слободно пасла по пашњацима. Значајан економски раст отпочео је тек након што је Фолкландска острвска компанија, која је 1851. године откупила Лафоново неуспешно предузеће, успешно увела узгој чевиот оваца за производњу вуне, што је подстакло и друге локалне фарме да следе овај пример. Високи трошкови увоза материјала, у комбинацији са сталним мањком радне снаге и високим надницама, довели су до тога да делатност поправке бродова изгуби конкурентност. Након 1870. године ова грана је почела нагло да опада, што је додатно убрзано заменом једрењака паробродима услед ниске цене угља у Јужној Америци; до 1914. године, отварањем Панамског канала, ова врста трговине је дефинитивно престала да постоји. Фолкландска Острва су 1881. године постала потпуно финансијски независна од Велике Британије. Током више од једног века, Фолкландска острвска компанија је доминирала целокупном трговином и запошљавањем на архипелагу, а поред тога је поседовала и већину стамбених објеката у Стенлију, који је остваривао огроман профит од успешне трговине вуном са Уједињеним Краљевством. У првој половини 20. века, Фолкланди су играли важну улогу у територијалним претензијама Велике Британије на субантарктичка острва и део Антарктика. Фолкланди су управљали овим територијама као Зависним територијама Фолкландских Острва почевши од 1908. године, и задржали су их под својом управом све до њихового укидања 1985. године. Фолкланди су такође имали споредну улогу у оба светска рата као војна база која је помагала у контроли Јужног Атлантика. У Првом светском рату, током Битке код Фолкландских Острва у децембру 1914. године, флота Краљевске морнарице поразила је ескадру Немачког царства. У Другом светском рату, након Битке код Ла Плате у децембру 1939. године, оштећени брод HMS Exeter допловио је на Фолкланде ради поправке. Године 1942, батаљон који је био на путу за Индију преусмерен је на Фолкланде као војни гарнизон због страха да би Јапан могао заузети архипелаг. Након завршетка рата, на економију Фолкланда утицао је пад цена вуне, као и политичка неизвесност произашла из обновљеног спора око суверенитета између Уједињеног Краљевства и Аргентине. Прикривене тензије између Уједињеног Краљевства и Аргентине појачале су се током друге половини века, када је аргентински председник Хуан Перон истакао суверенитет над архипелагом. Спор око суверенитета интензивирао се током 1960-их година, убрзо након што су Уједињене нације усвојиле резолуцију о деколонизацији, коју је Аргентина тумачила као повољну за своју позицију. Генерална скупштина УН је 1965. године усвојила Резолуцију 2065, позивајући обе државе да спроведу билатералне преговоре како би се постигло мирно решење спора. Од 1966. до 1968. године, Уједињено Краљевство је у тајности разговарало са Аргентином о преносу суверенитета над Фолкландима, претпостављајући да ће острвљани прихватити ту одлуку. Споразум о трговинским везама између архипелага и копна постигнут је 1971. године, услед чега је Аргентина изградила привремени аеродром у Стенлију 1972. године. Ипак, противљење Фолкландаца, изражено кроз њихов снажан лоби у Парламенту УК, као и нове тензије између УК и Аргентине, практично су ограничиле преговоре о суверенитету све до 1977. године. Забринута због трошкова одржавања Фолкландских Острва у ери буџетских резова, Велика Британија је поново разматрала пренос суверенитета на Аргентину почетком мандата владе Маргарет Тачер. Суштински разговори о суверенитету поново су прекинути до 1981. године, а спор је временом ескалирао. У априлу 1982. године почео је Фолкландски рат када су аргентинске војне снаге извршиле инвазију на Фолкланде и друге британске територије у Јужном Атлантику, накратко их окупирајући све док британске експедиционе снаге нису повратиле ове територије у јуну исте године. Након рата, Велика Британија је проширила своје војно присуство, изградивши базу РАФ Маунт Плезент и повећавши бројност свог гарнизона. Рат је иза себе оставио и око 117 минских поља са скоро 20.000 мина различитих типова, укључујући противтенковске и противпешадијске мине. Због великог броја жртава међу деминерима, првобитни покушаји уклањања мина обустављени су 1983. године. Радови на деминирању поново су покренути 2009. године, у складу са обавезама Велике Британије према Отавском споразуму, а Сапер Хил (Sapper Hill) је очишћен од мина 2012. године, чиме је омогућен приступ овом важном историјском обележју по први пут након 30 година. Процес деминирања у потпуности је завршен у октобру 2020. године. На основу препорука лорда Шеклтона, Фолкланди су диверсификовали своју економију — која се претходно заснивала искључиво на овчарству — увођењем туризма и, након успостављања фолкландске ексклузивне економске зоне, развијеног рибарства. Путна мрежа је такође значајно проширена, а изградња војне базе РАФ Маунт Плезент омогућила је увођење дугих прекоокеанских летова. Истраживање нафте такође је започело током 2010-их година, са назнакама могућих комерцијално експлоатабилних налазишта у фолкландском басену. Аргентина и УК су поново успоставиле дипломатске односе 1990. године, али ниједна страна није пристала на услове за будуће разговоре о суверенитету. Становништво Становништво Фолкландских Острва је хомогено и углавном води порекло од шкотских и велшких досељеника који су се населили на овој територији након 1833. године. Становништво рођено на Фолкландима такође води порекло од Енглеза и Француза, Гибралтараца, Скандинаваца и Јужноамериканаца. Попис из 2016. године показао је да је 43% становника рођено на архипелагу, док су становници рођени у иностранству у потпуности асимиловани у локалну културу. Правни термин за право боравка на острвима гласи „припадност острвима” (belonging to the islands). Свим становницима Фолкландских Острва додељено је пуно Британско држављанство 1983. године, у складу са Актом о британском држављанству (Фолкландска Острва) из 1983. године. Значајан пад броја становника погодио је архипелаг у 20. веку, када су се многи млади острвљани преселили у иностранство у потрази за образовањем, модерним начином живота и бољим пословним могућностима, посебно у британски град Саутхемптон, који је на острвима постао колоквијално познат као „Северни Стенли”. Последњих година, пад броја становника на острвима је заустављен, углавном захваљујући досељеницима из Уједињеног Краљевства, са острва Света Јелена и из Чилеа. На попису из 2012. године, већина становника је своју националност навела као Фолкландац (59%), а затим следе Британци (29%), Светогорци са Свете Јелене (9,8%) и Чилеанци (5,4%). Мали број Аргентинаца такође живи на острвима. Фолкландска Острва имају веома ниску густину насељености. Према попису из 2012. године, просечан број становника Фолкланда износио је 2.932, искључујући војно особље које служи на архипелагу и њихове чланове породице. Извештај из 2012. године забележио је 1.300 припадника војске и 50 цивилних службеника Министарства одбране Уједињеног Краљевства присутних на Фолкландима. Стенли (са 2.121 становником) је најнасељеније место на архипелагу, а затим следе Маунт Плезент (369 становника, првенствено цивилни радници у ваздухопловној бази) и Камп (351 становник). Старосна структура на острвима је изразито усмерена ка радно способном становништву (20—60). Мушкарци су бројнији од жена (53% наспрам 47%), а ова разлика је најизраженија у старосној групи 20—60 година. На попису из 2012. године, већина острвљана се изјаснила као хришћани (66%), а затим следе они без верске припадности (32%). Преосталих 2% становника изјаснило се као верници других религија, укључујући Бахаи веру, Будизам, и Ислам. Главне хришћанске деноминације су Англиканство и друге протестантске струје, као и Римокатоличка црква. Политика Фолкландска Острва су самоуправна британска прекоморска територија. Према Уставу из 2009. године, острва имају пуну унутрашњу самоуправу, док је Уједињено Краљевство одговорно за спољне послове, задржавајући овлашћење „да штити интересе УК и да осигура свеукупно добро управљање територијом”. Шеф државе је Монарх Уједињеног Краљевства, а извршну власт у име монарха врши гувернер, који именује шефа владине управе на предлог чланова Законодавне скупштине. И гувернер и шеф владине управе имају улогу шефа владе. Гувернер Колин Мартин-Рејнолдс именован је у јулу 2025. године, док је шефица владине управе Андреа Клаусен ступила на дужност 1. априла 2025. године. Др Клаусен је прва жена и прва особа рођена на Фолкландима која је постала шеф владине управе. Британски министар одговоран за Фолкландска Острва од 2024. године, Стивен Даути, руководи британском спољном политиком у вези са овим архипелагом. Гувернер делује на основу савета Извршног већа острва, које чине шеф владине управе, директор финансија и три изабрана члана Законодавне скупштине (при чему гувернер председава већем). Законодавна скупштина је једнодомно законодавно тело које се састоји од шефа владине управе, директора финансија и осам посланика (пет из Стенлија и три из Кампа) који се бирају на мандат од четири године на основу општег права гласа. Сви политичари на Фолкландским Острвима су независни кандидати, будући да на острвима не постоје политичке партије. Од општих избора 2013. године, чланови Законодавне скупштине примају редовну плату и дужни су да раде пуно радно време и да се одрекну свих претходно обављаних послова или пословних интереса. Као прекоморска територија Уједињеног Краљевства, Фолкланди су били део прекоморских земаља и територија Европске уније све до 2020. године. Острвски правосудни систем, који надгледа британско Министарство спољних послова, у највећој мери је заснован на енглеском праву, а устав обавезује ову територију на поштовање принципа Европске конвенције о људским правима. Становници имају право жалбе Европском суду за људска права и Државном савету Уједињеног Краљевства. Спровођење закона је у надлежности Краљевске полиције Фолкландских Острва (RFIP). Одбрана Одбрану острва обезбеђује Уједињено Краљевство. На острвима је стациониран британски војни гарнизон, а влада Фолкландских Острва додатно финансира Одбрамбене снаге Фолкландских Острва, лаку пешадијску јединицу величине између вода и чете. Фолкланди полажу право на ексклузивну економску зону (ЕЕЗ) која се протеже 370 km од њихове обалне линије, на основу Конвенције Уједињених нација о праву мора; ова зона се делимично преклапа са ексклузивном економском зоном Аргентине. Спор око суверенитета Уједињено Краљевство и Аргентина полажу право на суверенитет над Фолкландским Острвима. Уједињено Краљевство заснива свој став на континуираној администрацији над острвима од 1833. године и на „праву острвљана на самоопредељење које је прописано Повељом УН”. Аргентина тврди да је, након што је стекла независност 1816. године, преузела Фолкланде од Шпаније. Инцидент из 1833. године је посебно споран; Аргентина га сматра доказом „британске узурпације”, док га Уједињено Краљевство одбацује као обично поновно успостављање свог права суверенитета. Британски премијер Гордон Браун се 2009. године састао са аргентинском председницом Кристином Фернандез де Киршнер и изјавио да више неће бити никаквих разговора о суверенитету над Фолкландима. У марту 2013. године, на Фолкландским Острвима је одржан референдум о политичком статусу: чак 99,8% гласача изјаснило се за останак под статусом британске прекоморске територије. Аргентина не признаје становнике Фолкландских Острва као равноправног партнера у преговорима. Привреда Економија Фолкландских Острва рангирана је као 221. највећа од укупно 229 на свету према бруто домаћем производу прилагођеном паритету куповне моћи (ПКМ), али се налази на 10. месту у свету према БДП-у по глави становника. Стопа незапослености износила је 1% у 2016. години, док је инфлација у 2014. години израчуната на 1,4%. На основу података из 2010.године, острва имају веома висок Индекс хуманог развоја од 0,874 и умерен Џини коефицијент у погледу неједнакости прихода који износи 34,17. Локална валута је Фолкландска фунта, која је везана за британску фунту стерлинга. Рани економски развој био је подстакнут снабдевањем и поправком бродова, као и узгојем оваца ради производње висококвалитетне вуне. Главне расе оваца на Фолкландским Острвима јесу полварт и коридејл. Иако су током 1980-их година недовољно инвестирање у ранчеве и појава синтетичких влакана нанели озбиљну штету сектору овчарства, влада је обезбедила значајан и стабилан извор прихода успостављањем ексклузивне економске зоне и продајом риболовних дозвола свима који су желели да рибаре унутар ове зоне. Након завршетка Фолкландског рата 1982. године, привредна активност на острвима се све више усмерава ка истраживању налазишта нафте и развоју туризма. Сва већа насеља данас су повезана друмском мрежом, а од 2008. године редовна трајектна линија повезује Западни и Источни Фолкланд. Главни извозни производи острва су вуна, коже, месо јелена, риба и лигње, док се највише увозе гориво, грађевински материјал и одећа. Лучко насеље Стенли поново је постало центар економских збивања на острвима, што је праћено порастом броја становника услед сеобе радника из Кампа. Страх од превелике зависности од продаје риболовних дозвола, као и претње од прекомерног риболова, нелегалног риболова и флуктуација цена рибе на светском тржишту, подстакли су интересовање за бушење нафте као алтернативног извора прихода. Закључно са 2001. годином, истраживачки напори још увек нису резултирали проналажењем резерви погодних за комерцијалну експлоатацију. Све до 2023. године, истраживање нафте се наставило у водама око архипелага кроз пројекат у дубоким водама који предводи компанија *Rockhopper Exploration*. Развојне пројекте у области образовања и спорта у потпуности финансира влада Фолкланда, без финансијске помоћи Уједињеног Краљевства. У децембру 2025. године објављено је да су, након дуготрајног разматрања, компаније Rockhopper Exploration и Navitas Petroleum донеле коначне инвестиционе одлуке за развој прве фазе пројекта „Си Лајон” (Sea Lion Field) и званично одобриле пројекат. Прва фаза има за циљ производњу 170 милиона барела нафте, са врхунцем производње од приближно 50.000 барела дневно. Почетак експлоатације нафте из ове фазе планиран је за 2028. годину. Аргентина је одмах одбацила ове планове, а њено Министарство спољних послова је саопштило да ће Аргентина „продубити свој акциони план како би усвојила све додатне мере, у складу са међународним правом, које сматра неопходним за заштиту својих суверених права и интереса”. Примарни сектор привреде остварује највећи део бруто домаћег производа Фолкландских Острва, при чему сама рибарска индустрија доприноси са између 50% и 60% годишњег БДП-а; пољопривреда такође значајно доприноси БДП-у и запошљава око једне десетине становништва. Нешто више од једне четвртине укупне радне снаге ради у јавном сектору, што владу Фолкландских Острва чини највећим послодавцем на архипелагу. Туризам, као део услужног сектора, забележио је снажан раст услед све већег интересовања за истраживање Антарктика, као и због успостављања директних авио-линија са Уједињеним Краљевством и Јужном Америком. Туристи, који су у највећем броју путници са крузера, привучени су богатим животињским светом и очуваном средином архипелага, као и активностима попут спортског риболова и роњења на олупине; већина њих проналази смештај у Стенлију. Главни међународни аеродром, смештен у бази РАФ Маунт Плезент на Источном Фолкланду, обезбеђује летове ка бази РАФ Брајз Нортон у УК и ка копненом делу Јужне Америке. За унутрашњи авио-саобраћај користи се Аеродром Порт Стенли. Упркос рестриктивним мерама током пандемије ковида 19 које су проузроковале привремену обуставу летова из Сантијага и Сан Паула и забраниле долазак крузера, економија острва је остала стабилна и јака. Образовање Образовање на Фолкландским Острвима прати образовни систем Енглеске и потпуно је бесплатно и обавезно за све становнике старости између 5 и 16 година. Основно образовање је доступно у Стенлију, затим у бази РАФ Маунт Плезент (за децу војног особља), као и у неколико већих сеоских насеља. Средње образовање је доступно искључиво у Стенлију, где постоји и интернатски смештај, а школа нуди наставу из 12 предмета до нивоа полагања општег сертификата о средњем образовању (ГЦСЕ). Ученици старији од 16 година могу наставити школовање на колеџима у Енглеској ради стицања напредног нивоа образовања (ГЦЕ А-level) или стручних квалификација. Влада Фолкландских Острва у потпуности финансира школовање старијих студената који похађају установе високог образовања, углавном у Уједињеном Краљевству. Култура Фокландска култура заснива се на културној традицији својих британских насељеника, али је такође била под утицајем латинске Јужне Америке. Фолкландери и даље користе неке изразе и називе места бивших становника Гауча. Превладавајући и службени језик Фокланда је енглески, а најистакнутији дијалект је британски енглески; без обзира на то, неки становници говоре и шпански. Према природњаку Вилу Вагстафу, „Фокландска острва су веома друштвено место, а заустављање на ћаскању начин је живота“. Вагстаф описује локалну кухињу као "врло британску по карактеру, од које се користи домаће поврће, локална јагњетина, овчетина, говедина и риба". Уобичајено између оброка су „домаћи колачи и кекси са чајем или кафом“. Друштвене активности су, према Вагстафу, "типичне за мали британски град са разним клубовима и организацијама који покривају многе аспекте живота заједнице". На острвима излази један недељни лист, The Penguin News, док телевизијски и радијски програми углавном емитују садржаје преузете из Уједињеног Краљевства. Спорт Упркос својој малој површини и малом броју становника, Фолкландска Острва се такмиче на Играма Комонвелта и Острвским играма. Крикет репрезентација Фолкландских Острва је члан Међународног крикет савеза (ИЦЦ). Напомене Референце Литература Спољашње везе Falkland Islands Government (official site) Falkland Islands Development Corporation (official site) Falkland Islands News Network (official site) Falkland Islands Profile (BBC) „Falkland Islands”. Encyclopædia Britannica (на језику: енглески). 10 (11 изд.). 1911.