NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Port Egmont (Falklandinseln)

Port Egmont war der erste britische Stützpunkt auf den Falklandinseln (auch: Malwinen). Er lag auf der Insel Saunders Island (spanisch Isla Trinidad) am natürlichen Hafen Port Egmont. Geschichte Im Jahr 1765 landete Commodore John Byron bei Port Egmont auf Westfalkland (spanisch Gran Malvina) und nahm die Inselgruppe im Namen der britischen Krone in Besitz, ein Jahr später begründete Kapitän John McBride in Port Egmont die erste britische Siedlung. Vier Jahre später, 1770, vertrieben die Spanier während der Falklandkrise die Briten von Port Egmont, was beide Länder an den Rand eines Krieges brachte. Nach langen Verhandlungen zwischen Großbritannien, Frankreich und Spanien kam es 1771 zur Verständigung, in deren Folge Port Egmont wieder an die Briten fiel. Mitte Mai 1774 gab Großbritannien die Falklandinseln auf. Grund dafür war Großbritanniens geheimes Versprechen an Spanien, die Inseln aufzugeben. In der Korrespondenz zwischen dem spanischen und dem französischen Botschafter in London sowie in britischen diplomatischen Notizen heißt es ausdrücklich, dass Großbritannien die Falklandinseln aufgeben würde, sobald Spanien die durch die britische Vertreibung aus Port Egmont beschädigte Ehre wiederhergestellt hätte. Im Jahr 1780 wurde die Siedlung von den spanischen Behörden zerstört. Am 3. Januar 1833 besetzte das Vereinigte Königreich gewaltsam die Falklandinseln und vertrieb die argentinischen Behörden und die Bevölkerung. Weblinks Einzelnachweis
Port Egmont

Port Egmont (Spanish: Puerto de la Cruzada; French: Poil de la Croisade) was the first British settlement in the Falkland Islands, on Saunders Island off West Falkland, and is named after John Perceval, 2nd Earl of Egmont, who was First Lord of the Admiralty at the time of its founding. Toponym The original name for the settlement was Jason's Town and Port Egmont was the body of water surrounded by Saunders Island, Keppel Island and the main island of West Falkland. Fort George was the small garrison established nearby. The details of the settlement are included on a map drawn by Carrington Bowles and first published in 1770; only one known copy remains. History On 26 January 1765, an expedition led by Commodore John Byron consisting of the boats HMS Dolphin, HMS Tamar and HMS Florida entered the bay at West Falkland and named it Port Egmont. (Arrival was 15 January 1765 O.S.) The expedition went ashore on 3 February (23 January O.S.) and raised the Union Jack. Another expedition arrived around a year later in January 1766, led by Captain John MacBride, with the ships HMS Jason, HMS Carcass and HMS Experiment after which Carcass Island and the Jason Islands are named. This was to secure possession, and McBride ordered one of the ships to stay at Port Egmont, and develop the settlement, resulting in several permanent buildings and a garrison. MacBride, in command of HMS Jason, carried out the first hydrographic survey of the Falklands in 1766 and discovered a number of minor islands including Weddell, Beaver and New Islands off the southwest extremity of the archipelago. The chart based on that survey was one of the most accurate for its time. MacBride also made the first systematic meteorological observations in the Falklands. In January and February the thermometer at Port Egmont rose to 15 °C (59 °F), but no higher; in August, it once fell to −7 °C (20 °F), but was seldom lower than 0 °C (32 °F). The next few years resulted in conflicting claims with the French and Spanish, with the British using Port Egmont as a basis for their claim. In early 1770 Spanish commander Don Juan Ignacio de Madariaga briefly visited Port Egmont. He returned from Montevideo on 10 June with five armed ships and 1400 soldiers forcing the British to leave Port Egmont. In 1771, after threats of war with Spain, the colony was re-established by Captain John Stott with the ships HMS Juno, HMS Hound and HMS Florida, the latter being at the founding of the original settlement. The port became an important stop for ships going around Cape Horn In 1774, Britain abandoned many of its overseas garrisons for economic reasons and Port Egmont was no exception due to the result of the American Revolution. In 1776, the British forces left leaving a lead plate stating that the island was still a British possession. The colony was immediately taken over by sealers but in 1780 the buildings were destroyed under orders from Spanish authorities. Gallery See also Port Saint Louis, the first settlement on the islands (by French colonists) Notes External links Falkland History Samuel Johnson on Port Egmont
Port Egmont

Port Egmont était la première colonie britannique dans les îles Malouines, sur l'île Saunders (espagnol : Trinidad) et est nommée d'après John Perceval (2e comte d'Egmont) Histoire Port Egmont fut créé le 25 janvier 1765, par une expédition, dirigée par le commodore John Byron, constitué des navires HMS Dolphin, HMS Tamar et HMS Florida. L'expédition laissa un point d'eau et un jardin potager. Une autre expédition arriva près d'un an plus tard, en janvier 1766. Elle était dirigée par le capitaine John MacBride (en), avec les navires HMS Jason, HMS Carcass et HMS Experiment, qui donnèrent leur nom à l’île Carcass et aux îles Jason. Il s'agissait de s'assurer de leur possession, et McBride ordonna à l'un des navires de rester à Port Egmont, et de développer la colonie. Il en résulta la construction de plusieurs bâtiments permanents et l’établissement d’une garnison. Les années suivantes donnèrent lieu à des revendications contradictoires avec les Français et les Espagnols, les Britanniques se servant de Port Egmont comme base de leur revendication. Au début de 1770, le commandant espagnol Don Juan Ignacio de Madariaga visita brièvement Port Egmont. Il y retourna depuis la vice-royauté du Río de la Plata, le 10 juin, avec cinq navires armés et 1 400 soldats forçant les Britanniques à quitter Port Egmont. En 1771, après des menaces de guerre avec l'Espagne, la colonie fut rétablie par le capitaine John Stott avec les navires HMS Juno, HMS Hound et HMS Florida, ce dernier fondant la colonie d'origine. Le port devint une étape importante pour les navires qui naviguaient autour du cap Horn. À la mi-mai 1774, le Royaume-Uni abandonna les îles Malouines. La raison de cet abandon était la promesse secrète faite par les Britanniques à l'Espagne d'abandonner les îles. Dans la correspondance épistolaire entre les ambassadeurs d'Espagne et de France à Londres et dans les notes diplomatiques britanniques on dit explicitement que le Royaume-Uni abandonnera les Malouines après que l'Espagne aura réparé l'honneur blessé par l'expulsion des Britanniques de Port Egmont. En 1780, la colonie fut finalement détruite sur ordre des autorités espagnoles. Référence Voir aussi Port Saint Louis, la première colonie sur les îles Malouines (créée par les colons français) Toponymie des îles Malouines Liens externes Falkland History Samuel Johnson on Port Egmont (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Port Egmont » (voir la liste des auteurs). Portail des îles Malouines
Port Egmont

Port Egmont (em espanhol: Puerto Egmont) foi o primeiro assentamento britânico nas Ilhas Malvinas, localizado na Ilha Saunders (em castelhano: Isla Trinidad). O local foi batizado em homenagem ao Conde de Egmont. História Port Egmont foi fundado em 25 de janeiro de 1765, por uma expedição liderada pelo Comodoro John Byron composta pelos barcos HMS Dolphin, HMS Tamar e HMS Florida. A expedição deixou um bebedouro e uma horta. Outra expedição chegou cerca de um ano depois, em janeiro de 1766, liderada pelo capitão John MacBride, com os navios HMS Jason, HMS Carcass e HMS Experiment, que deram nome às Ilhas Carcass e Jaso. Isso era para garantir a posse, e McBride ordenou que um dos navios ficasse em Port Egmont e desenvolvesse o assentamento, resultando em vários edifícios permanentes e uma guarnição. MacBride, no comando do HMS Jason, realizou o primeiro levantamento hidrográfico das Malvinas em 1766 e descobriu várias ilhas menores, incluindo Weddell, Beaver eNovas ilhas na extremidade sudoeste do arquipélago. O gráfico baseado nessa pesquisa foi um dos mais precisos para a época. Os anos seguintes resultaram em reivindicações conflitantes com franceses e espanhóis, com os britânicos usando Port Egmont como base para suas reivindicações. No início de 1770, o comandante espanhol Don Juan Ignacio de Madariaga visitou brevemente Port Egmont. Ele voltou da Argentina em 10 de junho com cinco navios armados e 1 400 soldados, forçando os britânicos a deixar Port Egmont . Em 1771, após ameaças de guerra com a Espanha, a colônia foi restabelecida pelo capitão John Stott com os navios HMS Juno, HMS Hound e HMS Florida, este último estando na fundação do assentamento original. O porto tornou-se uma importante parada para os navios que contornavam o Cabo Horn. Em meados de maio de 1774, a Grã-Bretanha abandonou as Ilhas Malvinas. O motivo do abandono foi a promessa secreta da Grã-Bretanha à Espanha de abandonar as ilhas. Correspondências entre os embaixadores da Espanha e da França em Londres, bem como notas diplomáticas britânicas, declaravam explicitamente que a Grã-Bretanha abandonará as Ilhas Malvinas assim que a Espanha restaure a honra danificada pela expulsão britânica de Port Egmont. Em 1780, os prédios foram destruídos por ordem das autoridades espanholas. Referências Ligações externas Falkland History (em inglês) Samuel Johnson on Port Egmont (em inglês)
Порт-Эгмонт

Порт-Эгмонт (англ. Port Egmont) — первое британское поселение на Фолклендских или Мальвинских островах (исп. Malvinas), расположенное на острове Сондерс (англ. Saunders) или Тринидад (исп. Trinidad), существовавшее в период 1765—1774 годов. История Порт-Эгмонт был основан 25 января 1765 года экспедицией коммодора Джона Байрона, которая состояла из корабля «Дельфин» (HMS Dolphin), шлюпа «Тамар» (HMS Tamar) и транспорта «Флорида» (HMS Florida). Экспедиция оставила после себя пункт приема воды и овощные грядки. Через год, в январе 1766 года сюда прибыла другая экспедиция во главе с капитаном Джоном Макбрайдом на фрегате «Ясон» (HMS Jason) и бомбардирском корабле «Каркас» (HMS Carcass), в честь которых названы острова Каркасс и Ясон, и транспорте снабжения «Эксперимент» (HMS Experiment). Чтобы закрепить за собой новое владение, капитан приказал одному из кораблей остаться в Порт-Эгмонт и развивать поселение, и в результате появились гарнизон и нескольких постоянных строений. В следующие несколько лет появились конфликтующие притязания французов и испанцев, и британцы использовали Порт-Эгмонт как основание для своих территориальных претензий. В начале 1770 года испанский командир Дон Хуан Игнасио де Мадариага кратковременно посетил поселение, впоследствии вернулся с 5 военными кораблями и 1400 солдат, и изгнал британцев. В 1771 году, после угрозы войны с Испанией, колония была восстановлена капитаном Стоттом с фрегатом «Джюно» (HMS Juno), шлюпом «Хаунд» (HMS Hound) и транспортом Florida, который был и при основании первого поселения. Порт стал местом остановки для кораблей, огибающих мыс Горн. В середине мая 1774 года, Соединённое Королевство покинуло Фолклендские острова. Причиной оставления было секретное устное обещание Великобритании покинуть острова. В обмене письмами между послами Испании и Франции в Лондоне, а также в британских дипломатических нотах, прямо указано, что британцы покинут Фолклендские острова, когда Испания восстановит честь, запятнанную принудительным выдворением британцев из Порт-Эгмонта. Примечания Ссылки История Фолклендских островов Сэмюэль Джонсон в Порт Эгмонте Архивная копия от 17 июля 2011 на Wayback Machine
Порт-Егмонт

Порт Егмонт був першим британським поселенням на Фолклендських островах (ісп. Islas Malvinas), розташованим на острові Сондерс (ісп. Trinidad). Історія Порт Егмонт був заснований 25 січня 1765 року експедицією коммодора Джона Байрона, яка складалась з човнів Дельфін, Тамар та Флорида. Експедиція залишила після себе зрошувальну систему і овочеві грядки. Через рік сюди прибула інша експедиція (січень 1766) на чолі з капітаном Джоном МакБрайдом на кораблях Ясон, Каркасс і Експірімент, в честь яких названі острови Каркасс та Ясон. Щоб захистити це нове володіння, капітан наказав одному з кораблів залишитися у Порт Егмонті і розвивати поселення, що й стало причиною появи гарнізону і кількох постійних будівель. Наступні кілька років британці використовували Порт Егмонт як основу своїх територіальних претензій у суперечках з французами й іспанцями. На початку 1770 року іспанський командир Дон Хуан Ігнасіо де Мадаріага здійснив короткочасний візит до поселення, згодом повернувшись з п'ятьма військовими кораблями, що дозволило йому вигнати звідти британців. У 1771 році, після загрози війни з Іспанією, колонія була відновлена капітаном Стоттом з суднами Джуно, Хоунд і Флорида, причому останнє пов'язане із заснуванням першого поселення. Порт став важливою зупинкою для кораблів, які прямують до мису Горн. У середині травня 1774 року, Сполучене Королівство залишило Фолклендські острови. Причиною залишення була секретна усна обіцянка Великобританії залишити острови. В обміні листами між послами Іспанії та Франції в Лондоні, а також у британських дипломатичних нотах прямо вказано, що британці покинуть Фолклендські острови, коли Іспанія відновить честь, заплямлену примусовим видворенням британців з Порт-Егмонта. У 1780 колонію знищили за наказом іспанських властей. Див. також Порт Сент-Луїс — перше поселення на острові (засноване французькими колоністами) Примітка Посилання Історія Фолклендських островів Семюель Джонсон у Порт Егмонті
Isla del Rosario

La isla del Rosario (inglés: Carcass Island) es una de las islas del archipiélago de las Malvinas. Esta isla está situada​​ en el lado norte de la bahía San Francisco de Paula, al noroeste de la isla Gran Malvina y al sudeste de las islas las Llaves. Asimismo se encuentra al norte de la península Gómez Roca y al oeste de la isla Trinidad. Esta isla se halla bajo administración británica como parte del territorio de ultramar de las islas Malvinas. Es reclamada asimismo por la Argentina, como parte integral del departamento Islas del Atlántico Sur de la provincia de Tierra del Fuego, Antártida e Islas del Atlántico Sur. Los puntos más altos de la isla son los montes Stanley y Bing (304 metros). La playa del Leopardo es la más usada como punto de desembarco. Como curiosidad geográfica cabe destacar largos tramos de dunas. Historia El nombre en inglés de la isla del Rosario recuerda al buque HMS Carcass de la Marina Británica, que hizo un reconocimiento geográfico de esta isla en 1766. La isla del Rosario ha estado poblada durante más de un siglo. Hay una granja de ovejas en Puerto Patterson, un pequeño asentamiento al sudoeste de la isla que tiene tres edificios y un colmado. Flora y fauna En la isla del Rosario hay las concentraciones de árboles más notables de todo el archipiélago de las Malvinas, una de las cuales constituye todo un pequeño bosque. Este bosque es considerado como el segundo bosque más grande de las Islas Malvinas.​ A pesar de todo, ninguna de las especies de árbol que crecen en la isla, entre las cuales cabe destacar el ciprés de Monterrey y la col arborescente, son endémicas. También abundan las concentraciones de hierba gramínea, como los tussoks húmedos. Esta isla se caracteriza por ser uno de los pocos lugares habitables del mundo en los que no hay ratas ni gatos, lo cual facilita la existencia de una gran cantidad de pequeños animales, especialmente aves subantárticas. Entre los animales de la isla se destacan el martinete común, conocido asimismo como guaco o garza bruja, al cual le gusta mucho refugiarse en los árboles. La zona costera está poblada por focas y pingüinos. El jardín de Puerto Patterson posee varias especies de plantas muy exóticas, teniendo en cuenta la escasa flora del archipiélago, como la fuchsia, el lupino azul y la rosa canina. Infraestructura Port Patterson cuenta con una pista de aterrizaje y con un embarcadero.​ Valley Cottage, la casa más antigua de la isla, construida en 1870 aproximadamente, fue convertida en un alojamiento para turistas.​ El edificio principal del asentamiento, construido en 1938, abriga una pequeña tienda.​ Notas y referencias Enlaces externos
Carcasseiland

Carcasseiland (En.: Carcass Island) is een van de Falklandeilanden. Het ligt ten noordwesten van West-Falkland en ten zuidwesten van de Jasoneilanden. Het eiland is vernoemd naar HMS Carcass, die het eiland bezocht in 1766. Op Carcasseiland leven geen ratten. Vandaar dat er zoveel vogels zijn. Maar er leven ook zeehonden en pinguïns. Op het eiland bevindt zich een kleine nederzetting: Port Patterson. Het dorpje is bekend om zijn tuinen. Er is ook een kleine winkel.
Каркасс (Фолклендские острова)

Каркасс (англ. Carcass Island, исп. Isla del Rosario) — остров в составе архипелага Фолклендские острова, который находится в южной части Атлантического океана. Расположен к северо-западу от острова Западный Фолкленд и к юго-востоку от группы островов Джейсон-Айлендс. На юго-западном побережье Каркасса имеется поселение Порт-Пэттерсон. Остров был назван по имени бомбардирского корабля королевского военно-морского флота Великобритании. Испанское название происходит от слова «розарий». География Составляет около 10 км в длину и 2,5 км в ширину (в самой широкой части). Площадь острова — 18,94 км². Высшая точка Каркасса составляет 220 м над уровнем моря. Северо-восточное побережье представлено скалами и склонами, тогда как на северо-западном побережье имеются песчаные бухты. Характерна богатая авифауна, сохранению которой способствует полное отсутствие на острове крыс. Примечания Ссылки Фото птиц с острова Каркасс
Hummock Island

Hummock Island is the largest of a group of islands in King George Bay in the Falkland Islands. It has a land area of 3.03 square kilometres (1.17 sq mi) and is about 6 kilometres (4 mi) long in a north-west to south-east direction. Hummock Island is off the western coast of West Falkland, in King George Bay. The highest point on the island is in the north-east and is 190 metres (620 ft). There are cliffs that often reach over 60 metres (200 ft) high. Similarly, the coast drops away quickly at the island to about 46 metres (25 fathoms). Hummock Island is situated between Rabbit Island and Middle Island. Other islands in the Hummock Island group include Green Island and Gid's Island. In the middle of the Twentieth Century the island was used as an extension of the New Island sheep farm, and heavy grazing caused much of the Tussac grass to be eaten out; this has left areas of bare 'black ground'. However, the sheep were removed completely in 1981 and the present owner has indicated that he will not restock the island but will allow the vegetation to recover. Gid's and Middle Islands are nature reserves. Hummock Island was one the very few places where plants of the genus Calandrinia have been found in the wild in the Falkland Islands. The Hispanicized name for Hummock island is Isla Monticulo. Important Bird Area The Hummock Island group has been identified by BirdLife International as an Important Bird Area (IBA). Birds for which the site is of conservation significance include southern rockhopper penguins (1,700 breeding pairs), imperial shags, striated caracaras (8–10 pairs), and Cobb's wrens. References
Isla Montículo

La isla Montículo​ (en inglés: Hummock Island) es la más grande de un grupo de islas situada en el centro de la Bahía 9 de Julio en las islas Malvinas. Tiene una superficie de 3,03 kilómetros cuadrados y tiene aproximadamente 6,4 kilómetros de largo en dirección norte-oeste a dirección sureste.​ Se ubica en la costa occidental de la isla Gran Malvina, en una bahía que lleva a la desembocadura del río Chartres.​ El punto más alto de la isla se encuentra en el noreste y se encuentra a 190 m s. n. m. Hay acantilados que a menudo alcanzan más de 60 metros de alto. La isla está situada entre la isla Conejo y isla del Medio. Otras islas en el grupo de la isla Montículo incluyen los islotes León, la isla del Medio y la isla Gid (estas dos últimas son reservas naturales). En el medio del siglo XX la isla fue utilizada como una extensión de una granja de ovejas, provocandi un pastoreo intenso que cas terminó con la poca vegetación que tenía. Esto ha dejado al descubierto áreas de 'suelo negro'. Sin embargo, el actual propietario ha indicado que no va a reponer vegetación la isla, pero permitirá que la que hay se recupere.​ Área importante para las aves La isla ha sido identificada por BirdLife International como un Área Importante para las Aves. Las aves por las cuales el sitio es de importancia para la conservación incluyen los pingüinos de penacho amarillo (1.700 parejas reproductoras), cormoranes imperiales, caracaras estirados (8-10 pares), y cochines malvineros.​ Referencias
Hummock Island

Hummock Island est la plus grande d'un groupe d'îles de la baie du roi George dans les îles Malouines. Elle se trouve au large de la côte ouest de la Grande Malouine dans la baie qui mène à l'estuaire de Chartres River (en) Administration Les îles sont administrées par le Royaume-Uni dans le cadre du Territoire britannique d'outre-mer des îles Falkland. Elle est revendiquée par la République argentine, qui en fait une partie du Département des îles de l'Atlantique Sud dans la province de Terre de Feu, Antarctique et îles de l'Atlantique sud. Description Elle a une superficie de 3,03 kilomètres carrés et mesure environ 6,4 km de long dans une direction nord-ouest à sud-est. Le point culminant de l'île se trouve au nord-est et mesure 190 mètres. Il y a des falaises qui atteignent souvent plus de 60 mètres de haut. Hummock Island est située entre Rabbit Island et Middle Island. Les autres îles du groupe d'îles Hummock comprennent Green Island et Gid's Island. Au milieu du XXe siècle, l'île a été utilisée comme pâturage de l'élevage de moutons de la ferme de New Island, et le pâturage intensif a détruit une grande partie de l'herbe de Tussack. Cela a laissé des zones de nu de toute végétation. Cependant, le propriétaire actuel a indiqué qu'il ne repeuplerait pas l'île mais qu'il laisserait la végétation se rétablir. Gid's Island et Middle Island sont des réserves naturelles. Zone ornithologique Le groupe d'îles Hummock a été identifié par BirdLife International comme une zone importante pour la conservation des oiseaux. Les oiseaux pour lesquels le site est d'importance pour la protection comprennent : le gorfou sauteur du sud (1700 couples reproducteurs), le cormoran impérial, le caracara austral (8 à 10 couples) et le petit troglodyte de Cobb. Galerie Voir aussi (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Hummock Island » (voir la liste des auteurs). Notes et références Liens externes Toponymie des îles Malouines Portail des îles Malouines Portail des territoires britanniques d'outre-mer Portail de la conservation de la nature Portail des îles Portail de l’océan Atlantique Portail de l’Amérique du Sud
Isla Grande (Malvinas)

La isla Grande (en inglés: Great Island) es una de las islas Malvinas. Se ubica en el estrecho de San Carlos, entre las islas Gran Malvina y la Soledad, al frente del puerto Findlay, al sur de los islotes Tyssen y la norte de la isla Calista. Es la segunda isla de mayor tamaño dentro del estrecho, después de la isla Cisne.​​​ El extremo noroeste de este accidente geográfico es uno de los puntos que determinan las líneas de base de la República Argentina,​​ a partir de las cuales se miden los espacios marítimos que rodean al archipiélago. Referencias