NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Centre Cultural d'Espanya a Bata

El Centre Cultural d'Espanya a Bata, juntament amb el Centre Cultural d'Espanya a Malabo, és hereu del Centre Cultural Hispano-Equatorià, sorgit arran de l'acord de Cooperació Cultural entre Guinea Equatorial i Espanya. Aquest acord estableix el compromís de fomentar i facilitar la creació de centres culturals en territori de l'altra part, amb l'objectiu d'«enfortir les relacions humanes, espirituals i culturals entre ambdós pobles». Entre les seves funcions, es preveu l'organització de conferències, cicles de difusió cultural, activitats artístiques i literàries, així com la gestió de biblioteques, discoteques, col·leccions audiovisuals, projeccions de cinema, representacions teatrals, audicions musicals, exhibicions folklòriques i competicions esportives. A més, la cooperació inclou la realització de seminaris, programes de formació professional i altres activitats similars. Abans de la creació del Centre Cultural, l'acció cultural espanyola a Bata es desenvolupava a través d'una petita antena del Centre Cultural Hispano-Equatorià, que funcionava com a delegació en coordinació amb el Consolat General d'Espanya. Anteriorment, aquesta tasca havia recaigut en l'aula cultural impulsada pel Centre associat de la UNED a Bata i la seva xarxa de centres de suport a la regió continental. Inicialment, es va projectar la construcció del centre a Asonga, a la finca de la cooperació espanyola a primera línia de platja. No obstant això, finalment es va edificar al solar de les Missioneres de la Immaculada Concepció, a tocar de l'antiga subgovernació de Bata, davant del passeig marítim. L'arquitecte Pablo Mosquera Arancibia en va ser el responsable del projecte i la direcció de l'obra. El centre va ser inaugurat el 9 de juliol del 2001 com a dependència del Consolat General d'Espanya a Bata i, amb el temps, s'ha consolidat com un espai de referència a la regió continental de Guinea Equatorial, amb una projecció nacional a través de la seva col·laboració amb el centre de Malabo. El 2015, la Secretaria General Iberoamericana (SEGIB) i el Ministeri d'Afers Exteriors i de Cooperació d'Espanya van signar un acord per tal d'obrir aquestes infraestructures als Estats membres de la Comunitat Iberoamericana de Nacions, amb l'objectiu de facilitar-hi activitats de cooperació i promoció cultural. El centre compta amb una Biblioteca de l'Administració General de l'Estat i, gràcies a la iniciativa de Mariano Ekomo, J. Fernando Siale i Gustau Nerín, també alberga l'única llibreria del país. L'any 2019, coincidint amb el 40è aniversari dels programes de cooperació hispano-equatorians, les biblioteques de l'AECID a Madrid, Malabo i Bata van impulsar el portal Fons Digital de Guinea Equatorial, especialitzat en publicacions sobre el país. El centre ha estat dirigit per Enrique León Chacón (de juliol de 2001 a agost de 2003) i María Ángeles Díaz Ojeda (de 2008 a gener de 2011), així com per Myriam Martínez Elcoro en dos períodes. Posteriorment, Andrés Pérez Sánchez-Morate en va assumir la gestió, i a principis de 2020 la direcció va passar a mans de Nadia Valentín Pardo. Referències
Hotel Panafrica

El Hotel Panafrica es un hotel situado en la ciudad costera de Bata, en el país africano de Guinea Ecuatorial. El hotel ha sido citado como uno de los mejores del país, con vistas a la playa, en la Calle Onu en la Playa de los Cocoteros.​ Un poco más al sur del hotel se encuentra el Estadio La Libertad, el estadio de Bata. Se dice que El hotel tiene la particularidad de criar sus propios pollos.​ Véase también Economía de Guinea Ecuatorial Río Muni Referencias
Prisión Playa Negra

Prisión Playa Negra (en.: Black Beach) ist ein Gefängnis auf der Insel Bioko in der Hauptstadt Malabo in Äquatorialguinea. Es gilt als eines der berüchtigtsten Gefängnisse in Afrika. Geschichte Das Gefängnis wurde in den 1940ern erbaut während der Zeit der spanischen Kolonialherrschaft in Spanisch-Guinea. Anfangs wurden gewöhnliche Straftäter dort inhaftiert, aber nach der Unabhängigwerdung 1968 und der Bildung der Diktatur von Francisco Macías Nguema wurden viele politische Gegner eingekerkert und im Gefängnis getötet, unter anderem Bonifacio Ondó Edu und Edmundo Bossio. Das Gefängnis liegt direkt neben dem Präsidentschaftsviertel. Haftbedingungen Die Behandlung der Insassen gilt als besonders rücksichtslos und brutal. Medizinische Behandlung wird gewöhnlich verweigert und die Essensrationen sollen besonders klein sein. Die Mindestgrundsätze der Vereinten Nationen für die Behandlung der Gefangenen der Vereinten Nationen werden grundsätzlich missachtet. Folter, Schläge und Vergewaltigungen sind ebenfalls üblich, ebenso wie summarische Gerichtsverfahren, Hinrichtungen und Zwangsarbeit. Personen Präsident Teodoro Obiang Nguema Mbasogo ist selbst ehemaliger Governor des Black Beach Prison. Sein Onkel und Vorgänger, Francisco Macías Nguema, wurde dort nach seinem Sturz 1979 inhaftiert und durch ein Erschießungskommando hingerichtet. Bekannte Verantwortliche sind Bonifacio Nguema Esono Nchama (Vizepräsident) und Carmelo Bico (Polizeichef), sowie Salvador Ondó Elá, ein älterer Sergeant, der 1979 zusammen mit Macías vor Gericht gestellt wurde. Insassen Nach dem Putschversuch 2004 gegen Präsident Teodoro Obiang Nguema Mbasogo bestand eine Gruppe ausländischer Haftinsassen, unter anderem Nick du Toit und Simon Mann Am 2. und 3. November 2009 wurden sie aus humanitären Gründen durch eine Amnestie des Präsidenten entlassen. Weitere einheimische Insassen waren: Ramón Esono Ebalé der 6 Monate in Black Beach verbrachte, bis er im März 2018 entlassen wurde, nachdem ein Polizist zugegeben hatte, dass er ihn auf Geheiß seines Vorgesetzten fälschlich angeklagt hatte. Francisco Macias Miguel Eyegue † Rafael Upiñalo (Movimiento) † Bonifacio Ondó Edu † Edmundo Bossio † Martín Puye (Movimiento para la Auto-determinación de la Isla de Bioko, Movement for the Self-Determination of Bioko Island, MAIB) † Saturnino Nkogo † Cristino Seriche Bioko Salvador Elá Nseng Agustín Nze Nfumu Gaspar Gomán Eloy Eló Weja Chicampo Fabián Nsue (Unión Popular de Guinea Ecuatorial, UP) Felipe Ondo Obiang (Fuerza Demócrata Republicana, FDR) Plácido Micó (Convergencia para la Democracia Social, Social Democratic Convergence for Social Democracy, CPDS) Cipriano Nguema Mba Einzelnachweise Weblinks Guillermo Nguema Ela, Donato Ondó Ondó and other detainees in Black Beach prison. Amnesty International. Archivlink Inside Black Beach prison, the 'hell hole' awaiting Dog of War Simon Mann. London Evening Standard. standard.co.uk 2. Juni 2007 The living hell of Equatorial Guinea’s missing prisoners and their families. amnesty.org 23. Juni 2021.
Black Beach

Black Beach (Spanish: Playa Negra) is a prison located on the island of Bioko, in the former capital city of Malabo in Equatorial Guinea. It is considered one of Africa's most notorious prisons. The prison has a reputation of systemic brutality and negligence towards the prisoners. Medical care is often denied to prisoners and food rations are scarce, despite the United Nations' Standard Minimum Rules for the Treatment of Prisoners requiring minimal medical treatment for all prisoners. Torture, beatings, and rape are commonplace in the prison, as well as forced labor. Visitation of inmates is subject to a fee. The President of Equatorial Guinea, Teodoro Obiang Nguema Mbasogo, is a former Governor of Black Beach Prison. History The prison was built in the 1940s during the time of the Spanish colonial rule. At first, common criminals were imprisoned here, but after the independence of the country in 1968 and the establishment of the dictatorship of Francisco Macías Nguema, many political opponents were imprisoned and killed in the prison, including Bonifacio Ondó Edu and Edmundo Bossio. Initially, the methods of execution and torture in the prison consisted of firing squad, garrote, machetes, electrocution, and hanging but they got progressively more brutal over time. Notable prisoners Black Beach has held a number of foreign prisoners, mainly mercenaries sentenced for participating in a 2004 coup d'état attempt against the President of Equatorial Guinea, Teodoro Obiang Nguema Mbasogo. These included Nick du Toit and alleged ringleader, Simon Mann, until their presidential pardon on 2 and 3 November 2009 respectively, on humanitarian grounds. Ramón Esono Ebalé spent 6 months in Black Beach until he was released in March 2018 after a police officer admitted to falsely accusing him based on orders from his superiors. Several people have been jailed there in the over 40 years of dictatorship. Among those imprisoned and tortured are many political leaders such as Rafael Upiñalo (Movimiento), Fabián Nsue (UP), Felipe Ondo Obiang (FDR), Martín Puye of Movement for the Self-Determination of Bioko Island (MAIB) or Plácido Micó of the Social Democratic Convergence for Social Democracy (CPDS). Teodoro Obiang Nguema Mbasogo's uncle and predecessor, Francisco Macías Nguema, was imprisoned here after he was overthrown in a 1979 coup d'état, and was subsequently executed by firing squad. Human rights activist Joaquín Elo Ayeto has been detained at Black Beach on multiple occasions since 2016. † Francisco Macías † Miguel Eyegue † Rafael Upiñalo † Bonifacio Ondó Edú † Edmundo Bossio † Martín Puye † Saturnino Nkogo Cristino Seriche Bioko Salvador Elá Nseng Agustín Nze Nfumu Gaspar Gomán Eloy Eló Weja Chicampo Fabián Nsue Felipe Ondo Obiang Plácido Micó Nick du Toit Simon Mann Ramón Esono Ebalé Cipriano Nguema Mba Joaquín Elo Ayeto Francisco Ballovera Estrada References External links Guillermo Nguema Ela, Donato Ondó Ondó and other detainees in Black Beach prison Amnesty International "Inside Black Beach prison, the 'hell hole' awaiting Dog of War Simon Mann". London Evening Standard. 2 June 2007.
Black Beach

Black Beach est une prison située à Malabo, en Guinée équatoriale. Elle a acquis une réputation de négligences et de violences systématiques envers les prisonniers. Les traitements médicaux sont généralement refusés et les rations de nourritures y sont apparemment faibles. Le président de la Guinée équatoriale Teodoro Obiang Nguema Mbasogo est l’ancien directeur de la prison. Il y fait exécuter son oncle et prédécesseur, Francisco Macías Nguema en 1979, à la suite du coup d'État de 1979. Notes et références Articles connexes Simon Mann Bonifacio Ondo Edu Severo Moto Nsá Portail de la Guinée équatoriale Portail de la prison
Kraftwerk Sendje

Das Kraftwerk Sendje ist ein Wasserkraftwerk in der Provinz Litoral, Äquatorialguinea, das zur Zeit am Wele errichtet wird. Die Hauptstadt Bata liegt ungefähr 40 km nordöstlich des Kraftwerks. Stausee Beim normalen Stauziel von 88 m erstreckt sich der Stausee über eine Fläche von rund 21,57 km² und fasst 60 Mio. m³ Wasser. Kraftwerk Mit dem Bau des Kraftwerks wurde im Februar 2012 begonnen. Es wird nach Fertigstellung über eine installierte Leistung von 200 MW verfügen. Die 4 Francis-Turbinen des Kraftwerks werden jede maximal 50 MW leisten. Die durchschnittliche Jahreserzeugung wird bei 1,402 Mrd. kWh. In der Schaltanlage wird die Generatorspannung mittels Leistungstransformatoren auf 220 kV hochgespannt. Die Fallhöhe beträgt 67,5 m. Siehe auch Liste von Kraftwerken in Äquatorialguinea Einzelnachweise
Sendje Hydroelectric Power Station

Sendje Hydroelectric Power Station is a 200 megawatts (270,000 hp) hydroelectric power station under construction in Equatorial Guinea. The power station is under development by the Government of Equatorial Guinea, with funds borrowed from the Development Bank of Central African States (BDEAC). The engineering, procurement and construction (EPC) contractor for this project is Duglas Alliance, a Ukrainian multinational engineering and construction company. Location The power station is located at the village of Sendje (Senye), across the Weller River, approximately 40 kilometres (25 mi) southeast of the city of Bata, on the country's mainland. Overview The power station is designed with maximum generation capacity of 200 megawatts, derived from four Alstom turbines, each rated at 50 megawatts. When fully operational, the power station's energy will be distributed to the main urban centers on the mainland, including Bata, Mbini, Kogo, Añisok, Mongomo and Ebebiyin. This power station together with the 120 megawatts Djibloho Hydroelectric Power Station, form the "backbone" of the country's hydroelectric energy capacity. Construction costs and funding The construction budget is reported to be €467 million (US$531 million). The cost was met by the government of Equatorial Guinea, with partial funding in form of a loan of €122 million (US$137 million), provided by BDEAC. Construction began in 2012 and was expected to conclude in 2020. Benefits When fully operational, this power station will increase national generational capacity to 590 megawatts. It will add 1,042 GWh to the national electric output, in form of "clean renewable energy", increasing access to grid-power, reducing the cost of electricity in the country and promoting national economic growth. See also List of power stations in Equatorial Guinea References External links Route Marker Showing Bata And Senye With Map
Centrale hydroélectrique Sendje

La centrale hydroélectrique Sendje est une centrale hydroélectrique en construction dans la partie continentale de la Guinée équatoriale, en aval de la centrale hydroélectrique Djibloho sur la rivière Wele (originaire du Gabon et traversant le territoire de la Guinée équatoriale, elle se jette dans le golfe de Guinée). Après coup, la capacité installée de la centrale hydroélectrique (200 MW) sera la plus grande de toutes les capacités de production du pays, et le barrage en béton (63 m) sera le plus élevé des barrages en Guinée équatoriale. La construction de la centrale hydroélectrique Sendje est réalisée par Duglas Alliance Ltd. commandé par le gouvernement de la Guinée équatoriale. Chantier et structure des bâtiments Le chantier de construction est situé à 30 km au sud de la capitale de la région continentale de la ville Bata et à 20 km à l’est de la ville Mbini située à l’embouchure de la rivière Wele. La disposition du complexe hydroélectrique est dérivée. Dans le cadre de ce projet, la rivière sera barrée par un barragepoids en béton 63 mètres de haut. En outre, lors de la création d’un front de pression pour l’eau dans le réservoir, quatre barrages en terre auxiliaires d’une hauteur maximale de 20 mètres seront construits. Le circuit énergétique est représenté par le canal d’entrée vers la prise d’eau, la prise d’eau, les conduits métalliques sous pression d’un diamètre interne de 5 m, le bâtiment de la centrale hydroélectrique et le canal de restitution. Des turbines radiales axiales (Francis) – 4 pièces – seront installées dans le bâtiment de la centrale hydroélectrique. L’apport d’électricité dans le système sera réalisée au moyen d’un GIS à 220 kV. Principales caractéristiques du projet Capacité installée : 200 MW, divisé en quatre unités hydrauliques d’une capacité de 50 MW chacune. Voltage de sortie : 220 kV. Production moyenne annuelle : 1,402 GWh. Pression estimée : 67,5 m. Réservoir : Surface miroir du réservoir : 21,57 km2. Niveau de rétention normal du réservoir : 88 m. Volume utile du réservoir : 60,2 millions de m3. La connexion avec le réseau électrique est assurée par des lignes de transport d’électricité conçues pour une tension de 230 kV. Principales étapes du projet La construction de la centrale hydroélectrique a débuté en 2012. Le lancement officiel de la construction par le président de la République de Guinée équatoriale, avec la participation de membres du gouvernement, du parlement et de délégations publiques a eu lieu en février 2012. À l’automne 2015, la rivière Wele a été barrée. À compter de mars 2018, le lancement de la centrale hydroélectrique Sendje est prévu dans un délai de 31 mois. En août 2021, la Banque de développement des États de l'Afrique centrale (BDEAC) accorde une subvention de 137 millions $ pour permettre la poursuite des travaux de construction de la centrale, dont l'achèvement était prévu fin 2021. Notes et références Portail de la Guinée équatoriale Portail de l’énergie Portail de l’eau
ГЭС Сендже

ГЭС Сендже — гидроэлектростанция, возводимая в материковом регионе Экваториальной Гвинеи ниже ГЭС Джибло на реке Веле (берет начало в Габоне и, пересекая территорию Экваториальной Гвинеи, впадает в Гвинейский залив). По завершении строительства установленная мощность ГЭС (200 МВт) будет самой большой среди всех генерирующих мощностей страны, а бетонная плотина (63,0 м) — самой высокой среди плотин в Экваториальной Гвинее. Строительство ГЭС Сендже осуществляет компания Duglas Alliance Ltd по заказу правительства Экваториальной Гвинеи. Месторасположение и состав сооружений Строительная площадка расположена в 30 км к югу от столицы континентального региона города Бата и в 20 км к востоку от расположенного в устье реки Веле городка Мбини. Компоновка гидроузла — деривационная. В рамках проекта реку перекроют бетонной гравитационной плотиной высотой 63,0 метра, кроме того, при создании напорного фронта для набора воды в водохранилище, построят четыре вспомогательные земляные дамбы высотой до 20 метров. Энергетический тракт представлен подводящим каналом к водоприемнику, водоприемником, напорными металлическими водоводами с внутренним диаметром 5,0 м, зданием ГЭС и отводящим каналом. В здании ГЭС устанавливаются радиально-осевые турбины (Френсиса) — 4шт. Выдача электроэнергии в систему осуществляется через КРУЭ[неизвестный термин] 220 кВ. Основные характеристики проекта Установленная мощность — 200 МВт, 4 гидроагрегата единичной мощностью 50 МВт. Напряжение выдачи мощности — 220 кВ. Средняя выработка за год — 1 402 млн кВтч. Расчетный напор — 67,5 м. Водохранилище: Площадь зеркала водохранилища — 21,57 км2. Нормальный подпорный уровень водохранилища — 88,0 м. Полезный объем водохранилища — 60,2 млн м3. Связь с энергосистемой осуществляется через ЛЭП, рассчитанную на напряжение 230 кВ. Основные этапы реализации проекта Реализация проекта по строительству ГЭС началась в 2012 году. Официальное открытие строительства президентом РЭГ с участием членов правительства, парламента и общественных делегаций состоялось в феврале 2012 года. Осенью 2015 года осуществили перекрытие реки Веле. По состоянию на март 2018 года запуск гидроэлектростанции Сендже планируется по истечении 31 месяца. Примечания
ГЕС Сендже

ГЕС Сендже – гідроелектростанція, що споруджується у материковому регіоні Екваторіальної Гвінеї нижче від ГЕС Джібло на річці Веле (бере початок в Габоні та перетнувши територію Екваторіальної Гвінеї впадає у Гвінейську затоку). Після закінчення будівництва усталена потужність ГЕС буде найбільшою серед усіх генеруючих потужностей країни, а бетонна гребля – найвищою серед гребель в Екваторіальній Гвінеї. Місцезнаходження та склад споруд Будівельний майданчик розташований за 30 км на південь від столиці континентального регіону міста Бата та за 20 км на схід від розташованого в гирлі річки Велє містечка Мбіні. В рамках проекту річку перекриють бетонною гравітаційною греблею заввишки 63,0 метра, крім того, при створенні напірного фронту для набору води у водосховищі, побудують чотири допоміжні земляні дамби висотою до 20 метрів. Компонування гідровузла – пригреблево-дериваційне (напір для ГЕС утворюється поєднанням напорів, створених греблею та по довжині деривації). Енергетичний тракт представлений підвідним каналом до водоприймача, водоприймачем, напірними металевими водоводами з внутрішнім діаметром 5,0 м, будівлею ГЕС і відвідним каналом. У будівлі ГЕС встановлять 4 радіально-осьові турбіни (Френсіса). Видача електроенергії в систему буде здійснюватись через КРПЕ 220 кВ. Основні характеристики проекту Встановлена ​​потужність - 200 МВт, 4 гідроагрегати потужністю 50 МВт кожен. Напруга видачі потужності - 220 кВ. Середнє річне виробництво - 1 402 млн. КВтг. Розрахунковий напір - 67,5 м. Водосховище: Площа водного дзеркала - 21,57 км2. Нормальний підпірний рівень водосховища - 88,0 м. Корисний об'єм водосховища - 60,2 млн. м3. Основні етапи реалізації проекту Офіційне відкриття будівництва президентом Республіки Екваторіальна Гвінея за участю членів уряду, парламенту і громадських делегацій відбулося в лютому 2012-го року. Проект будівництва розроблений під егідою генерального проектувальника - українського підприємства "Укрводпроект" (2012 р., Київ). Будівництво здійснює компанія Duglas Alliance LTD. на замовлення уряду Екваторіальної Гвінеї. Восени 2015 року здійснили перекриття річки Велє. Станом на березень 2018 року запуск гідроелектростанції Сендже планувався за 31 місяць. Примітки
ТЕС Малабо (Turbogas)

ТЕС Малабо (Turbogas) — теплова електростанція в Екваторіальній Гвінеї, розташована на острові Біоко на околиці столиці країни Малабо. Станом на середину 2010-х найпотужніша електростанція країни (та буде такою щонайменше до завершення будівництва ГЕС Sendje). У 1990-х роках на шельфі Екваторіальної Гвінеї почалась розробка гігантського газоконденсатного родовища Альба. Видобутий з нього газ після вилучення конденсату та пропан-бутанової фракції спершу просто спалювався, проте для його утилізації поступово реалізовували ряд проектів. Одним з них стала ТЕС Малабо, введена в експлуатацію у 2000 році з двома газовими турбінами потужністю по 5,2 МВт. За чотири роки станцію підсилили, довівши її загальну потужність до 28,2 МВт. Значно більшим виявилось розширення, завершене у 2012 році. Тоді на площадці станції ввели три газові турбіни, все так же встановлені на роботу у відкритому циклі, з одиничною потужністю 42 МВт. Це дозволило завершити електрифікацію Малабо та надало можливості для живлення перспективних промислових об'єктів. Примітки
Palacio de Justicia de Bata

El Palacio de Justicia de Bata​ es un edificio localizado en la ciudad de Bata, capital de la provincia Litoral en la región continental (también llamada Río Muni) del país africano de Guinea Ecuatorial.​ Fue inaugurado en 2011, entre otros tribunales alberga los referidos al ámbito militar.​ Su construcción fue encargada por el gobierno de Guinea Ecuatorial a varias empresas extranjeras entre ellas "Disano Illuminazione" y "Horizon Construcción".​ Véase también Palacio de Justicia de Malabo Palacio presidencial de Malabo Referencias Enlaces externos Galería de imágenes del palacio Archivado el 22 de octubre de 2013 en Wayback Machine.
Aeroport d'Annobón

Aeroport Internacional d'Annobón (codi IATA: NBN, codi OACI: FGAB) és el nom que rep un aeroport en el nord de l'illa d'Annobón (Regió insular) prop de la localitat de San Antonio de Palé en el sud del país africà de Guinea Equatorial. Va començar com una pista modesta i curta, motiu pel qual es dificultava el transport per via aèria, en 2008 es va produir un accident amb diversos morts, la qual cosa impulso l'ampliació i modernització de l'aeroport en obres que van concloure l'any de 2012 amb un cost de 100 milions d'euros i a càrrec de les empreses Somagec i General Work. Aerolínies i destinacions Vegeu també Llista d'aeroports de Guinea Equatorial Referències
Flughafen Annobón

Der Flughafen Annobón (spanisch Aeropuerto Internacional de Annobón, IATA-Code: NBN, ICAO-Code: FGAB) ist ein ziviler Flughafen in San Antonio de Palé auf der äquatorialguineischen Insel Annobón. Der Flughafen befindet sich im Norden der Insel, unmittelbar westlich von San Antonio de Palé. Er wurde am 15. Oktober 2013 im Beisein von Teodoro Obiang Nguema Mbasogo, dem Präsidenten von Äquatorialguinea, eröffnet. Hafen und Flughafen sind Teil eines Entwicklungsprojekts zur Förderung der Infrastruktur auf den Inseln und dem Festland Äquatorialguineas. Vor der Eröffnung des Flughafens besaß die Insel lediglich eine sehr kurze Landebahn und war dadurch verkehrstechnisch abgeschieden. Zwischenfälle Am 16. April 2008 stürzte eine Antonow An-32 der Luftstreitkräfte Äquatorialguineas (Luftfahrzeugkennzeichen 3C-5GE) nahe dem Flughafen Annobón ins Meer, nachdem sie bei starkem Wind und Regen von der Landebahn gerutscht war. Alle 13 Insassen, Besatzungsmitglieder und Passagiere, wurden getötet. Einzelnachweise