NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Dom van Tallinn

De dom van Tallinn (Ests: Tallinna Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkirik) is een kathedraal in de hoofdstad van Estland, Tallinn. De kerk staat op de Domberg (Toompea) en is gewijd aan Maria. Oorspronkelijk was het een katholieke kerk. In 1561 werd het een lutherse kerk. Tegenwoordig is het de bisschopskerk van de Evangelisch-Lutherse Kerk van Estland. De eerste kerk op deze locatie werd waarschijnlijk in 1219 gebouwd en is daarmee de oudste kerk van de stad. De eerste stenen kerk kwam in 1240 gereed. Deze eenbeukige kerk werd in de veertiende eeuw uitgebreid tot de huidige driebeukige basiliek. In 1684 overleefde de domkerk de grote brand op de Domberg. De toren ging toen verloren en werd in 1778-1779 vervangen door de huidige barokke toren. De dom kreeg na de brand ook een barok interieur. De kerk herbergt een bijzondere verzameling wapenepitafen. Verschillende exemplaren zijn van de hand van Christian Ackermann, de houtsnijder die ook het altaar (1696) en de preekstoel (1686) ontwierp. Het orgel is in 1878 gebouwd door Friedrich Ladegast uit Weißenfels. Het is in 1998 voor het laatst gerestaureerd. Regelmatig worden in de domkerk concerten gegeven; ook wordt het orgel regelmatig gebruikt voor platenopnamen. Externe link Officiële website
Katedra Najświętszej Maryi Panny w Tallinnie

Katedra Najświętszej Marii Panny w Tallinnie (est. Tallinna Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkirik) – główny estoński kościół luterański i jeden z trzech funkcjonujących kościołów średniowiecznych w Tallinnie. Pierwotny drewniany kościół powstał w tym miejscu w 1219 r., zaraz po zdobyciu kraju przez Duńczyków. W 1243 r. zbudowano na jego miejscu kamienną, gotycką świątynię. Obecny wygląd jest efektem licznych przebudów, hełm wieży jest barokowy, a niektóre kaplice późniejsze. Interesującymi elementami wnętrza świątyni są liczne nagrobki i epitafia nagrobne powstałe z okresie od XIII w do XVII wieku. Pochowani są tutaj m.in. Pontus De la Gardie i jego żona Sofia Gyllenhelm, nieślubna córka króla szwedzkiego Jana III Wazy. Nagrobek Pontusa De la Gardie to monumentalny sarkofag renesansowy z elementami francuskiego i holenderskiego manieryzmu, dzieło znanego rzeźbiarza i architekta Arenta Passera z roku 1595. Wieko sarkofagu zdobią dwie płaskorzeźby, przedstawiające postacie naturalnej wielkości. Poza tym spoczywają tu także: admirał Samuel Greigh, kochanek Katarzyny II, Heinrich Matthias von Thurn, jeden z protestanckich przywódców powstania przeciw Habsburgom w Czechach w 1618 r., a następnie wódz i dyplomata w służbie szwedzkiej w Estonii czy rosyjski admirał Adam Johann von Krusenstern, który w latach 1802-1806 poprowadził pierwszą rosyjską ekspedycję dookoła kuli ziemskiej. Linki zewnętrzne Strona katedry (ang.) Strona Estońskiego Kościoła luterańskiego. eelk.ee. [zarchiwizowane z tego adresu (2019-12-25)]. (est.)
Catedral de Santa Maria, Tallinn

A Catedral de Santa Maria, nome completo Catedral Episcopal da Santa Virgem Maria, Tallinn, em estoniano: Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkirk) é uma catedral luterana localizada em Toompea no centro histórico de Tallinn, a capital da Estónia. Fundada no século XIII, é a igreja mais antiga de Tallinn e da Estónia continental. Foi originalmente estabelecida como uma catedral católica, seguindo a conquista do norte da Estónia pelo Reino da Dinamarca durante as Cruzadas do Norte. Após a Reforma Protestante, a igreja converteu-se luterana em 1561 e é atualmente a sede do Arcebispo de Tallinn, líder espiritual e presidente do sínodo governante da Igreja Evangélica Luterana da Estónia. A igreja é um monumento cultural nacional da Estónia desde 20 de setembro de 1995. História A primeira igreja provavelmente foi construída em madeira por volta de 1219, quando os Danos invadiram a cidade de Tallinn. Em 1229, com a chegada de frades dominicanos, foi começada uma igreja em pedra, substituindo a antiga. Os monges foram mortos num conflito entre os Cavaleiros da Espada e vassalos em apoio do legado papal em 1233, e consequentemente a igreja foi considerada profanada. Uma petição para reconsagrá-la foi enviada a Roma em 1233, sendo esta o primeiro registo da existência da igreja. O edifício foi completado em 1240, sendo nomeado catedral e consagrado em nome da Virgem Maria. A igreja sofreu danos consideráveis num fogo em 1684, que destruiu toda a estrutura em madeira e colapsou abóbadas. Foi praticamente reconstruída em 1686, com um novo púlpito e peça de altar, criados pelo escultor e entalhador Christian Ackermann. Existem várias sepulturas no seu interior, datando dos séculos XIII a XVIII. Galeria Referências Links externos Media relacionados com Catedral de Santa Maria, Tallinn no Wikimedia Commons
Tallinns domkyrka

Artikeln behandlar Tallinns lutherska domkyrka. För den ortodoxa domkyrkan, se Alexander Nevskij-katedralen, Tallinn. Tallinns domkyrka (estniska: Tallinna toomkirik), S:ta Mariakyrkan, historiskt även Revals domkyrka, är Tallinns lutherska domkyrka. Den är belägen på Domberget i Tallinns gamla stad. Kyrkan är säte för den Estniska evangelisk-lutherska kyrkans ärkebiskop av Tallinn, som är primas och ledare för den lutherska kyrkan i Estland. Den första kyrkan på platsen började uppföras i trä omkring 1219, men ersattes snart av en stenkyrka, som stod färdig 1240. Samma år etablerade den danske kungen Valdemar Sejr Biskopsdömet Reval. Domkyrkan var säte för de katolska furstbiskoparna av Reval fram till reformationen i Livland och Estland och den påföljande svenska ockupationen 1561. Kända personer begravda i domkyrkan Margareta Eriksdotter (Vasa), syster till Gustav Vasa Pontus De la Gardie, fransk-svensk fältherre, och frun Sofia Johansdotter Gyllenhielm, dotter till Johan III. Gravmonumentet utformades av Arent Passer. Carl Henriksson Horn af Kanckas, fältmarskalk och riksråd Heinrich Matthias von Thurn, böhmisk protestantisk upprorsledare Otto Wilhelm von Fersen och Fabian von Fersen, svenska fältmarskalkar Samuel Greigh, skotsk sjöofficer i rysk tjänst Adam Johann von Krusenstern, rysk upptäcktsresande Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, St Mary's Cathedral, Tallinn, 21 augusti 2016. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tallinns domkyrka.
Base aèria d'Ämari

La base aèria d'Ämari (codi OACI: EEEI) és una base aèria militar a Harjumaa, Estònia, situada 7 km al sud del llac Klooga i 20 al sud-oest de Tallinn. La base es va obrir l'any 1945. Història La base aèria d'Ämari es va construir entre 1940 i 1952 en virtut d'un acord signat per la RSS d'Estònia i la Unió Soviètica. El 1945, el Ministeri de Defensa de l'URSS hi va establir un camp d'aviació de reserva naval de la seva flota del Bàltic, on van començar a basar-se els hidroavions amfibis del 69è Regiment de Reconeixement de Llarg Distància Catalina PBY-5A i els caces d'escorta Yak-9P. Es va convertir en la base principal de les unitats situades a Ämari el 1952. El novembre de 1967, el 88è Regiment d'Aviació de Caces-Bombarders es va formar a l'aeròdrom, romanent fins a l'agost de 1984, després del qual es va traslladar a l'aeròdrom de Kanatovo, a Kirovograd, Ucraïna. De 1967 a 1973 el regiment va volar el MiG-17, de 1970 a 1980 - el MiG-21 PFM, i des de 1980 - el MiG-27 D (K). El 1977, es va formar el 321è regiment d'aviació de caces-bombarders a l'aeròdrom. El regiment operava avions Su-7B. El 1987, el regiment va ser reciclat al Su-24 i transferit a la 132a Divisió d'Aviació de Bombers. El 1994, el regiment es va dissoldre al camp d'aviació. Durant la Guerra del Vietnam, la base va ser una instal·lació d'entrenament per als pilots soviètics per volar avions MiG-15, MiG-15bis, Mig-17 i MiG-19 abans del desplegament al Vietnam del Nord com a pilots assessors militars i el desplegament als països àrabs durant les guerres contra Israel. Després de 1975, les unitats van substituir els seus MiG obsolets per avions Sukhoi. Més tard, Ämari va ser la llar de 321 i/o 170 MShAP (321è i/o 170è Regiment d'Aviació Naval de Shturmovik) que volien avions Su-24. Després de la dissolució de la Unió Soviètica, la Força Aèria Russa va continuar administrant la base fins que va ser lliurada a Estònia el 1996. L'ala de vigilància aèria de la Força Aèria d'Estònia es va crear el gener de 1998 i es troba a la base. Després de l'adhesió d'Estònia a l'Organització del Tractat de l'Atlàntic Nord (OTAN) el 2004, la base es va fer interoperable de l'OTAN. Els avions de l'OTAN estan estacionats a la base des del 2014. Ús actual Des de l'abril de 2014, la base acull patrulles de la policia aèria del Bàltic de l'OTAN. El 30 d'abril de 2014 aquesta missió va començar amb l'arribada de quatre F-16 de la Royal Danish Air Force. Durant el 2015 es va anunciar que els actius aeris de l'operació americana Atlantic Resolve s'hi estarien basats. El setembre de 2015, els caces Lockheed Martin F-22 Raptor van visitar Ämari. Des de l'abril de 2023, els avions de la RAF Eurofighter Typhoon del IX Esquadró es van basar a Ämari, com a part de la Força de Reacció Ràpida per a l'Operació Azotize, la missió de la Policia Aèria del Bàltic de l'OTAN, en substitució de l'esquadró Richthofen Taktisches Luftwaffengeschwader 71 de la Luftwaffe. Referències
Aeropuerto de Ämari

La Base Aérea de Ämari es una base aérea militar situada en el condado de Harjumaa, Estonia, a 7 km al sur del lago Klooga y a 20 millas náuticas (37 km) al suroeste de Tallin.​ La base fue inaugurada en 1945.​ Historia La Base Aérea de Ämari fue construida entre 1940 y 1952 bajo un acuerdo firmado entre la RSS de Estonia y la Unión Soviética. En 1945, el Ministerio de Defensa de la URSS estableció allí un aeródromo de reserva naval de su Flota del Báltico, donde comenzaron a operar los hidroaviones anfibios Catalina PBY-5A del 69.º Regimiento de Reconocimiento de Largo Alcance y los cazas de escolta Yak-9P. En 1952 se convirtió en la base principal para las unidades ubicadas en Ämari.​ En noviembre de 1967, se formó en el aeródromo el 88.º Regimiento de Aviación de Cazas-Bombarderos, que permaneció allí hasta agosto de 1984, cuando fue trasladado al aeródromo de Kanatovo, en Kirovograd, Ucrania. Entre 1967 y 1973 el regimiento operó aviones MiG-17, de 1970 a 1980 el MiG-21PFM, y desde 1980 el MiG-27D (K).​ En 1977, se formó en el aeródromo el 321.º Regimiento de Aviación de Cazas-Bombarderos. Este regimiento operó aeronaves Su-7B. En 1987 fue reconvertido al Su-24 y transferido a la 132.ª División de Aviación de Bombardeo. En 1994, el regimiento fue disuelto en el propio aeródromo. Durante la Guerra de Vietnam, la base sirvió como centro de entrenamiento para pilotos soviéticos en el uso de los aviones MiG-15, MiG-15bis, MiG-17 y MiG-19 antes de su despliegue en Vietnam del Norte como «pilotos asesores militares» y en países árabes durante los conflictos contra Israel.​ Después de 1975, las unidades sustituyeron los antiguos MiG por aviones Sukhoi. Posteriormente, Ämari albergó al 321.º y/o al 170.º Regimiento Naval de Aviación de Asalto (MShAP), que operaban aviones Su-24.​ Tras la disolución de la Unión Soviética, la base continuó bajo administración de la Fuerza Aérea Rusa hasta su entrega a Estonia en 1996.​ La Ala de Vigilancia Aérea de la Fuerza Aérea de Estonia fue creada en enero de 1998 y tiene su sede en esta base. Tras el ingreso de Estonia en la Organización del Tratado del Atlántico Norte (OTAN) en 2004, la base fue adaptada para ser interoperable con dicha organización. Desde 2014, aviones de la OTAN han estado estacionados en Ämari.​ Uso actual Desde abril de 2014, la base ha sido sede de las patrullas de la Policía Aérea del Báltico de la OTAN.​ El 30 de abril de ese año, la misión comenzó con la llegada de cuatro F-16 de la Real Fuerza Aérea Danesa. Durante 2015 se anunció que los recursos aéreos de la operación estadounidense «Atlantic Resolve» tendrían como base Ämari.​ En septiembre de 2015, cazas Lockheed Martin F-22 Raptor realizaron una visita a la base.​ Desde abril de 2023, los cazas Eurofighter Typhoon del Escuadrón IX de la Real Fuerza Aérea (RAF) están destacados en Ämari como parte de la Fuerza de Reacción Rápida de la Operación «Azotize», misión de policía aérea báltica de la OTAN, en reemplazo del escuadrón Taktisches Luftwaffengeschwader 71 «Richthofen» (Typhoon) de la Luftwaffe.​ Referencias
Base aérienne d'Ämari

La base aérienne d'Ämari est une base aérienne militaire en Harjumaa, en Estonie, située à 7 kilomètres au sud du lac Klooga et à 37 kilomètres au sud-ouest de Tallinn. La longueur de la piste ne comprend pas un dépassement de 250 mètres à chaque extrémité. Historique À l'époque soviétique, Ämari abritait le 321 et/ou le 170 MShAP (321e et/ou 170e Régiment d'aviation navale Shturmovik), équipés d'avions Su-24. L'escadre de surveillance aérienne de l'armée de l'air estonienne a été créée le 1er janvier 1998 et est située sur la base aérienne d'Ämari. Après l'adhésion de l'Estonie à l'OTAN en 2004, la base aérienne d'Ämari a été rendue interopérable. En septembre 2010, la piste renouvelée a été officiellement inaugurée[réf. souhaitée]. Usage actuel Depuis avril 2014, la base aérienne d'Ämari héberge des appareils de l'OTAN participant à l'opération Baltic Air Policing. Le 30 avril 2014, cette mission a débuté avec l'arrivée de quatre F-16 danois. En 2015, il a été annoncé que les moyens aériens de l'opération américaine Atlantic Resolve seraient basés à cet endroit. En septembre 2015, des chasseurs du F-22 Raptor ont fait un passage par la base d'Ämari. Situation Références (anglais) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Ämari Air Base » (voir la liste des auteurs). Portail de l’histoire militaire Portail de l’Estonie Portail de l’aéronautique
Ämari légibázis

Az Ämari légibázis (észtül: Ämari lennuväli) Észtország északnyugati részén, Harju megyében található katonai repülőtér. Ämari kisvárostól északra fekszik. Az Észt Légierő fő bázisa, ott található a légierő parancsnoksága is. 2014-től a kibővített baltikumi légi rendészet keretében NATO-gépek is állomásoznak ott. A szovjet időszakban Suurküla légibázis (észtül: Suurküla lennuvälja, oroszul: аэродром Сууркюль) néven ismerték. A légibázison települt az Észt Légierő légtérellenőrző századának parancsnoksága és a század által működtetett Légi Műveletirányítási Központ. Története Források Lennubaas
Aeroporto di Ämari

L'aeroporto di Ämari, citato anche come base aerea di Ämari, già noto come aeroporto di Suurküla (designazione originale estone), Vasalemma, Emari, Suurkyul, Shuurkyul, e Shuurkul, è un aeroporto militare situato nella contea di Harjumaa, nei pressi del comune rurale di Vasalemma e del lago Klooga, in Estonia. Storia L'aeroporto venne costruito nel 1945, dopo l'istituzione della Repubblica Socialista Sovietica di Estonia per dare un supporto al personale e aeromobili della Sovetskie Voenno-vozdušnye sily, l'aeronautica militare sovietica. Nel 1952 la struttura venne integrata nella rete principale degli aeroporti sovietici e nel 1956 venne ulteriormente sviluppata realizzando negli anni successivi la pista della lunghezza complessiva di 2 500 m, dei quali 2 000 effettivamente sfruttabili per le operazioni di decollo ed atterraggio, per una larghezza di 60 m e con la capacità di carico di 180 t. Successivamente, tra gli anni settanta ed ottanta, la struttura venne utilizzata intensamente dalla Aviacija Voenno-Morskogo Flota, l'aviazione di marina della sovietica Voenno Morskoj Flot SSSR, fino alla dissoluzione dell'Unione Sovietica, il 20 agosto 1991 l'Estonia restaurò la sua indipendenza e dal 1992 l'aeroporto ritornò sotto il controllo del governo estone ma la condizione delle strutture, lasciate spoglie dal ritiro del personale militare sovietico, costrinse ad avviare un programma di ristrutturazione. Il primo volo ufficiale della Eesti Õhuvägi, l'aeronautica militare estone, avvenne nel novembre 1995 con un elicottero Mil Mi-2, mentre per un velivolo ad ala fissa bisognò attendere il mese successivo con un Antonov An-2. L'anno seguente, nel 1996, il Ministero della Difesa estone assume ufficialmente il controllo della Base, ma solo con l'atto datato 15 maggio 1997 viene costituita la Ämari lennubaas (Base aerea). Impiego operativo La pista, lunga 2 000 metri, è realizzata in calcestruzzo ed è sufficientemente lunga per poter operare con aeromobili di medie dimensioni. Attualmente ospita solamente una base militare che opera con elicotteri, aerei da trasporto e da addestramento. L'aeroporto fornisce già supporto alle operazioni aeree di ricerca e salvataggio in collaborazione con le nazioni vicine. Dato che l'Estonia è una nazione membro NATO, in prospettiva di una cooperazione, già attuata dalle Eesti kaitsevägi in operazioni congiunte, la struttura può essere condivisa in caso di necessità con le forze aeree del Patto Atlantico. Attualità In considerazione dei rapporti tesi tra USA - Ue e Russia, la Nato, per motivazioni: cautelative preventive e di protezione del territorio estone, ha stanziato 160 soldati americani nell'aeroporto Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Ämari Collegamenti esterni (ET) Kaitsevägi - Lennubaas, in Kaitsevägi - Uudised, http://www.mil.ee. URL consultato il 13 feb 2010. (EN) Amari, in World Aeronautical Database, http://worldaerodata.com. URL consultato il 13 feb 2010 (archiviato dall'url originale il 4 marzo 2016). (EN) Amari Airport Map, in maplandia.com, http://www.maplandia.com. URL consultato il 13 feb 2010.
Эмари (аэродром)

Авиационная база Эмари (эст. Ämari), в советское время аэродром Сууркюла (эст. Suurküla) — военный аэродром в уезде Харьюмаа Эстонии, расположенный к северо-западу от посёлка Эмари. История аэродрома Именовался также как аэродром Сууркюла, аэродром Сууркюль. Был построен Вооружёнными Силами СССР в 1945 году. Изначально был предназначен для эксплуатации истребителей-бомбардировщиков и фронтовых бомбардировщиков, а также вертолётов (позывной «Вязовка»).. Принимавшиеся воздушные суда: Ту-134; Ан-12, Ан-26, Ан-24; Ил-18; Ил-76; вертолёты. В ноябре 1967 года на аэродроме сформирован 88-й авиационный полк истребителей бомбардировщиков, который базировался на аэродроме до августа 1984 года, после чего был перебазирован на аэродром Канатово (Кировоград, Украина). Полк был вооружён самолётами: с 1967 по 1973 гг. — МиГ-17, с 1970 по 1980 гг. — МиГ-21ПФМ, а с 1980 года — МиГ-27Д (К). С 1977 года на аэродроме сформирован 321-й авиационный полк истребителей-бомбардировщиков. Полк эксплуатировал самолёты Су-7Б. В 1987 году полк переучен на Су-24 и передан в состав 132-й бомбардировочной авиационной дивизии. В 1994 году полк расформирован на аэродроме. В 1991 году к моменту выхода Эстонии из состава СССР на аэродроме базировался 170-й морской штурмовой авиационный полк (фронтовые бомбардировщики Су-24) 132-й морской штурмовой авиационной Севастопольской дивизии, а также части обеспечения полётов — авиационно-техническая база, отдельный батальон радиотехнического обеспечения. С 1991 по 1993 годы производился вывод российских войск из Эстонии. Лётное поле и казарменная зона весной 1993 года были переданы Силам обороны Эстонии. Лётное поле изначально использовалось для полётов самолётов Ан-2 и вертолётов. Со вступлением Эстонии в НАТО началась частичная реконструкция лётного поля для более широкого использования Военно-воздушными силами Эстонии, завершённая в сентябре 2010 года. При этом, используемый участок взлётно-посадочной полосы сократился на 500 метров — до 2 000 метров. C мая 2014 года союзники Эстонии по НАТО используют авиабазу Эмари наряду с литовской авиабазой Зокняй в Шауляе. Истребители НАТО находятся на базе по 4 месяца, после чего осуществляется ротация. До конца августа 2014 на авиабазе Эмари базировались четыре датских истребителя F-16. Далее на базе по очереди базировались представители Германии, Испании, Великобритании и снова Германии, все на четвёрках истребителей Eurofighter Typhoon. База активно используется и для кратковременного базирования НАТОвской авиации во время учений. В сентябре 2015 года авиабазу посетили истребители пятого поколения F-22 из состава 95-й эскадрильи ВВС США. Принято решение о размещении американских штурмовиков A-10 на авиабазе. В настоящее время здесь базируются: авиабаза ВВС Эстонии и Дивизион воздушного наблюдения Эстонии; самолёты Ан-2, Aero L-39 Albatros, PZL Wilga 35, вертолёты Robinson R-44 Clipper. Примечания Ссылки Ämari: Air Base Архивная копия от 11 сентября 2016 на Wayback Machine М. Хольм. 88-й авиационный полк истребителей бомбардировщиков Архивная копия от 31 июля 2016 на Wayback Machine
Ämari flygbas

Ämari flygbas (IATA: EEEI) är en militär flygplats belägen cirka 14 kilometer väster om Keila i Harjumaa, Estland. Historik Flygplatsen uppfördes år 1945 i samband med den sovjetiska ockupationen av Estland. Under kalla kriget kom flygbasen bland annat att vara bas för flygförband beväpnade med attackflygplanet Su-24, men även transportförband utrustade med transportflygplanen An-12 och An-26. Efter att Sovjetunionen upplöstes och Estland blev självständigt användes flygbasen av det ryska flygvapnet under åren 1991 och 1994. Efter att de kvarvarande ryska förbanden dragit sig ur Estland år 1994 övertogs flygbasen av Estland. Den 1 januari 1998 bildades det estniska flygvapnet, vilket kom att baseras på flygbasen. År 2009 beslutades att basen skulle renoveras och moderniseras, bland annat genom en ny oljedepå och terminal och renovering av rullbanan. Detta för att ställa basen till förfogande för NATO:s flygoperation Baltic Air Policing. Den 15 september 2010 invigdes flygbasen, som då hade fått NATO-stadard på sin rullbana, vilket motsvarar 2 750 meter. I april 2014 inspekterades flygbasen av ett amerikanskt flygförband, och den 30 april 2014 började flygbasen användas för NATO:s flygoperation. Uppdraget inleddes med ankomsten av fyra danska F-16 jaktflygplan på basen, som en del av Baltic Air Policing. Idag har den GCA-2020 radar. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Ämari Air Base, 18 december 2014. Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia, Flughafen Ämari, 18 december 2014. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Ämari flygbas.
Емарі (авіабаза)

Авіаційна база Емарі (також — авіабаза Сууркюль чи Сууркюла; ест. Lennubaas Ämari) — складова частина ВПС Естонії. Розташована на північ від Емарі у західній частині столичного повіту Гар'юмаа. Авіабаза не має власних бойових авіаформувань, але тут базуються усі навчальні і транспортні літаки Естонії. Тут дислокується єдиний у Збройних силах Естонії підрозділ ППО. Командувач — генерал-лейтенант Маанус Нігуль. Історія Резервний аеродром у сучасному Емарі будували в 1940—1941 роках для авіації радянських ВМС (остаточно роботи завершено 1945-го): основним він став 1952-го. У 1967 тут сформований 88-й полк винищувачів-бомбардувальників на МіГ-17 (1984-го перебазований на аеродром Канатове), які 1970 року замінили машинами МіГ-21ПФМ, а 1980 — МіГ-27Д. Станом на 1991 рік аеродром слугував базою для 170-го морського штурмового авіаполку (озброєний фронтовими бомбардувальниками Су-24) 132-ї морської штурмової авіаційної дивізії. 1997-го в Емарі провели перші спільні з НАТО навчання «Baltic Challenge 97», у подальшому кількість міжнародних заходів тільки зростала. Сучасність Влітку 2020-го тут тимчасово перебували на чергуванні MQ-9 Reaper з 12-ї бази БпЛА у польському Мирославці 2024 року завершено капітальну реконструкцію аеродрому, яку профінансували Естонія та Люксембург; на час проведення робіт (лютий-жовтень 2024) використовувати авіабазу дозволили тільки гелікоптерам, літаки перебазували до Лієлварде. Російсько-українська війна База набула додаткової ваги внаслідок росі́йської збройної агресії проти України: від 2014 звідси відбувається патрулювання Балтійського моря у рамках місії повітряної поліції НАТО (до того часу аеродроми Естонії не були задіяні). 16 січня 2026 року винищувачі Eurofighter Typhoon ВПС Італії були спрямовані на перехоплення російського Бе-200ПС (бортовий номер 21 «жовтий», RF-88456) над Балтійським морем. Примітки