Pitt Rivers Museum

Pitt Rivers Museum är ett museum i Oxford, England. Museet visar Oxfords universitets antropologiska samlingar och delar av dess arkeologiska samlingar. Det är inrymt i en tillbyggnad uppförd 1886 i direkt anslutning till Oxford University Museum of Natural History, och kan enbart nås genom det naturhistoriska museets ingång. Museet grundades 1884 av Augustus Pitt-Rivers, som donerade sin privata samling till University of Oxford med villkoret att en fast lektor i antropologi skulle utses. Edward Burnett Tylor blev därmed Storbritanniens första föreläsare i antropologi efter att ha utnämnts till docent i antropologi 1885. Museets personal är fortfarande involverad i undervisning i arkeologi och antropologi vid universitetet. Museets första intendent var Henry Balfour. En andra bestämmelse i gåvobrevet var att en byggnad skulle tillhandahållas för att hysa samlingen och inte användas för något annat ändamål. Universitetet anlitade därför Thomas Manly Deane som tillsammans med Benjamin Woodward hade ritat och byggt den ursprungliga byggnaden för Oxford University Museum of Natural History tre decennier tidigare, för att skapa en angränsande byggnad bakom naturhistoriska museet för att hysa samlingen. Bygget påbörjades 1885 och slutfördes 1886. Den ursprungliga donationen bestod av cirka 22 000 föremål; detta har nu vuxit till mer än 600 000 föremål, inklusive stora fotografiska samlingar, nästan alla har förvärvats genom donationer av koloniala tjänstemän, resenärer, forskare och missionärer. Den viktorianska delen av samlingarna är fortfarande organiserade enligt den princip som Pitt Rivers föredrog, nämligen att föremålen grupperats typografiskt med avseende på användningsområde snarare än ursprungskultur, för att visa utveckling över tid. Bland de största föremålen i museets ägo är en totempåle, ursprungligen rest av Haidafolket på Graham Island i British Columbia. Samlingarna Huvudutställningslokalen i museibyggnaden är ett stort, rektangulärt, kolonnadförsett rum med två mellanvåningar och ett massivt, välvt tak, och är fullt av glasmontrar och utställningar. Museets ingång finns på baksidan av Oxford University Museum of Natural History. Museets samling är typologiskt ordnad, efter hur föremålen användes, snarare än efter ålder eller ursprung. Utställningen av många exempel på en särskild typ av verktyg eller artefakt, med historiska och regionala variationer, är en ovanlig och distinkt egenskap hos detta museum. Denna typologiska layout baseras på Pitt-Rivers teorier. Han avsåg att hans samling skulle visa utvecklingen i design och utveckling i mänsklig kultur från det enkla till det komplexa. Även om detta evolutionära synsätt på materiell kultur inte längre är lämpligt i det moderna utställningsparadigmet för arkeologiska och antropologiska objekt, har museet i stort behållit den ursprungliga typologiska organisationen tack vare Pitt Rivers Deed of Gift, som föreskrev att eventuella ändringar i utställningarna "inte får påverka den allmänna princip som ursprungligen togs fram av Augustus Henry Lane Fox Pitt Rivers". Eftersom museet har en omfattande samling föremål byts de som visas ut regelbundet. Museet var stängt från 17 mars 2020 till 22 september 2020 på grund av COVID-19-pandemin. Under denna stängning fattades beslut att ta bort utställningar av förminskade huvuden samt andra mänskliga kvarlevor. Museets chef utfärdade ett uttalande: "Att ställa ut Tsantsas (förminskade huvuden) förstärkte rasistiskt och stereotypiskt tänkande som går emot museets kärnvärden." De förminskade huvudena hade varit utställda sedan 1940-talet. Haida-totempålen Det största föremålet som visas i museet är Haida-totempålen, som har en höjd på 11,36 meter. Den stod ursprungligen framför Star House i byn Old Massett (Haida-namn Uttewas), på Grahamön i British Columbia i Kanada. Star House tillhörde hövding Anetlas (ca 1816–1893); man tror att huset byggdes 1882. Totempålen köptes av Edward Burnett Tylor och transporterades till Pitt Rivers Museum 1901. Fotogalleri Utbyggnad Trots att Pitt Rivers var så full att den "sprack i sömmarna" blev aldrig några planer på en ny museibyggnad på 1960-talet verklighet. År 1964 ville universitetet utöka naturvetenskapsområdet till Pitts Rivers-området och flytta museet till en större tomt på Banbury Road. Ett runt museum föreslogs, som skulle täcka en plats större än Sheldonian Theatre, Clarendon Building och Bodleian Library tillsammans. Konceptet stöddes starkt av museets intendent Bernard Fagg och, efter samlad lobbyverksamhet från Fagg, universitetets stående kommitté för museer och gallerier. I februari 1966 godkände universitetet det nya museet och lovade att hålla Banbury Road-området fritt i tre år medan finansieringen ordnades. Flera arkitekter övervägdes för projektet, inklusive Leslie Martin (som redan arbetade med planer för en ny zoologibyggnad), Powell & Moya och Pier Luigi Nervi. Nervi valdes ut och bygglovsansökningar lämnades in och godkändes av Oxford City Council med röstsiffrorna 32-29. Det nya museet behövde 4,5 miljoner pund för att täcka byggkostnader och 2,25 miljoner pund som donation. I maj 1968 drabbades Fagg av en stroke som gjorde att han låg på sjukhus fram till läsårets slut och kraftigt begränsade hans engagemang i insamlingsarbetet. År 1970 hade kampanjen tappat fart, insamlingskommittén upplöstes och i september meddelade universitetet att projektet skulle läggas på is. År 2004 fick museet £3 700 000 från Higher Education Funding Council for England (HEFCE) för att bygga ett annex intill museet. Byggnadsarbetet slutfördes 2007, vilket förde museets akademiska personal tillbaka till platsen och erbjöd ett laboratorium för konservering av proverna. En andra utvecklingsfas inleddes den 7 juli 2008 och krävde att museet och gallerierna stängdes. Museet öppnade igen den 1 maj 2009. I detta verk demonterades 1960-talets utställningsgalleri, vilket återställde den ursprungliga vyn ända fram till museets totempåle. Originalmontrarna återfördes till sin ursprungliga plats längst fram i museet. Utrymmet ovanför som lämnades av dessa fall ger extra utrymme för ett Clore Duffield Education Centre. En ny entréplattform byggdes för att tillåta besökare att komma in på samma nivå som Oxford University Museum of Natural History och förbättrar tillgängligheten för rullstolsanvändare och föräldrar med barnvagn. Entréplattformen erbjuder omplacerade butiker och receptionsområden. Ett miljökontrollsystem installerades också. Multaka-nätverket År 2019 anslöt sig museet till sex liknande museer i Tyskland, Italien, Grekland och Schweiz och skapade det internationella Multaka Network. Detta interkulturella museumsprojekt organiserar guidade gratisturer för flyktingar och migranter av särskilt utbildade arabisktalande Multaka-guider. De besökscentrerade diskussionerna med migranter på deras språk fokuserar på det historiska ursprunget och historien kring förvärv av kulturföremål, inklusive besökarnas egen förståelse av sitt lands kulturarv. Utmärkelser Tillsammans med Oxford University Museum of Natural History vann Pitt Rivers Museum The Guardians pris för Family Friendly Museum 2005. År 2019 var Pitt Rivers Museum finalist i Art Fund Museum of the Year Award. Kolonialt arv Under de senaste åren har Pitt Rivers Museum kallats sektorsdominerande i sitt arbete med avkolonialisering. I september 2020 meddelade museet att man gjort ett antal avgörande förändringar i sina utställningar, inklusive borttagning av mänskliga kvarlevor från utställningen och installation av ett nytt Introductory Case som en intervention i de permanenta gallerier som behandlar museets koloniala arv. Förändringarna väckte världsomspännande uppmärksamhet eftersom de innebar att museets samling av förminskade huvuden, som hade varit utställda sedan 1940-talet, togs bort, med motiveringen att "utställningarna förstärkte rasistiskt och stereotypiskt tänkande som går emot museets värderingar idag". Museet har också sagt att man skulle ändra etiketterna för att inkludera berättelser "genom konstnärers och ursprungsledares röster". Som en del av denna process träffar Pitt Rivers Museum ursprungssamhällen för att åtgärda fel och luckor i den information som lagras samt för att diskutera återföring. En av dessa är initiativet Living Cultures, ett samarbete mellan museet, en massajisk kampanjgrupp kallad Oltoilo Le Maa och samhällsutvecklingsorganisationen InsightShare. Dessutom återlämnade museet, tillsammans med Museum of Natural History, kvarlevorna av 17 aboriginska australier till den australiska regeringen år 2022. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Pitt Rivers Museum, 1 juli 2026. Noter Vidare läsning Baumgarten, Lothar. Unsettled Objects. Edition of Guggenheim Magazine published in conjunction with the exhibition AMERICA Invention. New York: Solomon R. Guggenheim Museum, 1993. (Contains photographic documentation of the Pitt Rivers' collection and essays on ethnographic collecting) Chapman, William Ryan. "Arranging Ethnology: A. H. L. F. Pitt Rivers and the Typological Tradition." In Objects and Others: Essays on Museums and Material Culture. Edited by George W. Stocking Jr. Madison: University of Wisconsin Press, 1985. Cranstone, B.A.L. and Steven Seidenberg. The General's Gift: A Celebration of the Pitt Rivers Museum Centenary, 1884–1984. Oxford: JASO, 1984. O’Hanlon, Michael.(2014). The Pitt Rivers Museum: A World Within. London, Scala Publishers, 2014. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Pitt Rivers Museum. Officiell webbplats Rethinking Pitt Rivers