NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kuressaare

Kuressaare (německy a švédsky Arensburg) je město na estonském ostrově Saaremaa na pobřeží Rižského zálivu. Je hlavním městem kraje Saaremaa a zároveň největším sídlem v rámci samosprávné obce Saaremaa. Dějiny Kuressaare vzniklo v podhradí biskupského hradu prvně písemně zmíněného roku 1381. V roce 1559 biskupství Ösel-Wiek prodalo město Dánsku. Krátce poté (1563) získalo Kuressare městská práva po vzoru Rigy. Smlouvou z Brömsebro přešlo město roku 1645 pod švédskou nadvládu. Během severní války město v roce 1710 vyplenila armáda carského Ruska. Po podpisu Nystadské smlouvy připadlo Kuressaare roku 1721 Rusku. V 18. století se město stalo oblíbeným lázeňským letoviskem. V letech 1952–1988 neslo město název Kingissepa po místním rodákovi, komunistovi Viktoru Kingisseppovi (neplést s ruským městem Kingisepp). Roku 1990 se Kuressaare stalo prvním estonským městem, které získalo samosprávný status. Cestovní ruch V současnosti je Kuressaare vyhledávaným lázeňským městem s velmi příjemnou atmosférou. Léčivé účinky místního mořského bahna jsou známy více než 160 let. Nachází se zde řada sanatorií poskytujících profesionální péči. Jejich návštěvníci jsou zejména Finové a Estonci. V blízkosti města se nachází i golfové hřiště Saare Golf. Nejvýznamnější památkou je biskupský hrad původně ze 13. století, později několikrát přestavovaný. Centrální čtvercová budova je obklopena rozsáhlým vodním příkopem a poměrně zachovalým barokním opevněním. Kolem hradu se nachází rozsáhlý park, založený v 19. století. Dnes v hradu sídlí krajské muzeum. Za zmínku stojí též barokní budovy městské radnice a váhy ze 17. století stojící na centrálním náměstí. Kulturní památkou je také kostel svatého Vavřince. Slavní rodáci Richard Maack (1825–1886), přírodovědec Eugen Dücker (1841–1916), romantický malíř Louis Kahn (1901–1974), estonsko-americký architekt Voldemar Väli (1903–1997), olympijský medailista Bernd Freytag von Loringhoven (1914–2007), vedoucí spolkové branné moci Ivar Karl Ugi (1930–2005), chemik Jörgen Liik (1990–2025), herec Partnerská města Ekenäs, Finsko, 1988 Kuurne, Belgie, 1998 Mariehamn, Alandy, Finsko, 1991 Rønne, Dánsko, 1991 Skövde, Švédsko, 1993 Talsi, Lotyšsko, 1998 Turku, Finsko, 1996 Vammala, Finsko, 1994 Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kuressaare na Wikimedia Commons Oficiální stránky města Stránky o ostrově Saaremaa Letiště v Kuressaare Archivováno 28. 1. 2022 na Wayback Machine. Saare Golf
Kuressaare

Kuressaare (indtil 1918: tysk: Arensburg; 1918-1952: Kingissepa) er en by på øen Øsel (estisk: Saaremaa) i Estland. Den ligger på øens sydkyst ud mod Rigabugten og Østersøen. Byen har 13.185 (2024) indbyggere og er hovedby for kommunen Saaremaa og Amtet Saaremaa. Kuressaare har en lille lufthavn med to startbaner. Der er regelmæssig flytrafik til Tallinn, Pärnu og Stockholm. Historie 1381 Kuressaare udviklede sig omkring en bispeborg 1424 Landsbyen nævnes for første gang 1559 Frederik II købte omkring 1560 bispedømmet Saare-Lääne af den daværende biskop for 30.000 daler. Det omfatter øerne Øsel (Saaremaa) og Dagø (Hiumaa) samt det nærliggende landområde omkring Haapsalu (Wiek). 1563 fik Kuressaare sine byrettigheder 1645 overtog Sverige byen og resten af øen efter Freden i Brömsebro 1710 Under Den store nordiske krig i 1710 hærgede russiske tropper og store dele af byen brændte 1721 Ved Freden i Nystad i 1721 blev byen og resten af det svenske Estland afstået til Rusland 1900 udviklede byen sig til en kurby 1917 til 1918 var byen besat af Tyskland 1918 blev Estland selvstændig og byen skiftede navn fra Arensburg til Kuressaare 1941 til 1944 var byen igen besat af Tyskland 1952 til 1988 hed byen Kingissepa, oppkaldt efter bolsjevikken Viktor Kingissepp, som var født i Kuressaare. 1990 var Kuressaare den første by i Estland som fik sit eget kommunale selvstyre igen Venskabsbyer Galleri Klima Fodnoter Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside (engelsk) Arkiveret 15. maj 2011 hos Wayback Machine Turistinformation
Kuressaare

Kuressaare (fin. Kuressaari, njem. Arensburg, u doba SSSR-a Kingissepa) je grad i općina na otoku Saaremaa u Estoniji. To je glavni i najveći grad okruga Saaremaa. Sadašnja populacije je 14.926 (1. siječnja 2010.). Grad je smješten na obali Riškog zaljeva i prostire se na 14,95 km². Kuressaare se prvi put pojavio na kartama oko 1154. godine. Od tada njime su vladale Livonija, Rusko Carstvo, Danska, Švedska, SSSR i od 1991. godine nezavisna Estonija. Kuressaare je važno turističko odredište i odmaralište u Estoniji s brojnim povijesnim znamenitostima. Posebno je poznat stari dvorac (tvrđava), gdje je danas smješten muzej. FC Kuressaare je nogometni klub koji igra na stadionu Kuressaare linnastaadion s kapacitetom od 2.000 mjesta na kojem ponekad igra estonska nogometna reprezentacija. Vanjske poveznice Kuressaare.ee - Službene stranice Arhivirana inačica izvorne stranice od 13. lipnja 2011. (Wayback Machine)
Kuressaare

Kuressaare (németül Arensburg) város az észtországi Saaremaa szigeten és Saare megye székhelye. A Rigai-öböl partján levő város mellett található a Kuressaarei repülőtér. Nevezetességei Kuressaarei vár: Észtország és a Baltikum legjobb állapotban fennmaradt középkori vára, amely szerepel Észtország javasolt világörökségi helyszíneinek listáján. A vár képe szerepel a város címerében és zászlóján is. Híres emberek Itt született 1949-ben Ivo Linna énekes Népessége Jegyzetek További információk Kuressaare.ee - Hivatalos oldal (angol) Információ és a város története (angol) Kuressaarei repülőtér Archiválva 2006. december 14-i dátummal a Wayback Machine-ben (észt) Kuressaarei webkamera (angol) Kuressaare turisztikai információk (angol)
Kuressaare

Kuressaare (Duits, hist.: Arensburg) is een stad op het Estische eiland Saaremaa. Ze is de hoofdstad van zowel de provincie als de gemeente Saaremaa. De stad ligt aan de zuidkant van het eiland. Kuressaare vormde tot in oktober 2017 een zelfstandige stadsgemeente met een oppervlakte van 15,0 km². In die maand werden de twaalf gemeenten op het eiland Saaremaa samengevoegd tot de fusiegemeente Saaremaa. Bevolking De ontwikkeling van het aantal inwoners blijkt uit het volgende staatje: De stad Kuressaare, dat in 1563 stadsrechten kreeg, ontwikkelde zich in de 19de eeuw tot een van drie belangrijke kuuroorden aan de Oostzeekust van Estland. Tijdens de Sovjetbezetting was ze een populaire vakantiebestemming voor de top van de Communistische Partij. De stad heette in deze periode Kingissepa (1952-1988), naar Viktor Kingissepp, de oprichter van de Communistische Partij van Estland, die van het eiland Saaremaa afkomstig was. De bouwstijl van de panden in het centrum is neoclassicistisch uit het begin van de 19e eeuw. Ze worden afgewisseld met vrolijk gekleurde houten huizen. Het prominentste gebouw in Kuressaare is het bisschoppelijk kasteel (Piiskopilinnus), het enige volledig bewaard gebleven middeleeuwse kasteel in het Baltische gebied. Het kasteel, dat in 1384 voor het eerst werd genoemd, huisvest sinds 1993 een museum over de geschiedenis van de regio. Net ten zuiden van de stad ligt de regionale luchthaven Kuressaare. Kerken De lutherse Laurentiuskerk (Estisch: Laurentiuse kirik) is gebouwd in 1733 op de ruïnes van een 17e-eeuwse kerk, die in 1710, tijdens de Grote Noordse Oorlog, was platgebrand. In 1828 brandde de kerk af, maar in de volgende jaren werd ze herbouwd. De orthodoxe kerk van de Heilige Nicolaas (Estisch: Püha Nikolai kirik) is gebouwd in de jaren 1786-1798. Ze verving een houten kerk uit 1748. De kerk werd ingewijd op 22 september 1790. De iconostase is geschilderd rond 1800. De kerk behoort toe aan de Estische Apostolisch-Orthodoxe Kerk. Geboren Eugen Dücker (1841-1916), Baltisch-Duits kunstschilder Benno Schotz (1891–1984), Schots beeldhouwer Louis Kahn (1901–1974), Amerikaans architect Bernd Freytag von Loringhoven (1914-2007), Duits generaal Ivar Karl Ugi (1930–2005), Duits scheikundige Ivo Linna (1949), Estisch zanger Mihkel Aksalu (1984), Estisch voetballer Mihkel Räim (1993), Estisch wielrenner Karl Patrick Lauk (1997), Estisch wielrenner
Kuressaare

Kuressaare (hist. niem. Arensburg; w okresie Estońskiej SRR: Kingissepa) – estońskie miasto oraz gmina miejska na wyspie Sarema (Saaremaa), położone na brzegu Zatoki Ryskiej Morza Bałtyckiego, przepływa przez nie rzeka Põduste. Jest stolicą prowincji Saare. Historia W mieście znajdują się starówka i zamek biskupa. Początki miejscowości związane są z budową zamku biskupów ozylskich. Pierwsza wzmianka o powstałej przy nim osadzie kupieckiej pochodzi z 1424 r. W średniowieczu Arensburg pełnił funkcję ważnego centrum wymiany handlowej. W 1563 r. miejscowość uzyskała prawa miejskie oparte na wzorcu ryskim. Za sprawą m.in. zamulenia portu na początku XVII w. miasto straciło na znaczeniu handlowym. Odkrycie leczniczych właściwości wydobywanego w miejscowej zatoce błota morskiego na początku XIX w. przekształciło Arensburg w znaną miejscowość letniskową, jedną z najpopularniejszych w Estonii. W 1917 r. nastąpiło przemianowanie miasta na Kuressaare. W latach 1918−październik 1940 eksploatowano tramwaj parowy. 3 km na południowy wschód od miasta znajduje się Port lotniczy Kuressaare. Wybrane zabytki Kościół św. Wawrzyńca w Kuressaare Pałac biskupi Współpraca Miejscowości partnerskie: Ekenäs, Finlandia Kuurne, Belgia Maarianhamina, Wyspy Alandzkie Rønne, Dania Skövde, Szwecja Talsi, Łotwa Turku, Finlandia Vammala, Finlandia Ludzie związani z Kuressaare Przypisy Bibliografia JarosławJ. Swajdo JarosławJ., MedardM. Masłowski MedardM., BernardB. Piotrowski BernardB., PawełP. Wójcik PawełP., Litwa, Łotwa, Estonia i obwód kaliningradzki, Bielsko-Biała: Pascal, 2000, s. 357–362, ISBN 83-88355-30-9, OCLC 830224638 . Linki zewnętrzne Arensburg, [w:] Słownik geograficzny Królestwa Polskiego, t. I: Aa – Dereneczna, Warszawa 1880, s. 48 .
Kuressaare

Kuressaare é uma cidade da Estônia, e capital da região de Saare. A cidade, localizada na baía de Livônia, mede cerca de 15 km² com uma população de aproximadamente 16.000 habitantes. Kuressaare, que obteve a classificação de cidade em 1563 teve diferentes nomes em sua história. Seu nome germanizado foi "Arensnurg" trocado por Kuressaare em 1917. Durante o período soviético, entre 1952 e 1988 foi chamada de "Kingissepa" em homenagem ao bolchevique Viktor Kingissepp, nascido em Kuressaare. Huressaare foi o primeiro povoado na Estônia onde se restaurou a autogestão em outubro de 1990. Atualmente, Kuressaare é um povoado seguro e saudável, aberto à cooperação internacional. Cidades-irmãs Ekenäs, Finlândia desde 21 de novembro de 1988 Rønne, Dinamarca desde 3 de outubro de 1991 Mariehamn, Finlândia desde 24 de outubro de 1991 Skövde, Suécia desde 23 de junho de 1993 Vammala, Finlândia desde 30 de junho de 1994 Turku, Finlândia desde 30 de maio de 1996 Talsi, Letônia desde 27 de maio de 1998 Kuurne, Bélgica desde 9 de agosto de 1998
Kuressaare

Kuressaare (pânǎ în 1918 Arensburg, între 1952-1988 Kingissepa) este un oraș în Estonia, situat pe insula Saaremaa, cea mai mare localitate a regiunii Saare. În oraș este situat un port maritim și un aeroport omonim. Are ieșire la Marea Baltică prin Golful Riga. Orașul a fost locuit de germanii baltici. Istorie Parte a Ordinului Teutonic între 1381-1559, a Regatului Danemarcei (1559-1645), a Imperiului Suedez (1645-1721), a Imperiului Rus (1721-1917), a Estoniei postbelice (1918-1940), ocupat de sovietici în 1940, devine oraș al Republicii Socialiste Estone (1940-1941;1944-1990), si oraș al Estoniei independente (1990-prezent).
Nõmmküla (Muhu)

Nõmmküla ist ein Dorf (estnisch küla) auf der drittgrößten estnischen Insel Muhu. Es gehört zur gleichnamigen Landgemeinde (Muhu vald) im Kreis Saare (Saare maakond). Der Ort hat 69 Einwohner (Stand 31. Dezember 2011). Er ist das nördlichste Dorf der Insel Muhu. Einzelnachweise
Nõmmküla (Muhu)

Nõmmküla es una localidad del municipio-isla de Muhu en el condado de Saare, Estonia, con una población censada a final del año 2011 de 69 habitantes. Se encuentra ubicada en la parte norte del golfo de Riga (mar Báltico), entre la isla de Saaremaa, al oeste, y la Estonia continental, al este.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Nõmmküla.
Nõmmküla (Muhu)

Nõmmküla is een plaats in de Estlandse gemeente Muhu, provincie Saaremaa. De plaats heeft de status van dorp (Estisch: küla). Bevolking Het dorp had 69 inwoners op 31 december 2011 en 72 inwoners op 31 december 2021. Ligging Nõmmküla ligt aan de noordkust van het eiland Muhu. Geschiedenis De plaats werd voor het eerst genoemd in 1645 onder de naam Nömkülla, een nederzetting op het landgoed van Tamse. Foto's
Nõmmküla

Nõmmküla är en ort i Estland. Den ligger i Muhu kommun och landskapet Saaremaa (Ösel), i den västra delen av landet, 120 km sydväst om huvudstaden Tallinn. Nõmmküla ligger 10 meter över havet och antalet invånare är 106. Den ligger på ön Moon. Terrängen runt Nõmmküla är mycket platt. Havet är nära Nõmmküla norrut. Närmaste större samhälle är Maasi, 15,1 km sydväst om Nõmmküla. Kommentarer Referenser
Marienkirche (Vigala)

Die Marienkirche ist das einzige Gotteshaus auf dem Gebiet der Landgemeinde Vigala. Sie gehört zur Estnischen Evangelisch-Lutherischen Kirche. Der barocke Altar und die Kanzel der Marienkirche sind von Christian Ackermann. Die Hauptorgel wurde 1886 von Friedrich Wilhelm Müllverstedt gebaut. Sie ist eine der 10 bis heute erhaltenen Orgeln dieses Baumeisters, die in den estnischen Gemeinden Vara, Rõngu, Puhja, Põlva, Kursi, Häädemeeste, Vigala, Vändra und Nõo sowie in der St.-Peters-Kirche in Tartu stehen. Kriegerdenkmal Der 1933 fertiggestellte Kirchturm ist ein Denkmal für die aus Vigala stammenden Männer, die bei den Unruhen von 1905, im Ersten Weltkrieg und im Freiheitskrieg gefallen sind. Das Bauwerk ist ein Beispiel des Werks der Architekten Alar Kotli und Karl Lüüs sowie des Bildhauers Richard Hammer-Vasard. Am 30. Juni 1933 wurde das Denkmal feierlich eröffnet. 1944 wurden auf Initiative von Pastor Ferdinand Jürgenson die Namenstafeln der Gefallenen mit Kalk übertüncht und das Freiheitskreuz mit Blech versteckt, um sie vor Zerstörung durch die Behörden zu bewahren. Im Herbst 1950 wurden die beiden Skulpturen „Krieger“ und „Bauer“ auf Initiative von Pastor Agu Põld entfernt und versteckt. 1988 wurde das Denkmal als erstes in Estland wiederhergestellt. Weblinks Verzeichnis der estnischen Kirchen Einzelnachweise
Хаапсалу

Хаапсалу (на естонски Haapsalu) е град и община в Естония, административен център на област Ляяне. Тук се провежда „Августис блус“ фестивала. Широко известна е хаапсалската дантела. Дантелата служи за украсяването на дрехите и допълненията, за изработка на покривки, салфетки и др. Население 1934 – 4649 1959 – 8567 1970 – 11 483 1979 – 13 035 1989 – 14 617 2004 – 11 876 2006 – 11 966 (5259 мъже и 6707 жени) Личности Починали Ено Рауд (1928-1996), естонски писател Фотогалерия Външни препратки Уебсайт на града Източници
Haapsalu

Haapsalu és una ciutat balneària situada a la costa oest d'Estònia. És el centre administratiu del comtat de Lääne i l'1 de gener de 2020 tenia 9.375 habitants. Història El nom Haapsalu deriva de les paraules estonies haab àmmol i salu (significat arcaic) illa. Fins a la primera meitat del segle xx, en suec i alemany, el poble s'anomenava Hapsal. Haapsalu i els seus voltants van ser el centre dels suecs d'Estònia des del segle XIII fins a l'evacuació de gairebé tots els suecs ètnics d'Estònia abans de la invasió soviètica d'Estònia durant la Segona Guerra Mundial el 1944. El primer registre escrit d'Hapsal es remunta a l'any 1279, quan la ciutat va ser nolegada i es va convertir en la capital del bisbat d'Ösel-Wiek, que va romandre durant els tres segles següents. Els edificis d'aquells primers dies es conserven avui, inclòs un castell episcopal que té l'església d'una sola nau més gran d'Estònia. Barris de Haapsalu Hi ha sis barris a Haapsalu: Holmi Kesklinn Männiku Paralepa Randsalu Vanalinn. Curació amb fang marí Es diu que el fang marí a Haapsalu té un efecte curatiu. Un metge militar, Carl Abraham Hunnius, va fundar el primer centre de cura de fang el 1825. La notícia del fang curatiu es va estendre ràpidament entre els clients adinerats de l'aleshores capital , Sant Petersburg, i altres llocs de l'antic Imperi Rus. Els balnearis de fang eren freqüentats per la família imperial russa Romanov. Durant gairebé 200 anys, Haapsalu ha estat una destinació popular d'estiu on gent de tot el món acudeix per rebre tractament mèdic. Actualment, hi ha tres establiments de cura de fang a Haapsalu. Altres atraccions La terra de Ilon Wikland (Wiklandia), un centre recreatiu per a nens, obrirà d'aquí a uns anys dins la ciutat. Wikland, una famosa il·lustradora de llibres, ha tingut un fort vincle amb Haapsalu des de la seva infància. L'agost Blues Festival se celebra cada any a l'agost a Haapsalu. Des de l'any 2005, la ciutat acull el Haapsalu Horror and Fantasy Film Festival, un festival de cinema anual dedicat a les pel·lícules de gènere. L'any 2017, els pastors de Haapsalu van fer una declaració oberta demanant posar fi al finançament de la ciutat del festival, afirmant que l'horror i la violència representats a les pel·lícules projectades no eren aptes per representar la imatge de la ciutat turística. El mateix any el festival es va celebrar amb un rècord d'assistència. Demografia En la cultura popular Al segle XIX, la ciutat es va fer famosa pels seus xals Haapsalu, una delicada artesania feta per dones locals. Haapsalu ha estat de vegades anomenada la Venècia dels Bàltics , una aparent exageració que s'utilitza principalment per promocionar la ciutat turística als turistes estrangers. Haapsalu és el lloc d'una escola d'esgrima fundada per l'esgrimista estonià Endel Nelis, que s'utilitza com a escenari de la pel·lícula finlandesa-estonia The Fencer. Galeria Referències
Haapsalu

Haapsalu (tysk og svensk: Hapsal) er en by i landskabet Läänemaa i det nordvestlige Estland. Haapsalu ligger på Estlands vestkyst og har 9.812 (2023) indbyggere. Den er hovedby for amtet Läänemaa og kommunen Haapsalu. Haapsalu er et gammelt bispesæde og er siden, i lighed med Pärnu, blevet kendt som kurby, idet havbunden omkring byen er præget af sort slam, der anvendes til mudderbade. Byen var det foretrukne kursted for den russiske tsarfamilie og fik i den anledning en jernbaneforbindelse. Den er nu atter nedlagt, men byens stationsbygning rummer det estiske jernbanemuseum. Haapsalu var indtil 2. verdenskrig et kulturelt centrum for Estlands svenske mindretal, der boede i egnene nord for byen og i Haapsalu bl.a. havde en svensk afdeling af det lokale gymnasium. Befolkningsgruppen mindes endnu i Aibolands Museum, der beskæftiger sig med den svenske kultur. Haapsalus mest besøgte seværdighed er Bispeborgen, der delvis er en ruin, men også rummer byens største protestantiske kirke, der af navn er domkirke. Domkirken er kendt for sin "hvide dame" (Valge daam), et optisk fænomen. Pjotr Ilich Tchaikowski besøgte byen og slottet og komponerede tre stykker klavermusik "Souvenir de Hapsal" (op.2, TH 125), det første af hvilke er netop "Ruines d'un château". Endvidere findes en estisk-ortodoks kirke. Byen er herudover præget af lave træhuse og af sin beliggenhed på to lave næs, der omslutter flere mindre vige. I Haapsalu boede i en stor del af sin barndom den nu svenske illustrator Ilon Wikland, der har doneret mange af sine originale værker til et galleri i byen. Galleri Referencer Ekstern henvisning Aibolands Museum for den estlandssvenske kultur
Haapsalu

Haapsalu (njem. i šve. Hapsal, fin. Haapsalu i Haapsalo) je grad koji se nalazi na zapadnoj obali Estonije. To je administrativno središte okruga Läänemaa i ima 11.618 stanovnika, te površinu od 10,59 km2. Grad postoji još od 1279. godine. Vojni liječnik, Carl Abraham Hunnius je osnovao prvo liječilište u blatu godine 1825. Od tada je Haapsalu popularna ljetna destinacija u koju dolaze ljudi iz svih krajeva svijeta na liječenje. Najvažnije znamenitosti su najveća jednobrodna katedrala na Baltiku i dvorac Haapsalu iz 13. stoljeća. Haapsalu se naziva i Venecijom sjevera. Vanjske poveznice Službene stranice
Haapsalu

Haapsalu (németül: Hapsal és svédül: Hapsal) egy tengerparti üdülőváros Észtországban. A város Lääne megyében fekszik; megyeszékhely. Területe 10,59 km². Lakóinak száma 11 876, a népsűrűség 1121,4 fő/km² (2004). Fekvése Az ország nyugati tengerpartján található. Régóta híres meleg tengervizéről, gyógyító iszapjáról és békés hangulatáról. A tengerhez vezető szűk utcái mentén a 20. század elejéről származó faépületek húzódnak. Története A város története 1279-ig nyúlik vissza: ekkor lett az Ösel-Wieki püspökség székhelye az elkövetkezendő 300 évre. Ezen korai időszakból több épület máig is fennmaradt, többek között például a püspöki palota, a Haapsalui vár. A 19. században a helyi kézművesség főként sáljairól és kendőiről volt híres. Haapsalu és környéke az Észtországban élő svédek legfőbb vidéke volt a 13. századtól egészen 1944-ig, amikor többségük elmenekült a háború sújtotta tájékról. Népessége A gyógyfürdő Sokáig csupán a helyiek hittek az iszap gyógyító hatásában, mígnem végül egy katonaorvos, Carl Abraham Hunnius megnyitotta az első iszapkúrát is kínáló gyógyfürdőt 1825-ben. A létesítményben kínált gyógymódnak hamarosan híre ment Szentpétervár arisztokráciája körében. A város azóta is a vizére építi gazdaságát, nyaranta üdülők sokasága lepi el. Látnivalók püspöki palota Haapsalui vár haapsalui vasútállomás (vasúti múzeum) Galéria Jegyzetek További információk Az önkormányzat honlapja A város heraldikájáról A Haapsalu-vár Archiválva 2019. május 29-i dátummal a Wayback Machine-ben
Haapsalu

Haapsalu (in svedese e in tedesco Hapsal; in russo Хаапсалу?, Chaapsalu, storicamente Гапсаль, Gapsal') è una città dell'Estonia occidentale, capoluogo della contea di Läänemaa. Nota fin dai tempi antichi per le proprietà curative dell'acqua marina e dei fanghi termali e per la sua atmosfera riposante, all'inizio del XIX secolo era un'apprezzata meta di soggiorno. Vi trascorse un periodo di cure anche il musicista russo Pëtr Il'ič Čajkovskij che vi dedicò una composizione, Souvenir di Hapsal. La città cerca oggi di riguadagnare la posizione di località di soggiorno e di cure termali che tenne saldamente nei primi decenni del XIX secolo. Storia Nel 1279 le fu conferito lo status di città e divenne sede della diocesi di Saare-Lääne; alcuni edifici dell'epoca sono tuttora visibili, come il castello del vescovo che ha al suo interno una delle chiese (Toomkirk, "duomo") ad una sola navata più grandi dei Paesi baltici. Nel passato godette del cosiddetto Diritto di Lubecca. Nel 1603 Christer Somme fu nominato governatore della città dal sovrano svedese Carlo IX ma già l'anno successivo il governatore perdendo una battaglia contro i polacchi ripiegò in Svezia. Nel 1825 un medico militare, Carl Abraham Hunnius, fondò il primo centro di cure. La novità raggiunse l'aristocrazia di San Pietroburgo e da allora Haapsalu divenne una meta molto ambita per i trattamenti curativi. Attualmente vi sono tre centri che effettuano trattamenti con i fanghi. Monumenti e luoghi d'interesse Il centro, caratterizzato da viuzze strette e dalle case di legno risalenti all'inizio del XX secolo. I resti della fortificazione del castello vescovile dominano la Lossi plats, al centro della città. Il primo nucleo, la cosiddetta Piccola fortezza, fu´ costruito dal vescovo-feudatario della città nel 1265. La parte occidentale della fortificazione venne costruita a cavallo dei XIV secolo e XV secolo. La parte orientale è più tarda, intorno al XVI secolo, mentre il Piiskopilinnus, il castello vero e proprio, che sostituì la fortezza originale si deve a Jacob De la Gardie che lo fece costruire fra il 1641-1647, con la cattedrale in stile gotico riaperta al culto nel 1990. A nord della fortezza, è la bella passeggiata a mare affacciata sulla baia di Taga con le panchine in marmo decorate con note musicali. Sul lungomare si trova anche l'edificio in legno che ospita il Kursaal, edificio termale costruito nel 1905 da R.Knüpfer. Amministrazione Gemellaggi Almere Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Haapsalu Collegamenti esterni Haapsalu, su sapere.it, De Agostini.