Harris Manchester College

Harris Manchester College (HMC), formellt Manchester Academy and Harris College, är ett college vid Oxfords universitet i England. Det grundades i Warrington 1757 som ett college för unitariska studenter och flyttade till Oxford 1893. Det blev ett fullvärdigt college vid universitetet 1996 och tog sitt nuvarande namn för att hedra sin föregångare Manchester Academy och en välgörenhet från Lord Harris of Peckham. Högskolans forskar- och kandidatplatser är exklusivt för studenter som är 21 år eller äldre. Med omkring 100 grundutbildningsstudenter och 150 forskarstuderande är Harris Manchester den minsta grundutbildningshögskolan vid något av Oxbridge-universiteten. Historia Grundandet och återgrundandet Högskolan startade som Warrington Academy 1757 där lärarna inkluderade Joseph Priestley, innan den återgrundades som Manchester Academy i Manchester 1786. Ursprungligen drevs det av engelska presbyterianer och var en av flera dissidentakademier som erbjöd religiösa nonkonformister högre utbildning, eftersom de enda universiteten i England – Oxford och Cambridge – vid den tiden var begränsade till anglikaner. Skolan undervisade i radikal teologi samt moderna ämnen, såsom naturvetenskap, moderna språk, språk och historia; samt klassikerna. Dess mest kända professor var John Dalton, utvecklaren av atomteorin. Colleget bytte plats fem gånger innan det slog sig ner i Oxford. Det låg i Manchester mellan 1786 och 1803. Det flyttade till York fram till 1840. Den låg på 38 Monkgate, strax utanför Monkbar; senare var detta den första byggnaden för College of Ripon och York St John (nu York St John University). Den centrala personen i York var Charles Wellbeloved, en unitarisk präst, efter vilken ett festrum på colleget är uppkallat. Eftersom han inte ville flytta till Manchester flyttade högskolan till York för att ha honom som rektor. Till en början undervisade han i alla ämnen, men anställde ytterligare lärare efter ett år. Han arbetade alltid hårt och flera gånger bröts hans hälsa. Wellbeloved tillät inte att skolan kallades unitarisk eftersom han ville att eleverna skulle ha ett öppet sinne och själva upptäcka sanningen. År 1809 skrev han till parlamentsledamoten George Wood: Jag undervisar inte och kommer inte att undervisa unitarism eller någon annan ism än kristendom. Jag kommer att försöka lära studenterna hur man studerar Skriften—trevligt om de hittar unitarismen där—ja, om animism—ja, om Treenighetsläran—ja, låt dem bara hitta något själva. Under Wellbeloveds rektorskap utbildades 235 studenter vid högskolan: 121 teologistudenter och 114 lekmän. Av de förstnämnda gick 30 inte in i prästerskapet och fem gick in i det anglikanska prästerskapet. Bland lekmannastudenterna fanns forskare, tjänstemän, affärsmän och framstående män inom konsten. Majoriteten var unitariska. År 1840, när åldern tvingade honom att gå i pension, flyttade högskolan tillbaka till Manchester, där den förblev till 1853. År 1840 inledde högskolan ett samarbete med University of London och fick rätt att examinera studenter för examina från London. Mellan 1853 och 1889 låg högskolan i London, i University Hall, Gordon Square. Från London flyttade den till Oxford och öppnade sina nya byggnader 1893. I Oxford betraktades det unitariska Manchester College med oro av ortodoxa anglikaner. Teologen William Sanday varnades för att hans närvaro vid den officiella invigningen av 'en institution som påstått tillåter så grundläggande kristna sanningar som den Heliga Treenigheten och Inkarnationen att behandlas som öppna frågor' skulle 'bidra till att den vänskapliga relationen mellan universitetet och kyrkan bryts'. Social reform Under sina tidiga år stödde högskolan reformfrågor, såsom avskaffandet av slaveriet (1778) och upphävandet av Test Act (1828) och Corporation Act (1828). År 1922 tog rektorn L.P. Jacks emot Rudolf Steiner för att hålla en konferens om alternativ utbildning av modell-Waldorf-skolan i Stuttgart, vilket ledde till grundandet av sådana skolor i Storbritannien. Under 1920- och 1930-talen erbjöd högskolan kurser för Workers' Educational Association. Kvinnor tilläts gå på vissa föreläsningar på college från 1876, och 1877 inrättade college en serie teologiska examinationer, vilka kunde göras av både kvinnor och män. År 1901 tog Gertrude von Petzold examen från sin utbildning vid Manchester College för att bli präst i den unitariska kyrkan – den första kvinnan i England som blev legitimerad som präst. Detta var möjligt trots att Oxford University inte formellt antog kvinnliga studenter eller tilldelade dem grader förrän 1920, eftersom Manchester College vid den tiden var knutet till University of London, som 1878 blev det första brittiska universitetet att tilldela doktorsexamina till kvinnor. Andra världskriget Manchester College spelade en betydande roll i planeringen av D-dagslandstigningarna den 6 juni 1944. Ministry of Works and Buildings rekvirerade de flesta av högskolans byggnader den 17 oktober 1941 för att underlätta för marinens underrättelsetjänst och Inter-Services Topographic Department (ISTD). ISTD:s operationer fokuserade på att samla in topografisk underrättelse inför den dag då de allierade skulle återvända till det kontinentala Europa. Avdelningarna delades mellan Oxford och Cambridge, men det var ISTD-sektionen vid Manchester College som planerade Operation Overlord, känd som Dagen D-landstigningarna. Högskolans Arlosh Hall fungerade som huvudcentrum för verksamheten, med Nissenbarack och tält uppförda på gårdarna. Bland flera andra källor försåg den närliggande School of Geography vid universitetet ISTD med många kartor och kartor som visade sig vara en avgörande del för invasionens framgång. I modern tid Manchester College blev en Permanent private hall vid Oxford University 1990 och därefter en fullvärdig konstituerande högskola, och fick ett kungligt privilegiebrev 1996. Samtidigt bytte skolan namn till Harris Manchester College som erkännande av en donation från baron Harris av Peckham. Tidigare känt som Manchester College, är det listat i universitetsstadgarna (V.1) som Manchester Academy och Harris College, och vid universitetsceremonier kallas det Collegium de Harris et Manchester. Idag tar högskolan endast emot studenter över 21 år, både för grund- och forskarstudier. Högskolan försöker fortsätta sin liberala och banbrytande filosofi, med tanke på sitt fokus på mogna studenter som ett modernt sätt att erbjuda högre utbildning till dem som tidigare uteslutits. Högskolan rymmer flera forskningscentra, inklusive Commercial Law Centre, lett av Kristin van Zwieten, Clifford Chance Professor i juridik och finans, som bedriver forskning inom alla aspekter av nationell, internationell, transnationell och jämförande rätt som rör handel och finans; och Wellbeing Research Centre, lett av Jan-Emmanuel De Neve, som tillämpar tvärvetenskaplig forskning och undervisning om välbefinnande vid Oxford. Byggnader Huvudgården ritades av arkitekten Thomas Worthington och byggdes mellan 1889 och 1893. Den rymmer Tate Library och kapellet. Arlosh Hall, ritad av Percy Worthington, tillkom 1913. Högskolan har också flera nyare byggnader väster om huvudgården. Åren 2013–2014 tillkom Siew-Sngiem klocktorn och Sukum Navapan-porten till Arlosh-gården. Inskriptionen på tornet "It is later than you think, but it is never too late" (Det är senare än du tror, men det är aldrig för sent) hänvisar till högskolans roll i att utbilda mogna studenter. År 2018 färdigställdes en ny byggnad vid namn Maevadi Hall efter två års byggnation. Den ligger väster om Arlosh Hall och innehåller ett konferensrum, studentbostäder och ett studentsocialt område. Kapellet Kapellet, ritat av "Worthington och Elgood", invigdes 1893. Kapellet är känt för sina glasmålningar av de prerafaelitiska konstnärerna Sir Edward Burne-Jones och William Morris, samt sina utsmyckade träskulpturer och orgel, som målades av Morris and Co. Sittplatserna i kapellet bestod av individuella stolar tills bänkar lades till 1897. Ekskärmen lades till 1896 och de ursprungliga fönstren var gjorda av vanligt glas fram till installationen av glasmålningar 1895 och 1899. Särskilt anmärkningsvärda är glasmålningarna på kapellets norra vägg, som installerades 1896 och avbildar de sex skapelsedagarna. De donerades av James och Isabella Arlosh till minne av deras son Godfrey. Manchester College Oxford Chapel Society, som är unitarian-ansluten, träffas i collegekapellet på söndagar. Sällskapet är anslutet till Generalförsamlingen för unitariska och fria kristna kyrkor. Tate Library Trots att Harris Manchester är ett av de minsta collegena vid Oxford University kan det stoltsera med det sjätte största högskolebiblioteket och erbjuder den bästa studentpopulationen i förhållande till bokförhållande. Biblioteket rymmer en samling böcker och manuskript som går tillbaka till 1400-talet och är känd för sina antikvariska böcker, sin traktatsamling och sitt bibliotek med protestantisk dissident. Tate Library byggdes av Sir Henry Tate, välgöraren bakom Londons Tate Gallery. Biblioteket utökades 2011 med tillägg av ett galleri, utformad för att smälta in i den viktorianska gotiska arkitekturen. Biblioteket är välförsett inom alla de huvudämnen som erbjuds av högskolan, inklusive engelsk litteratur, filosofi, teologi, politik, ekonomi, juridik, historia och medicin. Det har också en betydande samling om protestantiskt motståndares historia i England och är hem för Carpenter Library of World Religions, som donerats till högskolan av dess tidigare rektor J. Estlin Carpenter. Harris Manchester College ligger 200 meter från Bodleian Library, Oxfords universitets huvudsakliga forskningsbibliotek, samt från fakultetsbiblioteken för engelska, historia, samhällsvetenskap och juridik. Studentliv Trots den lilla studentkåren erbjuder högskolan ett brett utbud av kurser. Många grundutbildningshandledningar hålls på högskolan, även om grundutbildningsstudenter för vissa specialuppsatser kan skickas till handledare vid andra högskolor. Medlemmarna förväntas i allmänhet äta middag i Arlosh Hall, där det hålls en formell middag två gånger i veckan på måndagar och onsdagar där studenterna klär sig i kavaj, slips och akademiska kåpor. Sport Även om högskolan inte har egen idrottsarena, anmäler den konsekvent dam- och herrlag till universitetsligorna, och medlemmar ansluter rutinmässigt till lag från andra högskolor. Högskolan har en punt, The Royle Yacht, och en krocketgräsmatta. Under de senaste åren har högskolans ishockeylag varit framgångsrikt, med en andraplats i Intercollegiate cuppers-turneringen, där basketlaget tog tredjeplatsen i sin Intercollegiate cuppers-turnering året innan. Det finns också ett aktivt biljardlag och en blomstrande squashklubb. Harris Manchester har också en anknytning till granncolleget Wadham College för dem som vill bli medlemmar i Wadham College Boat Club, som kom tvåa i 2012 års Women's Torpids och Summer VIII, och där både första och andra herrbåtarna vann. Galleri Kända medlemmar Bland kända personer som undervisat vid colleget och dess föregångare finns kemisterna Joseph Priestley och John Dalton, samt neurologen och medeldistanslöparen Roger Bannister och teologen Alister McGrath. Collegets alumner inkluderar bland andra Lord Nicholas Windsor och den colombianska politikern Íngrid Betancourt. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 29 oktober 2025. Vidare läsning Davis, V.D. (1932). A History of Manchester College: From Its Foundation in Manchester to Its Establishment in Oxford. London: George Allen & Unwin Ltd. https://books.google.com/books?id=pxJDAAAAIAAJ. Schulman, Frank (1999). A Fine Victorian Gentleman: The Life and Times of Charles Wellbeloved. Oxford: Harris Manchester College. ISBN 0953484912. https://books.google.com/books?id=qP4mAQAAIAAJ. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Harris Manchester College. Harris Manchester College official website Virtual tour