NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Château d'Olivence

Le château d'Olivence, (es : Castillo de Olivenza, pt : Castelo de Olivença), est un château situé dans la commune d'Olivence. Histoire Le château a été construit par les Templiers, lorsque Alphonse IX de León leur donna le village en échange de leur aide dans la conquête de la Taïfa de Badajoz. Après être passé aux mains des Portugais, Denis Ier de Portugal l'enserre de murailles en 1298. Plus tard, en 1488, Jean II de Portugal ordonne d'élever le donjon, qui était alors le plus élevé du Portugal. Après être passé par les mains portugaises, espagnoles et françaises, Olivenza appartient au royaume d'Espagne depuis 1801. Il a été gravement endommagé pendant la guerre d'Indépendance et abandonné par la suite, mais en 1975, le château a été restauré et est devenu le siège du Musée ethnographique de la ville. Description C'était un château fortifié, avec des murs très épais et des tours aveugles. La défense se faisait du haut des remparts, car il n'a pas créneaux. Il y avait trois portes dont deux ont perduré, celle d'Alconchel, avec un arc et défendu par deux tours, et celle de Los Angeles, surmontée d'un fronton. La porte de San Sebastian, quant à elle, a été reconstruite en 2006. La tour principale est haute de 40 mètres et 18 mètres de côté avec trois étages. On y accède par dix-sept rampes avec un plafond voûté. Elle a été construite à des fins militaires. Des miradors ont été construits comme soutien défensif pendant la période portugaise, ils servaient à communiquer au château les mouvements des troupes castillanes. Source (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Castillo de Olivenza » (voir la liste des auteurs). Portail du Portugal Portail des châteaux Portail de l’Estrémadure
Arrocampo-víztározó

Az Arrocampo-víztározó a nyugat-spanyolországi Cáceres tartomány egyik duzzasztott tava. Mind gazdasági, mind ökológiai szerepe jelentős. Leírás A tározót az Arrocampo nevű patakon (kisebb folyón) duzzasztották fel, a gát közvetlenül ott található, ahol az Arrocampo a Tajóba ömlik, annak jobb partján. Közigazgatásilag négy község (Saucedilla, Almaraz, Romangordo és Serrejón) területéhez tartozik. Megépítésének fő célja az almarazi atomerőmű hűtése volt. Ennek köszönhetően vize 2–5 °C-kal melegebb, mint a környező vizek, valamint oxigénben is gazdagabb, ami kedvez a tápanyagok feldúsulásának, ezáltal pedig az élővilágnak is. Maga a tó és partvidéke a Monfragüei bioszféra-rezervátumon belüli különleges madárvédelmi terület (ZEPA), mivel számos olyan madár él itt, amely a félsziget belsejében csak ritkán tűnik fel: összesen több mint 170 faj figyelhető meg a térségben az év során. A tározó északi végénél található Saucedilla településen egy madárparkot is kialakítottak. Mivel a tó vízszintje egész évben állandó, így a partvidéket sokhelyütt sűrű gyékényes borítja, kedvező fészkelőhelyet biztosítva olyan madaraknak, mint például a kék fú, a bölömbika, a vörös gém és a barna rétihéja. Ezeken kívül jellemző madár még például a pásztorgém, a kis kócsag, az üstökösgém, a szürke gém, a kanalasgém és a bakcsó. Képek Jegyzetek
Giralda de Badajoz

La Giralda​ es un edificio de estilo neomudéjar y regionalista andaluz situado en la ciudad de Badajoz, España. Se encuentra en la Plaza de la Soledad, en el Casco Antiguo, junto a la iglesia homónima, donde se halla la patrona de Badajoz. Descripción La torre es una réplica casi exacta a escala de la popular Giralda de Sevilla, en Andalucía, construida siglos antes y que es campanario de la Catedral de Sevilla, considerada dentro del conjunto sevillano Alcázar/Archivo de Indias/Catedral como Patrimonio de la Humanidad. La construcción se debe a Adel Pinna y al arquitecto Martín Corral, contratados por Manuel Cancho Moreno en 1930 y data de 1935. La torre sorprende por su arquitectura neoárabe de estilo regionalista andaluz, mezclándose tejas de cerámica, floreros, azulejería o forja, y rematándose con el dios Mercurio, símbolo del comercio. Ocupa el lugar dejado por la primera ermita de la Soledad, levantada en el siglo XVII.​ Historia La construcción evoca las fórmulas de Aníbal González impuestas tras las realizaciones de la Feria Iberoamericana de Sevilla de 1929, constituyendo una creación ciertamente singular.​ La obra se levantó como sede de un popular establecimiento comercial, "Almacenes La Giralda", propiedad de Don Manuel Cancho Moreno. Sus hijos, Francisco, José, Manuel y Julián Cancho García, gestionaron el negocio hasta su venta a Telefónica, que lo restauró. Actualmente es un importante monumento e icono de la ciudad que desde 2021 alberga el Museo telefónico de Extremadura.​ Véase también Giralda de Sevilla Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Giralda de Badajoz.
Giralda de Badajoz

L’immeuble de La Giralda, (dit aussi « La Giraldilla ») est un édifice de style néo-mudéjar situé à Badajoz, en Espagne. Il se dresse aux abords de la Place de la Soledad, en plein cœur du centre historique (Casco Antiguo), à proximité de l'église Notre-Dame de la Soledad. Il doit son nom à sa façade, qui intègre une réplique de la célèbre Giralda de Séville. Description La construction de cet étonnant immeuble, qui s'élève à l'emplacement d'un ancien ermitage du XVIIIe siècle (Ermitage de la Soledad) est due à Abel Pinna et à l'architecte Martín Corral. Elle s'inspire des réalisations de Aníbal González, promoteur de l'architecture régionaliste andalouse dans la première moitié du XXe siècle. La tour se détache nettement de cet ensemble hétéroclite, et surprend par son architecture néo-arabe, mêlant carreaux de céramique, brique, azulejos et de curieux éléments décoratifs en forme de vases garnis de fleurs. Sa partie haute abrite une inscription donnant l'année d'achèvement du bâtiment en chiffres romains (MCMXXX, soit 1930), et est sommée par une statue du dieu Mercure, symbole du commerce. De fait, l'immeuble était à l'origine un grand magasin, baptisé tout naturellement « La Giralda » par son propriétaire d'alors, Don Manuel Cancho Moreno. Plus tard, l'affaire revint à ses fils, Francisco, José, Manuel et Julián, avant que le bâtiment ne soit finalement vendu à Telefónica. Notes et références Voir aussi Sources (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Giralda de Badajoz » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’Estrémadure
Giralda (Badajoz)

A Giralda (vagy kicsinyítő képzővel: Giraldilla) a spanyolországi Badajoz egyik 20. századi műemléke, részben a híresebb sevillai Giralda másolata. Története és leírása Az épület 1932–1933-ban vagy 1935-ben épült Abel Pinnának és Martín Corral és/vagy Rodolfo Martínez építésznek köszönhetően. Helyén korábban egy 17. századból származó kápolna állt. Eredetileg raktáráruházként, az emeleti rész pedig a tulajdonos, Manuel Cancho Moreno lakóházaként működött. A 21. században a Telefónica távközlési cég tulajdonába került, és fel is újították. A Giralda Extremadura autonóm közösség egyik legjelentősebb városának, Badajozak a történelmi belvárosában áll a Soledad nevű tér délnyugati oldalán, a Soldad-kápolnával szemben. Jellegzetes tornya a sevillai Giralda másolata, kissé módosított formában. Az épület stílusa egyébként az andalúz neoarab (neomudéjar) jegyeket hordozza, a fehér melletti másik jellegzetes színe, a vörös szintén a mudéjar téglaépítészetet utánozza. Számos helyen megjelennek rajta a stílusra jellemző patkó alakú és sokkaréjos ívek, a kerámiacserepek és keskeny oszlopocskák csavart mintájú talapzattal. A torony tetején, utalva az épület egykori szerepére, a kereskedelem ókori istenének, Mercuriusnak a szobra áll. Képek Jegyzetek
Tour d'Espantaperros

La Tour d'Espantaperros (dite aussi Tour de la Atalaya) est une des composantes du système défensif de l'alcazaba de Badajoz, un fort almohade datant du XIIe siècle. Il s'agit d'une tour albarrane (de l'arabe « barrani », extérieur), c'est-à-dire établie au devant de l'enceinte, à laquelle elle est rattachée par un arc, facile à détruire en cas d'attaque. Ce type de fortifications est caractéristique de l'Espagne musulmane, même si on en trouve des exemples dans d'autres pays (sud de la France, Syrie, Liban...). Description De plan octogonal, la Tour d'Espantaperros a été construite en 1169, un siècle avant la Tour de l'Or et la Tour d'Argent de Séville. La majeure partie de l'édifice est en gros appareil, en dehors du dernier étage, qui a été dotée d'un édicule de style mudéjar au XVIe siècle. Une cloche y avait été placée. Elle est désormais exposée au musée archéologique de Badajoz. Une campagne de restauration générale a été menée au début des années 2000. La Tour d'Espantaperros est aujourd'hui un des principaux symboles de la ville de Badajoz. Notes et références Voir aussi Sources (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Torre de Espantaperros » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’Estrémadure
Espantaperros-torony

Az Espantaperros-torony (spanyol nevének jelentése körülbelül: „kutyaijesztő torony”) a délnyugat-spanyolországi Badajoz egyik középkori műemléke. Története A tornyot az almohádok építették 1170 táján, I. Abu Jakub Juszuf uralkodása idején. A következő időszakban az alatta elterülő La Galera nevű külváros védelmét szolgálta. A 16. században hozzátoldottak egy nagyobb építményt, amely szintén a La Galera nevet kapta, és amely az idők során volt városháza, magtár, árva- és szegényház, börtön és régészeti múzeum is. A toronnyal nagy hasonlatosságot mutató, de nagyobb méretű sevillai Torre del Oro valójában az Espantaperros mintájára épült. A „kutyaijesztő” nevet azért kapta, mert egy időben egy igen éles hangú harangot tartalmazott. Leírás Az építmény az extremadurai Badajozban, a történelmi belváros északkeleti szélén áll, a Plaza Alta nevű tértől keletre, az épületekkel körbevett téren kívül. Egy téglalap alaprajzú, alacsonyabb építmény csatlakozik hozzá, amelyet La Galerának neveznek. Maga a torony nyolcszög alaprajzú, teljes magassága eléri a 30 métert. Tetején egy, az alapoknál jóval karcsúbb, négyoldalú tornyocska áll, amelyet egy mellvédes terasz vesz körül. A toronyban szolgáltot teljesítők innen tudtak jelezni és jeleket fogadni a városban található többi őrtoronynak/őrtoronytól. Falai szinte teljesen simák, csak a tetejének közelében található rajta néhány igen apró, lőrésszerű nyílás. Belsejében egy nagyobb, kétszintes helyiség és egy kisebb, négyzet alaprajzú, boltozatos kamra található. Képek Jegyzetek
Trujillo (Càceres)

Trujillo és una ciutat d'Extremadura a la província de Càceres a Espanya. Està a 564 metres d'altitud. És una ciutat monumental on destaquen el conjunt arquitectònic de la plaça Major (amb estàtua eqüestre de Pizarro), L'alcàsser àrab, les esglésies de Santa Maria i San Francisco i els palaus de Pizarro-Orellana. Demografia Història Els romans anomenaren el pujol on està situada Turgalium d'on deriva el nom actual. El 1430 va obtenir el títol de ciutat. Va ser el lloc de naixement dels conqueridors d'Amèrica Francisco Pizarro i Francisco Orellana. Fills il·lustres Francisco de Assis de la Peña y Yelamos (1832-[...?]), compositor i pedagog musical. Estatua eqüestre de Francisco Pizarro És obra de l'escultor Carlos Rumsey, gran admirador del conquistador trujillano i està realitzada en bronze amb un pes de 6500 quilos erigida sobre granit. El Castell Construït en l'època califal entre els segles x i xi, està situat en la zona més elevada de la ciutat sobre un turó conegut com a "Cabeza de zorro". Fins al segle xvi va mantindre la seva estructura primitiva modificant-se en segles posteriors i presentant en l'actualitat una impressionant estampa que s'albira des de qualsevol punt de la ciutat. Presenta un aspecte totalment militar, sobre la seva porta més meridional es troba el santuari dedicat a la Patrona de Trujillo, la Verge de la Victòria. Des de les torrasses es veu la ciutat i bona part de la comarca. A més, es pot visitar l'aljub i altres dependències situades en l'interior d'aquest castell, erigit en un indret tan estratègic. Església de Santa Maria la Mayor Presenta un estil tard-romànic, tot i que reformada en el segle xvi, és el temple més important de tots els que es trobin dins de les muralles. Està situada en la plaça de Santa Maria i fou probablement edificada en una parcel·la que va estar ocupada amb anterioritat i fins al segle xiii per una mesquita musulmana. L'església compta amb tres naus cobertes amb voltes de creuria i es pot observar el seu retaule major. Eleccions municipals Vegeu també Chíviri Referències Enllaços externs Mapa de Trujillo Excmo. Ayuntamiento de Trujillo Arxivat 2016-07-15 a Wayback Machine. (castellà)
Trujillo (Španělsko)

Trujillo [truchiljo] je město v západním Španělsku, oblast Extremadura, provincie Cáceres. Leží blízko portugalských hranic a žije zde přibližně 8 600 obyvatel. Historie Jméno se odvozuje od latinského názvu města Turris Iulia, v 10. století zde Maurové postavili pevnost Torgalium. V roce 1232 je dobyli Španělé a roku 1431 získalo městská práva. Roku 1478 se zde narodil conquistador Francisco Pizarro a z města pocházelo i mnoho dalších dobyvatelů. Několik měst v Jižní Americe proto nese také jméno Trujillo (v Peru, Hondurasu, Venezuele). Pamětihodnosti Středověký hrad Castillo de Trujillo Kostel Santa Maria la Mayor ze 13. století Staré město s mnoha paláci a historickými domy Muzeum Francisca Pizarra v jeho rodném domě Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Trujillo na Wikimedia Commons
Trujillo (Espagne)

Trujillo est une commune de la province de Cáceres en Espagne, à 47 km à l'est de Cáceres, avec laquelle elle communique par la route nationale 521. Trujillo est célèbre pour être la ville de naissance de conquistadors espagnols tel Francisco Pizarro, conquérant de l'Empire inca au XVIe siècle. Histoire La ville compte une alcazaba construite entre le IXe et le XIIe siècle, ainsi qu'une enceinte fortifiée construite par les musulmans au Xe siècle. Alain Delon y a tourné le film La Tulipe noire en 1963[réf. souhaitée]. Ces monuments ont servi de décor pour la saison 7 de Game of Thrones. En effet, l'Alcazaba se trouve être, dans la série, la demeure de la famille Lannister, Castral Roc. Géographie Superficie de la commune : 655 km2. Patrimoine Arènes de Trujillo Château de Trujillo Palacio de la Conquista Église Saint-François Église Saint-Marie la Majeure Démographie Population : 9 406 habitants (recensement INE de 2004), Personnalités liées à la commune C'est la ville natale du conquistador Francisco Pizarro dont la statue équestre se dresse sur la Plaza Mayor. Francisco de las Casas, conquistador, est né dans la commune. Francisco de Orellana, conquistador, est né dans la commune. Diego García de Paredes, militaire espagnol. Voir aussi Liens externes (es) Site officiel de Trujillo (fr) Photos de Trujillo Notes et références Lieu de tournage de La Tulipe noire (1964) C'est là que se situe la demeure du général Maximus (Russel Crow) dans le film Gladiator (2000) de Ridley Scott. Portail de l’Estrémadure
Trujillo (Spanyolország)

Trujillo (extremadurai nyelven Trugillu) egy 9000 fős város Extremadurában, Spanyolországban. Fekvése Cáceres tartományban található. Története A város vízben gazdag terület már az őskor és a római kor óta is lakott volt, amikor Turgalium a Via Delapidata és Caesaraugusta közti, a mai Madridon (Miacum, Complutum) és átvivő út rész volt. A őskori, római és más nevezetességei mellett ma leginkább a Chíviriről és a május elején tartott Nemzeti sajtünnepről ismert. Ős- és ókor A városban számos történelem előtti és római kor előtti leletre találtak, főleg a magdaléniai kultúra vadászeszközeire és sematikus rajzaira. Az Almonte folyó körül véderők maradványaira leltek. A római korban a hely neve Turgalium volt. A város az egyik legfontosabb átmenőpont volt a Via Delapidata és Caesaraugusta között. Középkor A rómaiak után a lakosság először vizigót uralom alá került. Ezt követően Az arabok Turyila, Taryalah vagy Turyaluh néven lakták. A reconquista csatái itt a 12.-13. században zajlottak. Végül a város 1232-ben került véglegesen vissza keresztény vezetés alá. A 15.-16. században több amerikai hódító visszatérte után indult például a mai központ, a híres Plaza Mayor építése. Újkor Az amerikai hódítók (például Pizarro) visszatértével némi indián munkaerő és főleg nagyon sok kincs került a városba, több híres épület, kápolnák és kórház is ekkor épült. Az ezt követő portugál, örökösödési és a napóleoni függetlenségi háborúk viszont nagyon megviselték a várost, mely így csak a XIX. század végén indult újra fejlődésnek. 1899-ben épült ki a vezetékes ivóvíz, ami fontos lépés volt a XX. századi továbbfejlődésben. Fontosabb ünnepek A Chíviri ünnep Alapvetően a szenthét főeseményének, a feltámadás vasárnapjának speciális megünneplése. A Plaza Mayoron tartják jelmezben. Énekes, táncos mulatság. Nem csak a hétfő, de még a kedd is ünnepnap, amikor a mezőn folytatják az ünnepet. Feria Nacional del Queso Május elején tartják a Nemzeti sajtünnepet és vásárt. A legfontosabb ilyen jellegű esemény Spanyolországban. A Plaza Mayor ezen esemény központja is. Ekkor kiállítóterületté válik, ahol végig lehet kóstolni a sajtokat egész Spanyolországból, például a Torta del Casar-t, Torta de la Serena-t és a Los Ibores kecskesajtokat. Testvérvárosai Almagro, Spanyolország; Arzúa, Spanyolország; Ordicia, Spanyolország Batalha, Portugália; Castegnato, Olaszország; Piura, Peru; Santa Fe de Antioquia, Kolumbia; Trujillo, Honduras; Trujillo, Peru. Trujillo, Venezuela Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek Források Trujillo önkormányzata Wikivoyage További információk Trujillo önkormányzata Trujillo a Turismo de España weblapján
Trujillo (Spagna)

Trujillo è un comune spagnolo di 9 623 abitanti situato nella comunità autonoma dell'Estremadura, fino al 1804 fu l'unica capitale provinciale estremegna. Vi nacquero ben tre esploratori delle Americhe: Francisco Pizarro, scopritore e conquistatore dell'Impero Incas; Francisco de Orellana, conquistador che diede il nome al Rio delle Amazzoni; Hernando de Alarcón, che risalì il Colorado. Amministrazione Gemellaggi Trujillo è gemellata con: Trujillo, Perù Trujillo, Venezuela Trujillo, Honduras Castegnato, Italia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Trujillo Collegamenti esterni (ES) Sito ufficiale, su trujillo.es. (EN) Trujillo, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (CA) Trujillo, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
Trujillo (Spanje)

Trujillo is een stad in Spanje, gelegen in de provincie Cáceres, in de autonome regio Extremadura. Trujillo heeft een bevolkingsaantal van 9.436 (1 januari 2016). De stad is gelegen op een hoogte van 564 meter boven de zeespiegel en heeft een oppervlakte van 650 km². Trujillo is gebouwd op een granieten heuvel. Op de top hiervan staat een kasteel van waaruit men een goed overzicht heeft van de omgeving. Ook vindt men er nog de ruïnes van een oud fort. De stad werd achtereenvolgens bewoond door de Romeinen, de Visigoten en gedurende vijf eeuwen door de Moren. De stad werd echter door de christenen heroverd in 1233. Stadsrechten werden verleend in 1431 door Juan II. Trujillo is de geboorteplaats van Francisco Pizarro, conquistador van Peru, en van Francisco de Orellana, ontdekker van het Amazonebekken. Een standbeeld van Pizarro, gezeten op zijn paard, staat op de Plaza Mayor van Trujillo. Ook in de 'Nieuwe Wereld' is een aantal steden vernoemd naar Trujillo. Demografische ontwikkeling Bron: INE; 1857-2011: volkstellingen Geboren in Trujillo Francisco Pizarro (1476-1541), ontdekkingsreiziger en conquistador Hernando Pizarro (ca. 1504-ca. 1578), conquistador Gonzalo Pizarro (ca. 1510-1548), conquistador Juan Pizarro (1511-1630), conquistador Gaspar Cervantes de Gaete (1511-1575), inquisiteur en kardinaal Francisco de Orellana (1511-1546), conquistador Jorge Gutiérrez (2002), wielrenner Externe link (es) Website van de Ayuntamiento de Trujillo Panorama
Trujillo (Hiszpania)

Trujillo – miasto w prowincji Cáceres w rejonie Estremadura. Zamieszkuje je 9 219 osób. Jest to miejsce urodzenia Francisca Pizarra. Współpraca Almagro, Hiszpania Batalha, Portugalia Castegnato, Włochy Santa Fe de Antioquia, Kolumbia Piura, Peru Trujillo, Peru Trujillo, Honduras
Трухильо (Касерес)

Трухильо (исп. Trujillo) — город и муниципалитет в Испании, входит в провинцию Касерес в составе автономного сообщества Эстремадура. Муниципалитет находится в составе района (комарки) Трухильо. Занимает площадь 655 км². Население — 9692 человека (на 2010 год). Расстояние до административного центра провинции — 47 км. История Первое поселение на гранитной горе-батолите, ныне занимаемой городом, возникло еще в доисторические времена. Во времена Древнего Рима населённый пункт был известен как Тургалиум. После нашествия мавров город стал одним из важнейших их опорных пунктов в регионе. Известно, что в 1186 году кастильцами было предпринято несколько попыток отбить населённый пункт у арабов, однако они окончились неудачей. Мавры были изгнаны из Трухильо только 25 января 1232 года, в годы правления Фердинанда III Кастильского. Статус города был пожалован Трухильо в 1430 году Хуаном II Кастильским. Город быстро рос, «перерастая» собственные стены. У подножия городской стены появился еврейский квартал. В XVI веке ряд выходцев из Трухильо (см. раздел «Известные жители») стал первопроходцами в деле завоевания Америки; вернувшись на родину, они выстроили величественные дворцы в центре города. По переписи 1842 года в городе было 6026 жителей и 110 домовладельцев. Достопримечательности Трухильо — важный туристический центр, привлекающий экскурсантов многочисленными памятниками средневековья. На вершине холма, занимаемого городом, высится мавританский замок (Алькасаба), построенный в IX веке, перестроенный в XV веке и восстановленный в XIX веке. Ниже, окружённая лабиринтом старинных улочек, расположена центральная площадь города — Пласа-Майор, окружённая живописными старинными постройками, среди которых выделяется дворец Ла-Конкиста с привлекательной резьбой крыши, символизирующей двенадцать месяцев, а также церковь Святого Мартина Турского. Среди других интересных объектов следует выделить ворота XV века (Арко-де-Сантьяго), церковь Сантьяго (XIII век), дворец Паласио-де-лос-Чавес (XIII—XV века), церковь Санта-Мария-Майор (XIV век), дворец Паласио-Орельяна-Писарро (XV—XVI века). В фамильном особняке Каса-Мусео-Писарро расположен дом-музей знаменитого конкистадора Писарро, уроженца города; также в Трухильо расположены музей Де-ла-Кориа, посвящённый истории колонизации Америки, музей сыра и вина. Население Примечания Ссылки Официальная страница Mapa de Trujillo Trujillo-Coloquios Históricos de Extremadura Página oficial del Ayuntamiento de Trujillo Casa Natal de Francisco de Orellana
Trujillo, Spanien

Trujillo är en småstad och kommun i provinsen Cáceres i den autonoma regionen Extremadura i västra Spanien. Staden ligger cirka 42 kilometer öster om Cáceres. Kommunen har 8 611 invånare (2025), på en yta av 649,53 km². Staden är känd för sina monument, palats och förhistoriska lämningar. Trujillos hjälte är erövraren Francisco Pizarro som upptäckte Peru och erövrade inkariket, varefter han seglade hem laster av guld till Spanien. Därav byggdes ståtliga slott och borgar just i trakterna runt Trujillo, som än idag är välbevarade. Till de mest kända tillställningarna som hålls i Trujillo hör den internationella ostmässan, samt påskveckans "chiviri", en livlig folkfest på stadens torg. Under chivirifesten ordnas uppträdanden i den extremaduriska dansen chota. Folk från hela Spanien kommer till byn för att fira påskens sista dag, "chiviri" firas på påskdagen. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Trujillo. Officiell webbplats