NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Illes Dahlak

Les illes Dahlak són un arxipèlag de la mar Roja prop de Massawa, Eritrea format per dues illes principals i 124 illes petites. Des de l'antiguitat els habitants es dediquen a la pesca de perles. Només quatre illes estan habitades, sent la principal Dahlak Kebir seguida de Nura. Altres illes són Dhuladhiya, Dissei, Dohul, Erwa, Harat, Hermil, Isra-Tu, Nahaleg (Nahleg), Nokrah, Kubari, Daraka, Dinifarikh i Shumma. La població parla la llengua dahlik Història G.W.B. Huntingford les identifica amb les illes "Alalaiou" (Aliaeu) esmentades al Periple de la mar Eritrea, on es trobaven abundants tortugues. Edward Ullendorff diu que els illencs foren dels primers africans a esdevenir musulmans, cosa testimoniada per algunes tombes. Des del segle VII foren utilitzades com a presó pels califes omeies i al segle següent pels abbàssides. Al segle ix van passar sota autoritat de la dinastia iemenita de Zabid, i al segle xiii van esdevenir un emirat (Al-Makrizi anomena als seus dirigents "reis" però portaven el títol d'amir) independent dedicat a la pirateria, enfrontat o aliat alternativament als mamelucs egipcis; més tard fou dominat temporalment pel Iemen, i per Etiòpia. El 1513 quan van arribar els portuguesos governava l'emir Ahmad ibn Ismail. La seva resistència als portuguesos va provocar la devastació de les illes, fins que finalment l'emir fou restaurat com a vassall portuguès. L'emir va donar suport a Ahmad Grañ (Ahmad ben Ibrahim al-Ghazi) i per un temps aquest fou victoriós. El successor de l'emir, Ahmad Ismail, fou nomenat governador d'Harkiko. Però finalment els portuguesos van retornar vers 1542 o 1543 i van devastar altre cop les illes els habitants de la qual foren evacuats cap al continent. Tot i així la població hi va tornar a poc a poc. Després del 1559, probablement vers els darrers anys del segle, les illes van passar fàcilment sota autoritat de l'Imperi Otomà, depenent llavors del paixà de Massawa o de Suakin dins la província d'Habesh. El 1874 es va proclamar la sobirania egípcia, nominalment fins al 8 de juny de 1885 en què el capità De Libero en va prendre possessió per Itàlia, i foren incloses a la colònia italiana d'Eritrea, formant una viceresidència amb seu a Nokhra, dins el comissariat de Bassopiano Orientale. L'illa de Nokhra fou utilitzada com a presó dels polítics hostils. El 1938/1939 hi van buscar petroli sense èxit Una batalla naval menor va tenir lloc a les seves aigües entre britànics i italians el 20 d'octubre de 1940. Del 1941 al 1952 van estar sota ocupació britànica i del 1952 en endavant sota ocupació etíop. Durant el règim comunista de Menguistu Haile Mariam els russos hi van tenir una base naval. El 1990 el Front Popular d'Alliberament d'Eritrea va ocupar les illes i el 1991 van esdevenir part de l'Eritrea autònoma sota el govern provisional establert el 29 de maig que va administrar el país fins a la independència oficial el 24 de maig de 1993. Bibliografia Issel, Viaggio nel Mar Rosso, Milà 1889 G. Wiet, Roitelets de Dahlak, 1952
Dahlácké ostrovy

Dahlácké ostrovy je skupina více než sto dvaceti ostrůvků korálového původu, která leží v Rudém moři nedaleko přístavu Massawa a je součástí Eritrey. Má rozlohu okolo 900 km² a žije na ní asi dva a půl tisíce obyvatel, hovořících semitským jazykem dahlik. Největším ostrovem je Dahlak Kabír (Velký Dahlak) se 754 km², kde také žije většina obyvatel; jedinými dalšími trvale obydlenými ostrovy jsou Nora a Dohul. Ostrovy jsou ploché, nejvyšší bod dosahuje zhruba 50 metrů nad mořskou hladinou. Pobřeží je lemováno mangrovy a plážemi s jemným bílým pískem. Podnebí je horké a suché. O souostroví se zmiňuje pod názvem Alalaiou už plavební příručka z 1. století našeho letopočtu Periplus Maris Erythraei. Tradičním zdrojem obživy místních obyvatel byl rybolov a získávání želvoviny a mořských perel. Náhrobky s nápisy v kúfském písmu svědčí o tom, že již v 7. století zdejší obyvatelé přijali islám. Od 16. století ostrovy náležely osmanskému pašovi ze Suakinu, roku 1890 se staly s celou Eritreou italskou kolonií. Italové vybudovali na ostrově Nakura (Nocra) obávanou trestaneckou kolonii pro politické vězně. Po druhé světové válce se ostrovy staly součástí Etiopie, v době prosovětské vlády Dergu využívalo strategicky umístěné souostroví jako svou základnu sovětské námořnictvo. Roku 1990 ostrovy dobyla Eritrejská lidově osvobozenecká fronta a o tři roky později se staly součástí samostatné Eritrey. Podle zprávy organizace Stratfor dovolila Eritrea Izraeli umístit na Dahláckých ostrovech svoji vojenskou posádku. Dahlácké ostrovy jsou perspektivní turistickou oblastí, která má díky dlouhodobé izolaci relativně málo dotčenou tropickou přírodu, návštěvníkům se nabízejí možnosti rybaření, potápění a jachtingu. Ostrov Dahlak Kabír má pravidelné lodní spojení s necelých 20 km vzdálenou Massawou, na ostrově Dessie byl postaven velký luxusní hotel. Hnízdí zde také množství mořských ptáků (racek bělooký, faeton červenozobý, kolpík bílý, ostříž arabský, rybák oranžovozobý), proto bylo souostroví vyhlášeno významným ptačím územím pod ochranou ICBP, okolní moře s početnou populací delfínů a dugongů je národním parkem. Reference Literatura Miloslav Šerý: Regionální geografie Afriky. Univerzita Palackého v Olomouci 2013, ISBN 978-80-244-3896-2 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dahlacké ostrovy na Wikimedia Commons (en) Dahlak, Reef pearls of the Red Sea (en) We show you Eritrea
Dahlakøerne

Dahlakøerne er en øgruppe som ligger i Rødehavet udenfor Massawa ved kysten af Eritrea. Øgruppen består af to store og 124 mindre øer. Den største ø hedder Dakhlak Kebir. Kun fire af øerne er befolket. Øerne har siden romertiden været kendt for perler og perledykning, og der hentes fortsat perler op fra havet der. Ellers holder mange søfuglearter til på øerne, og på de omgivende koralrev. Øerne blev under den 30 år lange krig mellem Eritrea og Etiopien brugt til militære formål, og er siden forblevet relativt isolerede. Dermed er øerne nu et fristed for et maritimt plante- og dyreliv, og er i dag kendt for at være et af de rigeste økosystemer i Rødehavet.
Dahlak-Archipel

Der Dahlak-Archipel ist eine zu Eritrea gehörende Inselgruppe im Roten Meer vor Massaua. Er bildet die Subregion (Distrikt) Dahlak, eine von neun Subregionen der Region Semienawi Kayih Bahri (Nördliches Rotes Meer). Der Archipel umfasst zwei größere Inseln (Dahlak Kebir mit 754,9 km² und Nora mit 104,6 km²) sowie 124 kleine und kleinste und ist vom eritreischen Festland durch den an der engsten Stelle 14 Kilometer breiten Massawa Channel getrennt. Zusammen haben die Inseln eine Fläche von 900 Quadratkilometern. Nur die Hauptinsel Dahlak Kebir sowie zwei weitere Inseln (Nora und Dehil) sind bewohnt. Insgesamt leben rund 2800 Menschen auf den Inseln, davon 2000 auf der Hauptinsel Dahlak Kebir. Die Bewohner des Archipels sprechen eine eigene dem Tigré sehr ähnliche Sprache, das Dahalik. Die Inseln sind von Korallenriffen umgeben und gelten wegen ihres Fischreichtums als Taucherparadies. Sie bilden den Dahlak Marine National Park, einen von nur zwei Nationalparks Eritreas. Geschichte Früher waren die Inseln Zentrum der Perlenfischerei im Roten Meer, wahrscheinlich waren sie schon den Römern bekannt. Die Bewohner waren unter den ersten, die in Ostafrika Muslime wurden. Schon im 7. Jahrhundert bildete sich ein eigenständiger islamischer Staat auf den Inseln. Sie gerieten aber bald unter jemenitische und 1559 unter osmanische Herrschaft. Zu Beginn der italienischen Kolonialherrschaft 1891/92 über Eritrea gab es auf einer der Inseln ein Straflager für Oppositionelle aus Eritrea und anderen italienischen Kolonien. Als Kontinuität der kolonialen Zeit und Praxis baute das faschistische Italien ab 1936 das inzwischen verfallene Gefängnis wieder auf und baute es zu einem Konzentrationslager aus. Dort herrschten dramatische Zustände. Das Lager, in dem die Gefangenen für harte Zwangsarbeit ausgebeutet wurden, wird heute von der Geschichtswissenschaft mit einer Sterblichkeit von mindestens 58 % als Todeslager beschrieben. Bei der Befreiung Nocras durch britische Soldaten am 6. Mai 1941 fanden diese die 332 überlebenden Äthiopier in einem Zustand vor, der vergleichbar war mit dem jener Häftlinge, die später aus deutschen Vernichtungslagern befreit wurden. Auf den Inseln befand sich nach der realsozialistischen Machtübernahme durch den Derg eine von der Sowjetunion genutzte Marinebasis, die dann im Laufe der Auflösung der Sowjetunion 1990–1991 kurzzeitig von Israel genutzt wurde. Laut einem Bericht von Stratfor hat Israel auch heute noch eine „kleine, aber signifikante“ Marine- und Aufklärungspräsenz im Archipel. Das vor einigen Jahren eröffnete Grand Hotel Dahlak liegt auf der Insel Taulud (T'walet), einer küstennahen und traditionell bewohnten Insel, die westlich (festlandseitig) des Massawa Channels liegt und deshalb nicht mehr zum Dahlak-Archipel zu rechnen ist. Weblinks Gianni Roghi and Francesco Baschieri: Dahlak with the Italian National Underwater Expedition in the Red Sea (1957) Topographische Karte des Generalstabes der UdSSR 1:200.000 (russisch) Kartenblatt E37-34 (Nordwesten) Kartenblatt E37-35 (Nordosten) Kartenblatt D37-04 (Südwesten) Kartenblatt D37-05 (Südosten) Kartenblatt D37-11 (südlich von Südosten, wg. Riff) Quellen
Islas Dahlak

Las islas Dahlak son un archipiélago situado en el mar Rojo, frente al puerto eritreo de Massawa. Está formado por dos islas mayores y otros 124 islotes menores, con una superficie aproximada total de 1.165 km², Solo cuatro de las islas se encuentran habitadas, entre ellas Dahlak Kebir, la mayor y la más poblada, conectada con Massawa por medio de transbordadores como otras de las islas. Otras islas en el archipiélago, próximas a Dahlak Kebir (754,9 km²), son Nahaleg (Nahleg) (35 km²), Dhuladhiya, Dissei, Dohul, Erwa, Harat, Hermil, Isra-Tu, Nora (Norah) (105 km²) y Shumma. Las islas destacan por sus pesquerías de perlas, conocidas desde la época romana, así como por su fauna diversa y aves marinas, que atraen a algunos turistas. La población habla dahlik, una lengua semítica. Historia George Wynn Brereton Huntingford ha identificado este archipiélago con un grupo de islas, cerca de Adulis, llamadas Alalaiou en el Periplo por la Mar Eritrea (un periplo griego de entre el siglo I al III), que eran una fuente de caparazones de tortugas. De acuerdo con Edward Ullendorff, sus habitantes fueron los primeros de todo el África oriental en convertirse al islam, como evidencian algunas lápidas escritas en cúfico. Surgió así en el siglo VII un estado musulmán independiente en el archipiélago, que fue luego sometido por Yemen, posteriormente por los emperadores etíopes, luego por los reinos menores de Abisinia y desde el año 1559 por los otomanos, que colocaron las islas bajo el gobierno del pachá de Suakin. Desde finales del siglo XIX las islas formaron parte de la colonia italiana de Eritrea, que fue establecida en 1890. Dahlak Kebir Dahlak Kebir es la mayor de las islas del archipiélago, como su nombre árabe indica; anteriormente era llamada Dahlak Deset. Su población es de unas 2500 personas, concentradas en su mayoría en el poblado homónimo, situado en la costa occidental. Existen antiguas cisternas y necrópolis en la isla, que datan de al menos el año 912; también se localizan ruinas preislámicas en Adel, fósiles y manglares. Las actividades más destacadas de la población son la pesca, la recolección de pepinos de mar y el turismo natural.
Archipel des Dahlak

L'archipel des Dahlak est un archipel de l'Érythrée situé en mer Rouge et composé de plus de cent îles, îlots et récifs dont deux îles principales. Géographie L'archipel des Dahlak est situé dans le Nord-Est de l'Afrique, au large des côtes érythréennes et de la ville côtière de Massaoua, dans le Sud de la mer Rouge. Il est composé de 124 îles, îlots et récifs coralliens dont deux îles principales. Soumises à un climat désertique, les îles sont dépourvues de végétation dense qui est principalement représentée par quelques mangroves. Seules quatre des îles sont habitées en permanence, Dahlak Kebir étant la plus grande et la plus peuplée. Les autres îles habitées de l'archipel sont Dhuladhiya, Dissei, Dohul, Erwa, Harat, Harmil, Isra-Tu, Nahaleg, Norah et Shumma, mais pas forcément en permanence. Histoire Au VIIIe siècle, un État indépendant musulman se met en place dans l'archipel. Il est ensuite successivement rattaché au Califat omeyyade, puis au royaume chrétien d'Éthiopie au IXe siècle et au sultanat de Zabid au Yémen entre le Xe siècle et le XIe siècle. La population est alors très cosmopolite, composée d'individus originaires aussi bien de l'Empire byzantin que du Proche-Orient, du Moyen-Orient ou de Perse, ce qui est attesté par l'étude de 260 stèles d'une nécropole retrouvée dans l'archipel. L'historien Al Tabari évoque la présence d'un pénitencier dans les iles Dahlak. Des théologiens Qadarites y auraient été déportés sous le califat omeyade Hisham au VIIIe siècle. À la fin du XIe siècle, il devient à nouveau indépendant, puis en 1559 l'Empire ottoman place les îles sous l'autorité d'un pacha installé dans l'actuel Soudan. En 1890, l'Italie intègre les îles dans la colonie d'Érythrée, fédérée à l'Éthiopie en 1952. C'est de l'archipel des Dahlak que le mouvement indépendantiste érythréen contre l'Éthiopie a commencé sa lutte en 1962.[réf. nécessaire] Elles demeurent une partie de l'Érythrée à son indépendance en 1993. L'activité économique principale de l'archipel des Dahlak depuis l'Antiquité est la culture des perles. À l'époque médiévale, l'archipel est une plaque tournante du commerce d'esclave. Les îles ont également servi de prison au cours de la colonisation italienne et de base navale, américaine avant 1974 et soviétique durant le rapprochement entre l'URSS et l'Éthiopie de 1974 à 1991. Démographie Sur les 124 îles composant l'archipel, seules quatre sont habitées en permanence. Le village de Dahlak Kebir est le plus peuplé des villages dont les habitants parlent le dahlik. Religion Les habitants des Dahlak seraient les premiers habitants d'Afrique à avoir été convertis à l'islam. Avant l'arrivée de l'Islam, les habitants étaient Chrétiens, ou Animistes. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Dahlak Archipelago » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Article connexe Îles Farasan Liens externes Portail de l’Érythrée Portail des îles Portail de l’océan Indien
Otočje Dahlak

Arhipelag Dahlak (Geez: ዳህላክ) je otočna skupina u Crvenom moru u blizini Massawe u Eritreji. Sastoji se od dva velika i 124 malih otoka. Izron bisera poznat je bio još u rimsko doba, a biseri se traže i danas. Samo četiri otoka stalno su naseljena, od kojih je Dahlak Kebir najveći i najnaseljeniji. Ostali otoci su: Dhuladhiya, Dissei, Dohul, Erwa, Harat, Harmil, Isra-Tu, Nahaleg, Nakura, Norah i Shumma. Otoci su dom raznolikoga morskoga svijeta i morskih ptica te privlače sve veći broj turista. Jezik dahalik govori se na tri otoka (Dahlak Kebir, Nora i Dehil) otočja Dahlak. Do otoka se može doći brodom iz Massawe. Povijest Prema Edwardu Ullendorffu, otočani su bili među prvima u istočnoj Africi, koji su prešli na islam, a o tome svjedoče brojni spomenici. U 7. stoljeću neovisna muslimanska država nastala je na ovom arhipelagu, a nakon toga arhipelag je pripadao Jemenu, Kraljevini Medri Bahri, Osmanskom Carstvu, Talijanskoj Eritreji i Etiopiji do osamostaljenja Eritreje. Etiopija je bila u savezu sa Sovjetskim Savezom tijekom hladnog rata, pa je na otočju bila sovjetska mornarička baza. Izvori Vanjske poveznice
Dahlak-archipel

De Dahlak-archipel is een eilandengroep in de Rode Zee voor de kust van Eritrea. De archipel omvat twee grote en zowat 200 kleine eilanden, waarvan een viertal bewoond zijn. In totaal wonen er 2.500 mensen, ruim de helft op het grootste eiland Dahlak Kebir. De eilanders spreken een eigen taal, het Dahlak, die verwant is aan het Tigré. De eilanden zijn omgeven door koraalriffen en zijn een paradijs voor duikers. Geschiedenis De eilandbewoners waren de eerste bewoners van Afrika die islamitisch werden. Al in de 7e eeuw was er een islamitische staat, die eerst onder Jemenitische en in 1559 onder Ottomaanse heerschappij kwam. Aan het einde van de 19e eeuw kwamen de eilanden, samen met Eritrea en Ethiopië, onder Italiaanse koloniale controle. Later, onder Ethiopisch bestuur, was er een marinebasis van de Sovjet-Unie. In 1993 werd Eritrea, met inbegrip van de eilanden, onafhankelijk van Ethiopië.
Arquipélago de Dalaque

O Arquipélago de Dalaque ou ilhas Dalaque (Dahlak) são um arquipélago situado no mar Vermelho, frente ao porto eritreu de Maçuá. É formado por duas ilhas maiores e outras 124 pequenos ilhéus. Só quatro das ilhas se encontram habitadas, entre elas Dalaque Quebir, a maior e mais povoada, ligada a Maçuá por meio de balsas. A principal actividade económica do arquipélago Dalaque desde os tempos mais antigos é a cultura de pérolas. As ilhas são conhecidas pelas pérolas desde a época da Antiga Roma, bem como pela diversidade da fauna marinha e aves, que atraem os turistas de hoje. A população fala a língua dalique, uma língua semítica. Outras ilhas no arquipélago, próximas de Dalaque Quebir, são Naalegue (35 km²), Duladia, Dissei, Doul, Eruá, Harate, Hermil, Isra-Tu, Nora (105 km²) e Xuma. História No século VII um estado muçulmano independente surgiu no arquipélago, mas foi sucessivamente conquistado pelo Iémene, pela Abissínia, pelo Império Otomano que em 1559 colocou as ilhas sob a autoridade do paxá do actual Sudão, pela Itália em 1890 vindo a integrar a colónia da Eritreia, pela Etiópia em 1941 e, finalmente, integrado no estado da Eritreia, que chegou à independência em 1993. Foi do arquipélago de Dalaque que se originou o levantamento armado da Eritreia contra a Etiópia, alastrando ao resto do país, visando a independência. As ilhas também serviram como prisão durante a fase de colónia italiana da Eritreia, e como base naval soviética durante a aproximação entre a União Soviética e a Etiópia durante a Guerra Fria. Dalaque Quebir Dalaque Quebir é a maior das ilhas do arquipélago, como o seu nome árabe indica; anteriormente era chamada Dahlak Deset. A sua população é de cerca de 2500 pessoas, concentradas maioritariamente na povoação homónima, situada na costa ocidental. Há antigas cisternas e necrópoles na ilha, que datam de pelo menos do ano 912; também se localizam na ilha ruínas pré-islâmicas em Adel, fósseis e manguezais. As actividades mais destacadas além das pérolas são a pesca, a recolha de de pepinos-do-mar e o turismo de natureza. Referências Bibliografia Grande enciclopédia portuguesa e brasileira Vol. XXXI. Lisboa: Editorial Enciclopédia. 1950s
Arhipelagul Dahlak

Dahlak este un arhipelag situat în Marea Roșie, în dreptul orașului Massawa, Eritreea. Cuprinde un număr de 126 de insule, dintre care 2 mai mari. Populație Doar 4 insule sunt locuite permanent, dintre acestea cea mai populată este Dahlak Kebir. Alte insule locuite ale arhipelagului sunt: Dhuladhiya, Dissei, Dohul, Erwa, Harat, Hermil, Isra-Tu, Nahaleg, Norah și Shumma(unele au un caracter nepermanent al locuirii). Localnicii vorbesc limba Dahlik. Activitatea economică Pescuitul de perle este o activitate cunoscută încă din epoca romană și încă are o productivitate ridicată. Datorită bogăției faunei marine și păsărilor, începe să se dezvolte activitatea turistică. Acces Insulele sunt accesibile numai cu feribotul din portul Massawa.
Dahlak-arkipelagen

Dahlak-arkipelagen är en eritreansk ögrupp i Röda havet, utanför Eritreas kust, nära Massawa. Den största ön är Dahlak Kebr, med 750 km². Öarna har sedan tidig medeltid varit en viktig mötesplats för handelsmän och sjöfarare. Öarna är berömda för sitt pärlfiske. Källor ”Dahlak-arkipelet”. Store norske leksikon. http://snl.no/Dahlak-arkipelet. Läst 22 oktober 2010. Dahlak i Nordisk familjebok (första upplagan, 1880)
Дахлак (архіпелаг)

Дахла́к (араб. أرخبيل دهلك) — архіпелаг в Червоному морі, належить Еритреї, адміністративно належать до регіону Семіен-Кей-Бахрі, при цьому утворює окремий район Дахлак. Географія Архіпелаг розташований біля берегів Еритреї, відмежований протоками Массава Південний та Массава Північний завширшки від 12 км. Складається з понад 130 островів, розкиданих по значній території. Майже всі острови облямовані кораловими рифами, що утрудню проходження проток кораблями. З усіх островів заселеними постійно є лише 4, а тимчасові поселення шукачів перлин присутні ще на 7. 2,5-3 тисячі осіб архіпелагу розмовляють мовою дахлік. Список островів Абу-Раба Адбара-Кебір Адбара-Сегір Акраб Алі Амбер Асбаб Асгар Ауалі-Хутуб Ауалі-Шеура Аукан Балаа Бар-Аді Більха Буль-Хіссар Вуста Габбі-Ху Гад-Ентугудуф Гад-Єром Гад-Нора Гад-Ху Гаріб Гидір-ас-Але Далькус Дан-Нафарік Дарет Дарет-Кубарі Даррака-ель-Бахр Дар-Салум Дахлак Дахрат-Дульке Дахрат-Сегала Дергоман-Сегір Дергоман-Кебір Дером Дехель Дуладія Дулакаль Дулалам Ду-Лахам Дуланкібат Дуль-Баут Дульбія Дуль-Куруш Дулькуфф Дульфідоль Дульякас Дунішуб Дур-Гаам Дур-Гелла Дур-Ігріг Дур-Оттун Дуррум-Губла Елеаф Ентаасна Ентаентор Ентайдель Ентеара Ентедебір Ентерая Ентуведуль Ентугудуф Ентуфаш Ерва Ермалькау Ерфан Еукус Єром Заубер Ісра-Ту Каракас Кундабілу Малак Мартабан Махаріб Махун Машилага Медекері Моджейді Мусері Мустаміла Нахалег Нокра Нора Нора-Адасі Рака Рідж'юма Ромія Саїн Саліма Сарад Сегала Сейль Сейль-Адасі Сейль-Амбер Сейль-Арабі Сейль-Бадіра, біля острова Умм-Алі Сейль-Бадіра, біля острова Харат Сейль-Вуста Сейль-Нора Сейль-Саббаар Сейль-Сікан Сейль-Умм-Алі Сейль-Харміль Сенак Таманно Танам Тор Укале Умм-Алі Умм-Алькарат Умм-ен-Наїм Умм-ес-Сейль Умм-Шора Фандіра-Вуста Хаватіб Хаватіб-Кебір Хамед Харат Харміль Хатітау Ховейт Шейх-ель-Абу Шумма Історія Острови були відомі ще древнім грекам, вони згадуються у Періплі Еритрейського моря як Алалайоу. На думку Е.Уллендорфа мешканці архіпелагу одні з перших у Східній Африці прийняли іслам, про що свідчать знайдені на островах могили з куфічними написами. В VII столітті на архіпелазі утворилась незалежна мусульманська держава, яка пізніше була захоплена по черзі Єменом, негусами Ефіопії, малими князівствами Абісинії і біля 1559 року — турками-османами, які віддали острови у володіння паші з Суакіна. В кінці XIX століття архіпелаг відійшов до складу італійської колонії Еритреї, що утворилась в 1890 році. Тоді на острові Нокра знаходилась італійська в'язниця. В період холодної війни Ефіопія стала на бік СРСР, з кінця 1970-их років тут розміщувався пункт матеріально-технічного забезпечення ВМФ СРСР. Військовий гарнізон здійснював воєнні дії в регіоні саме з цієї бази. З 1990 року Ефіопія втратила контроль над островами, якими оволоділи еритрейські сепаратисти, а з 1993 року офіційно увійшли до складу нової держави Еритреї. Примітки Джерела Острови архіпелагу Дахлак [Архівовано 1 серпня 2012 у Wayback Machine.] (англ.) Vincenzo Meleca I relitti delle Dahlak [Архівовано 3 вересня 2013 у Wayback Machine.] (італ.)
Flughafen Massaua

Der Internationale Flughafen Massaua (IATA-Code: MSW, ICAO-Code: HHMS) ist ein internationaler Flughafen in Massaua (Eritrea), der wichtigsten eritreischen Hafenstadt und Hauptstadt der Region Semienawi Kayih Bahri. Die Anlage geht auf die italienische Kolonialzeit zurück. 1941 zerstörten britische Soldaten den Flughafen im Rahmen des Ostafrikafeldzugs fast vollständig, anschließend verkam das Areal fast 20 Jahre lang ungenutzt. In den 1970er Jahren wurde der Flughafen dann an einer naheliegenden Stelle neu errichtet und als internationaler Flughafen konzipiert. Kommerzielle Flüge an diesem Flughafen begannen im Herbst des Jahres 2010, als die Fluggesellschaft Nasair Flüge nach Dschidda, Dubai, Doha, Chartum und Nairobi angebot. Seit 2014 ist der Flugbetrieb jedoch wieder eingestellt. Derzeit wird Massaua von keinen Airlines bedient und lediglich von der Eritreischen Luftwaffe gelegentlich militärisch genutzt. Der Flughafen verfügt über eine einzige betonierte Start- und Landebahn. Er war Ziel von Flügen örtlicher Würdenträgern und ausländischer Staatsoberhäupter, darunter des Präsidenten des Jemen. Einzelnachweise