NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Museo nazionale dell'Eritrea

Il museo nazionale dell'Eritrea è un museo situato ad Asmara, capitale dell'Eritrea. Il museo venne fondato su iniziativa di Uoldeàb Uoldemariàm e inaugurato il 1º febbraio 1992, inizialmente allestito presso l'ex palazzo del governatore. Nel 1997 il museo venne trasferito nell'attuale collocazione posta nell'ex scuola femminile delle suore comboniane. Scopo dell'istituzione museale è la promozione della storia eritrea sia a livello nazionale che internazionale. Il museo coordina le ricerche nei nuovi siti archeologici e gli studi storici del paese. Nel 1996 il governo nazionale ha proposto all'UNESCO la candidatura di sei siti patrimonio dell'umanità: Adulis, Dahlak Kebir, Matara, Nacfa e Qohaito. Esposizione Il museo ospita un'esposizione suddivisa in diverse sezioni, relative alla paleontologia e preistoria, archeologia e storia medievale, all'etnografia e alla storia naturale dell'Eritrea. La parte etnografica presenta una collezione proveniente dalle nove diverse etnie che abitano il paese: tigrini, tigrè, afar, hidareb, nara, cunama, saho, rashaida e bilen. Altresì presente una collezione di dipinti che raccontano la storia dell'Eritrea, dal periodo tribale all'epoca coloniale, fino alla guerra e all'indipendenza. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Museo nazionale dell'Eritrea
Национальный музей Эритреи

Национальный музей Эритреи — национальный музей в Асмэре (Эритрея). Основанный в 1992 году Уольдеабом Уольдемариамом, вначале (до 1997 года) музей размещался в бывшем Губернаторском дворце, когда был переведён на новое место. С того времени музей находится в здании бывшей женской школы сестёр Комбони. Целью деятельности Национального музея Эритреи является содействие изучению эритрейской истории, как внутри страны, так и заграницей. В задачи музея входит исследование новых археологических площадок и истории страны. В 1996 году правительство Эритреи предложило следующие пять площадок на включение в список всемирного наследия ЮНЕСКО: Адулис, Дахлак-Кебир, Мэтэра, Накфа и Кохайто. Примечания
Kirche Unserer Lieben Frau vom Rosenkranz (Asmara)

Die Kirche Unserer Lieben Frau vom Rosenkranz (italienisch Chiesa della Beata Vergine del Rosario) in Asmara wurde von 1921 bis 1923 im romanisch-lombardischen Baustil errichtet. Die Kirche steht im Zentrum von Asmara. Sie stammt aus einer Zeit, als Eritrea unter italienischer Kolonialherrschaft stand (siehe: Kolonie Eritrea), Architekt war Oreste Scanavini. Die Bauarbeiten dauerten von Juni 1921 bis September 1923 und die Kirche wurde am 14. Oktober 1923 an Unsere Liebe Frau vom Rosenkranz geweiht. Sie war die Hauptkirche des Apostolischen Vikariats Asmara bis 1995, dem Jahr, in dem das Apostolische Vikariat aufgelöst wurde. Seit damals ist sie eine Pfarrkirche der Erzeparchie Asmara. Die Eritreisch-Katholische Kirche ist eine autonome Kirche eigenen Rechts der römisch-katholischen Kirche. Der 57 m hohe neugotische Turm nimmt architektonische Elemente des Big Ben, des Glockenturms des Palace of Westminster, in London auf. Der Turm kann bestiegen werden und bietet eine bemerkenswerte Aussicht über die Innenstadt mit ihrem Bauensemble aus Gebäuden im Stil des Art déco. Auf dem Gelände der Kirche bestehen ein Kindergarten, eine Grundschule, ein Kloster und eine Klosterschule, die zusammen mit der Kirche errichtet wurde. Siehe auch Liste von Kathedralen in Afrika Christentum in Eritrea Weblinks Einzelnachweise
Église Notre-Dame-du-Rosaire d'Asmara

L'église Notre-Dame-du-Rosaire d'Asmara est un sanctuaire catholique situé dans la capitale érythréenne. De 1923 jusqu'à 1995 elle était l'église principale du vicariat apostolique d'Asmara, et appelée improprement « cathédrale ». Les travaux de construction commencés en juin 1921 ont été achevés en septembre 1923. Le 14 octobre 1923, l'église fut consacrée à Notre-Dame du Rosaire. En conséquence de la suppression du vicariat apostolique de rite latin le 15 décembre 1995, l'église, dans laquelle on célèbre encore toujours la liturgie selon le rite romain, appartient maintenant à l'archéparchie d'Asmara, dont la cathédrale est Kidane Mehret (en), où la liturgie est celle de l'Église catholique érythréenne. L'architecture du sanctuaire s'inspire largement de l'art roman italien, tout en incorporant quelques ajouts néo-gothiques, un style alors en vogue en Europe. Ainsi, le clocher de l'église est une interprétation libre de la tour du palais de Westminster de Londres. Le clocher, bâti derrière l'abside, s'élève à près de 57 mètres dans le ciel de la capitale érythréenne. L'église a un plan en forme de croix latine, selon une tradition séculaire. Elle se compose d'une nef de quatre travées flanquée de bas-côtés, d'un transept et d'une abside rectangulaire. La façade, très sobre, est surmontée de trois pinacles. Le site de l'église le comprend également une école et un monastère qui existait antérieurement à la construction de l'église. Notes et références Notes Références Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Érythrée
Katedrala sv. Josipa u Asmari

Katedrala sv. Josipa u glavnom gradu Eritreje, Asmari, je prostrana katedrala u središtu grada sagrađena u neoromaničkom stilu. Katedrala je sagrađena dok je Eritreja bila talijanska kolonija u romansko-lombardskom stilu. Sjedište je asmarske eparhije. Ova katedrala pripada Eritrejskoj katoličkoj Crkvi, koja je u punom zajedništvu s rimskim papom. Gradnja crkve je trajala šest godina, a posvećena je 1922. Njen 57 metara visok gotički toranj je djelomično utemeljen na izgledu tornja sata s Westminsterske palače u Londonu i s njega se pruža pogled na secesijski grad. Uz katedralu se nalaze i vrtić, osnovna škola i samostan koji su izgrađeni kada i katedrala. Godine 1961. katedrala je postala biskupsko sjedište Eparhije Asmara (koja je bila sufraganska biskupija Etiopske katoličke arheparije Addis Abebe). S uspostavom Eritrejske katoličke Crkve, u siječnju 2015., katedrala svetog Josipa postala je biskupsko sjedište poglavara nove sui iuris Istočne katoličke Crkve. Trenutni eparh katedrale je nadbiskup Menghesteab Tesfamariam. Izvori
Onze-Lieve-Vrouw van de Rozenkranskerk (Asmara)

De Onze-Lieve-Vrouw van de Rozenkranskerk (Asmara) was de hoofdkerk van het apostolisch vicariaat van Asmara. De kerk is gebouwd in de tijd dat Eritrea onder de naam Italiaans-Eritrea een Italiaanse kolonie was. Het bouwwerk begon in juni 1921 en werd in september 1923 afgerond. De kerk werd op 14 oktober 1923 ingewijd. Sinds de onderdrukking van het vicariaat in 1995 behoort de kerk tot de aartseparchie van Asmara, wiens bisschop is de metropoliet van de Eritrees-Katholieke Kerk. Kathedraal van de aartseparchie is de kerk van Kidane Mehret. Het ontwerp van de grote gotische toren is geïnspireerd door dat van de Big Ben, de klokkentoren van het Palace of Westminster in Londen. De toren heeft een hoogte van 57 meter en het is mogelijk om onder leiding van een gids naar het uitkijkpunt te gaan. Op het terrein van de kerk bevinden zich ook een lagere school en een klooster die reeds bestaan sinds de bouw van de kerk. Referentie
Katedra św. Józefa w Asmarze

Katedra św. Józefa w Asmarze – katolicka katedra w centrum Asmary. Jest kościołem katedralnym archieparchii asmarskiej, głównej diecezji Kościoła katolickiego obrządku erytrejskiego w Erytrei. Poświęcona jest św. Józefowi z Nazaretu. Została wybudowana w czasie włoskiej kolonizacji Erytrei. Pierwotnie w tym miejscu w 1895 r. wzniesiono kościół św. Marka według projektu włoskiego architekta Oreste Scanaviniego. Następnie rozpoczęto przebudowę obiektu według koncepcji Mario Mazzettiego, który nadał budowli obecny kształt. Budowę katedry rozpoczęto w 1916 r., zaś jej konsekracji dokonano w 1922 r. Wraz z przebudową zmieniło się też wezwanie świątyni. Ceglana budowla wzniesiona została w stylu neoromańskim, inspirowanym romańską architekturą lombardzką. Z kolei neogotycka 57-metrowa wieża dzwonnicy zwartej stanowi nawiązanie do wieży zegarowej Pałacu Westminsterskiego. Z dzwonnicy katedry św. Józefa rozciąga się widok na miasto, a szczególnie pobliski kompleks budynków w stylu art déco. Kościół zbudowano na planie krzyża łacińskiego. Składa się z nawy głównej, naw bocznych, transeptu i apsydy. Przy świątyni znajduje się także szkoła i klasztor, wzniesiony jeszcze przed budową katedry. Zobacz też Kościół katolicki w Erytrei Kościół katolicki obrządku erytrejskiego Bibliografia Opis katedry (ang). shabait.com. [zarchiwizowane z tego adresu (2020-04-13)].
Собор Святого Иосифа (Асмэра)

Собор святого Иосифа — католическая церковь, находящаяся в Асмэре, Эритрея. Церковь святого Иосифа является кафедральным собором архиепархии Асмэры и главным храмом Эритрейской католической церкви. История Первоначально на этом месте находилась церковь святого Марка, построенная в 1895 году по проекту итальянского архитектора Оресте Сканавини. Строительство новой церкви по проекту итальянского архитектора Марио Маццетти было начато в 1916 году. В 1922 году состоялось освящение храма. Архитектура Здание церкви было построено в неороманском стиле в форме латинского креста по образцу романской архитектуры Ломбардии. На неоготической колокольне высотой 57 метров находятся часы, сделанные по образцу Вестминстерского дворца в Лондоне. В помещениях церкви находятся школа и монастырь, построенные ещё при существовании первого храма святого Марка. Ссылки he Asmara Cathedral: An Architectural Wonder Архивная копия от 13 апреля 2020 на Wayback Machine (англ.)
Сегала (острів)

Сега́ла (Сегхала, Сегая, Фарка) — невеликий піщаний острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно належить до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований на північний захід від острова Дахрат-Сегала та північний схід від острова Рака. Має видовжену неправильну форму, на сході утворює піщані коси. Довжина — 5,3 км, ширина до 1,8 км. З південного заходу острів облямований піщаними мілинами, все інше узбережжя — кораловими рифами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-05 Генштаба СРСР
Mandalum-See

Der Mandalum-See ist ein See im Norden Eritreas in der Region (Zoba) Semienawi Kayih Bahri (Karora). Er liegt im Mündungsbereich des Wadis Asray an der Küste des Roten Meeres. Das Wadi führt dem See Wasser zu und bildet auch den Abfluss. Geographie Der Mandalum-See liegt 270 km nördlich der Hauptstadt Asmara und hat eine Fläche von ca. 0,73 km². Die Umgebung ist größtenteils Wüste und unfruchtbar. Weblinks Eritrea in datazon.birdlife.org. Einzelnachweise
Lake Mandalum

Lake Mandalum är en sjö i Eritrea. Den ligger i regionen Norra rödahavsregionen, i den norra delen av landet, 270 km norr om huvudstaden Asmara. Arean är 0,73 kvadratkilometer. Trakten runt Lake Mandalum är ofruktbar med lite eller ingen växtlighet. Den sträcker sig 1,4 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,0 kilometer i öst-västlig riktning. Källor
Martabam

Martabam är en ö i Eritrea. Den ligger i den nordöstra delen av landet, 150 km öster om huvudstaden Asmara. Arean är 2,7 kvadratkilometer. Terrängen på Martabam är mycket platt. Öns högsta punkt är 14 meter över havet. Den sträcker sig 1,9 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,8 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Мартабан

Мартаба́н (Мартабам) — невеликий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно відноситься до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований на південний схід від острова Дулалам, південний захід від острова Дуланкібат та північний схід від острова Дергоман-Кебір. Має овальну форму, на крайньому південному заході виділяється вузький низинний півострів. Довжина острова 2 км, ширина до 1,5 км, півострів має довжину 1,5 км, ширину 0,6 км. Окрім північного берега півострова, острів облямований піщаними мілинами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-05 [Архівовано 13 грудня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Дергоман-Кебір

Дергома́н-Кебі́р (Дергоман-Кхебір) — невеликий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно відноситься до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований біля північних берегів острова Дахлак. Має компактну прямокутну форму, довжина острова 4,5 км, ширина до 2 км. З усіх сторін острів облямований піщаними мілинами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-05 [Архівовано 13 грудня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Dergoman Seghir

Dergoman Seghir är en ö i Eritrea. Den ligger i den nordöstra delen av landet, 140 km öster om huvudstaden Asmara. Arean är 1,4 kvadratkilometer. Terrängen på Dergoman Seghir är mycket platt. Öns högsta punkt är 14 meter över havet. Den sträcker sig 2,2 kilometer i nord-sydlig riktning, och 0,9 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Дергоман-Сегір

Дергома́н-Сегі́р (Дергамман-Сагір) — невеликий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно відноситься до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований біля північних берегів острова Дахлак. Має овальну видовжену форму з півночі на південь; довжина острова 2,2 км, ширина до 0,8 км. На крайньому півдні від острова тягнеться вузька піщана коса. З усіх сторін острів облямований піщаними мілинами. Примітки Джерела Топографічна карта 200k--d37-05 [Архівовано 13 грудня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Дульбія

Дульбія́ (Дхульбія, Ду-ль-Бія) — невеликий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно відноситься до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований на північний схід острова Дулакаль. Має видовжену овальну форму, довжина острова 3 км, ширина до 1 км. Окрім півдня острів облямований піщаними мілинами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-05 [Архівовано 13 грудня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Dar Ottun

Dar Ottun är en ö i Eritrea. Den ligger i regionen Norra rödahavsregionen, i den nordöstra delen av landet, 120 km nordost om huvudstaden Asmara. Arean är 2,2 kvadratkilometer. Terrängen på Dar Ottun är mycket platt. Öns högsta punkt är 12 meter över havet. Den sträcker sig 2,0 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,9 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Дур-Оттун

Дур-Отту́н (Дар-Оттун) — невеликий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно відноситься до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований на північний захід від острова Дахлак. Має компактну трикутну форму з основою на півдні. Довжина 2 км, ширина в основі 1,8 км. Острів облямований піщаними мілинами та кораловими рифами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-04 [Архівовано 10 серпня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Dha-n-nafarik

Dha-n-nafarik är en ö i Eritrea. Den ligger i regionen Södra rödahavsregionen, i den nordöstra delen av landet, 160 km öster om huvudstaden Asmara. Arean är 1,9 kvadratkilometer. Terrängen på Dha-n-nafarik är mycket platt. Öns högsta punkt är 16 meter över havet. Den sträcker sig 1,7 kilometer i nord-sydlig riktning, och 2,2 kilometer i öst-västlig riktning. Kommentarer Källor
Дан-Нафарік

Дан-Нафарі́к (Дхан-Нафарік, Дан-н-Афарік) — невеликий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно відноситься до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований між островами Саїн на заході та Гаріб на сході. Має неправильну трикутну форму, на півдня виділяються піщані коси. Довжина острова 2,5 км, ширина до 1,2 км. З усіх сторін острів облямований піщаними мілинами та кораловими рифами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-05 [Архівовано 13 грудня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Дулакаль

Дулака́ль — невеликий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно належить до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований на північний схід від крайнього сходу острова Дахлак. Має компактну видовжену форму зі сходу на захід. Довжина острова майже 2,5 км, ширина 1,5 км. З усіх сторін острів облямований піщаними мілинами, а із заходу ще й кораловими рифами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-05 [Архівовано 13 грудня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Дар-Салум

Дар-Салу́м (Дар-Солум) — невеликий кораловий острів в Червоному морі в архіпелазі Дахлак, належить Еритреї, адміністративно відноситься до району Дахлак регіону Семіен-Кей-Бахрі. Географія Розташований на північвід острова Дур-Оттун. Має овальну, видовжену з півночі на південь, форму з невеликим півостровом на південному заході. Утворився шляхом природного з'єднання з іншим островом Дур-Афрус. Довжина 2,8 км, ширина до 1,5 км. Острів облямований піщаними мілинами та кораловими рифами. Джерела Топографічна карта 200k--d37-04 [Архівовано 10 серпня 2014 у Wayback Machine.] Генштаба СРСР
Kidane Mehret Cathedral

Kidane Mehret Cathedral (Italian: Cattedrale Kidane Mehret, Our Lady of Perpetual Help Cathedral) is a Catholic church located on Adi Quala Street, Asmara, Eritrea. The cathedral belongs to Eritrean Catholic Archeparchy of Asmara. Kidane Mehret Kidane Mehret (ኪዳነ ምሕረት) is a Ge'ez phrase meaning Covenant of Mercy. It refers to the Ethiopic tradition that Jesus promised his mother that he would forgive the sins of those who sought her intercession. Archdiocesan website stated that Kidane Mehret also can be translated as Our Lady of Perpetual Help. The feast of Our Lady of the Covenant of Mercy is celebrated on 16 Yekatit (Ethiopian calendar), corresponding at present to 24 February (Gregorian calendar) except in leap years, when it corresponds to 25 February, since in the Ethiopian calendar the extra day is inserted in what for the Gregorian calendar is the preceding month of September. History In the centre of the capital of Italian Eritrea the Latin Church Catholics had what was known as the "Asmara Catholic Cathedral" (the Church of Our Lady of the Rosary, Asmara) as their principal church, which was completed in 1923. In the northwestern corner of the city, a place of worship was granted to the Alexandrian Rite Catholic community, who preceded the arrival of the Italians. In 1930, they were given their own ordinariate, independent of the Apostolic Vicariate of Eritrea. Father Kidanè-Maryam Cassà, who since 1926 had been their pro-vicar within the Vicariate, was appointed their ordinary and on 3 August 1930 was ordained titular bishop of Thibaris in the chapel of the Pontifical Ethiopian College in Vatican City. At that time they numbered less than 3% of the population of Eritrea. The first building on the site was a small church constructed with the "monkey-head" technique, as used also in the ancient church of Kidane Mehret, with which this Catholic church is not to be confused: "The supporting walls incorporate wooden beams that protrude from the exterior of the walls; they look like rows of monkey scalps.". Father Kidane-Maryam Cassa obtained from the Italian colonial governor the initial improvement of the small church in the late 1930s. When on 31 October 1951 the Alexandrian-Rite community were given the rank of an Apostolic Exarchate and a cathedral had to be assigned to it, this building was given the rights and privileges of a cathedral but, being too small to be given that title, it was referred to as the pro-cathedral. A building more worthy of being called the cathedral was completed in 1969. It is of much greater size and is noted for its strikingly large dome. Present day With the suppression on 21 December 1995 of the Apostolic Vicariate of Eritrea, Kidane Mehret became the only Catholic church in Asmara that has a right to the title of cathedral. However, what had been the principal church of the Apostolic Vicariate ( the "Church of Our Lady of the Rosary") is still in Asmara commonly called "the Cathedral". See also Kidane Mehret Church, Jerusalem References
Nakura

Nakura (auch: Nokra, Nocra; italienisch Nocra) ist eine eritreische Insel im Dahlak-Archipel westlich von Dahlak Kebir. Nakura hat eine Fläche von 6,44 km² und erreicht eine Höhe von 48 Metern. Geschichte Während der Zeit der italienischen Besatzung (1890/91) wurde auf der Insel das Gefängnis Carcere di Nocra errichtet. Viele Lieder in Eritrea erzählen noch heute von den grausamen Geschichten, die sich dort ereignet haben. Als Kontinuität der kolonialen Zeit und Praxis baute das faschistische Italien ab 1936 das inzwischen verfallene Gefängnis wieder auf und baute es zu einem Konzentrationslager, dem KZ Nocra, aus. Dort herrschten dramatische Zustände. Das Lager, in dem die Gefangenen für harte Zwangsarbeit ausgebeutet wurden, wird heute von der Geschichtswissenschaft mit einer Sterblichkeit von mindestens 58 % als Todeslager beschrieben. Bei der Befreiung Nocras durch britische Soldaten am 6. Mai 1941 fanden diese die 332 überlebenden Äthiopier in einem Zustand vor, der vergleichbar war mit dem jener Häftlinge, die später aus deutschen Vernichtungslagern befreit wurden. 1978 wurde ein Marinestützpunkt der Sowjetischen Seekriegsflotte auf der Insel errichtet, welche zu dem Zeitpunkt Äthiopien gehörte. 1990 wurde die Insel im Eritreischen Unabhängigkeitskrieg von eritreischen Einheiten bedroht und der Marinestützpunkt von der Sowjetunion aufgegeben. Noch immer wird die Insel als Gefangenenlager benutzt. Amnesty International und andere Menschenrechtsgruppen haben sich wiederholt über Misshandlungen der Insassen beschwert. 2005 wurde bekannt, dass dort „viele politische Gefangene ohne Anklage oder Prozess interniert sind“. Ein ehemaliger Häftling teilte Amnesty International 2004 mit, „dass einige politische Häftlinge in Nakura, die evangelikalen Kirchen angehören, gefesselt und gefoltert werden für das Vergehen, Bibeln zu besitzen, und dass ihre Bibeln vor ihren Augen verbrannt werden“. Christian Solidarity Worldwide berichtete im Juni 2017, dass 33 protestantische Frauen in dem „infamous island prison“ festgehalten werden. Einzelnachweise
Nakura

Nakura or Nokra is an Eritrean island in the Dahlak Archipelago situated west of Dahlak Kebir. Nakura has an area of 6.44 km2, and reaches a height of 48 meters. During Italian colonization (1890/91), it was used as the Nocra prison camp. Its grim history is vividly depicted in Eritrean songs. Amnesty International and other human rights groups have complained of maltreatment of inmates at the prison on the island. It noted in December 2005 that "many political prisoners and prisoners of conscience are detained without charge or trial" at the prison. A former detainee told Amnesty International in 2004 "that some prisoners detained in Nakura prison who belonged to evangelical churches were punished with torture by tying on account of secretly having bibles in the prison, and their bibles were burned in front of them". Christian Solidarity Worldwide noted in June 2017 that 33 Protestant women were being held in the "infamous island prison" which it also described as a "notoriously harsh prison island". References
Isla Nakura

Nakura​​ es el nombre de una isla del país africano de Eritrea en el archipiélago de Dahlak situado al oeste de Dahlak Kebir, en la Región de Semenawi Keyih Bahri (Mar Rojo Norte) Durante la colonización italiana de este país (1890-1891), fue utilizada como campo de detención. Su historia es representada en las canciones de Eritrea. Según algunos informes, regímenes militares en Eritrea habrían utilizado esta isla como un campo de prisioneros para los disidentes.​ Véase también Geografía de Eritrea Geografía de África Referencias