NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Réservoir de Raudoja

Le réservoir de Raudoja (en estonien : Raudoja veehoidla) est un lac artificiel dans le comté de Harju en Estonie. Géographie Situé dans la commune d'Anija, le lac a une superficie de 8 hectares, sa longueur est de 930 mètres et la longueur de son rivage est de 2290 mètres. Il a une capacité de 200 000 m3. Le réservoir fait partie du système d'approvisionnement en eau de Tallinn. Une partie de l'eau du réservoir de Soodla est acheminée vers le réservoir de Raudoja d'où part vers l'ouest le canal Raudoja-Aavoja qui se déverse dans le réservoir de Aruoja qui se déverse dans le fleuve Jägala. Le réservoir est longé par la route nationale 13. Références Galerie Voir aussi Articles connexes Système d'approvisionnement en eau de Tallinn Lacs d'Estonie Lien externe Ressource relative à la géographie : Keskkonnaregistri avalik teenus Portail des lacs et cours d'eau Portail de l’Estonie
Ridala kirik

Ridala Püha Maarja Magdaleena kirik är en luthersk kyrka i Ridala kommun i Estland. Dess äldsta delar byggdes under senare halvan av 1200-talet. Predikstolen är från 1636, altarväggen är från 1678. Källor Mäkeläinen, Tapio (2005). Viro - kartanoiden, kirkkojen ja kukkaketojen maa. Tammi. sid. 171
Roobimaa järv

Roobimaa järv, auch Roobimäe järv oder Pangalaht, (järv = See) ist ein natürlicher See in der Landgemeinde Saaremaa im Kreis Saare auf der größten estnischen Insel Saaremaa. Der 10,2 Hektar große See liegt im Naturschutzgebiet Karala-Pilguse hoiuala. 20 Meter nördlich des Sees liegt der Väike-Roobimaa järv und 760 Meter nordwestlich liegt der Ort Metsapere. Mit einer maximalen Tiefe von nur einem Meter ist er sehr seicht. Einzelnachweise
Рообімаа

Ро́обімаа (ест. Roobimaa järv, Roobimäe järv, Pangalaht) — природне озеро в Естонії, у волості Ляене-Сааре повіту Сааремаа. Розташування Рообімаа належить до Західно-острівного суббасейну Західноестонського басейну. Озеро лежить на південний схід від села Метсапере. Акваторія водойми входить до складу заказника Карала-Пілґузе (Karala-Pilguse hoiuala). Опис Загальна площа озера становить 10,2 га. Довжина — 700 м, ширина — 200 м. Найбільша глибина — 1 м. Довжина берегової лінії — 2 275 м. Примітки Джерела Keskkonnaregistri avalik teenus. Roobimaa järv. Keskkonnainfo. Eeesti järvede nimestik. Looduslikud ja tehisjärved. — Tallinn, 2006. ISBN 978-9985-881-40-8
Burg Ringen

Burg Ringen (estnisch Rõngu vasallilinnus) war eine Vasallenburg des Bistums Dorpat, dessen Ruinen sich in der Nähe des Dorfes Lossimäe nördlich von Rõngu (deutsch: Ringen) befinden. Geschichte Die Burg wurde östlich des Wirzsees (Võrtsjärv) in der ersten Hälfte des 14. Jahrhunderts an einer wichtigen Verbindungsstraße nach Dorpat errichtet, um zusammen mit den Burgen Kawelecht, Randen und Kongota den Südwesten des Bistums Dorpat zu schützen. Im Süden bildeten die Burgen Sommerpahlen, Ülzen und Anzen eine ähnliche Burgenkette. Seit Ende des 15. Jahrhunderts werden dort die Tödwen als Besitzer erwähnt. Das Kirchspiel Ringen wird seit 1449 wiederholt genannt. Der Papst bewilligte 1413 Besuchern und Unterstützern der Heiligkreuzkapelle der Burg einen Ablass. Während des Livländischen Krieges belagerten Truppen unter Koadjutor Gotthard Kettler die von russischen Truppen besetzte Burg. Am 30. Oktober wurde die Burg übergeben, im November desselben Jahres zogen sich die Deutschen jedoch zurück und verbrannten die Burg. Im Jahr 1759 erhielt sie Dmitri Wolkow, der sie 1766 dem Grafen Manteuffel verkaufte. Sein Nachkomme Gotthard Graf Manteuffel verkaufte sie 1874 an Richard von Loewis of Menar und dieser 1875 an Conrad von Anrep. Bauwerk Die Höhenburg war eine Burg des Kastelltyps. Die Haupteinfahrt war mit einem großen Torgebäude versehen, über dem sich ein hoher gewölbter Raum befand. Der rechteckige Hof der Festung war von Flügeln des Hauptgebäudes umgeben, von denen nur ein Bruchstück neben dem Haupttor erhalten blieb. Es wurde auch ein Torgebäude hinzugefügt, das an dem Tor vorragte, in dem sich die Heiligkreuzkapelle im zweiten Stock befand. Literatur Weblinks
Parc du Sanatorium (Tartu)

Le parc du Sanatoorium (estonien : Sanatooriumi park) est un parc du quartier de Maarjamõisa à Tartu en Estonie. Présentation Le parc du sanatorium est un parc en trois parties entourant la clinique de pneumologie historique de Tartu. Le parc d'une superficie de 15,3 ha est situé entre la rue Riia tänav, la rue Sanatorium tänav et la rue Tervise tänav, la rue Raja tänav et la rue Puhkekodu tänav. La rue Raja tänav traversant le parc distingue le parc forestier au sud-est et deux parcs-jardins avec des solutions formelles différentes au nord-est et au nord-ouest, qui à leur tour se distinguent l'un de l'autre par l'allée de tilleuls ouest traversant le parc dans le prolongement de la rue Puhkekodu tänav. Le parc dispose d'un sentier de randonnée éclairé de 1 200 mètres de long recouvert de copeaux de bois, d'un terrain de gymnastique et d'un terrain de volley-ball. Le parc du sanatorium est l'un des trois plus grands parcs de la zone urbaine de Tartu, à côté du parc naturel de Toomemägi et du parc de Ropka. Le massif du parc, qui offre divers habitats avec des arbres centenaires, a un rôle écologique dans la zone, étant, entre autres, un important stabilisateur climatique local dans la zone des îlots de chaleur du Lõunakeskus. La partie nord-est du parc, qui est la plus grande partie du parc, est délimitée par des allées de tilleuls à le long de la rue Sanatorium tänav est appelée partie Eisenschmidt du parc en référence à son fondateur. On y trouve la villa d'Eisenschmidt, les bâtiments de la clinique de pneumologie de l’hôpital universitaire de Tartu. Les sentiers de randonnée sont balisés et bordés d’équipements sportifs de plein air. Eisenschmidt a construit le parc-jardin autour de sa villa selon le style néo-germanique . La partie nord-ouest du parc, avec ses allées de chênes est appelée le parc Aino et Oskar Kallas, elle est bordée par les rues Tervis tanav et Raja tanav, et la frontière du parc à l'ouest est formée par les bâtiments de la clinique psychiatrique de l'Université de Tartu. Cette partie du parc est partiellement reboisée avec une jeune forêt de feuillus. La villa d' Aino Kallas et Oskar Kallas de style néoclassique est située dans la partie nord-ouest. Aleksander Eisenschmidt et Aino et Oskar Kallas ont commencé à construire le parc en 1911, lorsqu'ils ont acheté une partie des terres agricoles de l'ancien manoir de Maarjamõisa, se sont partagé les parcelles et ont commencé à construire des bâtiments, leurs jardins et leurs parcs. On pense que la partie de la forêt du parc le long de la rue Riia tänav a été plantée dans les années 1920 ou 1930 conformément aux principes d'Eisenschmidt. En 1928, une clinique de pneumologie de 25 lits a été créée dans le parc du Sanatorium sous le nom de Tiisikuse Ravila, après quoi le parc a reçu son nom actuel. Galerie Références Voir aussi Liens externes Articles connexes Liste des lieux et monuments de Tartu Portail de l’Estonie Portail des espaces verts Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Sarapiku järv

Sarapiku järv, auch Sarapikujärv, Kogrilaht, Suur Kogralaht (järv = See), ist ein See in der Landgemeinde Saaremaa im Kreis Saare, auf der größten estnischen Insel Saaremaa. Mit einer maximalen Tiefe von etwa 2 m ist der See ziemlich seicht. Etwa 400 Meter vom 38,5 Hektar großen See entfernt liegt das Dorf Kõruse-Metsaküla und einen Kilometer entfernt liegt die Ostsee. Weblinks Einzelnachweise
Sarapiku järv

Sarapiku järv är en sjö i Estland. Den ligger i landskapet Saaremaa (Ösel), i den västra delen av landet, 200 km sydväst om huvudstaden Tallinn. Sarapiku järv ligger 10 meter över havet. Den ligger på ön Ösel. I omgivningarna runt Sarapiku järv växer i huvudsak blandskog. Kommentarer Referenser
Сарапіку-Ярв

Сарапіку-Ярв (ест. Sarapiku järv, інші назви ест. Sarapikujärv, Kogrilaht, Suur Kogralaht) — озеро в Естонії, що розташоване на острові Сааремаа, у волості Кіхельконна. На озері є 16 островів. Джерела keskkonnainfo.ee (стор. 16) [Архівовано 9 березня 2016 у Wayback Machine.] (ест.)
Seli järv

Seli järv – niewielkie jezioro w Estonii, w prowincji Järvamaa, niedaleko wsi Võõbu. Ma 17,6 ha powierzchni, średnią głębokość 1 m, a głębokość maksymalną 1,5 m. Długość linii brzegowej wynosi 1780 m. Bibliografia Seli järv (est.)
Seli järv

Seli järv är en sjö i Estland. Den ligger i Paide kommun i landskapet Järvamaa, i den centrala delen av landet, 60 km sydost om huvudstaden Tallinn. Seli järv ligger 73 meter över havet. Arean är 0,17 kvadratkilometer. Den sträcker sig 0,6 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,5 kilometer i öst-västlig riktning. Sjön är mycket grund och omkring den ligger våtmarken Seli raba, båda avvattnas av floden Jägala jõgi. Källor
Cemitério Siselinna

O Cemitério Siselinna (em estoniano: Siselinna kalmistu) é uma área de cemitério no subdistrito de Juhkentali em Tallinn, na Estónia. A sua área é de 18,3 hectares. Partes Cemitério de Alexander Nevsky (estabelecido em 1775) Cemitério de cólera (século 18) Cemitério de Old Kaarli (estabelecido em 1864) Referências
Sportland Arena

Sportland Arena is a football stadium in Tallinn, Estonia. Located next to Estonia's largest stadium A. Le Coq Arena, it is part of the Lilleküla Football Complex. The stadium is named after the sporting goods retail company Sportland. Sportland Arena is used as a home ground by TJK Legion. Due to its artificial turf surface and under-soil heating, the stadium also serves as the home ground for FC Flora, FCI Levadia, Tallinna Kalev and Nõmme United in the winter and early spring months. History First opened in 2003, the stadium underwent renovation for the 2018 season, for which a 1,198-seat grandstand was constructed on the south side of the ground. The stadium was also awarded the FIFA Quality Pro certificate, which is the highest quality standard for artificial turf football fields. The start of the 2022 Premium Liiga season saw Sportland Arena used as a home ground by 5 out of the 10 Estonian top-flight teams (Flora, Levadia, Kalju, Kalev, Legion), which resulted in 23 out of the first 45 matches being held in one stadium. In total, Sportland Arena hosted 51 Premium Liiga matches during the 2022 season, meaning 28% of the whole league campaign was played in this stadium. This received heavy criticism by the Estonian football community, who mockingly suggested the league to be renamed as "Sportland Arena Liiga". Future The future of Sportland Arena will see the stadium have a capacity of 4,500, so it would be eligible for the UEFA Stadium Category 3 certificate and would thus be able to host international matches. The south stand was constructed in 2018 and the remaining three stands were initially planned to be completed by 2025, but the project has been postponed to an unknown date. Record attendances Gallery References External links
Спортленд Арена

«Спортленд Арена» — футбольний стадіон у Таллінні, Естонія. Розташований поруч із найбільшим стадіоном Естонії «А. Ле Кок Арена», він є частиною футбольного комплексу «Ліллекюла». Стадіон названий на честь компанії «Спортленд», що займається роздрібною торгівлею спортивними товарами. «Спортленд Арена» використовується як домашній майданчик клубом «Легіон». Завдяки штучному покриттю та підігріву ґрунту, стадіон також служить домашнім майданчиком для ФК «Флора», ФК «Левадія», «Таллінна Калев» та «Нимме Юнайтед» взимку та на початку весни. Історія Вперше відкритий у 2003 році, стадіон пройшов реконструкцію до сезону 2018 року, для чого на південній стороні поля побудували трибуну на 1198 місць. Стадіон також отримав сертифікат FIFA Quality Pro, який є найвищим стандартом якості для футбольних полів зі штучним покриттям. На початку сезону Мейстрілігі 2022 року «Спортленд Арену» використовували як домашній майданчик 5 з 10 естонських команд вищої ліги («Флора», «Левадія», «Калю», «Калев», «Легіон»), що призвело до того, що 23 із перших 45 матчів відбулися на одному стадіоні. Загалом «Спортленд Арена» прийняла 51 матч Мейстрілігі протягом сезону 2022 року, що означає, що 28 % усього чемпіонату було зіграно на цьому стадіоні. Це викликало бурхливу критику з боку естонської футбольної спільноти, яка іронічно запропонувала перейменувати лігу на «Спортленд Арена Ліга». Майбутнє У майбутньому стадіон «Спортланд Арена» вміщатиме 4500 глядачів, що дозволить йому отримати сертифікат УЄФА 3-ї категорії і, таким чином, приймати міжнародні матчі. Південна трибуна була побудована у 2018 році, а решту три трибуни спочатку планувалося завершити до 2025 року, але проєкт був відкладений на невизначений термін. Рекордна відвідуваність Галерея Примітки
Целующиеся студенты (фонтан)

Целующиеся студенты (эст. Suudlevad tudengid) — фонтан на Ратушной площади в Тарту, Эстония. История Фонтан перед тартуской ратушей был сооружён в 1948 году, после окончания Великой Отечественной войны, по инициативе Бронислава Вырсе, председателя исполкома Совета народных депутатов города Тарту. До этого на мостовой примерно в том же месте стояла бронзовая крышка люка с изображением герба города Тарту, обозначавшая нулевую точку города Тарту. Фонтан имел простую конструкцию — бассейн диаметром около 7 и глубиной 3–4 метра. В середине фонтана груда камней накрывала водопроводную трубу. Быстро появилась студенческая традиция — купаться в фонтане. В 1996—1997 годах было проведено несколько конкурсов реконструкции фонтана. Комиссия по памятникам Тарту во главе с мэром Ханнесом Астоком порекомендовала городскому правительству выбрать проект Мати Кармина и архитектора Тийта Труммала «Виват университас», который занял в конкурсе третье место, за «монументальность, совместимость с классической средой, связь с Тарту и вневременность», и в 1998 году прежний фонтан был перестроен, в соответствии с проектом его украсила скульптурная композиция целующихся студентов. Вода подаётся в конструкцию зонта, бьёт струями из-под фигур студентов, а также в их сторону с периметра бассейна. Расход воды 7500 литров в секунду. Фонтан снабжён системами регулирования уровня воды (долив при испарении в жаркие дни, канализирование избытка при дожде). Подсветка создаёт эффект водопада. Стоимость сооружения составила 1,4 миллиона крон. Фонтан стал одним из новых символов города — студенческой столицы Эстонии. С 1999 года установилась традиция каждый год 30 апреля, в половине шестого вечера, возлагать на фонтан бело-красно-зеленый венок. К этому времени к ратуше подходит процессия академических организаций и ожидает выступления мэра. Возлагает венок представительница женской студенческой корпорации Filiae Patriae, в то время как другие поют песню «Üks väike rõõmulauluke» («Маленькая радостная песенка») — студенческую переделку на мотив вальса «Lippen schweigen» из оперетты «Веселая вдова». С 2006 года фонтан окружают плиты с названиями городов-побратимов Тарту: Берум, Девентер, Феррара, Фредериксберг, Хабнарфьордюр, Хямеэнлинна, Каунас, Люнебург, Псков, Рига, Солсбери, Тампере, Турку, Уппсала, Веспрем, Зютфен. На плитах указано расстояние до города-побратима от Тарту, а расположены они так, что указывают направление к этому городу. Копии фонтана В 2017 году в Феодосии был открыт (после реконструкции) очень похожий фонтан под названием «Фонтан любви». 26 августа 2018 года в петербургском пригороде Кудрово был открыт фонтан, который является почти точной копией фонтана «Целующиеся студенты». Примечания Ссылки Фонтан Целующиеся студенты в Тарту — символ настоящей любви, Эстония
Sõmerpalu (stacja kolejowa)

Sõmerpalu – stacja kolejowa w Estonii na linii kolejowej Valga – Pieczory. Obecnie nieczynna (ruch pasażerski na linii nie odbywa się). Wybudowana została w 1889 roku. Znajduje się około 2,5 km na południowy zachód od miasta Sõmerpalu, we wsi Mustassaare. Galeria Przypisy Bibliografia Станция Сымерпалу. railwayz.info. [dostęp 2022-07-13]. (ros.).
Church of Our Lady of Kazan (Tallinn)

Church of Our Lady of Kazan (Tallinn) (Estonian: Tallinna Kaasani kirik) is a Russian Orthodox church in Tallinn, Estonia. The church building is the oldest wooden structure in Tallinn. The church was built in 1721. At the moment of erecting, this church was the first church in Estonia completed after Great Northern War. In the 19th century, big reconstruction works took place. After the works, the church has a neoclassical facade and interior. Next to the church is located Church of Our Lady of Kazan's poplar (Estonian: Kaasani kiriku pappel). This poplar is the oldest and thickest poplar in Estonia. References
Église Notre-Dame de Kazan (Tallinn)

L'église Notre-Dame de Kazan (estonien : Tallinna Jumalaema Sündimise Kaasani pühakuju kirik) est une église orthodoxe du quartier de Keldrimäe à Tallinn en Estonie. Description L'édifice fait partie de l'Église orthodoxe d'Estonie. À côté de l'église se trouve le peuplier de l'église de Kazan (et) qui est le peuplier le plus ancien et le plus gros d'Estonie. Histoire Le bâtiment de l'église de Tallinn Kazan a été achevé en 1721, à l'initiative du colonel Chakhovskoï, commandant du régiment de garnison de Tallinn, et est le plus ancien bâtiment sacré en bois conservé à Tallinn. Au moment de sa construction, cette église était la première église en Estonie achevée après la Grande Guerre du Nord. Elle a été consacrée le 21 septembre 1721. Au XIXe siècle, de grands travaux de rénovation eurent lieu après lesquels l'église a présenté une façade et un intérieur néoclassique. Il y avait autrefois un cimetière dans la cour de l'église de Kazan, où les enterrements avaient lieu jusque vers les années 1770. À la fin du XIXe siècle, l'église était utilisée par le IVe bataillon de réserve. Au début du XXe siècle, elle était l'église du 91e régiment d'infanterie Dvina de l'Empire russe. Une école pour enfants de soldats, créée en 1864, fonctionnait à proximité de l'église de Kazan. Dans la nuit du 16 juillet 2009, il y a eu un incendie dans l'église. Bibliographie Georgios Oikonomidis, Ikonostaas : ajalooline ja kunstiline käsitlus, Tallinn, 2008. (ISBN 9789985970355) p. 19-45. Galerie Notes et références Voir aussi Liens internes Liste d'églises en Estonie Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : Kultuurimälestiste Portail de l’architecture chrétienne Portail du christianisme orthodoxe Portail de Tallinn
Cerkiew Narodzenia Matki Bożej w Tallinnie

Cerkiew Narodzenia Matki Bożej, określana także jako cerkiew Kazańskiej Ikony Matki Bożej – prawosławna cerkiew w Tallinnie, w jurysdykcji eparchii tallińskiej Estońskiego Kościoła Prawosławnego, wzniesiona w 1721. Historia Cerkiew została wzniesiona w 1721 i wyświęcona 8 września tego samego roku z inicjatywy pułkownika Szachowskiego. Świątyni nadano wezwanie Narodzenia Matki Bożej, jednak popularnie obiekt sakralny znany był także jako cerkiew Kazańskiej Ikony Matki Bożej od przechowywanej w niej kopii cudotwórczej Kazańskiej Ikony Matki Bożej przekazanej do świątyni z Petersburga. Budowla była cerkwią pułkową 21 i 3 pułków jegrów oraz 91 Dźwińskiego pułku piechoty. W związku z tym na ścianach świątyni znajdowały się tablice ku pamięci żołnierzy poległych na kolejnych wojnach toczonych przez Rosję z Turcją, podczas wojny z Francją w 1812 oraz podczas wojny rosyjsko-japońskiej. W XIX w. częściowo przebudowano strukturę kopuły cerkwi oraz przekształcono wygląd fasad w stylu klasycystycznym. W 1918 władze niemieckie zajmujące terytorium obecnej Estonii zamierzały przekształcić cerkiew na magazyn, ostatecznie jednak tych planów nie zrealizowano. W niepodległej Estonii w okresie międzywojennym świątynia funkcjonowała jako parafialna. Była czynna również po II wojnie światowej. W latach 70. XX wieku budowlę kilkakrotnie okradziono. W cerkwi jako diakon służył późniejszy metropolita talliński i estoński Korneliusz, zaś późniejszy patriarcha moskiewski i całej Rusi Aleksy II był w niej psalmistą. Architektura Budowla drewniana, wzniesiona na planie krzyża w stylu barokowym. Posiada jedną usadowioną na ośmiobocznym bębnie kopułę. Nad przedsionkiem czworoboczna wieża-dzwonnica, zwieńczona cebulasto-iglicowym hełmem z latarnią. Prezbiterium zamknięte trójbocznie, z boczną zakrystią. Od czasu przebudowy w XIX w. elewacje obiektu utrzymane są w stylu klasycystycznym. Ikonostas we wnętrzu cerkwi wykonał Sawwa Postiemski. Przypisy
Igreja de Nossa Senhora de Kazan (Tallinn)

A Igreja de Nossa Senhora de Kazan (Tallinn) (em estoniano: Tallinna Kaasani kirik) é uma igreja ortodoxa russa em Tallinn, na Estónia. O edifício da igreja é a estrutura de madeira mais antiga de Tallinn. A igreja foi construída em 1721. No momento da construção foi a primeira igreja concluída na Estónia após a Grande Guerra do Norte. No século 19 grandes obras de reconstrução ocorreram. Após as obras, a igreja apresentava uma fachada e interior neoclássicos. Ao lado da igreja está localizado o choupo da Igreja de Nossa Senhora de Kazan (em estoniano: Kaasani kiriku pappel). Este choupo é o choupo mais antigo e mais espesso da Estónia. Referências
Церковь Рождества Богородицы и Казанской иконы Божией Матери

Церковь Рождества Богородицы и Казанской иконы Божией Матери (эст. Tallinna Jumalaema Sündimise Kaasani pühakuju kirik) — православный храм Таллинской епархии Эстонской православной церкви, расположенный в микрорайоне Кельдримяэ в Таллине (ул. Лийвалайа, 38). Является старейшей из сохранившихся деревянных церквей столицы Эстонии и старейшим храмом Эстонской Православной Церкви Московского Патриархата. История Церковь была построена в 1721 году и освящена 21 сентября 1721 года. Во второй половине XIX века церковь была перестроена в стиле классицизма. Во дворе церкви располагалось кладбище, захоронения на котором совершались до конца 1770-х годов. В 1893 году во время ремонта церкви под слоем штукатурки была открыта старинная живопись, реставрацию которой выполнил А. И. Ромберг. В начале XX века церковь являлась полковым храмом Двинского 91-го пехотного полка. В ночь на 16 июля 2009 года церковь пострадала во время пожара. 21 сентября 2021 года праздновалось 300-летие храма. Интерьеры Примечания
Church of St. John's almshouse

Church of St. John's almshouse (Estonian: Tallinna Jaani seegi kirik) is a wooden church in Tallinn, Estonia. Since 1999 the building is designated as "architectural monument". Nowadays, the church is used by a congregation belonging to Armenian Apostolic Church. The building's history dates back to the beginning of 13th century. Originally the building was a stone church and the building was named as John's hospital (Estonian: Jaani hospidal), later it was named to John's almshouse church (Estonian: Jaani seegi kirik). Historically, the building was also used as a leprosarium. In 1813 the hospital was officially named to almshouse (Estonian: vaestemaja). References External links
Église méthodiste de Tallinn

L'église méthodiste de Tallinn (estonien : Tallinna metodisti kirik) est une église méthodiste située dans le quartier de Kadriorg à Tallinn en Estonie Histoire La construction de l'église a commencé en 1994, lorsque le terrain à bâtir a été béni le 28 mai 1994. La première pierre a été posée le 1er octobre 1994 et l'église a été consacrée le 10 septembre 2000. L'église a été conçue par les architectes Vilen Künnapu et Ain Padrik, et l'église a été achevée grâce à l'argent collecté par des dons. Le motif du bâtiment est l'arche de Noé. L'église est utilisée par la congrégation EMK Tallinna kogudus et le séminaire Eesti Metodisti Kiriku Teoloogiline Seminar. Galerie Notes et références Voir aussi Liens internes Liste d'églises en Estonie Liens externes Tallinna Kogudus Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme Portail de Tallinn