NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lake Raadi

Lake Raadi (Estonian: Raadi järv or Roodi järv) is a lake in Estonia. It is located on the edge of the city of Tartu. Physical description The lake has an area of 4.5 hectares (11 acres). The lake has an average depth of 3.4 meters (11 ft) and a maximum depth of 6.3 meters (21 ft). It is 360 meters (1,180 ft) long, and its shoreline measures 900 meters (3,000 ft). It has a volume of 163,000 cubic meters (5,800,000 cu ft). History The lake was part of the grounds of 18th-century Raadi Manor; the grounds are now open to the public. The grounds were designed by the German landscape artist Peter Joseph Lenné. The plans of Raadi Manor Park date back to at least the middle of the 18th century. See also List of lakes of Estonia References External links
Lac de Raadi

Le lac de Raadi (en estonien : Raadi järv) est un lac situé à Narva maantee 177 à Tartu en Estonie. Description Le lac a une longueur de 350 m et une largeur de 175 m. Sa superficie est de 4,6 hectares, la longueur du rivage de 924 m, et sa profondeur maximale 6,2 m Au XVIIIe siècle, le lac était situé dans le parc du manoir de Raadi et il est toujours dans le parc qui est ouvert au public. Le parc a été conçu par le paysagiste allemand Peter Joseph Lenné. Références Voir aussi Articles connexes Liste de lacs en Estonie Liens externes Lac Raadi Raadi jarv Bibliographie Portail des lacs et cours d'eau Portail de l’Estonie
Lake Tihu

Lake Tihu (Estonian: Tihu järv, also Tihu Suurjärv, Tihu Esimene järv, Männamaa järv, Esimene järv, or Suurjärv) is a lake in Estonia. It is located in the village of Männamaa in Hiiumaa Parish, Hiiu County. Physical description The lake has an area of 48.6 hectares (120 acres), and it has 17 islands with a combined area of 1.6 hectares (4.0 acres). The lake has a maximum depth of 0.2 meters (7.9 in). It is 1,650 meters (5,410 ft) long, and its shoreline measures 9,120 meters (29,920 ft). See also List of lakes of Estonia References
Tihu järv

Tihu järv är en sjö på Dagö i västra Estland. Den ligger i Käina kommun i landskapet Hiiumaa (Dagö), 140 km sydväst om huvudstaden Tallinn. Tihu järv ligger 14 meter över havet. Arean, exklusive öar, är 0,49 kvadratkilometer. Sjön är mycket grund, största djup är inte ens en halvmeter. Inlandsklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är 3 °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är 17 °C, och den kallaste är januari, med −10 °C. Källor
Тіху-Ярв

Тіху-Ярв (ест. Tihu järv, інші назви ест. Männamaa järv, Tihu Esimene järv, Tihu Suurjärv, Suurjärv) — озеро в Естонії, що розташоване на острові Хіюмаа, у волості Кяйна. Входить до складу групи озер Тіху. На озері є 19 островів. Див. також Тіху-Кескміне-Ярв Тіху-Колмас-Ярв Джерела keskkonnainfo.ee (стор. 14) (ест.)
Lake Tudu

Lake Tudu (Estonian: Tudu järv) is a lake in Estonia. It is located in the village of Suigu in Vinni Parish, Lääne-Viru County, 4.5 kilometers (2.8 mi) southwest of Tudu in the Järvesoo bog. The Tagajõgi flows out of Lake Tudu. Physical description The lake has an area of 26.2 hectares (65 acres). The lake has an average depth of 2.5 meters (8 ft 2 in) and a maximum depth of 5.0 meters (16.4 ft). It is 710 meters (2,330 ft) long, and its shoreline measures 1,970 meters (6,460 ft). Its elevation is 82.0 meters (269.0 ft). See also List of lakes of Estonia References
Tudu (jezioro)

Tudu (est. Tudu järv) – jezioro w Estonii, w prowincji Virumaa Zachodnia. Jezioro ma 25,7 ha powierzchni i znajduje się na wysokości 80,2 m n.p.m.. Wypływa z niego rzeka Tagajõgi. Zobacz też Jeziora w Estonii Przypisy
Tudu järv

Tudu järv är en sjö i Estland. Den ligger i landskapet Lääne-Virumaa, i den centrala delen av landet, 120 km öster om huvudstaden Tallinn. Tudu järv ligger 85 meter över havet. Arean är 0,54 kvadratkilometer. I omgivningarna runt Tudu järv växer i huvudsak blandskog. Den sträcker sig 1,4 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,2 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Referenser
Osmussaar

Osmussaar (svensk Odensholm) er en ø ligger 7,5 km uden for fastlandet i den Finske Bugt i det nordvestlige Estland. Øen er cirka 5 lang og 1,5 km bred og har et areal på 4,69 km². Den tilhører Nuckö kommune. Oprindeligt var øen opdelt i tre, men voksede sammen som følge af landhævning. Etymologi Osmussaar har navnet efter den nordiske gud Odin, som ifølge sagnet skal være begravet på øen. Historie Øen nævnes første gang i skriftlige kilder omtrent 1250. Øen er ikke nævnt i Estlandslisten i Kong Valdemars Jordebog. Øen havde tidligere en svensk befolkning, der første gang omtales omkring 1250, men sandsynligvis har været bosat langt tidligere, da mange omkringliggende svenske bosættelsesområder stammer fra tidlig jernalder eller tidligere. Indbyggertallet lå længe omkring 70 personer, men voksede i midten af 1930-erne til 125 personer, hvoraf 119 var estlandssvenskere. De svenske familier hed Brus, Greis, Nibondas, Marks, Erkas, Nigårds og Stavas. Man ernærede sig ved fiskeri og sæljagt, en del landbrug fandt sted, og i ældre tider levede man som på mange andre steder af vragplyndring. Skat blev betalt til godset Nyhovet ved Haapsalu. De svenske øboere blev evakuerede den 12. juni 1940, da Sovjetunionen påbegyndte en befæstning af øen. Siden 2001 er der igen en fastboende familie på øen . I dag findes der kun een bofast familie af blandet svensk-estisk herkomst på øen. historiske bygninger På Osmussaar fandtes et kapel i kalksten, samt en fyr siden 1765 og en skole. "Jesu kapell" blev opførdt i 1765 og er nu kun en ruin. Dets mål var 12 meter x 7 meter, med et 5 meter højt tårn. Efter Estlands selvstændighed har en vis istandsættelse af kirkegården fundet sted, og en mindre klokkestapel er blevet rejst. Et bevaringsprojekt for kapelruinen påbegyndtes i 2007 i form af talkoarbejde (estisk udtryk for frivilligt arbejde) hvilket samordnes af Osmussaares bylav. Svensk kunstnerbesøg Den svenske forfatter Albert Engström besøgte øen i sommeren 1905 sammen med kunstnerne Anders Zorn og Akseli Gallen-Kallela. De kom via Helsingfors med kutteren Mejt. Rejseberettelsen med billeder offentliggjorde Engström i avisen Strix, nummer 33 og 34 for 1905 og senere i 1925 i "Mitt liv och leverne". I sin bog om Zorn (1928) bruger Engström yderligere megen spalteplads til beskrivelse af sinæ oplevelser, som gjorde et stort indtryk. Også Zorn var lyrisk over rejsen i Estlands svenskbygder og skrev, at Osmussaar var det "intressantaste vi sett och väl värt resan ensamt". Naturreservat I dag er Osmussaar et naturreservat. Noter Eksterne henvisninger Fonden för Odensholm (svensk) Odensholms byalags hjemmside (svensk)
Osmussaar

Osmussaar (Schwedisch: Odensholm, deutsch: Odinsholm) ist eine estnische Insel im Finnischen Meerbusen. Lage Osmussaar gehört verwaltungsmäßig als Dorf Osmussaare zur Gemeinde Lääne-Nigula im Kreis Lääne. Die Insel liegt ca. 7,5 km vom estnischen Festland und 62 km vom finnischen Hanko entfernt. Die Fläche von Osmussaar beträgt 4,69 km². Der Küstenstreifen ist 14 km lang. Geschichte Osmussaar wurde erstmals um 1250 als Hothensholm urkundlich erwähnt. Im späten Hochmittelalter wurde das damals noch heidnische Estland durch Skandinavier und Deutsche missioniert und teilweise auch besiedelt. Eine erste skandinavische Besiedelung ist für das Jahr 1436 nachgewiesen, die jedoch vielleicht wesentlich älter ist und schon in der Wikingerzeit erfolgt sein könnte. Im südlichen Teil der Insel wurde für Seefahrer eine evangelisch-lutherische Kapelle errichtet, die seit 1642 urkundlich belegt ist. 1766 wurde ein neuer Bau aus Stein errichtet. Ein Leuchtturm wurde erstmals 1765 auf der Insel errichtet. Der heutige Leuchtturm ist 35 m hoch und aus Stahlbeton gefertigt. Am 26. August 1914 lief der deutsche Kreuzer Magdeburg bei Osmussaar auf Grund und musste gesprengt werden. Im Jahre 1940 wurde das Baltikum durch Sowjetrussland im Zuge der Aufteilung Osteuropas zwischen Hitler und Stalin (Hitler-Stalin-Pakt) Teil der Sowjetunion. Damals gab es auf der Insel das von Küstenschweden bewohnte Dorf Bien, bestehend aus sieben Gehöften mit ungefähr 120 Einwohnern, die jedoch 1944 im Verlauf des Zweiten Weltkriegs nach Schweden evakuiert wurden. Heute lebt nur noch eine estnische Familie dauerhaft auf der Insel. Verschiedenes Odinsholm ist im Sommer beliebtes Ausflugsziel für Naturtouristen und Vogelkundler. Die Gewässer um die Insel gelten als gefährlich. Weblinks Internetseite der Insel Osmussaar (estnisch) Einzelnachweise
Osmussaar

Osmussaar (en suédois : Odensholm) est une île d'Estonie située en mer Baltique, au nord-ouest du pays. Géographie Par sa superficie, Osmussaar est la 14e plus grande île d’Estonie : 469 ha, pour une longueur de 4,6 km selon un axe nord-ouest sud-est, une largeur de 1,3 km et une côte longue de 14 km. Elle est située à 7,5 km de la côte de la commune de Lääne-Nigula, dans le comté de Lääne, à laquelle elle est rattachée et à 62 km au sud d'Hanko, en Finlande. Elle s'étend à l'entrée du golfe de Finlande ; sa côte orientale borde ce dernier. La limite conventionnelle du golfe de Finlande est déterminée ensuite par la ligne Osmussaar-Hankoniemi. L’île culmine à 8 m. Osmussaar est, après Öland en Suède, le point le plus à l'ouest de la cuesta de la mer Baltique (Klint). Osmussaar n'est, fondamentalement, qu'une île fossile du klint. La hauteur de la falaise des côtes nord et est de l’île n'excède pas 6 m, mais rapportée au plateau marin environnant, l'altitude de l’île est de 60 m. Cette île ne possède qu'une fine couche de sédiments marins Quaternaires (moins de 2 m), qui recouvre un substrat crayeux de l’Ordovicien. L’île a surgi de la mer il y a 2000–3000 ans, et sa surrection se poursuit au rythme de 3 mm/an. La côte ouest de l'île n'est faite que de grandes plages de galets calcaires. On trouve un grand nombre de blocs erratiques à travers l’île. Leur diamètre atteint fréquemment plus de 10–20 m, mais ce qui est encore plus remarquable, c'est leur composition pétrographique (un type unique de brèche), qui s'est formée au cours de l’impact qui a donné naissance à l’astroblème de Neugrund. Le plus puissant séisme jamais enregistré en Estonie, évalué à 4,7 sur l’échelle de Richter, est survenu le 25 octobre 1976 dans les environs d'Osmussaar (Osmussaare maavärin). Il a provoqué l'effondrement d'une partie de la falaise de la côte nord-est et détruit quelques maisons. L'épicentre du séisme se trouvait à 5–7 km au nord-est de l’île, à une profondeur de 10 à 13 km. Histoire Sous l'Empire russe, l'île gardait son nom suédois d'Odensholm. Les parages de cette île ont été témoins d'un combat naval, le 26 août 1914, avec pour conséquence le naufrage du SMS Magdeburg. Petit combat, mais qui eut des conséquences de première importance sur l'aspect naval de la Première Guerre mondiale (1914-1918). Démographie Elle ne compte pas de population permanente. L'île était peuplée quasi-exclusivement de Suédois d'Estonie qui ont fui vers la Suède lors de l'invasion de l'Estonie par les Soviétiques pendant la Seconde Guerre mondiale. Culture En 1937, le pionnier du cinéma estonien Konstantin Märska réalisa un film documentaire ethnologique sur Osmussaar. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des îles d'Estonie Phare d'Osmussaar Liens externes Ressource relative à la géographie : Kohanimeregistri (ekk) Photographies sur le site de l'association pour la protection d'Osmussaar Portail de l’Estonie Portail des îles Portail de la mer Baltique
Osmussaar

Osmussaar (šve. Odensholm) je estonski otok u Finskom zaljevu, dijelu Baltičkog mora, udaljen 7,5 km od estonskog i 62 od finskog kopna. Površina otoka je 4,87 km2 a duljina obale 14 km. Na otoku je 2011. živjelo 6 stanovnika. Administrativno pripada općini Noarootsi i okrugu Lääne. Prije sovjetske okupacije otoka na njemu su živjeli Estonski Šveđani, koji su ga tada napustili. Galerija Povezani članci Dodatak:Popis otoka u Estoniji Izvori Vanjske poveznice Informacije o otoku
Osmussaar

Osmussaar (svédül: Odensholm) sziget Észtországban, a Balti-tengeren. A Finn-öböl bejáratánál, Észtország szárazföldjétől 7,5 km-re fekszik. Lääne megye Noarotsi vidéki önkormányzatához tartozik. Területe 4,8 km². A szovjet megszállás előtt mintegy 300 fő, nagyrészt észtországi svédek éltek a szigeten. Svéd neve (Odensholm) Odin viking istenről kapta a nevét, aki a legenda szerint a szigeten van eltemetve. Napjainkban mindössze két fő állandó lakosa van. A sziget természetvédelmi terület. Jegyzetek
Osmussaar

Osmussaar (in svedese: Odensholm) è un'isola estone, situata nel Mar Baltico a 7,5 km dalla costa dell'Estonia nel comune di Noarootsi, Contea di Läänemaa. Attualmente ospita solo due residenti. Geografia fisica L'isola ha una lunghezza di 4,6 km e una larghezza di 1,3 km, con l'asse maggiore orientato in direzione nordovest-sudest; si estende per un'area di 4,87 km². L'isola si trova all'imbocco del Golfo di Finlandia, e la linea Hanko-Osmussaar è considerata il confine del golfo. La massima altitudine dell'isola è di 8 metri. Il 25 ottobre 1976 si verificò un terremoto con epicentro vicino alla punta nord dell'isola. Storia L'isola è intitolata ad Odino, il quale, secondo una leggenda, è sepolto sull'isola. Prima dell'occupazione sovietica dell'Estonia durante la seconda guerra mondiale sull'isola abitavano 130 persone, principalmente estoni di origine svedese. Nel 1940 tutti gli abitanti furono costretti ad abbandonare l'isola quando l'Armata Rossa fondò una propria base sull'isola. Osmussaar fu l'ultimo baluardo estone ad arrendersi all'invasione tedesca del 1941. Riserva naturale dal 1991 Dal 1991 l'isola di Osmussaar è una riserva naturale. Quando l'Estonia restaurò l'indipendenza (nel 1991) venne stabilito di non rendere ai legittimi proprietari il possesso dei propri beni confiscati nel 1940. Fu stabilita invece la compensazione con terreni e proprietà in altre zone di Noarootsi, comune estone di cui l'isola fa amministrativamente parte. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Osmussaar
Osmussaar

Osmussaar (Zweeds: Odensholm) is een eiland in de Finse Golf voor de noordwestkust van het Estische vasteland. Het eiland behoort tot de gemeente Lääne-Nigula in de provincie Läänemaa. Het eiland heeft een oppervlakte van 4,69 km² (ruim 5 km lang, ca 1,5 km breed). Het eiland bevindt zich op 7,5 km van het schiereiland Põõsaspea en 62 km van het Finse schiereiland Hanko. Het dorp op het eiland heeft de naam Osmussaare. Osmussaar werd in 1250 voor het eerst genoemd (Hothensholm). Tot de Tweede Wereldoorlog werd het toenmalige dorp op het eiland door een Zweedse gemeenschap bewoond, zoals die op meer plaatsen langs de noordwestkust van Estland te vinden was (onder meer ook op Vormsi, op Ruhnu en op het schiereiland Noarootsi). Onder de Sovjet-bezetting was het eiland verboden, militair gebied. De bewoners moesten in 1940 na de eerste Sovjet-invasie vertrekken. Sinds Estland weer onafhankelijk is, woont er weer één familie op het eiland. Osmussaar heeft een vuurtoren die in zijn oorspronkelijke vorm uit 1765 dateert. De wateren rond Osmussaar gelden als gevaarlijk. Op 26 augustus 1914 verging hier het Duitse oorlogsschip de Magdeburg. Het eiland is rijk aan zwerfkeien, waarvan er enkele namen dragen. Tevens zijn er op Osmussaar enkele meertjes. Karakteristiek voor het landschap (en voor dat van de andere Estische eilanden) zijn de talrijke jeneverstruiken.
Osmussaar

Osmussaar (szw. Odensholm) – estońska wyspa położona w Zatoce Fińskiej, około 7,5 kilometra na północ od przylądka Põõsaspea i portu Dirhami. Administracyjnie należy do Gminy Noarootsi w Prowincji Lääne. Wyspa ma powierzchnię 4,7 km², a długość linii brzegowej wynosi 14 km. Osmussaar nie posiada stałej ludności. Nazwa wyspy pochodzi od Odyna, nordyckiego boga wojny, który, według legendy został tu pochowany. Osmussaar przed I wojną światową liczyła 130 mieszkańców, głównie Szwedów. 26 sierpnia 1914, w gęstej mgle niemiecki krążownik SMS „Magdeburg” osiadł na mieliźnie w pobliżu latarni morskiej na Osmussaar, a następnie zniszczony przez rosyjskie krążowniki Bogatyr i Pałłada. Pamięci marynarzy poświęcono pomnik postawiony w pobliżu latarni morskiej. W 1940 roku wszyscy mieszkańcy wyspy zostali zmuszeni przez Armię Czerwoną do jej opuszczenia. Kiedy rok później do Estonii wkroczyli Niemcy, Osmussaar poddała się najpóźniej. Po II wojnie światowej na wyspie istniała baza radzieckiej armii. Ruiny koszar są dziś jedyną pozostałością po Armii Czerwonej. W pobliżu wyspy zatopiony został przejęty przez Związek Radziecki jako zdobycz wojenna niemiecki pancernik „Schleswig-Holstein”. Przestarzały okręt posłużył za cel dla ćwiczącej sowieckiej floty i lotnictwa. W 1994 wyspę uznano za rezerwat przyrody. Północne i wschodnie wybrzeże wyspy jest wysokie, klifowe (do 6 m), zachodnie niskie i zabagnione. Występują tam głazy narzutowe, pochodzące z dna Zatoki Fińskiej, z których największe są Kaksikud i Skarvan. Na wyspie znajduje się latarnia morska Osmussaare. Wieża cylindryczna, o wysokości 35 metrów, biała w czarne pasy, z piętrową podbudówką (mieszkanie latarnika i maszynownia) i podwójną galerią na górze. Przypisy
Осмуссаар

О́смуссаар, О́смуссар или О́денсхольм (эст. Osmussaar, швед. Odensholm) — остров в Балтийском море, принадлежащий Эстонии. Шведское название получил в честь Одина, чья могила по легенде находится на острове. В Российской империи остров носил шведское название «Оденсхольм». Площадь острова 4,69 км². Население — 2 человека (2009). Принадлежит волости Ноароотси уезда Ляэнемаа. К северо-востоку от острова располагается подводный кратер Неугрунд — крупнейший ударный кратер в Эстонии. История Во время Первой мировой войны 26 августа 1914 года русские крейсера «Паллада» и «Богатырь» захватили кодовую книгу с германского лёгкого крейсера «Магдебург», севшего на мель вблизи острова. Российские власти передали книгу британскому Адмиралтейству, что сыграло важную роль в раскрытии военно-морского кода Германии. Раскрытие кода оказало впоследствии значительное влияние как на боевые действия на море, так и на ход войны в целом. До 1940 года на острове проживало около 130 человек, главным образом шведы, но после ввода советских войск в Эстонию жители покинули остров. Поскольку в настоящее время остров является заповедником, в соответствии с законом Эстонии о реституции, все владельцы земли, владевшие наделами на острове, получили компенсацию в другом месте. На данный момент на острове проживает две семьи, состоящие в родстве. Остров был последней территорией советской Эстонии, покинутой советскими войсками при отступлении после нападения Германии в 1941 году (см. Моонзундская оборонительная операция (1941)). Защитники Осмуссара (205-й отдельный артиллерийский дивизион и батальон, сформированный из рабочих Особого линейного строительства № 3) держались до декабря 1941 года, после чего гарнизон был эвакуирован, орудия взорваны, а башни и командный пункт затоплены. На острове находится братская могила 15-ти советских моряков и рабочих, державших оборону в течение 164 дней. За могилой ухаживают члены эстонского «Русского парусного общества» и яхтенного клуба Baltsail. Галерея См. также Осмуссааре Осмуссаарское землетрясение Примечания Ссылки Фоторепортаж. Жизнь на острове Архивная копия от 23 марта 2015 на Wayback Machine Любовь Семёнова «Непокорённая легенда» Архивная копия от 26 января 2018 на Wayback Machine
Parc Koidula

Le parc Koidula (estonien : Koidula park) est un parc de Pärnu en Estonie. Présentation Situé dans le quartier Kesklinn, le parc porte le nom de Lydia Koidula. Le parc de 1,8 hectare a ouvert en 1929. Le parc est une zone naturelle protégée. Histoire Le parc est construit sur la partie nivelée des anciennes douves de Pärnu. La décision de combler les douves fut prise en 1925. À la même époque, une place était cherchée pour la statue de Lydia Koidula sculptée par Amandus Adamson. Plusieurs emplacements ont été proposés, mais en 1928 la ville décide que la statue sera placée au bout des anciennes douves, c'est-à-dire sur la place devant le cinéma Illusioni. Le parc environnant a été conçu par Erich von Wolffeldt et Aleksander Nürnberg. La cérémonie d'inauguration du parc et de la statue eut lieu le 6 juin 1929. Dans les années 1970, le parc Koidula a été reconstruit. La section de la rue Hospidal tänav entre les rues Lõuna tänav et Ringi tänav a été supprimée et le parc a été relié au parc Brackmann. Une autre rénovation majeure du parc a eu lieu en 1998. Galerie Références Voir aussi Liens externes Ressource relative à la géographie : Keskkonnaregistri avalik teenus Articles connexes Portail de l’Estonie Portail des espaces verts Portail de l’architecture et de l’urbanisme
The Administrative and Research Centre for the Kurtna Experimental Poultry Farm

The Administrative and Research Centre for the Kurtna Experimental Poultry Farm is one of the major works of Estonian architect Valve Pormeister. Located in Kurtna, Harju County, Estonia and built in 1966, it is the first example of modern architecture in a rural setting and marks the emergence of a new type of modern scientific institution building. It became a model building that was set up as an example for others. Style Kurtna center started the period of "cornice architecture" with Finnish influence together with another Valve Pormeisters work Café Tuljak (1964) that lasted for about 10 years. The main building, that is placed in the landscape with sensitivity and skill, consists of a two-storey two-way corridor system office side and a single-storey connection to the main fan-shaped auditorium hall. The walls are stacked with red bricks with a clean joint, the window blinds are black, crocheted with thin frames. The white cornices highlight the modern horizontality. A lot of elegant details are added to the overall impression, such as the transparency of the house at the entrance, and the lounge area with a fine furnishings in front of a fireplace lowered to the wall, the balancing verticality of the white chimney. Open staircase leads to the second floor. There were scientific rooms, laboratories, library and guest rooms. The main auditorium follows the free flowing space desire introduced by Alvar Aalto. Interior design was made by Vello Asi and Väino Tamm, two leading interior architects of Estonia during that period. The building together with its surroundings received Soviet Estonia award in 1967. References External links Soviet modernism 1955-1991 Essay by Liina Jänes
Sääre (Saaremaa)

Sääre (deutsch Zerell) ist ein Dorf (estnisch küla) auf der größten estnischen Insel Saaremaa. Es gehört zur Landgemeinde Saaremaa (bis 2017: Landgemeinde Torgu) im Kreis Saare. Beschreibung Der Ort an der Südspitze der Halbinsel Sõrve hat heute keine Einwohner mehr (Stand 31. Dezember 2011). Südlich erstrecken sich die kleinen Inseln Siiasaar, Vesitükimaa und Lombimaa. In Sääre mit seinem bekannten Leuchtturm, dem Sõrve tuletorn, befindet sich heute eine Vogelwarte. Von dort aus kann man bei gutem Wetter über die Irbenstraße bis nach Kurland blicken. Geschichte Bereits im Mittelalter ist für den Ort ein Hafen nachgewiesen. Von 1390 bis 1516 stand das Gebiet im Eigentum der Familie Korefer, anschließend gehörte es bis 1665 der Familie von Vietinghof. Letzter Privateigentümer vor der Enteignung im Zuge der Estnischen Landreform war der Politiker und Ingenieur Oskar von Ekesparre. Im 13. Jahrhundert wurde am Ort eine Filialkirche des zehn Kilometer entfernten Gotteshauses von Jämaja errichtet. Sie wurde wahrscheinlich während des Großen Nordischen Krieges Anfang des 18. Jahrhunderts zerstört. Erhalten ist noch ein Grabstein von 1368. Literatur Gertrud Westermann: Baltisches historisches Ortslexikon – I : Estland (einschliesslich Nordlivland). In: Hans Feldmann, Heinz von zur Mühlen (Hrsg.): Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Band 8/I. Böhlau Verlag, Köln / Wien 1985, ISBN 3-412-07183-8, S. 692 (702 S.). Weblinks Beschreibung des Ortes (eestigiid.ee) Einzelnachweise
Sääre, Saare County

Sääre is a village in Saaremaa Parish, Saare County, Estonia, on the island of Saaremaa. It is located on the southern top of the Sõrve Peninsula. As of the 2011 census, the settlement is uninhabited. Sääre village is the location of Sõrve Lighthouse and former Red Army's Coastal Battery no. 315 (known as Stebel Battery) during World War II. References