NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Pădurea Sherwood

Padurea Sherwood este o pădure situată în Nottinghamshire, Anglia, renumită datorită asocierii istorice cu legenda lui Robin Hood. Împădurită continuu de la sfârșitul Epocii de Gheață, Sherwood este astăzi redusă la o suprafață de 424.75 de hectare, rămășițe ce înconjoară satul Edwinstowe, pe locul castelului Thoresby. Pădurea de acum este o rămășiță a unei mari păduri regale de vânătoare, numită "Comitatul pădurii" al Nottinghamshire, care propriu-zis s-a extins în mai multe ținuturi, mărginită în vest de-a lungul râului Erewash și de Pădurea Derbyshire, în est. Comisia de silvicultură administrează mare parte a pădurii și asigură plimbări și multe alte activități de tipul acesta. O parte din pădure a fost deschisă ca parc publicului în 1969, de Consiliul Ținutului Nottinghamshire, care administrează o mică parte de pădure în arendă de la moșia Thoresby. În 2002, o parte din Pădurea Sherwood a fost desemnată Rezervație Națională a Naturii de către English Nature. În 2007, Natural England a încorporat oficial Pădurea Budby South, cea mai mare porțiune de vegetație uscată de câmpie al Nottinghamshire, în Rezervația naturală, aproape dublându-i suprafața. Câteva porțiuni ale pădurii încă păstrează mulți stejari foarte bătrâni, în special în zona cunoscută ca "Dukeries", la sudul orașului Worksop, denumit așa, deoarece conținuse 5 reședințe ducale aproximativ una lângă alta. Râul Idle, afluent al lui Trent, a fost format în Pădurea Sherwood din confluența a câtorva râuri mici. Pădurea Sherwood atrage anual 500.000 de turiști din toată lumea. Numărul vizitatorilor a crescut semnificativ de la lansarea de către BBC a seriei de televiziune "Robin Hood" în 2006. Parcul găzduiește festivalul anual "Robin Hood" pentru o săptămână în fiecare vară. Acest eveniment recrează atât atmosfera medievală cât și personajele principale din legenda lui Robin Hood. Săptămâna de divertisment include turnirul, actorii ambulanți, îmbrăcați medieval, pe lângă o tabără medievală completă, cu bufoni, muzicieni, prinzători de șoareci, alchimiști și mâncători de foc. Pădurea Sherwood îi este casă marelui stejar, care, potrivit tradiției locale, era principala ascunzătoare a lui Robin Hood. Stejarul are între 800 și 1000 de ani. Începând cu epoca victoriană, ramurile masive au fost parțial susținute de un elaborat sistem de schelărie. În februarie 1998, o companie locală a luat mostre din stejar și a început să cultive clone ale faimosului stejar cu intenția de a trimite puieți în marile orașe ale lumii. Copacul a fost prezentat în 2005 pe BBC în cadrul programului "7 minuni naturale ale lumii", ca fiind una din minunile naturale ale regiunii centrale din Anglia.
Sherwoodskogen

Sherwoodskogen (engelska: Sherwood Forest), är en skog i Nottinghamshire i England och skådeplatsen för legenderna om Robin Hood. Området är 1 046 hektar stort. Delar av skogen är ett naturreservat som lockar 350 000 turister per år. Referenser Externa länkar Forestry Commission The News, History, and Archaeology of The Real Sherwood Forest Nottinghamshire County Council's Official Sherwood Forest Page Sherwood Forest Regeneration Plans Sherwood Forest Trust Official Website The Living Legend detaljer om planer om skogen. Official tourism website for Nottinghamshire and Sherwood Forest According to Ancient Custom: Research on the possible Origins and Purpose of Thynghowe Sherwood Forest
Шервудський ліс

Ше́рвудський ліс (англ. Sherwood Forest) — лісово-паркова зона, розташована поблизу села Едвінстоу в графстві Ноттінгемшир, Англія, що є залишком набагато більшого лісу, історично пов'язаного з легендами про Робін Гуда. Короткий опис У Шервудському лісі раніше ріс дуб-довгожитель, що також відомий як Дуб-майор (англ. Major Oak), який, за місцевим фольклором, вважався притулком Робін Гуда. Свою назву дерево отримало після того, як 1790 року майор Гейман Рук описав його у праці про найстаріші дуби Шервуда. Вік Дуба-майора оцінюється приблизно в 800–1000 років. Із часів вікторіанської епохи його масивні гілки частково підтримуються системою дерев’яних риштувань. У 1998 році місцева компанія здійснила кілька зрізів дерева та розпочала вирощування його клонів із метою подальшого висадження саджанців у великих містах світу. Обхват дерева сягав близько 11 метрів, а крона — приблизно 28 метрів у діаметрі; щороку воно приваблювало близько 350 тисяч відвідувачів. Станом на 2026 рік Дуб-майор фактично загинув, оскільки не випустив жодного листя протягом сезону, що було розцінено фахівцями як підтвердження його смерті. Попри це, дерево планують залишити стояти як природний об’єкт мертвої деревини, важливий для місцевої екосистеми. У Шервудському лісі також розташована одна з найбільших у Великій Британії груп так званих рекреаційних сіл, що належать компанії «Center Parcs». 2005 року в Шервудському лісі було виявлено три камені. Історики вважають, що в середньовіччі на цьому місці, позначеному трьома каменями, збиралися на раду вікінги. Раніше ці камені, можливо, позначали кордон між англосаксонськими королівствами Мерсією та Нортумбрією. Крім того, є підстави вважати, що там розташоване поховання бронзової доби. Шервудський ліс відвідують близько 500 000 туристів за рік. Щороку тут проводять фестивалі Робін Гуда, покликані відтворити середньовічну атмосферу цих місць. Існує кілька вебсайтів, на яких можна придбати насіння берези з Шервудського лісу. Примітки Література Bankes, Richard. Sherwood Forest in 1609: A Crown Survey (Thoroton Society record series) Conduit, Brian. Exploring Sherwood Forest Fletcher, John. Ornament of Sherwood Forest From Ducal Estate to Public Park Gray, Adrian. Sherwood Forest and the Dukeries (Phillimore) 2008 Sherwood Forest and the East Midlands Walks (Jarrold Pathfinder Guides) Innes-Smith, Robert. The Dukeries & Sherwood Forest Ottewell, David. Sherwood Forest in Old Photographs (Britain in Old Photographs) Посилання Forestry Commission [Архівовано 7 жовтня 2010 у Wayback Machine.] The News, History, and Archaeology of The Real Sherwood Forest Nottinghamshire County Council's Official Sherwood Forest Page [Архівовано 2 лютого 2011 у Wayback Machine.] Sherwood Forest Regeneration Plans [Архівовано 9 жовтня 2008 у Wayback Machine.] Sherwood Forest Trust Official Website [Архівовано 1 листопада 2020 у Wayback Machine.] The Living Legend
Bristol Manor Farm FC

Bristol Manor Farm FC (celým názvem: Bristol Manor Farm Football Club) je anglický fotbalový klub, který sídlí ve městě City of Bristol, jenž má zároveň statut samostatného ceremoniálního hrabství. Založen byl v roce 1960. Od sezóny 2018/19 hraje v Southern Football League Division One South (8. nejvyšší soutěž). Klubové barvy jsou červená a černá. Své domácí zápasy odehrává na stadionu The Creek s kapacitou 2 000 diváků. Úspěchy v domácích pohárech Zdroj: FA Cup 2. předkolo: 1982/83, 2010/11, 2013/14 FA Trophy 1. předkolo: 2017/18 FA Vase Čtvrtfinále: 2015/16 Umístění v jednotlivých sezonách Stručný přehled Zdroj: 1977–1983: Western Football League (Division One) 1983–2002: Western Football League (Premier Division) 2002–2004: Western Football League (Division One) 2004–2017: Western Football League (Premier Division) 2017–2018: Southern Football League (Division One West) 2018– : Southern Football League (Division One South) Jednotlivé ročníky Zdroj: Legenda: Z – zápasy, V – výhry, R – remízy, P – porážky, VG – vstřelené góly, OG – obdržené góly, +/- – rozdíl skóre, B – body, červené podbarvení – sestup, zelené podbarvení – postup, fialové podbarvení – reorganizace, změna skupiny či soutěže Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Bristol Manor Farm F.C. na anglické Wikipedii. Externí odkazy Oficiální stránky (anglicky) Profil klubu na Football Club History Database (anglicky)
Rush Green Stadium

Rush Green Stadium er et træningsanlæg og stadion i Rush Green, Romford, London. Det er hjemmebane for West Ham United F.C. Women, Chadwell Heath Academy og West Ham United F.C.s (U/18-hold). Stadionet er en del af West Ham United F.C.s træningsanlæg, West Ham United Training Ground, der i alt består af 3 baner, hvor Rush Green er blandt. De resterende to hedder Chadwell Heath og Little Heath. Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Soccerway Arkiveret 12. januar 2022 hos Wayback Machine
Middlewich Town F.C.

Middlewich Town Football Club is a football club based in the Cheshire town of Middlewich. They currently play in the Cheshire League Premier Division. History Middlewich has had a town football club since at least 1912, with Middlewich Athletic playing at Seddon Street since 1912. Middlewich Athletic were mid-Cheshire league champions five times between 1952 and 1975. In 1998 Middlewich Town was formed by combining Middlewich Athletic with the Middlewich Town Youth teams, so that the club now has junior squads ranging from under 8s to under 16s, a reserve team and a first XI. Since the name change Middlewich have been runners up in the mid-Cheshire league three times, and won the league once. Honours Mid-Cheshire League/Cheshire League Division One Champions 1961–62, 1964–65, 1971–72, 1972–73, 1974–75, 2003–04, 2005–06, 2006–07 Runners-up 1955–56, 1965–66, 1973–74, 1999–2000, 2002–03, 2004–05, 2007–08, 2008–09 Mid-Cheshire League Division Two Runners-up 1992–93 Records FA Amateur Cup Second Round 1973–74 FA Trophy First Qualifying Round 1976–77, 1977–78, 1978–79 FA Vase Fifth Round 1974–75, 1980–81 Former players 1. Players that have played/managed in the Football League or any foreign equivalent to this level (i.e. fully professional league). 2. Players with full international caps. 3. Players that hold a club record or have captained the club. Hughie Reed References External links Official website
Castell de Warkworth

El Castell de Warkworth és un castell situat al poblet de Warkworth al comtat de Northumberland, Anglaterra prop de la costa nord-est. És un edifici amb protecció de grau I. Història Els normands van construir el castell una mica després de la seva conquesta d'Anglaterra. La construcció va ser del tipus, motte i bailey (un terraplè amb muralles de fusta). Als segles XV i XVI el van reconstruir amb gres i van afegir una torre d'homenatge. L'any 1332, el rei va cedir el castell a la família Percy, Comtes de Northumberland. Els Percy van tenir el castell durant molts segles, però moltes vegades es van embullar en complots i rebel·lions contra la monarquia i al final van perdre tota la seva propietat. L'any 1403, durant una rebel·lió contra el rei, Enric IV, un exèrcit real va agafar el castell i va quedar en possessió de la corona fins que Enric V el va retornar a la família Percy. Una altra vegada la família va perdre el castell durant la Guerra de les Dues Roses i per una temporada va quedar als mans de la família Neville, un altre família de comtes de la regió. Va ser retornat a la família Percy una altra vegada l'any 1470. L'any 1558 els Percy es van ajuntar amb un alçament de comtes catòlics contra la reina, Isabel I. L'any 1572 van executar a Thomas Percy, Comte de Northumberland i servidors reials van saquejar el castell. Després d'aquest esdeveniment, el castell es va enfonsar i va rebre més danys durant la Guerra civil anglesa a les mans de les forces parlamentàries. El castell va quedar en ruïnes fins a mitjans del segle xix, quan Hugh Percy, Comte de Northumberland, va fer treballs de renovació. L'any 1922 Alan Percy, Comte de Northumberland, va donar el castell al govern britànic. L'any 1983 el govern va crear una corporació estatal anomenat English Heritage (herència anglesa) per guardar i mantenir els monuments importants d'Anglaterra. Ara el Castell de Warkworth és responsabilitat d'aquesta corporació. El castell consisteix en tres seccions: un pati exterior de forma quadrada, un pati interior de forma triangular i una torre d'homenatge situada sobre un terraplè dins del pati interior. El castell és obert a visitants. Referències Bibliografia Henry Summerson, Warkworth Castle, English Heritage, London, 1995. ISBN 1-85074-498-X Glen Lyndon Dodds, Historic Sites of Northumberland and Newcastle upon Tyne, Albion Press, 2002, ISBN 0-9525122-1-1 Enllaços externs Castells de Northumberland Fotografies i Informació a Strolling Guides English Heritage Handbook Fotos del castell
Warkworth Castle

Warkworth Castle et middelalderslot i byen af samme navn i county Northumberland ved floden Coquet mindre end 2 km fra Englands nordøstkyst. Det er usikkert, hvornår slottet blev grundlagt, men det bliver normalt tilskrevet pris Henrik af Skotland i midten af 1100-tallet. Den kan dog også være bygget af Henrik 2. af England, da han tog kontrol over Englands nordlige counties. Warkworth Castle bliver nævnt første gang i et dokument fra 1157–1164, da Henrik 2. gav slottet til Roger fitz Richard. Den eksisterende fæstning i træ blev betragtet som "svag" og blev efterladt uden forsvarere, da skotterner invaderede i 1173. Rogers søn Robert arvede borgen og forbedrede den. Robert var en af kong Johns favoritter, og han besøgte derfor stedet i 1213. Borgen var i familien, med i perioder var det blev varetaget af værger, når ejerne var for unge. Kong Edvard 1. ovrenattede der i 1292, og John de Clavering, der var efterkommer Roger fitz Richard, gjorde kronen til sin arving. Ved udbruddet af den skotske uafhængighedskrig investerede Edvard 2. i flere borge, heriblandt Warkworth Castle, hvor han betalte en større garnison i 1319. Den blev belejret to gange i 1327 af skotterne, dog uden succes. John de Clavering døde her i 1332 og hans kone i 1345, hvorefter Henry de Percy, 2. Baron Percy tog kontrol over Warkworth Castle, da han var lovet Claverings ejendom af Edvard 3.. Henry Percy, 1. jarl af Northumberland tilføgede et keep med udsigt over landsbyen i slutningen af 1300-tallet. Den fjerde jarl ombyggede bygninger på baileyen og begyndte opførelsen af en kirke på borgen, men arbejdet blev stoppet efter hans død. Algernon Percy, 10. jarl af Northumberland støttede rundhovederne under den engelske borgerkrig, og borgen blev beskadiget. Den sidste jarl døde i 1670. I midten af 1700-tallet kom Warkworth Castle på Hugh Smithsons hænder. Han giftede sig med en efterkommer af Percy-familien. Han tog navnet "Percy" og grundlaget dynastiet som hertug af Northumberland. I slutningen af 1800-tallet ombyggede hertugerne slottet, og Anthony Salvin blev bestilt til at restaurere keepet. Alan Percy, 8. hertug af Northumberland overddrog varetagelsen af slottet til Office of Works i 1922. Siden 1984 har English Heritage drevet stedet, der er fredet af 1. grad og Scheduled Ancient Monument. Eksterne henvisninger Bibliography of sources relating to Warkworth Castle Page at English Heritage
Castillo de Warkworth

El Castillo de Warkworth es un castillo situado en el pueblecito de Warkworth en el condado de Northumberland, Inglaterra cerca de la costa noreste. Es un edificio con protección de grado I. Historia Los normandos construyeron el castillo un poco después de su conquista de Inglaterra. La construcción fue del tipo, motte y bailey (un terraplén con murallas de madera). En los siglos XV y XVI lo reconstuyeron de piedra arenisca y añadieron una torre de homenaje. En 1332, el rey cedió el castillo a la familia Percy, Condes de Northumberland. Los Percy retenían el castillo durante muchos siglos, pero muchas veces se enredaron en complotes y rebeliones contra la monarquía y por consiguiente perdieron toda su propiedad. En 1403, durante una rebelión contra el rey, Enrique IV, un ejército real cogió el castillo y quedó en la posesión de la corona hasta que Enrique V lo devolvió a la familia Percy. Otra vez la familia perdió el castillo durante la guerra de las Dos Rosas y por una temporada quedó en los manos de la familia Neville, otro familia de condes de la región. Se lo devolvió a la familia Percy otra vez en 1470. En 1558 los Percy se juntaron con un alzamiento de condes católicos contra la reina, Isabel I. En 1572 ejecutaron al Thomas Percy, conde de Northumberland y servidores reales saquearon el castillo. Después de este acontecimiento, el castillo se desmoronó y recibió más daño durante la guerra civil inglesa a manos de las fuerzas parlamentarias. El castillo quedó una ruina hasta el medio del siglo diecimonoveno, cuando Hugh Percy, conde de Northumberland, hizo trabajo de renovación. En 1922 Alan Percy, conde de Northumberland, dio el castillo al gobierno británico. En 1983 el gobierno creó una corporación estatal llamado English Heritage (herencia inglesa) para guardar y mantener los monumentos importantes de Inglaterra. Ahora el Castillo de Warkworth es la responsabilidad de esta corporación. El castillo consiste de tres secciones: un patio exterior de forma cuadrada, un patio interior de forma triangular y una torre de homenaje situado sobre un terraplén dentro del patio interior. El castillo es abierto a visitantes. Véase también Ingelram de Lyons Bibliografía Henry Summerson, Warkworth Castle, English Heritage, London, 1995. ISBN 1-85074-498-X Glen Lyndon Dodds, Historic Sites of Northumberland and Newcastle upon Tyne, Albion Press, 2002, ISBN 0-9525122-1-1 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Warkworth. Castles in Northumberland Photographs and Information from Strolling Guides English Heritage Handbook Photos of the castle
Castello di Warkworth

Il castello di Warkworth è una fortificazione della Northumbria risalente all'VIII secolo situata sul punto più stretto di un'ampia ansa del fiume Coquet, vicino al paese di Warkworth. Esso si trova quasi in prossimità della sua foce nel Mare del Nord. Parzialmente in rovina, è stato restaurato ed ora è proprietà del English Heritage. Fu proprietà della famiglia Percy e sua dimora fino al XVI secolo, epoca in cui il castello fu ricostruito. Storia Il villaggio di Warkworth, risale almeno all'VIII secolo. L'attuale castello invece non sembra essere stato costruito prima della metà del XII secolo. Il castello primitivo fu edificato su una collina naturale spianata secondo la tecnica Motte e bailey. All'epoca di Enrico II fu dato in feudo a Ruggero FitzRichard la cui famiglia continuò a tenerlo fino all'inizio del XIV secolo. Durante tutto questo periodo, gradatamente la struttura originaria in legno venne sostituita con una pietra, tanto che alla metà del XIII secolo, fu descritto da Matteo Paris, come "un nobile castello". Questo in inglese denota che all'epoca la riedificazione in muratura era stata portata a termine. I discendenti del FitzRichard per problemi finanziari, compreso il gravoso costo della manutenzione del castello dovettero cederne la proprietà ed esso tornò in possesso della Corona nel 1332. Successivamente fu concesso in feudo ad Enrico di Percy, Signore di Alnwick. Sotto la famiglia dei Percy, furono attuati lavori supplementari. In seguito alla ribellione del 1403, il castello fu cannoneggiato e fu nuovamente incamerato dalla Corona, nella cui mano rimase fino Enrico V. Nuovamente perduto durante la Guerra delle due rose, questa volta a favore della famiglia Percy, passò brevemente nelle mani di John Neville, fratello del ben più famoso Riccardo, ma ancora una volta fu restituito ai Percy nel 1470. Nel 1569 la famiglia Percy si schierò contro Elisabetta I, nella cosiddetta Ribellione Settentrionale. Per questo motivo, nel 1572 Tommaso Percy, settimo Conte di Northumbria fu giustiziato e il castello fu saccheggiato dalle truppe del re. Il castello cadde quindi in rovina per lungo tempo. Nel 1648 fu ulteriormente danneggiato da parte delle forze parlamentari puritane che erano lì di guarnigione per poi essere utilizzato come fonte di materiale da costruzione per le altre case del paese nei secoli successivi. Il castello rimase un rudere fino alla metà del XIX secolo, quando il terzo Duca di Northumbria, nella cui proprietà era rimasto, intraprese alcuni lavoro di recupero. Il quarto Duca scavò alcune delle parti più antiche del castello e riedificò il mastio coprendolo con un tetto. Nel 1922 l'ottavo Duca consegnò il castello alla Fondo inglese dei beni archeologici. Tale ente venne poi trasformato nell'English Heritage, che è l'attuale proprietario del castello. Influenza culturale La fortificazione è citata nella seconda parte dell'Enrico IV di Shakespeare: Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su castello di Warkworth Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su english-heritage.org.uk.
Warkworth Castle

Warkworth Castle is een middeleeuwse kasteelruïne in de gelijknamige marktplaats Warkworth in het Engelse graafschap Northumberland. Stad en kasteel liggen aan de noordoostkust van Engeland in een lus aan het riviertje de Coquet, op ongeveer anderhalve kilometer afstand van de Noordzee. Wanneer het kasteel werd gesticht is onzeker: traditioneel wordt de bouw toegeschreven aan prins Hendrik van Schotland in het midden van de 12e eeuw, maar het kasteel kan ook al eerder gebouwd zijn, in de periode dat koning Hendrik II van Engeland zich de controle verwierf over de noordelijke graafschappen van Engeland. Het kasteel van Warkworth werd voor eerst gedocumenteerd in een oorkonde uit de periode 1157-1164, toen Hendrik II het toewees aan Roger fitz Richard. Het toen nog houten kasteel werd als "zwak" beschouwd en werd niet verdedigd toen de Schotten in 1173 het noordoosten van Engeland binnenvielen.
Castelo de Warkworth

O Castelo de Warkworth é um edifício medieval arruinado situado na cidade do mesmo nome, no condado inglês de Northumberland. A cidade e castelo situam-se numa curva do rio Coquet, a menos de uma milha da costa nordeste Inglaterra - costa leste. A data de fundação do castelo é incerta: tradicionalmente, a sua construção foi atribuída ao príncipe Henrique da Escócia em meados do século XII, mas outra hipótese indica o rei Henrique II de Inglaterra este quando assumiu o controlo dos condados do norte da Inglaterra. P castelo de Warkworth foi registado pela primeira vez num mapa de 1157-1164, quando Henrique II o doou a Roger fitz Richard. O castelo de madeira foi considerado "fraco", e foi deixado sem defesa quando os escoceses invadiram em 1173. O filho de Roger, Robert, herdou e melhorou o castelo. Robert foi um dos favoritos do rei João de Inglaterra, e hospedou-o no castelo de Warkworth em 1213. O castelo permaneceu na linha de família, com alguns períodos de tutela quando os seus herdeiros eram ainda muito jovens para controlar as suas propriedades. O rei Eduardo I pernoitou uma noite em 1292, e John de Clavering, descendente de Roger fitz Richard, fez da coroa o seu herdeiro. Com a eclosão das guerras anglo-escocesas, Eduardo II investiu em castelos, incluindo Warkworth, onde financiou o fortalecimento da guarnição em 1319. Por duas vezes, em 1327, os escoceses sitiaram o castelo sem sucesso. John de Clavering morreu em 1332 e a sua viúva em 1345, altura em que Henry de Percy, 2.º Barão Percy, assumiu o controlo do castelo, tendo lhe sido prometido a propriedade de Clavering por Eduardo III. Henry Percy, 1.º Conde de Northumberland, acrescentou a imponente torre de menagem com vista para a aldeia de Warkworth no final do século XIV. O quarto conde remodelou o edifício no interior e começou a construção de uma colegiada dentro do castelo, mas o trabalho de construção desta novo anexo foi abandonado após a sua morte. Embora Algernon Percy, 10.º Conde de Northumberland, apoiasse o Parlamento durante a Guerra civil inglesa, o castelo foi danificado durante o conflito. O última conde Percy morreu em 1670. Em meados do século XVIII, passou para as mão de de Hugh Smithson, que se casou com a herdeira Percy indirecta. Ele adoptou o nome "Percy" e fundou a dinastia dos duques de Northumberland, pelo qual a posse do castelo descendia. No final do século XIX, os duques remodelaram o castelo de Warkworth e Anthony Salvin foi contratado a torre de menagem. Alan Percy, 8.º Duque de Northumberland, entregou a custódia do castelo ao Office of Works em 1922. Desde 1984, o English Heritage tomou conta do local, que é um Listed building de Grau I e um Monumento antigo protegido (Scheduled Ancient Monument). Notas Este artigo foi inicialmente traduzido, total ou parcialmente, do artigo da Wikipédia em inglês cujo título é «Warkworth Castle», especificamente desta versão. Referências Bibliografia Ligações externas Bibliografia de fontes sobre o Castelo de Warkworth Página no English Heritage