NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kalamaja

Kalamaja (Estonian for Fish House; German: Fischermay) is a subdistrict of the district of Põhja-Tallinn (Northern Tallinn) in Tallinn, the capital of Estonia. It is located just northwest of the historical town centre, on the coast of the Tallinn Bay. Kalamaja has a population of 12,930 (As of 1 August 2022). Kalamaja is one of the best preserved wooden architecture areas in Tallinn and Estonia. The quiet neighbourhood has long been known for its colourful hodgepodge of old fashioned, working class houses. Throughout most of Tallinn's history Kalamaja served as the city's main fishing harbour. Starting from the 14th century the area was traditionally dominated by fishermen, fishmongers and boat wrights. A new era began in 1870, when Tallinn was connected to Saint Petersburg by railroad. The Tallinn railway station (Balti jaam), was built between Kalamaja and the city centre. Suddenly enormous factories started to sprout up in this part of town, and they brought with them an influx of thousands of new workers. The wooden houses, which have become Kalamaja's architectural legacy, were built to accommodate these workers. Most of the Kalamaja's main sightseeings are located on the coast of Kalamaja. In 2011 a former railway embankment was converted into a walking trail called "Culture Kilometre" (Kultuurikilomeeter). The walk-way starts next to the Tallinn harbour passes the Creative Hub (Kultuurikatel), continues past the historic Patarei Prison and Sea Fortress, the region's biggest sea centre Seaplane Harbour (Lennusadam) and ends at the end of Kalamaja park on Tööstuse street. In 2015, the former Kultuurikilomeeter was converted into a street, which quickly became one of the defining streets of the neighbourhood. Kalamaja cemetery Kalamaja was the location of the oldest cemetery in Tallinn, known as Kalamaja cemetery (Estonian: Kalamaja kalmistu, German: Fischermay Kirchhof) which was founded in the 15th or 16th century. The cemetery was flattened in 1964, during the second occupation of the Baltic states, by Soviet authorities who used the area of Kalamaja as a base for the Soviet Armed Forces. Gallery See also Kalamaja cemetery Patarei Prison Linnahall Tallinn Power Plant (Kultuurikatel) Estonia Piano Factory External links Kalamaja Information Page Image of a late 19th or early 20th century map showing the district of Kalamaja and the area of the cemetery Archived 2012-02-23 at the Wayback Machine Discovering Tallinn Fish Market Archived 2010-07-01 at the Wayback Machine Kalamaja blog (in Estonian) Patarei Prison - Culture Park References
Kalamaja

Kalamaja (français : maison du poisson) est un quartier de Tallinn-Nord à Tallinn en Estonie. Géographie En 2019, Kalamaja compte 11 616 habitants. Sa superficie est de 2,1 km2. Les rues du quartier sont : Allveelaeva tänav, Graniidi tänav, Jahu tänav, Kalaranna tänav, Kalasadama tänav, Kalevi tänav, Kalju põik, Kalju tänav, Kalma tänav, Kesk-Kalamaja tänav, Kopli tänav, Kotzebue tänav. Krulli tänav, Kungla tänav, Kursi tänav, Köie tänav, Küti tänav, Leigeri tänav, Lennusadama tänav, Linda tänav, Malmi tänav, Miinisadama tänav, Mootori tänav, Niine tänav, Niine põik, Noole tänav, Oda tänav, Peetri tänav, Põhja puiestee, Reisijate tänav, Rumbi tänav, Salme tänav, Soo tänav, Staapli tänav, Suur-Laagri tänav, Suur-Patarei tänav, Suurtüki tänav, Telliskivi tänav, Tõllu tänav, Tööstuse tänav, Uus-Kalamaja tänav, Uus-Volta tänav, Vabriku tänav, Valgevase tänav, Vana-Kalamaja tänav, Vesilennuki tänav, Vibu tänav, Volta tänav, Võrgu tänav, Väike-Laagri tänav et Väike-Patarei tänav. Population Lieux et monuments Kalamaja compte un total de cinq ports : Patareisadam, Port de pêche, Hydroaéroport, Port de Noblessner et Miinisadam. Le parc du cimetière de Kalamaja, le fort de Kalaranna (et), la prison de Patarei et l'église baptiste de Kalju (et) se trouvent dans le quartier. Culture Põhja pst 7 / Kotzebue 1 -Bâtiment principal de l'Académie estonienne des arts ; Kotzebue tn 9 - Bibliothèque Kalamaja, une succursale de la Bibliothèque centrale de Tallinn ; Kotzebue tn 16 - Musée Kalamaja, établissement du Musée municipal de Tallinn ; Vesilennuki tn 6 - Musée maritime dans le port des hydravions (Lennusadam) ; Kalaranna tn 2 - Musée de l'ancienne prison de Patterei ; Kursi tn 5 – Musée estonien d'art contemporain ; Telliskivi tn 60 - Ville créative de Telliskivi (et) : Telliskivi tn 60a/5 – Galerie d'art Vaal Gallery, Telliskivi tn 60a-8 - Centre d'exposition Forografiska Tallinn. Histoire Durant la majeure partie de l'histoire de Tallinn, Kalamaja a été le principal port de pêche de la ville. À partir du XIVe siècle, la zone était occupée par les pêcheurs, les poissonniers et les charpentiers de bateaux. Une nouvelle ère commence en 1870, lorsque Tallinn est reliée à Saint-Pétersbourg par chemin de fer. La gare de Tallinn-Baltique (Balti jaam ) est construite entre Kalamaja et le centre-ville. Soudain, d'énormes usines ont commencé à apparaître dans cette partie de la ville, et elles ont amené avec elles un afflux de milliers de nouveaux travailleurs. Les maisons en bois, qui sont devenues l'héritage architectural de Kalamaja, ont été construites à cette époque pour accueillir ces travailleurs. Construites dans les années 1920 et 1930, ces maisons à appartements de deux à trois étages se composent de deux ailes symétriques en bois séparées par un escalier central en pierre. Il y en a environ 500 dans la ville aujourd'hui. Le centre de Kalamaja et ses maisons en bois colorés s’étend aux rues de Valgevase, Kalju, Kungla, Vana-Kalamaja et Niine. Galerie Références Voir aussi Liens externes Ressource relative à la géographie : Kohanimeregistri Portail de Tallinn
Kalamaja

Kalamaja (z est. dom rybny, niem. Fischermay) – jedna z poddzielnic Põhja-Tallinn, będącej dzielnicą Tallinna, stolicy Estonii. Znajduje się na północny zachód od historycznego centrum miasta, nad brzegiem Zatoki Tallińskiej. W 2015 roku zamieszkana przez 9820 osób. Historia Od XIV wieku wśród mieszkańców obszaru dominowali rybacy, handlarze rybami i szkutnicy. Stąd wzięła się nazwa dzisiejszej poddzielnicy. Sytuacja zmieniła się w roku 1870, kiedy Tallinn połączony został linią kolejową z Sankt Petersburgiem, co było silnym impulsem dla rozwoju miasta. Na Kalamaja zaczęły powstawać liczne fabryki i zakłady, a wraz z nimi pojawiła się konieczność budowy mieszkań robotniczych. Wtedy właśnie pojawiły się charakterystyczne dla dzielnicy drewniane dwu- lub trzypiętrowe bloki, przedzielone na środku kamienną klatką schodową. Najwięcej powstało w latach 20. i 30. XX wieku. Obecnie w mieście jest ich około 500, głównie w Kalamaja. Obecnie Kalamaja nie jest dzielnicą robotniczą, zamiast tego przyciągając artystów i ludzi młodych. Nazywana jest "dzielnicą hipsterską". Atrakcje Cmentarz Kalamaja w Tallinnie – dawny cmentarz dla ludności szwedzkiej i estońskiej. W XX wieku zrównany z ziemią i zamieniony na park przez władze sowieckie. Linnahall – hala widowiskowo-sportowa z 1980 roku. Lennusadam – dawna baza hydroplanów, obecnie cześć Estońskiego Muzeum Morskiego. Elektrownia w Tallinnie – obecnie nieczynna; jej część zajmuje muzeum energii oraz Kultuurikatel (talliński hub artystyczny). Patarei – dawniej twierdza, później więzienie Galeria Przypisy Bibliografia VisitTallinn: Kalamaja
Kalamaja

Kalamaja ("Fiskhus", på äldre tyska "Fischermay", och på svenska förr ibland "Fiskaremajan") är en stadsdel i distriktet Põhja-Tallinn i Tallinn i Estland. Befolkningen uppgick till 10 756 invånare i januari 2017, på en yta av 2,1 kvadratkilometer. Historik Kalamaja ligger vid Tallinnbukten norr om den Gamla staden och var under medeltiden plats för dåtida Revals fiskehamn. Från 1300-talet slog sig fiskare ned i området, huvudsakligen inflyttade estnisktalande. Kalamaja blev en förstad till handelsstaden innanför murarna och blev en viktig länk mellan stadens tyska köpmän och den omgivande landsbygden. Här fanns ett stort antal krogar, värdshus och bordeller. År 1438 uppfördes här ett kapell vigt åt den heliga Gertrud av Helfta. Under Stora nordiska kriget förstördes 1710 stora delar av stadsdelens bebyggelse. Ett nytt uppsving kom under den ryska epoken, då Peter den store byggde ut stadens hamnbefästningar och lät anlägga en flottbas här. Åren 1828–1840 uppfördes kustbatteriet Patarei. Under Krimkriget 1853–1856 revs stora delar av bebyggelsen för att förbättra stadens kustförsvar mot de franska och engelska flottorna. Efter kriget var befästningarna föråldrade och fungerade först som kasern och från 1919 som fängelse. Idag är byggnaderna ett kulturcentrum. Efter anläggandet av Baltiska järnvägen till Baltischport (Paldiski) och Sankt Petersburg omkring 1870 bebyggdes området med industrier, då Tallinns centralstation uppfördes omedelbart söder om Kalamaja. Runt de stora industrierna växte en stadsdel med arbetarbostäder i trä upp, vilken idag till stora delar är bevarad. Kalamajas begravningsplats var från slutet av 1400-talet och framåt den huvudsakliga begravningsplatsen för estniska och svenska stadsbor, medan de tyska borgarna i innerstaden begravdes på stadens kyrkogårdar. Begravningsplatsen jämnades med marken under sovjeteran för att ge plats åt den dåvarande sovjetiska flottbasen, men kyrkogårdens porttorn bevarades. Begravningsplatsen har omvandlats till Kalamaja kyrkogårdspark. Efter Estlands självständighet har området under 1990- och 2000-talen genomgått en gentrifieringsprocess. De gamla industrikvarteren i området, Telliskivis kreativa stadsdel, är idag Estlands viktigaste distrikt för den kreativa industrin, med flera konstgallerier, designföretag, ideella organisationer, teatrar, Fotografiska, restauranger och kaféer. År 2011 anlades promenad- och cykelstråket Kultuurikilomeeter mellan centrum och Noblessner. Detta har senare delvis ersatts av den nybyggda Kalarannagatan. Kända platser och byggnader Telliskivi Loomelinnak, område för den kreativa industrin Tallinns sjöflyghamn är idag del av Estlands sjöfartsmuseum och har utställningar om Estlands sjöfartshistoria med bevarade fartyg. Patarei, tidigare sjöfästning och fängelse, idag under omvandling till kulturcentrum Linnahall, tidigare konserthus och ishall Noblessner, område med bland andra Kai konstcentrum och Proto upptäckarverkstad.' Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Kalamaja, 14 maj 2018. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Kalamaja.
Iru Power Plant

Iru Power Plant is a co-generation power plant in Iru village, Maardu, Estonia. It is owned by Enefit Green, a subsidiary of Eesti Energia. The plant has a heating capacity of 698 MWt. History The first unit of power plant was commissioned in 1978. In the beginning it operated as a boiler plant. In 1980, it was converted into co-generation power plant. Old units The power plant has three power units with capacities of 80 MWe, 110 MWe and 17 MWe. The primary fuel of the units 1 and 2 is natural gas and reserve fuel is fuel oil, unit 3 mixed municipal waste. Total installed capacity is 207 MW of electricity, 661.5 MWth of hot water and 162 of MWth steam. In co-generation mode the heating capacity is 398 MWt. It supplies heat to Maardu, and the Lasnamäe and central districts of Tallinn. Waste-to-energy unit In 2006, Eesti Energia started preparations for construction of a waste incineration unit with capacity of 50 MW of heat and 17 MW of electricity. Construction started in 2010. It was commissioned on 16 June 2013. The unit processes up to 220,000 tonnes of mixed municipal waste per year. The unit was built and technology was provided by Constructions industrielles de la Méditerranée (CNIM). The general construction was carried out by Merko Ehitus, with the incineration grate supplied by Martin GmbH and the system for the treatment of waste gas by LAB, a subsidiary of CNIM. The unit cost about €105 million. Trivia The director of Iru Power Plant from 2002 to 2004, Kersti Kaljulaid, the first woman to lead a power plant in Estonia, became the fifth President of Estonia in 2016, and the first woman to be President since the country declared independence in 1918. The Power Plant was used as a filming location for the 1979 film Stalker (1979 film), shown in the background as the Stalker returns home with his wife and daughter. See also Energy in Estonia References External links Official website
Centrale électrique d'Iru

La centrale électrique d'Iru (estonien : Iru Elektrijaam) est une centrale électrique en cogénération fonctionnant dans le village d'Iru de la commune de Jõelähtme en Estonie. Caractéristiques La première unité thermique de la centrale est mise en service en 1978. En 1980, elle est convertie en centrale de cogénération. La centrale thermique d'Iru est la plus grande centrale de production de chaleur et d'électricité combinée en Estonie. Production électrique et thermique La centrale a 3 unités opérationnelles dont les capacités sont de 80 MW, 110 MW et de 67 MW. Le combustible principal des unités 1 et 2 est le gaz naturel et le carburant de réserve est le fioul. La capacité totale installée des unités 1 et 2 est de 190 MW d'électricité, 661,5 MWth d'eau chaude et 162 MWth de vapeur. En mode cogénération sa capacité thermique est de 398 MW. Elle fournit la chaleur à Maardu , à l'arrondissement de Lasnamäe et aux arrondissements centraux de Tallinn. Incinération d'ordures En 2006, Eesti Energia lance le projet de construction d'une centrale d’incinération d'ordures d'une capacité de 50 MW chaleur et de 17 MW d'électricité. Sa construction commence en 2010. L'unité traite jusqu'à 220 000 tonnes d'ordures par an. Elle est fournie et construite par les Constructions industrielles de la Méditerranée (CNIM). La construction générale est réalisée par Merko Ehitus, la grille d'incinération est fournie par Martin GmbH et le système pour le traitement des effluents gazeux par LAB, une filiale de CNIM. L'unité coûte environ 105 millions €. De 2002 à 2004, Kersti Kaljulaid, est la première femme à diriger une centrale électrique en Estonie. En 2016, elle devient le cinquième président de l'Estonie. Notes et références Liens externes Site officiel Portail de l'industrie Portail de l’énergie Portail de l’Estonie
Réserve naturelle Alam-Pedja

La réserve naturelle Alam-Pedja (estonien : Alam-Pedja looduskaitseala) est la plus grande aire protégée d'Estonie, couvrant une superficie totale de 343,96 km2. La réserve naturelle est située en Estonie centrale au nord-est du lac Võrtsjärv, dans le bassin de Võrtsjärv et s'étend sur plus de trois comtés : Tartu, Jõgeva et Viljandi. Créée en 1994, elle est reconnue en 1997 comme une zone humide d'importance internationale en vertu de la convention de Ramsar et est depuis 2004 membre du réseau Natura 2000. Elle vise à protéger divers écosystèmes ainsi que espèces rares, notamment à travers le développement et la préservation naturelle des forêts et tourbières et en assurant le maintien des prairies et des plaines. Son nom provient de son emplacement sur le cours inférieur du fleuve Pedja. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Alam-Pedja Nature Reserve » (voir la liste des auteurs). Liens externes Ressources relatives à la géographie : Keskkonnaregistri avalik teenus Service d'information sur les Sites Ramsar World Database on Protected Areas Portail de la conservation de la nature Portail de l’Estonie
Prirodni rezervat Alam-Pedja

Prirodni rezervat Alam-Pedja (est. Alam-Pedja looduskaitseala) je najveći prirodni rezervat u Estoniji. To je velika divljina koje pokriva 342 km2 (85.000 hektara), a sastoji se od kompleksa 5 velikih tresetišta odvojenih nereguliranim rijekama. Prirodni rezervat ima za cilj zaštititi različite ekosustave i rijetke vrste, uglavnom kroz očuvanje prirodnog razvoja šuma i tresetišta kao i osiguravanje trajnog upravljanja poplavnim travnjacima. Alam-Pedja se nalazi u srednjoj Estoniji, sjeveroistočno od jezera Võrtsjärv u nizinskom području zvanom bazen Võrtsjärv. On obuhvaća tri okruga - okrug Tartumaa, okrug Jõgevamaa i okrug Viljandimaa. Područje je slabo naseljeno, točnije ima manje od 10 stalnih stanovnika. Prirodni rezervat je osnovan 1994. godine uz pomoć estonskog fond za prirodu. Priznat je kao močvarno područje od međunarodnog značaja u okviru Ramsarske konvencije. Alam-Pedja je najvažnije područje za šljuku livadarku (lat. Gallinago media) u Estoniji i ostalim baltičkim zemljama. Orao klokotaš (lat. Aquila clanga) je ugrožena vrsta ptica na ovom području. Vanjske poveznice Službene stranice Prirodni rezervat Alam-Pedja Arhivirana inačica izvorne stranice od 30. siječnja 2009. (Wayback Machine)
Алам-Педья

Заповедник Алам-Педья (эст. Alam-Pedja looduskaitseala) — крупнейший заповедник Эстонии. Занимает 34 396 гектаров, находится в трех уездах — Тартумаа, Йыгевамаа и Вильяндимаа. Описание Был основан в 1994 году. В заповеднике имеется 12 водотоков общей длиной 115 км и 55 старицы общей длиной 51 км. Между ними находятся болота, влажные леса и пойменные участки. 72% территории заповедника занимают болота и болотные леса. При паводке общая территория, затопляемая реками Эмайыги, Педья и Пылтсамаа, может составлять около трети площади заповедника. Это водно-болотное угодье международного значения (Рамсарское угодье) с 1997 года), а также ключевая орнитологическая территория с 2003 года. В заповеднике гнездятся большой подорлик, орлан-белохвост, коростель и дупель. Заповедник входит в общеевропейскую сеть Natura 2000. Примечания
Alam-Pedja naturreservat

Alam-Pedja naturreservat är ett naturskyddsområde i centrala Estland. Det ligger i sänkan Võrtsjärv (med insjön Võrtsjärv) norr om floden Väike Emajõgi. På grund av flodens långsamma flöde avvattnas reservatet likaså långsamt. Regionen har en låg befolkningstäthet som motsvarar ungefär tätheten av brunbjörn, varg och lodjur. Utter har en stor population men exemplaren gömmer sig bra. I området lever även europeiska bävrar. Reservatet är den största häckningsplatsen för dubbelbeckasin i Baltikum. Reservatet erbjuder endast ett fåtal korta vandringsleder. Utflykter med kanot är mera vanligt, men det saknas en båtuthyrning. Flera dammbyggnader kan göra resan besvärlig. Referenser
Aabra

Aabra is an uninhabited village in Rõuge Parish, Võru County, in southeastern Estonia. It is located on the territory of Haanja Nature Park, about 8 km (5 mi) southeast of Rõuge, the administrative centre of the municipality, and about 18 km (11 mi) south of the nearest town Võru. There is a 1.5 ha (3.7 acres) lake named Lake Aabra and two hills Jaanimägi and Pähkünämägi located in the village. References
Aabra (jezioro)

Aabra (est. Aabra järv, Aabri järv, Peetra järv, Raudjärv, Raudnurme järv, Peetva järv) – jezioro w Estonii, w prowincji Valgamaa, w gminie Rõuge. Należy do pojezierza Haanja (est. Hannja järved). Położone jest na wschód od wsi Aabra. Ma powierzchnię 1,5 ha, linię brzegową o długości 1085 m, długość 145 m i szerokość 100 m. Sąsiaduje z jeziorami Viitina Järvekülä, Salujärv, Palujüri, Hanija, Viitina Karijärv. Położone jest na terenie obszaru chronionego krajobrazu Haanja (est. Haanja looduspark). Przypisy
Ahvenajärv

Ahvenajärv (also Nelijärve Ahvenajärv, Aegviidu Ahvenjärv, or Linaleo järv) is a lake in Estonia. It is located in Mustjõe in Anija Parish, Harju County. It is one of the seven Nelijärve Lakes. Physical description The lake has an area of 0.9 hectares (2.2 acres). The lake has an average depth of 5.0 meters (16.4 ft) and a maximum depth of 11.0 meters (36.1 ft). It is 110 meters (360 ft) long, and its shoreline measures 340 meters (1,120 ft). It has a volume of 46,000 cubic meters (1,600,000 cu ft). See also List of lakes of Estonia References
Arojärv

Arojärv (also Rasina Arojärv or Arujärv) is a lake in Estonia. It is located in the village of Savimäe in Põlva Parish, Põlva County. Physical description The lake has an area of 28.7 hectares (71 acres). The lake has an average depth of 1.6 meters (5 ft 3 in) and a maximum depth of 3.0 meters (9.8 ft). It is 880 meters (2,890 ft) long, and its shoreline measures 2,420 meters (7,940 ft). See also List of lakes of Estonia References
Lake Auksi

Lake Auksi (Estonian: Auksi järv) is a lake in Estonia. It is located in the village of Auksi in Viljandi Parish, Viljandi County. Physical description The lake has an area of 8.1 hectares (20 acres). It is 480 meters (1,570 ft) long, and its shoreline measures 1,340 meters (4,400 ft). See also List of lakes of Estonia References
Lago Auksi

Il lago Auksi (in estone: Auksi järv) è un lago situato nei pressi di Saarepeedi (in località Auksi). Voci correlate Viljandi Estonia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Auksi Collegamenti esterni Lago Auksi, su loodus.keskkonnainfo.ee. URL consultato il 3 dicembre 2016 (archiviato dall'url originale il 2 aprile 2018).
Auksi järv

Auksi järv är en sjö i Estland. Den ligger i landskapet Viljandimaa, i den centrala delen av landet, 120 km söder om huvudstaden Tallinn. Auksi järv ligger 105 meter över havet. Omgivningarna runt Auksi järv är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet. Kommentarer Referenser
Lake Akste

Lake Akste (Estonian: Akste järv) is a lake in southeastern Estonia. It is located in the village of Kiidjärve in Põlva Parish, Põlva County. Physical description The lake has an area of 5.5 hectares (14 acres). The lake has a maximum depth of 4.3 meters (14 ft). It is 580 meters (1,900 ft) long, and its shoreline measures 1,440 meters (4,720 ft). See also List of lakes of Estonia Akste (village in Estonia) References
Аксте (озеро)

А́ксте (ест. Akste järv) — природне озеро в Естонії, у волості Вастсе-Куусте повіту Пилвамаа. Розташування Аксте належить до Чудського суббасейну Східноестонського басейну. Озеро лежить на захід від села Аксте, східний берег примикає до кордону волості Аг'я. На водоймі і території навколо неї утворений заказник «Озеро Аксте» (Akste järve hoiuala). Опис Аксте — дистрофне озеро з бурою водою (тип 4 згідно з ВРД). За лімнологічною типологією, прийнятою в Естонії, озеро ацидотрофне. Загальна площа озера становить 5,5 га. Довжина — 550 м, ширина — 130 м. Найбільша глибина — 4,3 м. Довжина берегової лінії — 1 381 м. Береги озера заболочені, покриті переважно торф'яним мохом. Дно вкрите товстим шаром мулу. Прозорість води — 1,2 м. Примітки Джерела Keskkonnaregistri avalik teenus. Akste järv. Keskkonnainfo. Eeesti järvede nimestik. Looduslikud ja tehisjärved [Архівовано 9 березня 2016 у Wayback Machine.]. — Tallinn, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8
Reigi

Reigi (German: Roicks) is a village in Hiiumaa Parish, Hiiu County in northwestern Estonia. Before 2013, it was located in Kõrgessaare Parish. History In 1984, the Estonian writer Herman Sergo published the novel Näkimadalad, whose title is based on the name of the Nekmangrund shoal. In his three-volume work, Sergo portrays the tragic fate of the Estonian Swedes living in the village of Reigi, located south of the shoal on Hiiumaa Island, who were deported in the 18th century to southern Ukraine following a Russian Imperial decree. People Carl Ludvig Lithander (1773–1843), classical composer and military officer, born in Reigi See also Reigilaid Hiiu Shoal References
Reigi

Reigi es una localidad del condado de Hiiu, Estonia, con una población censada a final del año 2011 de 38 habitantes. Se encuentra ubicada en la isla de Hiiumaa (archipiélago Moonsund), al noroeste del país, junto a la costa del mar Báltico y a poca distancia al norte de la isla de Saaremaa.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Reigi.