NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pedassaar

Pedassaar est une île d'Estonie dans le golfe de Finlande. Géographie Elle appartient à la commune de Kuusalu. Elle est composée de terrains calcaires et est fortement boisée. Ses plages de sable blanc sont très fréquentées par les touristes. Histoire En 1950, un incendie détruisit presque l'ensemble de ses forêts. De 1944 à 1991, sous appartenance de l'Union soviétique, l'île est interdite au public. Elle est reboisée juste après l'indépendance pour en freiner l'érosion. Galerie Notes et références Lien externe Vue satellite Voir aussi Liste des îles d'Estonie Portail des îles Portail de la mer Baltique Portail de l’Estonie
Pedassaar

Pedassaar — estońska wyspa położona w Zatoce Fińskiej w obszarze krajobrazu chronionego Zatoki Kolga na północy Estonii. Wyspa znajduje się w odległości jednego kilometra od stałego lądu. Administracyjnie należy do wsi Salmistu w gminie Kuusalu w prowincji Harju. Wyspa jest niezamieszkana. Toponimia Nazwa wyspy pochodzi od słowa pedajas (est. mänd), które w dialekcie oznacza sosnę. Samo słowo saar w tym kontekście oznacza w języku estońskim wyspę i jest typowym elementem estońskich nazw geograficznych (por. Saaremaa, Naissaar, Osmussaar, Piirissaar). Przyroda Wyspa w przeważającej części porośnięta jest lasem sosnowym, nasadzanym w latach 1957–1965 w celu odbudowy drzewostanu strawionego przez częste pożary. Stanowi on siedlisko sarny europejskiej. Turystyka Najbliższa przystań morska znajduje się w Salmistu. Na wyspie znajduje się źródło wody pitnej w postaci studni oraz należący do RMK domek z sauną i miejscami noclegowymi dostępnymi dla turystów po dokonaniu uprzedniej rezerwacji, a także pawilon informacyjny. Wytyczony jest też czterokilometrowy szlak turystyczny o charakterze ścieżki dydaktyczno-przyrodniczej. Wyspa w sezonie letnim jest popularnym celem wypraw kajakowych i w weekendy odwiedza ją nawet ponad sto osób dziennie. Pomimo bliskości od lądu stałego oraz względnej płytkości morza nie należy jednak podejmować prób pieszego dotarcia na wyspę. Dla osób nie poruszających się środkami transportu wodnego akwen ten bywa niebezpieczny. Świadczy o tym liczba 25 przypadków utonięć na odcinku pomiędzy przystanią w Salmistu a wyspą w okresie trzech dekad. Przypisy Bibliografia Mart Reiman. Kolga lahe väikesaared. „Eesti Loodus”, s. 42-43, 5 / 2005. Tartu. ISSN 0131-5862. [dostęp 2024-02-29]. (est.).
Pedassaar

Pedassaar är en ö i bukten Kolga laht i Finska viken, strax utanför Estlands nordkust. Den ligger i Kuusalu kommun i Harjumaa, 40 km öster om huvudstaden Tallinn. Färjeförbindelse till ön finns från Salmistu på fastlandet. Arean är 0,86 kvadratkilometer. Terrängen på Pedassaar är mycket platt. Öns högsta punkt är 23 meter över havet. Den sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,3 kilometer i öst-västlig riktning. I omgivningarna runt Pedassaar växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Pedassaar.
Maják Naissaar

Maják Naissaar (estonsky: Naissaare tuletorn) je pobřežní maják, který stojí na pobřeží ostrova Naissaar ve Finském zálivu v Baltském moři v kraji Harjumaa v Estonsku. Maják je ve správě Námořního úřadu Estonska. Registrační číslo Estonského úřadu námořní dopravy (Veeteede Amet, EVA) je 320. Historie První maják na ostrově Naissaar byl dřevěný postavený v roce 1788. V roce 1849 byl na jeho místě postaven kamenný 38 m vysoký maják, který byl těžce poškozen v období Krymské války. Maják byl obnoven v roce 1856 a opět zničen v období druhé světové války sovětskými vojsky. V roce 1946 byl postaven provizorní dřevěný maják vysoký 38 m, který byl přestavěn v roce 1960. Na nový železobetonový maják byla v roce 1999 instalována nová lucerna. Maják je bez obsluhy a plně automatizován od roku 2004. Výměny světelného zdroje probíhaly v roce 2006 (LED), 2010 a 2017. Maják navádí lodi plující z Tallinnu do Stockholmu a Helsinek, které využívají plavební dráhy severně od ostrova. Popis Oktagonální betonová čtyřpatrová věž ukončená přesahující dvojitou galerií a lucernou. Maják je natřen bílou barvou, horní třetina věže, galerie a lucerna jsou červené. Věž je vysoká 45 m, lucerna 2,9 m. Data zdroj výška světla 47,8 m n. m. dosvit 12 námořních mil záblesk bílého světla v intervalu 10 sekund sektor: bílá 025°–335° označení Admiralty: C3790 ARLHS: EST-008 NGA: 12772 EVA 320 Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Naissaar lighthouse na anglické Wikipedii a Phare de Naissaar na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Maják Naissaar na Wikimedia Commons Seznam majáků Estonska Archivováno 24. 11. 2015 na Wayback Machine. estonsky NAVIGATSIOONIMÄRGID EESTI VETES LIST OF LIGHTS ESTONI Archivováno 6. 6. 2020 na Wayback Machine. estonsky
Naissaar Lighthouse

Naissaar Lighthouse (Estonian: Naissaare tuletorn) is a lighthouse located on the Estonian island of Naissaar in the Gulf of Finland. History The first lighthouses on the island of Naissaar were built in 1788, consisting of beacons on the northernmost and southernmost points of the island. The deteriorating northernmost lighthouse was replaced by a limestone structure in 1849. This lighthouse was heavily damaged during the Crimean War, however it was reconstructed in 1856. The stone lighthouse was destroyed by Soviet troops in 1941, during World War II. Following the war, a temporary wooden lighthouse operated between 1946 and 1960, after which a 45-metre reinforced concrete lighthouse was built in its place. The lantern room was installed in 1999. The lighthouse stands as a landmark in the traditional style of Estonian lighthouses. It was automated, with the lighthouse's keeper leaving service in 2004. See also List of lighthouses in Estonia References External links "Navigatsioonimärgi 320, Naissaare tuletorn andmed". Navigatsioonimärkide andmekogu (in Estonian). 29 November 2018. Archived from the original on 29 November 2018. Retrieved 7 May 2019.
Phare de Naissaar

Le phare de Naissaar (en estonien : Naissaar Tuletorn) est un phare situé sur l'île de Naissaar au large du port de passagers de Tallinn dans le Comté de Harju, en Estonie, dans le golfe de Finlande. Il est géré par l'Administration maritime estonienne . Histoire Le premier phare, en bois, sur l'île de Naissaar a été construit en 1788 sur le nord de l'île. Le phare, en voie de détérioration, a été remplacé par une structure en pierre de 38 m de haut en 1849. Il a été fortement endommagé pendant la guerre de Crimée, mais il a été rebâtit en 1856. Le phare en pierre a été détruit par les troupes soviétiques en 1941, pendant la Seconde Guerre mondiale. Après la Seconde Guerre mondiale, un phare provisoire en bois a été construit et mis en service entre 1946 et 1960. En 1960 un phare en béton armé de 45 mètres a été construit à sa place. La nouvelle lanterne a été installée en 1999. Le phare a été automatisé, le gardien du phare quittant le service en 2004. L'île est stratégiquement importante pour le contrôle du Golfe, donc elle a été lourdement fortifiée depuis les années 1710. Les troupes soviétiques basées dans l'île se sont finalement retirées en 1993 et l'île a alors été déclaré partiellement comme parc naturel de Naissaar. Description Le phare est une tour octogonale effilée de 45 mètres de haut, avec une double galerie et une lanterne. La tour est peinte en blanc avec son tiers supérieur rouge. Il émet, à une hauteur focale de 47 mètres, un long éclat blanc toutes les 10 secondes. Sa portée nominale est de 12 milles nautiques (environ 22 km). Identifiant : ARLHS : EST-008 ; EVA-320 - Amirauté : C-3790 - NGA : 12772 . Caractéristique du Feu maritime Fréquence : 10 secondes (W) Lumière : 3 secondes Obscurité : 7 secondes Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Naissaar Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares d'Estonie Liens externes (en) Lighthouses of Northern Estonia - The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill (en) Online List of Lights - Estonia (en) Liste ARLHS - Estonie (en) Naissaar lighthouse - Site Lightphotos.net (en) Naissaar Light - Lighthouse Explorer (en) Naissaar tuletorn - Site Estonian Lighthouse Society (et) Administration maritime en Estonie Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de l’Estonie
Latarnia morska Naissaar

Latarnia morska na wyspie Naissaar (est. Naissaare tuletorn) w Estonii została wybudowana w 1960 r. w miejsce drewnianej latarni z 1949 r. Wcześniej na wyspie istniały dwie latarnie, ale żadna z nich nie przetrwała II wojny światowej. Obecna latarnia znajduje się na północnym skrawku wyspy. Wysoka na 45 metrów wieża o ośmiokątnej podstawie zbudowana jest z betonu. Dane techniczne Położenie: 59°36.222' N 24°30.636' E Wysokość wieży: 45 m Wysokość światła: 47 m n.p.m. Zasięg światła: 12 Mm, 25–335° Kolor światła: białe Charakterystyka światła: Blask: 3 s Przerwa: 7 s Okres: 10 s Bibliografia Veeteede Amet.: Naissaare tuletorn. [dostęp 2011-03-11]. (est.).
Nargö fyr

Nargö fyr (estniska: Naissaare tuletorn) är en fyr på Nargö i Viimsi kommun i Harjumaa i norra Estland, 23 km nordväst om huvudstaden Tallinn. Fyren står på Nargös norra udde Pikasääre ots och vid dess strand mot Finska viken. Fyren är 45 meter hög och står 48 meter över havsytan. Dess ljus är synligt i 12 nautiska mil. Det har funnits en fyr på platsen sedan 1788. Nuvarande fyr byggdes 1960. Terrängen inåt land är mycket platt. I omgivningarna runt Nargö fyr växer i huvudsak barrskog. Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är 5 °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är 16 °C, och den kallaste är december, med 0 °C. Kommentarer Källor
Horní maják Suurupi

Horní maják Suurupi (estonsky: Suurupi ülemine tuletorn) je pobřežní maják, který stojí na pobřeží poloostrova Suurupi ve vzdálenosti 2245 m od dolního majáku Suurupi v obci Harku v kraji Harjumaa ve Finském zálivu v Baltském moři v Estonsku. Maják je ve správě Námořního úřadu Estonska. Registrační číslo Estonského úřadu námořní dopravy (Veeteede Amet, EVA) je 375 Maják je kulturní památkou Estonska vedený od 25. listopadu 1997 v seznamu památek pod číslem 9459. Historie Původní kamenný maják vysoký 15,5 m byl postaven v roce 1760. Maják byl opravován v roce 1788, 1858 a 1898. V roce 1812 byla věž zrekonstruována a vybavena novým reflektorem. Maják v období druhé světové války byl vážně poškozen. Estonská sovětská socialistická republika opravila poškozený maják v roce 1951. V roce 1981 byla instalována nové světelné zařízení. Maják byl kompletně restaurován. S majákem se dochovala obytná budova strážce majáku, technická budova, sauna a sklady, které jsou také kulturními památkami. V roce 1812 byla na majáku instalována pneumatická siréna, která během mlhavého počasí varovala plavidla. V roce 1968 byla nahrazena nautofonem. Maják je plně automatizován. Popis Válcová kamenná čtyřpatrová věž ukončená dvojitou galerií a lucernou. Maják je natřen bílou barvou, lucerna je černá. Věž je vysoká 16,4 m o průměru 10 m Data zdroj výška světla 68 m n. m. dosvit 12 námořních mil, intenzívní 15 nm dva záblesky bílého světla v intervalu 15 sekund sektor: bílá 250,5°–242,5°, intenzívní: bílá 242,5°–250,5° označení Admiralty: C3786.1 ARLHS: EST-017 NGA: 12768 EVA 375 Galerie Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Górna latarnia morska Suurupi na polské Wikipedii a Phare arrière de Suurupi na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Horní maják Suurupi na Wikimedia Commons Seznam majáků Estonska Archivováno 24. 11. 2015 na Wayback Machine. estonsky NAVIGATSIOONIMÄRGID EESTI VETES LIST OF LIGHTS ESTONI Archivováno 6. 6. 2020 na Wayback Machine. estonsky
Phare arrière de Suurupi

Le phare arrière de Suurupi (en estonien : Suurupi ülemine tuletorn) est un feu situé dans le village de Suurupi de la commune de Harku dans le comté de Harju, en Estonie. Ce feu directionnel fonctionne conjointement avec le phare avant de Suurupi qui se trouve à plus de 2 km. Il est géré par l'Administration maritime estonienne . Il est inscrit au registre des monuments nationaux de l'Estonie en date du 25 novembre 1997. Histoire En 1760, un phare en pierre de 15,5 mètres de haut fut construit dans la partie nord de la péninsule de Suurupi. Le phare a été rénové en 1788, 1858 et 1898. La tour a été reconstruite en 1812. Pendant la Seconde Guerre mondiale, le phare a été sérieusement endommagé. Après la guerre, les autorités de la République socialiste soviétique d'Estonie ont restauré le phare en 1951. Le sous-sol du phare ainsi que la résidence de gardiennage sont inscrits au registre des monuments nationaux de l'Estonie. Description Le phare est une massive tour circulaire en pierre de 22 mètres de haut, avec une galerie et une lanterne noire. La tour de 4 étages est peinte en blanc. Son feu à occultations émet, à une hauteur focale de 68 mètres, deux longs éclats blancs toutes les 15 secondes. Sa portée nominale est de 12 milles nautiques (environ 24 km). Il est situé près de la côte, à environ 3 km à l'est de Suurupi. Il sert à guider les navires sortant du port de Tallinn et allant vers le chenal sud de l'île de Naissaar. Identifiant : ARLHS : EST-017 ; EVA-375 - Amirauté : C-3786.1 - NGA : 12768 . Caractéristique du feu maritime Fréquence : 15 secondes (W) Lumière : 4,5 secondes Obscurité : 1,5 seconde Lumière : 4,5 secondes Obscurité : 4,5 secondes Voir aussi Notes et références (et) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en estonien intitulé « Suurupi ülemine tuletorn » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares d'Estonie Liens externes (en) Lighthouses of Northern Estonia - The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill (en) Online List of Lights - Estonia (en) Liste ARLHS - Estonie (en) Suurupi Range Rear lighthouse - Site Lightphotos.net (en) Suurupi Rear Light - Lighthouse Explorer (en) ulumine tuletorn - Site Estonian Lighthouse Society (et) Administration maritime en Estonie Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de l’Estonie
Górna latarnia morska Suurupi

Górna latarnia morska w Suurupi – (est. Suurupi ülemine tuletorn) latarnia morska we wsi Suurupi w gminie Harku. Oddalona jest od dolnej latarni morskiej w Suurupi o 2245 m. 25 listopada 1997 roku latarnię wpisano na listę narodowych zabytków Estonii pod numerem 9459. Na liście świateł nawigacyjnych Estonii - rejestrze Urzędu Transportu Morskiego (Veeteede Amet) w Tallinnie - ma numer 375. Pierwsza latarnia została zbudowana w 1760 roku. Wieża została zrekonstruowana i wyposażona w nowy reflektor w 1812 roku. W okresie II wojny światowej latarnia została poważnie uszkodzona. Po zakończeniu wojny władze Estońskiej Socjalistycznej Republiki Radzieckiej rozpoczęły odbudowę latarni, która została zakończona w 1951 roku. Nową laternę zainstalowano w 1981 roku. W sąsiedztwie latarni zachowały się budynki domu latarnika, sauny, piwnicy oraz magazynowe, które powstały na przestrzeni XIX wieku. Przypisy
Maják Vilsandi

Maják Vilsandi (estonsky Vilsandi tuletorn) stojí na ostrově Vilsandi asi 10 km na západ od ostrova Saaremaa v obci Muhu v kraji Saaremaa v Baltském moři v Estonsku. Je ve správě Estonského úřadu námořní dopravy (Veeteede Amet, EVA), kde je veden pod registračním číslem 925. Maják naviguje lodi v severní části Rižského zálivu. Je nejstarším majákem v kraji Saaremaa. 20. července 2004 byl zapsán do seznamu kulturních památek Estonska pod číslem 27241. Historie O výstavbě majáku rozhodla ruská admiralita v roce 1803. V roce 1809 byla jeho stavba ukončena. V jeho blízkosti byla postavena druhá věž, která se v roce 1840 kvůli nízké kvalitě zřítila. V roce 1817 byla na maják instalována rotační clona, kterou poháněl hodinový mechanizmus se závažím. V roce 1860 byla nainstalována Fresnelova čočka anglické firmy Chance Brothers & Co. Maják byl několikrát zvýšen. V roce 1878 bylo používané petrolejové osvětlení, od roku 1918 acetylénové a od roku 1972 elektrické. V roce 1957 proběhla generální oprava majáku. U majáku byly v roce 1925 obytné domy, sklep (1893), skladiště na petrolej, sauna (1874), kasárna a další, celkem 12 objektů. V roce 1937 byl postaven dům pro turisty, který byl zbořen v roce 1973. Z poválečné éry přibyly generátorová budova, věž pohraniční stráže a obytná budova a areál byl obehnán ostnatým drátem. Nyní jsou budovy ve vlastnictví státních institucí i v soukromém vlastnictví. V roce 1999 byla vydána estonská poštovní známka s majákem. Národní park Vilsandi V roce 1907 se stal strážcem majáku Artur Toom (1884–1942), který byl v roce 1910 zakladatelem prvního přírodního chráněného (ptačího) území na souostroví Vaika. Byla to první rezervace v Rusku a začátek národní rezervace Vaika, která byla založena v roce 1957. V roce 1971 byla změněna na Státní přírodní rezervaci Vilsandi a v roce 1993 se stal Národním parkem Vilsandi (Vilsandi rahvuspark), který má rozlohu 24 000 ha, z toho dvě třetiny připadají na moře. Artur Toom pracoval na ostrově do roku 1941, kdy byl zatčen NKVD a deportován na Sibiř. Popis Válcová kamenná věž vysoká 37 metrů je ukončená stupňovitou římsou ochozu a lucernou vysokou 3,0 m. Maják má bílou barvu, galerie je a lucerna je černá. V roce 2016 byly instalovány LED lampy. Data Zdroj Výška světla 40 m n. m. Dva záblesky bílého a červeného světla ve výsečích v intervalu 15 sekund Označení Admiralty: C3714 ARLHS: EST-067 NGA: 12684 EVA 925 Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Phare de Vilsandi na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Maják Vilsandi na Wikimedia Commons Seznam majáků Estonska Archivováno 24. 11. 2015 na Wayback Machine. estonsky NAVIGATSIOONIMÄRGID EESTI VETES LIST OF LIGHTS ESTONI Archivováno 6. 6. 2020 na Wayback Machine. estonsky
Vilsandi Lighthouse

Vilsandi Lighthouse (Estonian: Vilsandi tuletorn) is a lighthouse located on the island of Vilsandi (10 km west of the island of Saaremaa), in Estonia. The lighthouse was built in 1809, making it the oldest lighthouse on the coastline of the Baltic Sea in Saare County. In 1907 the lighthouse keeper became Artur Toom, which founded the first protected area in the small island of Vaika. Artur Toom ended his service of lighthouse keeper in 1941. In 1957 the lighthouse was renovated. See also List of lighthouses in Estonia References External links "Navigatsioonimärgi 925, Vilsandi tuletorn andmed". Navigatsioonimärkide andmekogu (in Estonian). 7 January 2019. Archived from the original on 7 January 2019. Retrieved 7 May 2019.
Phare de Vilsandi

Le phare de Vilsandi (en estonien : Vilsandi Tuletorn) est un feu situé sur l'île de Vilsandi à l'ouest la grande île de Saaremaa, appartenant à la commune de Muhu dans le comté de Saare, en Estonie. Il est géré par l'Administration maritime estonienne. Il est inscrit au registre des monuments nationaux de l'Estonie en date du 20 juillet 2004. Histoire Le premier phare sur l'île de Vilsandi a été mis en service en 1809. Initialement, il y avait deux feux, mais le plus petit a été détruit dans les années 1840. En 1817 un feu clignotant rotatif a été installé dans la baie et en 1827 il a été électrifié. En 1860 Un nouveau système d'éclairage avec une lentille de Fresnel a été installé. Le phare fut surélevé plusieurs fois et en 1957 il a subi une rénovation complète. Il se trouve dans le parc national de Vilsandi fondé en 1957. Description Le phare est une tour cylindrique blanche en béton armé, à claire-voie de 37 mètres de haut, avec une galerie et une lanterne noire. Il porte un marquage de jour en blanc. Son feu isophase Il émet, à une hauteur focale de 40 mètres, un éclat blanc, rouge et vert selon secteur directionnel, toutes les 8 secondes. Sa portée nominale est de 12 6 milles nautiques (environ 22 11 km). Identifiant : ARLHS : EST-067 ; EVA-923 - Amirauté : C-3714 - NGA : 12684 . Caractéristique du feu maritime Fréquence : 15 secondes (W-R) Lumière : 1 seconde Obscurité : 2 secondes Lumière : 1 seconde Obscurité : 2 secondes Lumière : 2 secondes Obscurité : 7 secondes Voir aussi Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Vilsandi Lighthouse » (voir la liste des auteurs). Lien connexe Liste des phares d'Estonie Liens externes (en) Lighthouses of Southwestern Estonia - The Lighthouse Directory. University of North Carolina at Chapel Hill (en) Online List of Lights - Estonia (en) Liste ARLHS - Estonie (en) Vilsandi lighthouse - Site Lightphotos.net (en) Vilsandi Light - Lighthouse Explorer (en) Vilsandi tuletorn - Site Estonian Lighthouse Society (et) Administration maritime en Estonie Portail des phares Portail de la mer Baltique Portail de l’Estonie
Latarnia morska Vilsandi

Latarnia morska Vilsandi – zbudowana w 1809 roku położona zachodnich wybrzeżach wyspy Vilsandi około 10 kilometrów na zachód od Saremy. Obiekt 20 lipca 2004 roku został wpisany na listę narodowych zabytków Estonii pod numerem 27241. Na liście świateł nawigacyjnych Estonii - rejestrze Urzędu Transportu Morskiego (Veeteede Amet) w Tallinnie - ma numer 925. Latarnia została zbudowana w 1809 roku i jest najstarszą latarnią morską w prowincji Sarema. Wieża ma wysokość 37 metrów, wysokość światła to 40 m. Od 1827 roku latarnia została zelektryfikowana. W 1907 roku latarnikiem został Artur Toom, który w 1910 roku spowodował założenie pierwszego obszaru ochrony przyrody w niewielkiej wysepce Vaika. Uważa się to za początek ochrony przyrody w Estonii. Toom pracował jako latarnik do 1941 roku. W 1957 roku latarnia przeszła gruntowny remont. Przypisy
Maják Ruhnu

Maják Ruhnu (estonsky Ruhnu tuletorn) stojí na ostrově Ruhnu v kraji Saaremaa v Rižský zálivu v Baltském moři v Estonsku. Maják je ve správě Estonského úřadu námořní dopravy (Veeteede Amet, EVA), kde je veden pod registračním číslem 990. Dne 23. únor 1999 byl zapsán do seznamu kulturních památek Estonska pod číslem 21071. Historie První maják byl na ostrově postaven v roce 1646. V roce 1860 byla postavena dřevěná věž vysoká 34 metrů. Věž ve tvaru komolého jehlanu sloužila do roku 1869. Ve Francii byl v roce 1875 objednán u firmy Forges et Chantiers de la Méditerranée nový maják. Z hutě v Le Havru byl dodán litinový maják a byl postaven v roce 1877 na nejvyšším místě ostrova kopci Haubjerre. V průběhu první světové války byl maják včetně acetylénové lampy poškozen. V roce 1921 byla zprovozněna dočasná lampa. Obnova byla provedena v letech 1936–1937 podle projektu inženýra Antse Niilreho. V roce 2008 byly instalovány LED svítilny a v roce 2015 byly LED lampy vyměněny. Popis Maják tvoří centrální válcový tubus ze čtyř stran podepřený trubkovými vzpěrami. Horní část tvoří široký válec s ochozem a lucernou. Lucerna vysoká 3,64 m je posazena na válcové základně a je zakončená černou kopulí. Uvnitř tubusu je točité schodiště. Součásti majáku je obytná budovy, sklep, hospodářská budova, sauna a krytá studna. V roce 1997 byla reprodukce majáku uvedena na poštovní známce Estonska. Data Zdroj Výška světla 64,7 m n. m. Dosvit 12 námořních mil Záblesk bílého světla v intervalu 4 sekund Sektor: 0°–360° Označení Admiralty: C3482 ARLHS: EST-011 NGA: 12220 EVA 990 Galerie Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Phare de Ruhnu na francouzské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Maják Ruhnu na Wikimedia Commons Seznam majáků Estonska Archivováno 24. 11. 2015 na Wayback Machine. (estonsky) NAVIGATSIOONIMÄRGID EESTI VETES LIST OF LIGHTS ESTONI Archivováno 6. 6. 2020 na Wayback Machine. (estonsky)