NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Селлафілд

Селлафілд (англ. Sellafield) — атомний комплекс, розташований на узбережжі Ірландського моря поблизу від міста Сіскейл (англ. Seascale) (графство Камбрія, Велика Британія). У різні роки на комплексі виробляли збройовий плутоній (від 1950 року), виготовляли паливо для АЕС, переробляли відпрацьоване ядерне паливо, працювала АЕС (від 1956 до 1983 року). Комплекс перейменовували на Віндскейл (англ. Windscale), але 1981 року назву повернуто. Атомна електростанція комплексу отримала назву Колдер Голл (англ. Calder Hall і стала першою (в 1956) АЕС, побудованою в капіталістичній країні (першу промислову АЕС у світі побудовано 1954 року в Обнінську, СРСР). Історія Атомний комплекс Селлафілд почав будуватися 1947 року. У 1950 і 1951 році запущено перших два графіто-газових ядерних реактори по 100 МВт з повітряним охолодженням для виробництва плутонію. 1953 року почалося будівництво атомної електростанції Колдер Голл (Calder Hall). В реакторах електростанції як теплоносій використовували вуглекислий газ. Станцію підключено до електромережі 28 липня 1956 року, а 17 жовтня 1956 року її офіційно відкрила королева Єлизавета ІІ. АЕС Колдер Голл також використовувалася для виробництва збройового плутонію. Інформація про енергоблоки Інциденти Аварія 1957 року У жовтні 1957 року на реакторі з виробництва плутонію сталася пожежа, яка призвела до радіоактивного викиду, оцінюваного в 750 ТБк (20 000 Кі). Оскільки про киштимську аварію не було широко відомо за межами СРСР, аварія в Селлафілді вважалася найсерйознішою в історії світової ядерної енергетики до аварії на Три-Майл-Айленді. За міжнародною шкалою ядерних подій, яка класифікує події за сімома рівнями, де нуль означає, що подія підлягає реєстрації, але не матиме наслідків, а до сьомого рівня належать аварії в Чорнобилі і Фукусімі, подія на хімкомбінаті Маяк стоїть на шостому рівні, а у Віндскейлі — на п'ятому. Інцидент 2005 року 18 квітня 2005 виявлено факт витоку радіоактивних речовин. Витік почалася ще в серпні 2004 року, але персонал не реагував на покази датчиків. Інцидент отримав третій рівень за шкалою INES і став найзначнішою радіаційною подією у Великій Британії за 13 років. Закриття комплексу Від 1995 року комплекс Колдер Голл виконував виключно мирні функції, що пов'язано із зупинкою виробництва збройового плутонію у Великій Британії. Останній реактор заглушено 2003 року. Комплекс складався з 62 будівель, які 2005 року заплановано до зносу. 30 вересня 2007 року розпочато роботу з демонтажу АЕС — розпочато підрив охолоджувальних труб. Знесення охолоджувальних труб є частиною найбільшого в Європі проєкту з ліквідації споруд, які містять амфіболовий азбест (поширений у Європі матеріал, який сприяє виникненню ракових пухлин). Рішення про знесення АЕС прийнято 2005 року, дебати з приводу умов безпеки тривали більше двох років. Див. також Атомна електростанція Аварія у Віндскейлі Примітки
Hanover Chapel, Brighton

Hanover Chapel, Brighton, was originally a Congregational chapel built in Brighton, East Sussex, in 1825. It was built on land located beside Church Street and North Road for the Rev. James Edwards, a local Presbyterian minister. However, Edwards left for Bognor Regis, where he opened another chapel, also known as Hanover Chapel, in deference to the House of Hanover, the royal house at that time. References
Angling Spring Wood

Angling Spring Wood is in Great Missenden, Buckinghamshire, England with an area of 16.37 hectares (40.5 acres). It is owned by Chiltern District Council. The woodland is located close to Gipsy House, the former residence of Roald Dahl. The author regularly walked in the woods, gaining inspiration to write Danny, the Champion of the World and Fantastic Mr Fox. References
Longridge Golf Club

Longridge Golf Club, in Longridge, England, was founded around 1915, making it one of the oldest golf clubs in the county of Lancashire. Situated on Longridge Fell's Forty Acre Lane, the elevation of the clubhouse is 744 feet (227 m), which is about 400 feet below that of the fell's peak. It is a par 70, 5,904-yard course. Course The course became eighteen holes, from its original nine, in 1971. Four of these holes (1, 2, 17 and 18) are located on the southern side of Forty Acre Lane and run north–south or south–north; the other fourteen, on the northern side of the road, follow the ridge of the fell, allowing for largely 180-degree views of not only the immediate West Lancashire area (most prominently the Vale of Chipping) but also into the Yorkshire Dales to the northeast. History Preston Cycling Club, who were looking for a new home, merged with the already established golf club on 17 March 1917. It was known as Preston Cycling Club and Longridge Golf Club until the 1960s, and the golf club's logo still references this connection. Gallery References External links Official website Score card and hole layout - SkyGolf Longridge Golf Club – Visit Lancashire
Rotherham Town Hall

Rotherham Town Hall is a municipal building in The Crofts, off Moorgate Street in Rotherham, South Yorkshire, England. History The first town hall in Rotherham, which acted as a public meeting place, a venue for the quarters sessions and also the home of the town's grammar school, was financed by the local feoffees and opened in the Market Place in 1743. This was replaced by a second town hall, which also acted as a local courthouse: it was again financed by the feoffees and opened on a site "near the old college" in 1826. A third town hall, which once more acted as a courthouse and incorporated assembly rooms, opened in Howard Street in 1853 and was then remodelled to a design by a Mr Lovell in 1897. After deciding that the third town hall was no longer adequate for their needs, civic leaders at Rotherham Metropolitan Borough Council decided to acquire a fourth building: the building they selected was located in the Crofts which had originally formed part of the town's old cattle market in the 19th century. The building, which had been designed in the neoclassical style and built in white Portland stone, had opened as the West Riding County Courthouse in 1929. The design for the courthouse involved a symmetrical main frontage with fifteen bays facing onto Moorgate Street; the central section of seven bays, which slightly projected forward and was taller than the rest of the building, featured five round headed windows on the ground floor flanked by two doorways each flanked by Doric order columns supporting pediments (one doorway for the nisi prius court and one for the Crown Court); there were three round headed windows on the first floor: the building had also incorporated a police station. The old courthouse was acquired by the council for the use as their meeting place in May 1985. Following a protracted procurement process, the magistrates' new facilities at the Statutes, off Main Street, eventually became available and they were able to vacate the building in May 1994. A cannon, manufactured by Samuel Walker & Company in Masbrough and recovered from use on a naval vessel, was installed outside the building in 1995. In the mid-1990s, civic leaders initiated a programme of works to convert the old courthouse into a town hall. Internally, the principal rooms created by these works were the council chamber, the mayor's suite and the committee rooms. A further programme of works to update and refurbish the facilities was carried out during 2010. A plaque to commemorate the nomination of Mary Maclagen as the town's first woman councillor was unveiled in the town hall in December 2018. See also Listed buildings in Rotherham (Boston Castle Ward) Notes References
Scale Lane Bridge

Die Scale Lane Bridge in Hull City, Kingston upon Hull, gilt als die einzige Drehbrücke, die während der Fahrt Fußgänger trägt. Sie überspannt mit einer Gesamtlänge von 53 m den Fluss Hull, der an der englischen Ostküste in den Humber mündet. Geschichte Die Planungen für die Scale Lane Footbridge aus schwarzem Stahl begannen 2005, wobei die Firma McDowell+Benedetti die Ausschreibung als Architekturbüro gewann. Alan Baxter Ltd. wurde als Ingenieur für das Projekt engagiert. Die Brücke wurde am 28. Juni 2013 offiziell eröffnet. Sie überspannt den Hafen zwischen der Altstadt von Hull und einem Industriegebiet der Stadt und sollte das Stadtzentrum mit einer geplanten Wohnsiedlung verbinden. Sie überquert den alten Hafen, der mit dem Fluss Humber verbunden ist. Die Brücke verfügt über ein Restaurant und andere Sitzgelegenheiten für Brückenbesucher und kostete 7 Millionen Pfund. Sie ist die erste in der Welt, die es den Menschen erlaubt, auf der Brücke zu bleiben, während sie sich öffnet und schließt. Weblinks Einzelnachweise
Turnham Green

Turnham Green è un sobborgo londinese che si trova a Chiswick, nell'area occidentale della città. Quest'area residenziale, tipica di tutta la zona Ovest della capitale inglese, dal punto di vista amministrativo è un quartiere del borgo di Hounslow. Il nome è anche usato per descrivere il parco principale dell'area. Il 13 novembre 1642, durante la guerra civile inglese, Turnham Green fu teatro di una battaglia quando le forze del re Carlo I si videro bloccare l'avanzata verso Londra dalle forze parlamentari sotto il comando del III conte di Essex. Il 10 settembre 1827 il povero e malridotto Ugo Foscolo morì in questo sobborgo. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Turnham Green
City Hall, Sunderland

City Hall is a municipal building in Sunderland, Tyne and Wear, England. It is located on the Vaux Site, adjacent to Keel Square, and was opened in November 2021. It is the headquarters of Sunderland City Council. History The new building was commissioned to replace the old Sunderland Civic Centre which had been the home of the council since 1970. The council estimated that it would cost £5 million to refurbish the old civic centre and therefore decided to procure a new structure instead. Construction of the new glass and steel structure started in November 2019. It was designed by FaulknerBrowns and built by Bowmer + Kirkland at a cost of £42 million. The development was financed by Legal & General as part of a larger programme of investment in the city totalling £100 million. The design includes two office blocks, one of five storeys and the other of six storeys, connected by a glass atrium, facing onto St Mary's Way. The total area covered by the building is 190,000 square feet (18,000 m2). The contractual arrangements envisaged some areas being made available to accommodate the housing provider, Gentoo, and the Department for Work and Pensions as well as Sunderland City Council. Progress was delayed by two months because of the COVID-19 pandemic but recommenced in May 2020. However, the topping out of the building was completed by civic leaders in August 2020, and it opened to the public on 29 November 2021. References
Atlantic Hotel, Newquay

The Atlantic Hotel is in Newquay, Cornwall, United Kingdom. It was first opened in July 1892 and occupies a prominent position on the shore, with views of the Atlantic Ocean & the North Cornish coast. The hotel has 57 bedrooms. History The Atlantic Hotel was designed by the Cornish architect Silvanus Trevail. In 1890, Trevail formed the Cornish Hotels Company. His aim was to build several large first class hotels in key locations, such as Falmouth, Newquay, St Ives and Kynance, to accommodate the large number of tourists and visitors traveling to Cornwall by the improved Great Western Railway passenger service. In June 1891 the Cornish Hotels Company proposed to the Newquay Board that a new hotel was needed for the town. In October 1891, Trevail attended the Cornwall licensing committee on behalf of the company to obtain a provisional licence which was granted for the Atlantic Hotel. His plans were approved and the builders, Lang and Son, undertook construction work on the hotel. The Hotel opened to guests in July 1892, as a property occupying 10 acres of land. The opening was a success but there were problems. An outbreak of scarlet fever threatened to scare off visitors coming to Newquay and furthermore a local water shortage caused issues with the Atlantic Hotel's state of the art sanitary facilities. The Newquay board described the hotel as being in a remarkable position, having been built on the summit of a bold headland jutting out into Newquay Bay, with the Atlantic Ocean surrounding three of its four sides. It had views along the coast and could be seen for miles before visitors reached the town. In the Second World War it was among a number of hotels in Newquay that were requisitioned by the military for use as a convalescent hospital. The Hotel has been considerably modified during the 20th century and has lost a lot of its original architectural qualities (mainly to the exterior), however much of the interior still contains original features such as the grand staircase and the marble columns. In March 2026, The Atlantic Hotel was sold to The Cornwall Hotel Collection following a period in which the property had been placed on the market after long-term family ownership. The sale was reported as securing the future of the historic hotel. The new owners announced plans for a phased programme of refurbishment and restoration. The Beatles During filming for the Magical Mystery Tour, The Beatles arrived in Newquay on Tuesday, 12 September 1967 and stayed at the Atlantic Hotel, which caused a sensation around the town as The Beatles were the most famous band in the world at the time, following the success of their Sergeant Pepper album. The scene they filmed at the hotel was of a bikini-clad girl, who was chased around the hotel's swimming pool. The Beatles had only intended to stay at the hotel for just one night but eventually decided to use the hotel as a base for three nights. The band stayed in four luxury holiday flats adjoining the hotel and needed a police cordon to have their meals in the hotel dining room. References
Northstowe Secondary College

Northstowe Secondary College is a co-educational secondary school and sixth form located in Northstowe in the English county of Cambridgeshire. The school was established in 2019 as part of the 'Northstowe Education Campus' which is being developed by Cambridgeshire County Council, South Cambridgeshire District Council and Homes England. The campus will also ultimately include a primary school, a special school and a sixth form centre. Northstowe Secondary College is an academy sponsored by Cambridge Meridian Academies Trust. The school offers GCSEs and BTECs as programmes of study for pupils, and is also expected to ultimately offer a sixth form provision. Houses References External links Official website
Селхърст Парк

Селхърст Парк е английски футболен стадион намиращ се в Лондон. На този терен отборът на Кристъл Палас играе своите домакински мачове. Стадионът е с капацитет 26 309 души, което го нарежда като 31-вият по размери стадион в Англия. Домакинските си мачое на този стадион са играли също отборите на ФК Чарлтън Атлетик от 1985 до 1991 и ФК Уимбълдън от 1991 до 2003.
Selhurst Park

Selhurst Park je fotbalový stadion, který se nachází v londýnském South Norwoodu. Stadion je domovem ligového klubu Crystal Palace FC. Současná maximální kapacita stadionu činí 26 255 diváků. Stadion je rozdělen na čtyři tribuny, a to Holmesdale Road Stand (8 147 diváků), Arthur Wait Stand (9 754), Main Stand (6 163 diváků), a Whitehorse Lane Stand (víc než 2 245 diváků). V roce 1922 byl pozemek dnešního stadionu odkoupen od společnosti Brighton Railway Company za 2 570 liber. Do té doby na něm stála bývalá cihelna. Stadion byl designován slavným skotským architektem Archibaldem Leitchem, který tehdy po celém Spojeném království navrhl spoustu známých fotbalových stadionů. Cena výstavby se nakonec vyšplhala na 30 000 liber. Slavnostní otevření se konalo 30. srpna 1924 utkáním domácích Crystal Palace proti hostujícímu Sheffieldu Wednesday, který domácí před návštěvou 25 000 diváků prohrály poměrem 0:1. V roce 1948 se zde konalo pár fotbalových zápasů na Letních olympijských hrách. Charlton Athletic se na stadion dočasně přesunul v roce 1985 z důvodu nevyhovujícího zázemí a špatné finanční situace, která pak omezovala jeho opravu. V roce 1990 byly po celém stadionu kompletně nainstalovány sedačky kvůli Taylorově zprávě o tragédii v Hillsborough. O rok později (1991) se Charlton znovu stěhoval a to tentokráte na Boleyn Ground, domácí stadion West Hamu United. Ve stejném roce je pak nahradil další londýnský klub Wimbledon FC, který musel nuceně uzavřít svůj stadion Plough Lane. Působil zde až do roku 2003, kdy se přestěhoval na National Hockey Stadium v Milton Keynes. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Selhurst Park na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Selhurst Park na Wikimedia Commons Informace o stadionu Archivováno 28. 11. 2014 na Wayback Machine. na oficiálních stránkách Crystal Palace FC (anglicky)
Selhurst Park

Selhurst Park er et fodboldstadion i London i England, der er hjemmebane for Premier League-klubben Crystal Palace F.C. Stadionet har plads til 25.486 tilskuere, og blev indviet 30. august 1924 i en kamp mod Sheffield Wednesday. Eksterne henvisninger Stadioninfo Arkiveret 1. juli 2008 hos Wayback Machine
Selhurst Park

El Selhurst Park es un estadio de fútbol, ubicado en el Municipio de Croydon, en Londres, Inglaterra. Es la actual sede de los partidos locales del club Crystal Palace. Historia El terreno donde ahora se ubica el estadio, fue comprado en 1922, por la Compañía de Ferrocarriles de Brighton por 2570 libras. El estadio (diseñado por el arquitecto escocés Archibald Leitch) fue construido por la firma de Humphreys de Kensington (utilizada regularmente por Leitch) por alrededor de 30 000 libras, y fue inaugurado oficialmente por el alcalde de Londres el 30 de agosto de 1924. En ese entonces, sólo había una tribuna en el estadio (la actual Tribuna Principal), pero esta quedó inacabada debido a la acción industrial. El Crystal Palace y el Sheffield Wednesday jugaron el primer partido, en el cual asistieron 25 000 fanes, el partido terminó siendo ganado por el Sheffield 1 por 0. Dos años más tarde, en 1926, la selección de Inglaterra jugó un partido internacional contra Gales en el estadio. Inglaterra jugó otros partidos amateur también allí, al igual que otros deportes, como boxeo y cricket, al igual que conciertos de música (durante los años 1980). Además de esto, fue la sede de dos partidos de fútbol en los Juegos Olímpicos de 1948.​ Asistencias La asistencia más grande al estadio se dio en 1979, cuando casi 51 000 personas asistieron al partido entre el Crystal Palace y el Burnley, el cual, el Crystal Palace ganó 2 por 0 para ser campeón de la Football League Second Division. Este récord superó al pasado impuesto en 1961, en el partido del Crystal Palace contra el Millwall, en la Fourth Division (actual Football League Two) Referencias Enlaces externos Sitio oficial del Crystal Palace FC
Selhurst Park

Selhurst Park est un stade de football localisé dans la banlieue sud-est de Londres, dans le district de Croydon. C'est l'enceinte du club de Crystal Palace Football Club. Histoire Ce stade de 26 309 places fut inauguré le 30 août 1924. Le record d'affluence est de 51 482 spectateurs le 11 mai 1979 pour un match de championnat de D2 Crystal Palace Football Club-Burnley FC. Le terrain fut équipé d'un système d'éclairage pour les matchs en nocturne en septembre 1953. Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : Structurae Ressource relative au sport : StadiumDB Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de Londres
Selhurst Park

A Selhurst Park angol labdarúgóstadion, mely Londonban található. Az elsőosztályú Crystal Palace használja 1924 óta. 1985 és 1991 között a Charlton, míg 1991 és 2003 között a Wimbledon is használta. Az aréna maximális befogadóképessége 26 309 néző. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Selhurst Park című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források A stadion adatlapja a Premier League hivatalos oldalán Archiválva 2013. június 11-i dátummal a Wayback Machine-ben
Selhurst Park

Selhurst Park is een voetbalstadion in het zuiden van de Britse hoofdstad Londen, in de Londense voorstad South Norwood. In Selhurst Park worden de thuiswedstrijden gespeeld van Crystal Palace FC. Het stadion is gebouwd in 1924, de eerste wedstrijd was CPFC tegen Sheffield Wednesday FC. De huidige capaciteit bedraagt 26.309 zitplaatsen. Het recordaantal toeschouwers bedraagt 51.482. Dat was bij een wedstrijd in 1979, toen er nog staanplaatsen waren. Van 1985 tot 1991 was het stadion tevens de thuishaven van Charlton Athletic FC dat niet langer in het eigen stadion The Valley mocht spelen omdat dat geheel vervallen was en gevaarlijk werd geacht. Van 1991 tot 2003 was het stadion tevens de thuishaven van Wimbledon FC dat na promotie naar de First Division niet langer in het eigen Plough Lane kon spelen. Dat voldeed niet aan de nieuwe veiligheidsnormen en verbouwing werd te duur gevonden. Het stadion heeft achter de goal een dubbele ring, genaamd de Holmesdale stand, hier bevindt zich de fanatiekere supporterskern. Op 4 december 2017 maakt de clubleiding bekend dat het van plan is Selhurst Park te verbouwen, waardoor de capaciteit met achtduizend toeschouwers wordt vergroot. Met de investering is een bedrag gemoeid van een kleine 115 miljoen euro. Palace gaat de hoofdtribune vernieuwen. De nieuwe hoofdtribune krijgt vijf lagen en zorgt ervoor dat de stadioncapaciteit naar 34.000 toeschouwers gaat.
Selhurst Park

Selhurst Park – stadion piłkarski, położony w Londynie w Wielkiej Brytanii. Oddany został do użytku w 1924 roku. Od tego czasu swoje mecze na tym obiekcie rozgrywa zespół Crystal Palace F.C. Jego pojemność wynosi 26 309 miejsc. Rekordową frekwencję, wynoszącą 51 801 osób, odnotowano w 1979 podczas meczu ligowego pomiędzy Crystal Palace F.C. a Burnley F.C. Nazwy poszczególnych trybun: Main Stand Whitehorse Lane Stand Arthur Waite Stand Holmesdale Stand 30 maja 1982 na stadionie miało miejsce spotkanie z Jana Pawłem II podczas jego pielgrzymki do Wielkiej Brytanii (uczestnikami byli m.in. przedstawiciele polskiej emigracji powojennej). Przypisy Linki zewnętrzne Selhurst Park Football Ground Guide. (ang.)
Selhurst Park

Selhurst Park é um estádio de futebol situado no distrito em Croydon, Londres. Foi inaugurado em 1924 e é a casa do Crystal Palace, da Premier League. Sua capacidade é de 26.309. Foi usado nos Jogos Olímpicos de Verão de 1948. O estádio também foi utilizado na série Ted Lasso representando o fictício estádio Nelson Road, a casa do AFC Richmond, time treinado por Ted na série. Referências