NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Suuresadama

Suuresadama (historischer deutscher Name Tiefenhafen) ist ein Dorf (estnisch küla) in der Landgemeinde Hiiumaa (bis 2017: Landgemeinde Pühalepa). Es liegt im Nordosten der zweitgrößten estnischen Insel Hiiumaa (deutsch Dagö). Beschreibung und Geschichte Suuresadama hat heute nur noch zehn Einwohner (Stand 31. Dezember 2021). Das Dorf liegt direkt an der Ostsee, zehn Kilometer südöstlich der Inselhauptstadt Kärdla. Andere Namen des Ortes im Volksmund sind Suursadam und Suursadama. Der Hafen findet sich bereits auf einer Seekarte aus den 1570er Jahren. Der Ort wurde erstmals 1593 als Serle ham (nach dem nahegelegenen Dorf Sääre) bzw. Djupham (schwedisch für „Tiefhafen“) erwähnt. Im Mittelalter wurde in Suuresadama Kalk gebrannt, damals eines der wichtigsten Exportartikel der Insel. Hafen In Suuresadama befindet sich der historische Tiefwasserhafen (Suursadam) der Insel Hiiumaa. Von ihm leiten sich der deutsche und der estnische Name des Ortes, „großer Hafen“, ab. 1638 wurde eine Zollstation eingerichtet, um den Handel mit anderen Ostseehäfen zu befördern. Seit dem 17. Jahrhundert ist der Schiffbau im Ort nachgewiesen: um 1680 gründete der Holländer Erasmus Jakobson eine große Werft. Suuresadama diente auch als Winterhafen für Küstenschiffe. Mit der sowjetischen Besetzung Estlands wurde eine Fischereikolchose in Suuresadama gegründet. Die Anlage war früher einer der wichtigsten Fischereihäfen Westestlands, hat heute aber ihre Bedeutung wegen der Häfen von Kärdla und Heltermaa weitgehend verloren. Der Hafen dient noch Fischerei- und Lotsenschiffen mit maximaler Länge von 35 m und größter Tiefe von 2,8 m. Er beherbergt eine kleine Werft. Neben der Hafeneinfahrt liegen einige historische Anker der Flotte des schwedischen Königs Karl XII. Ein kleines Museum (Suuresadama ajalootuba) stellt die Geschichte des Ortes dar. Ein historisches Speicherhaus steht unter Denkmalschutz. „Hioma“ Stolz sind die Einwohner des Ortes auf das 1848 im Auftrag des deutschbaltischen Adligen Heinrich Georg Eduard von Ungern-Sternberg (1782–1861) in Suuresadama fertiggestellte Schiff Hioma. Es war mit 358 Bruttoregistertonnen eines der größten Segelschiffe seiner Zeit im Baltikum. Als erstes estnisches Schiff überquerte die Hioma 1854 den Äquator, segelte auf der Südhalbkugel, umrundete Kap Hoorn und fuhr mit seiner estnischen Besatzung im Stillen Ozean. Das Schiff sank 1857. Literatur Gertrud Westermann: Baltisches historisches Ortslexikon – I : Estland (einschliesslich Nordlivland). In: Hans Feldmann, Heinz von zur Mühlen (Hrsg.): Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Band 8/I. Böhlau Verlag, Köln / Wien 1985, ISBN 3-412-07183-8, S. 594 (702 S.). Weblinks Ausführliche Beschreibung (estnisch) Einzelnachweise
Suuresadama

Suuresadama is a village in Hiiumaa Parish, Hiiu County, in northwestern Estonia. Name Suuresadama was attested in historical sources as Tiefhaven in 1782, Saddam in 1782 and 1798, and Tiefenhafen in 1798. The name means 'big harbor', from suur 'big' (genitive suure) plus sadam 'harbor' (genitive sadama), referring to the harbor in the village facing the Hari Strait. The German name Tiefenhafen means 'deep harbor'. References
Suuresadama

Suuresadama es una localidad del condado de Hiiu, Estonia, con una población censada a final del año 2011 de 8 habitantes. Se encuentra ubicada en la isla de Hiiumaa (archipiélago Moonsund), al noroeste del país, junto a la costa del mar Báltico y a poca distancia al norte de la isla de Saaremaa.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Suuresadama.
Suuresadama

Suuresadama (Duits: Tiefenhafen) is een plaats in de Estlandse gemeente Hiiumaa, provincie Hiiumaa. De plaats heeft de status van dorp (Estisch: küla). Tot in oktober 2017 behoorde Suuresadama tot de gemeente Pühalepa. In die maand werd Pühalepa bij de fusiegemeente Hiiumaa gevoegd. Bevolking Het dorp had 8 inwoners op 31 december 2011 en 10 inwoners op 31 december 2021. Ligging De plaats ligt aan de noordoostkust van het eiland Hiiumaa en bezit een haven. Op het grondgebied van het dorp ligt het meer Hopi järv (8,3 ha). Haven Het dorp Suuresadama ontleent zijn naam aan de haven Suursadam (‘grote haven’, in het Duits Tiefenhafen, net als het dorp, en in het Zweeds Djuphamn; de Duitse en de Zweedse naam betekenen ‘diepe haven’). De haven werd voor het eerst genoemd in 1593, maar was vermoedelijk al eerder in gebruik. In de tijd van het Hertogdom Estland (1561-1721) liep het grootste deel van het scheepvaartverkeer tussen Zweden, het moederland van het hertogdom, en Hiiumaa over deze haven. In de tijd dat Jakob De la Gardie (1583-1652) een groot deel van Hiiumaa in handen had, kreeg Suursadam een scheepswerf, die bleef bestaan tot in de jaren veertig van de 20e eeuw, al was het belang van de werf in de late 19e eeuw al sterk verminderd. De havens van Kärdla en Heltermaa hadden Suursadam overvleugeld. In de laatste twintig jaar dat de werf bestond werden er alleen nog vissersschepen gebouwd. Wel heeft de haven nog steeds een scheepsreparatiebedrijf. In 1638 kreeg Suursadam ook een douanepost. In 1848 liep in Suursadam de bark Hioma van stapel, gebouwd in opdracht van Heinrich Georg Eduard von Ungern-Sternberg, grootgrondbezitter op Hiiumaa. In 1854 was de Hioma het eerste in Estland gebouwde schip dat rond Kaap Hoorn voer. Het verging in december 1857 in een storm voor de kust van Riguldi (nu in de gemeente Lääne-Nigula). Geschiedenis De haven van Suuresadama werd voor het eerst genoemd in 1593 onder de naam Serle ham (van het Zweedse hamn, haven), ‘haven van Sääre’. Sääre is het zuidelijke buurdorp. Suuresadama viel gedurende het grootste deel van zijn bestaan onder Sääre. Alleen in 1945 werd Suuresadama even als zelfstandig dorp genoemd; daarna hoorde het tot in 1997 weer bij Sääre. In dat jaar kreeg Suuresadama de status van zelfstandig dorp. Foto's
Olympic Entertainment Group

Olympic Entertainment Group (OEG) was an Estonian concern which focused on entertainment business. The Group operated casinons and betting services in the Baltic States and other European countries (in Italy, Malta, Slovakia and Croatia). The company's board members were Indrek Jürgenson since October 1, 2009 and Madis Jääger since December 27, 2010. History In March 2018, the Luxembourg-based holding Novalpina, through its subsidiary Odyssey Europe AS, offered to buy all the shares of Olympic Entertainment Group. The takeover bid, which reached 288 million euros, was accepted by the board of OEG. The company was delisted from the Nasdaq Tallinn in October 2018, and a new CEO, Corey Plummer, was appointed the following month. In April 2020, OEG signed an exclusive deal with GGNetwork. In 2018, Olympic Entertainment Group was acquired by Odyssey Europe AS, a company backed by Novalpina Capital. Following the takeover, the company was delisted from Nasdaq Tallinn and merged into Odyssey Europe AS. Description As of December 2018, the group had a total of 114 casinos and 23 betting points: 24 casinos in Estonia, 52 in Latvia, 17 in Lithuania, 6 in Slovakia, 14 in Italy and 1 in Malta. As of 2019, by revenue of 30 million euros, the Group is 8th in Estonia. The group employed 2852 people in 6 countries. It was listed on the Tallinn Stock Exchange (now Nasdaq Tallinn) under the ticker symbol OEG1T following its initial public offering in October 2006. The company remained listed on the Baltic Main List until its shares were delisted on 16 November 2018 following a takeover by Odyssey Europe AS. References External links Official website
Väikene Saarjärv

Väikene Saarjärv (est. Väikene Saarjärv) – jezioro w Estonii, w prowincji Võrumaa, w gminie Antsla. Położone jest na południowy północ od wsi Ähijärve. Ma powierzchnię 4,6 ha linię brzegową o długości 1224 m, długość 435 m i szerokość 220 m. Sąsiaduje z jeziorami Suur Saarjärv, Pormeistri, Suur Saarjärv, Küüdre, Väikene Pehmejärv. Położone jest na terenie Parku Narodowego Karula. Przypisy
Erastvere-See

Der Erastvere-See (estnisch Erastvere järv) ist ein See im Südosten Estlands am südwestlichen Rand des Höhenzugs Otepää (Otepää kõrgustik). Der Erastvere-See befindet sich ca. anderthalb Kilometer südöstlich von Kanepi im Kreis Põlva. Seine Fläche beträgt 16,3 Hektar. Er wird durch Regenwasser und einige Quellen auf seinem Grund gespeist. Die tiefste Stelle des Sees befindet sich bei 9,7 m im südwestlichen Teil. Die durchschnittliche Tiefe beträgt 3,5 m im Norden des Sees. Der See fließt in den Fluss Ahja (deutsch Aya) ab. Die Ufer des Erastvere-Sees sind meist von festem Grund, der Boden im See ist stellenweise sandig. Die unterste Wasserschicht ist sauerstofffrei. Der See ist reich an Phytoplankton und Zooplankton. Der See ist ein beliebtes Naherholungsgebiet und wegen seines Fischreichtums (Brachse, Flussbarsch, Rotauge, Quappe und andere) auch bei Anglern beliebt. Er steht unter Naturschutz. Am südöstlichen Ufer besteht eine Bademöglichkeit mit Park. Weblinks Ausführliche Beschreibung (estnisch)
Lake Erastvere

Lake Erastvere (Estonian: Erastvere järv) is a lake in Estonia. It is located in the village of Erastvere in Kanepi Parish, Põlva County. Physical description The lake has an area of 15.8 hectares (39 acres). The lake has an average depth of 3.5 meters (11 ft) and a maximum depth of 9.7 meters (32 ft). It is 810 meters (2,660 ft) long, and its shoreline measures 1,890 meters (6,200 ft). See also List of lakes of Estonia References
Эраствере (озеро)

Э́раствере (эст. Erastvere) — долинное сточное эвтрофное озеро, расположенное в юго-восточной Эстонии (уезд Пылвамаа), в деревне Эраствере волости Канепи. Из озера Эраствере берёт начало река Ахья. Физико-географические характеристики Озеро расположено на возвышенности Отепя. Относится к старым озёрам Эстонии, чьё развитие началось в плейстоцене. Озеро имеет продолговатую форму, вытянутую с юго-запада на северо-восток. Северо-восточная часть озера более вытянутая, чем юго-западная. Длина водоема составляет 825 м, наибольшая ширина — 290 м. Средняя глубина озера равна 3,5 м. Флора и фауна Количество фитопланктона в озере — от среднего до высокого. В пробах, полученных во время цветения синезелёных водорослей было обнаружено 62 таксона. В открытой воде доминировали синезелёные водоросли. В прибрежной зоне увеличилось количество зеленых водорослей, но доминирующими видами остались синезелёные водоросли. Количество зоопланктона среднее. В результате исследований А. Мяэмэтса 1958 года, в озере было обнаружено 18 видов. В открытой воде и в прибрежной зоне доминировали ветвистоусые раки. Количество растений среднее. Всего было обнаружено 17 видов макрофитов, растущих на трети площади озера. Максимальная глубина, на которой произрастают растения — 2,2 метра. Фауна рыб богата видами. Здесь водятся окунь, лещ, плотва, щука и линь. Примечания Литература Eesti nõukogude entsüklopeedia (эст.) / Густав Наан. — Таллин: Valgus, 1987. — Т. 2. — С. 590. — 704 с. Eesti järved (эст.) / A. Mäemets. — Таллин: Valgus, 1968. — С. 41—42. — 548 с. Ссылки Erastvere järv (эст.). Keskonnaregister. Дата обращения: 5 октября 2015. Архивировано 6 октября 2015 года.
Erastvere järv

Erastvere järv är en sjö i Estland. Den ligger i landskapet Põlvamaa, i den södra delen av landet, 200 km sydost om huvudstaden Tallinn. Erastvere järv ligger 118 meter över havet. Arean är 0,12 kvadratkilometer. I omgivningarna runt Erastvere järv växer i huvudsak blandskog. Den sträcker sig 0,5 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,8 kilometer i öst-västlig riktning. Sjön avvattnas av Ahja jõgi som via Emajõgi mynnar i Peipus. Kommentarer Referenser
Ераствере (озеро)

Ераствере (ест. Erastvere) — озеро на півдні Естонії у селі Ераствере у волості Канепі повіту Пилвамаа. Озеро розташоване на височині Отепя. Належить до старих озер Естонії, чиє утворення почалося в плейстоцені. З озера Ераствере бере початок річка Ахья. Характеристика Це долинне стічне евтрофне озеро. Озеро має довгасту форму, витягнуту з південного заходу на північний схід. Північно-східна частина озера більш витягнута, ніж південно-західна. Довжина водойми становить 829 м, найбільша ширина — 290 м. Середня глибина озера дорівнює 3,5 м, максимальна- 9,7 м. Площа становить 16 га. Флора і фауна Кількість фіопланктону в озері — від середнього до високого. У пробах, отриманих під час цвітіння синьо-зелених водоростей було виявлено 62 таксони. У відкритій воді домінують синьо-зелені водорості. У прибережній зоні велика кількість зелених водрослей, але домінуючими видами залишаються синьо-зелені водорості. Кількість зоопланктону середня. В результаті досліджень А. Мяеметса 1958 року, в озері було виявлено 18 видів. У відкритій воді і в прибережній зоні домінують гіллястовусі раки. Кількість рослин середня. Всього було виявлено 17 видів макрофітів, що ростуть на третині площі озера. Максимальна глибина, на якій ростуть рослини — 2,2 метра. Фауна риб багата видами. Тут водяться окунь, лящ, плітка, щука і лин. Посилання Eesti nõukogude entsüklopeedia / Густав Наан. — Таллин : Valgus, 1987. — Т. 2. — С. 590. Eesti järved / A. Mäemets. — Таллин : Valgus, 1968. — С. 41-42. Erastvere järv (ест.). Keskonnaregister. Архів оригіналу за 6 жовтня 2015. Процитовано 5 жовтня 2015.
Köstrijärv

Köstrijärv (est. Köstrijärv, Köstrejärv) – jezioro w Estonii, w prowincji Valgamaa, w gminie Karula. Położone jest na południe od wsi Rebasemõisa. Ma powierzchnię 11,5 ha linię brzegową o długości 2123 m, długość 640 m i szerokość 470 m. Sąsiaduje z jeziorami Karula Raudjärv, Karula Papijärv, Aheru, Kiiviti, Rebäsejärv. Położone jest na terenie Parku Narodowego Karula. Przypisy
Vahekari

Vahekari je jeden z estonských ostrůvků v Baltském moři. Vahekari se nachází na severním otevřeném okraji Kolžského zálivu, přibližně v polovině mezi Jumindským poloostrovem a ostrovem Rammu. Zeměpisné souřadnice středu ostrova jsou 59° 36' 27" severní šířky a 25° 19' 31" východní délky. Ostrůvek má rozlohu 0,39 ha. Geografie Vahekari je třetím největším ostrůvkem skupiny ostrůvků Malusid, k němuž patří ještě Lõuna-Malusi, vzdálené přibližně 0,5 km na jih, a Põhja-Malusi, vzdálené přibližně 1,5 km na sever. Podle této střední polohy a podle svého charakteru byl ostrůvek nazván Vahekari, „Meziútes“. Poblíž východního pobřeží ostrůvku a přibližně 300 m od jeho severního výběžku se nacházejí dvě bezejmenné štěrkopískové výspy. Ostrov je úzký pruh země táhnoucí se přibližně v severojižním směru. Východní pobřeží je rozčleněno dvěma výběžky, z nichž na jižní navazuje jedna z blízkých výsep. Výběžky ostrova ani jimi vymezené zálivy nemají ustálená pojmenování. Povrch ostrova je plochý, štěrkovitý, místy lehce porostlý travou. Příroda Ostrov je útočištěm mnoha druhů vodních ptáků a několika druhů tuleňů. Je součástí přírodní rezervace Kolžský záliv. Odkazy Související články Malusid Seznam ostrovů Estonska Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vahekari na Wikimedia Commons
Vahekari

Vahekari är en ö i bukten Kolga laht i Finska viken utanför Estlands nordkust. Den ligger i Jõelähtme kommun i landskapet Harjumaa, 40 km nordost om huvudstaden Tallinn. Den ingår i ögruppen Malusi som består av Lilla Malö (estniska: Põhja-Malusi eller Väike-Malusi) och Stora Malö (estniska: Lõuna-Malusi eller Suur-Malusi). Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är 5 °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är 16 °C, och den kallaste är februari, med −2 °C. Galleri Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från estniskspråkiga Wikipedia, Vahekari, 3 juli 2016. Fotnoter
Lõuna-Malusi

Lõuna-Malusi (Jižní Malusi) neboli Suur-Malusi (Velké Malusi) je jeden z estonských ostrovů v Baltském moři. Lõuna-Malusi se nachází na severním otevřeném okraji Kolžského zálivu, přibližně v polovině mezi Jumindským poloostrovem a ostrovem Rammu. Zeměpisné souřadnice středu ostrova jsou 59°36′05" severní šířky a 25°19′30" východní délky. Ostrov má rozlohu 7,02 ha a dosahuje nadmořské výšky 6,1 m. Geografie Lõuna-Malusi je největším a zároveň nejjižnějším ostrůvkem skupiny ostrůvků Malusid, k němuž patří ještě jen několik set metrů na sever vzdálené Vahekari a přibližně 2 km vzdálené Põhja-Malusi. Ostrov má tvar podobný čtyřcípé hvězdě, jejíž cípy míří do čtyř světových stran. Jednotlivé výběžky ani mezi nimi se nacházející zálivy nemají ustálená pojmenování. Povrch ostrova je štěrkový až kamenitý, částečně porostlý travou, v jižní části též křovím a několika stromy. Na západním pobřeží se nachází význačný bludný balvan, chráněný přírodní výtvor Malusi rändrahn (Maluský bludný balvan). Příroda Ostrov je útočištěm mnoha druhů vodních ptáků a několika druhů tuleňů. Je součástí přírodní rezervace Kolžský záliv. Osídlení Ostrov v současnosti není osídlen, avšak v dřívějších dobách sloužil za útočiště rybářům, kteří zde měli své chýše, a za sraziště a překladiště pašerákům alkoholu. V letech 1820–1865 zde dokonce fungovala krčma, které využívali hlavně finští námořníci. Pravděpodobně však nebyla výdělečná, nýbrž sloužila jako zástupné zdůvodnění skladu alkoholu na ostrově. Související články Malusid Seznam estonských ostrovů Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lõuna-Malusi na Wikimedia Commons
Stora Malö

Stora Malö (estniska: Lõuna-Malusi eller Suur-Malusi) är en ö i Finska viken utanför Estlands nordkust. Den ligger i Jõelähtme kommun i landskapet Harjumaa, 40 km nordost om huvudstaden Tallinn. Arealen uppgår till 0,07 km². Den är den sydligaste och största ön i ögruppen Malusi som består av Lilla Malö (estniska: Põhja-Malusi eller Väike-Malusi) och Vahekari. De ligger i bukten Kolga laht. Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är 5 °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är 16 °C, och den kallaste är februari, med −2 °C. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från estniskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Fotnoter
Põhja-Malusi

Põhja-Malusi (Severní Malusi) neboli Väike-Malusi (Malé Malusi) je jeden z estonských ostrovů v Baltském moři. Põhja-Malusi se nachází na severním otevřeném okraji Kolžského zálivu, přibližně v polovině mezi Jumindským poloostrovem a ostrovem Rammu. Zeměpisné souřadnice středu ostrova jsou 59° 37' 13" severní šířky a 25° 19' 12" východní délky. Ostrov má rozlohu 3,12 ha a dosahuje nadmořské výšky 3,5 m. Geografie Põhja-Malusi je druhým největším a zároveň nejsevernějším ostrůvkem skupiny ostrůvků Malusid, k němuž patří ještě Vahekari a Lõuna-Malusi, vzdálené přibližně 1,5 km a 2 km na jih. Ostrov má široký severní okraj, z něhož na jih vybíhá rozdvojená špice. Východní pobřeží je spíše jednolité, západní pobřeží členité. Výběžky ostrova ani jimi vytyčené zálivy nemají ustálené pojmenování. Povrch ostrova je plochý, převážně písčitý, místy štěrkovitý, částečně porostlý travou. Je rozryt mnoha krátery po dělostřeleckých granátech — ostrov před první světovou válkou sloužil za cvičný dělostřelecký cíl ruskému námořnictvu. Příroda Ostrov je útočištěm mnoha druhů vodních ptáků a několika druhů tuleňů. Je součástí přírodní rezervace Kolžský záliv. Odkazy Související články Malusid Seznam ostrovů Estonska Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Põhja-Malusi na Wikimedia Commons
Lilla Malö

Lilla Malö (estniska: Põhja-Malusi eller Väike-Malusi) är en ö i Finska viken utanför Estlands nordkust. Den ligger i Jõelähtme kommun i landskapet Harjumaa, 40 km nordost om huvudstaden Tallinn. Arealen uppgår till 0,03 km². Den är den nordligaste ön i ögruppen Malusi som består av Stora Malö (estniska: Suur-Malusi eller Lõuna-Malusi) och Vahekari. De ligger i bukten Kolga laht. Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är 5 °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är 16 °C, och den kallaste är februari, med −2 °C. Källor
Maják Vaindloo

Maják Vaindloo (estonsky: Vaindloo tuletorn) stojí na ostrově Vaindloo v obci Haljala v kraji Lääne-Virumaa v Baltském moři v Estonsku. Je nejsevernějším majákem Estonska. Maják je ve správě Estonského úřadu námořní dopravy (Veeteede Amet, EVA), kde je veden pod registračním číslem 45. Historie Původní majáky na ostrově od roku 1718 byly dřevěné věže. V roce 1868 byl maják zničen. Maják, který stojí na ostrově, byl postaven v roce 1864 z litinových dílů podle metody, kterou vypracoval inženýr Alexander Gordon. Takovéto majáky se začaly stavět přinejmenším od roku 1841. Maják byl původně v Saxby a byl prvním kovovým majákem v Estonsku. Odlitky jednotlivých dílů byly vyrobeny ve firmě Portei & Co. v Anglii a postaven na ostrově Vormsi. Jelikož jeho výšku 17 metrů začaly překrývat stromy, byl v roce 1871 rozebrán a včetně optického zařízení přenesen na ostrov Vaindoo. Na věži byl umístěn 328 kg vážící zvon, který sloužil k varování námořníků v případě mlhy. Od roku 1930 se na ostrově nacházelo stanoviště estonské pobřežní stráže, kterou po druhé světové válce nahradili sovětští vojáci. Roku 1994 bylo stanoviště estonské pobřežní stráže obnoveno. Popis Litinová kónická věž vysoká 17 metrů je ukončená ochozem s lucernou. Maják má bílou barvu. Lucerna je vysoká dva metry a je zastřešená kopulí s makovicí. V roce 1995 byly dánskou firmou OI Electric instalovány solární panely. V roce 2016 byly instalovány sektorové LED svítilny se stejným dosvitem. Kolem majáku se nachází areál budov. Data zdroj výška světla 20 m n. m. dosvit 11 námořních mil záblesky bílého a červeného světla v intervalu 15 sekund označení Admiralty: C3876 ARLHS: EST-057 NGA: 12928 EVA 045 Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Phare de Vaindloo na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Maják Vaindloo na Wikimedia Commons Seznam majáků Estonska Archivováno 24. 11. 2015 na Wayback Machine. estonsky NAVIGATSIOONIMÄRGID EESTI VETES LIST OF LIGHTS ESTONI Archivováno 6. 6. 2020 na Wayback Machine. estonsky
Leuchtturm Vaindloo

p4 Der Leuchtturm Vaindloo (estnisch Vaindloo tuletorn) ist ein Leuchtturm auf der Insel Vaindloo (im Finnischen Meerbusen) in Estland. Der Leuchtturm dient als Signal auf den Schifffahrtsrouten zwischen der estnischen Stadt Kunda und der finnischen Stadt Porvoo. Neben dem Leuchtturm befindet sich auf der Insel eine Station des estnischen Grenzschutzes mit einem 50 Meter hohen Wachturm und einem Radar. Geschichte Auf der nördlichsten estnischen Insel Vaindloo wurde 1718 auf Befehl von Zar Peter dem Großen ein hölzernes Leuchtfeuer errichtet. Der derzeitige gusseiserne Leuchtturm, der in Schottland vorgefertigt wurde, ist der erste Leuchtturm in Estland, der nach dem Gordon-System gebaut wurde. Er wurde ursprünglich im Auftrag Russlands auf der Insel Vormsi errichtet, jedoch 1871 nach Vaindloo umgesetzt, als dort das alte Leuchtfeuer zusammengebrochen war. Der Auftrag zum Bau einer neuen Leuchtturmanlage wurde ein Jahr zuvor erteilt, sodass der Bau der Nebengebäude bereits begonnen hatte. Das gesamte Ensemble ist seit über einem Jahrhundert bemerkenswert gut erhalten und die Nebengebäude werden als Grenzschutzstation genutzt. Weblinks Free Marine Navigation Charts. In: gpsnauticalcharts.com. Abgerufen am 26. März 2021. Vaindloo Lighthouse. In: Online List of Lights. Abgerufen am 26. März 2021. Estonia - Vaindloo lighthouse C3876. In: World of Lighthouses. Abgerufen am 6. Mai 2021 (englisch). Põhja-Eesti > 045 Vaindloo tuletorn. In: Estonian Lighthouse Society. 2020, abgerufen am 6. Mai 2021 (englisch). Einzelnachweise
Vaindloo Lighthouse

Vaindloo Lighthouse (Estonian: Vaindloo tuletorn) is a lighthouse located on the island of Vaindloo (in the Gulf of Finland), in Estonia. The lighthouse was originally built in Vormsi, however it was moved to Vaindloo in 1871, when the old beacon had collapsed. The lighthouse serves as a signal on the shipping routes between the Estonian town of Kunda and the Finnish town of Porvoo. The first lighthouse built on the island of Vaindloo was ordered by Tsar Peter the Great in the year of 1718. See also List of lighthouses in Estonia References External links "Navigatsioonimärgi 045, Vaindloo tuletorn andmed". Navigatsioonimärkide andmekogu (in Estonian). 18 December 2018. Archived from the original on 18 December 2018. Retrieved 7 May 2019.