St Mary the Great

St Mary the Great är en församling och universitetskyrka i norra änden av King's Parade i centrala Cambridge, England. Den är känd lokalt som Great St Mary's eller helt enkelt GSM för att skilja det från "Little St Mary's". Den är en av de större kyrkorna och är utsett av Historic England som en kulturminnesmärkt byggnad. Förutom funktionen som församlingskyrka i stiftet Ely är den universitetskyrka för University of Cambridge. Som sådan har den en roll i universitetets lagstiftning. Till exempel måste universitetstjänstemän bo inom 20 miles från Great St Mary's och studenter inom tre. Kyrkan är också värd för "universitetspredikningar" och rymmer universitetets orgel och universitetsklockan. Den senare är en del av "Cambridge Quarters" som senare användes av klocktornet i Houses of Parliament ("Big Ben"). Historia Det första omnämnandet av kyrkan är en uppteckning om att kung Johan av England presenterade Thomas de Chimeleye till prästgården år 1205. Grunden till kyrkan kan dateras till 1010, men kyrkan förstördes till största delen i en brand den 9 juli 1290 och byggdes sedan upp igen. Vid den tiden tillskrevs denna brand den judiska befolkningen i staden, vilket ledde till att synagogan stängdes. Före 1352 var den känd som Jungfru Marias kyrka, men har sedan dess blivit känd under sitt moderna namn. Under de första åren tillhörde kyrkans beskydd (det vill säga rätten att namnge den som innehade kyrkan) kronan, men den 15 juli 1342 övergick beskyddarskapet till King's Hall. När King's Hall inordnades av Henrik VIII i Trinity College, övergick också universitetskyrkans beskydd till Trinity, där den har vilat sedan dess. Vigningsföreskrifterna för den nya kyrkan sändes ut den 17 maj 1346, men trädde inte i kraft förrän den 15 mars 1351. Under bondeupproret och stadsbornas plundring av universitetet 1381 gick man in i kyrkan och bullor, privilegiebrev och lagfarter för universitetet förstördes. Under medeltiden blev det en officiell samlingsplats för möten och debatter för Cambridge University, men detta upphörde 1730 när universitetets Senate House byggdes tvärs över gatan. Den nuvarande byggnaden uppfördes mellan 1478 och 1519 och tornet stod klart senare, 1608. Byggkostnaderna täcktes till stor del av Rickard III och Henrik VII. Kyrkan restaurerades av James Essex 1766. Åren 1850–1851 genomfördes en restaurering av George Gilbert Scott, följt av ytterligare arbete av Anthony Salvin 1857. Det södra vapenhuset byggdes om 1888. Det har gjorts ytterligare restaureringsarbeten under 1900-talet. Olika ledande filosofer inom den engelska reformationen predikade där, särskilt Erasmus. Martin Bucer, som influerade Thomas Cranmer när han skrev Den allmänna bönboken, begravdes där. Under drottning Maria I av England brändes Bucers lik på marknadsplatsen, men under Elizabet I byttes stoftet från den brinnande platsen ut i kyrkan och ligger nu under en golvplatta av mässing i det södra koret. Nutid Great St Mary's står i den liberala katolska traditionen i Church of England. Den är medlem i Inclusive Church. Arkitektur Kyrkan är utformad i perpendikulärstil. Glasmålningarna är ett verk av Hardman och tillkom mellan 1867 och 1869. För att rymma den stora församling som var närvarande vid speciella tillfällen, och i synnerhet universitetspredikan, där det var obligatoriskt att närvara, tillkom läktaren 1735. I kyrkan finns en av de få flyttbara predikstolarna i England. Dopfunten är från 1632 och skulpturen bakom högaltaret föreställer Kristus i majestät. Skulpturen stod klar 1960. Skulpturen är gjord av Alan Durst. Klockorna Ursprungligen hängde klockorna i en träkonstruktion på kyrkogården. År 1515 flyttades klockorna till tornet och strukturen monterades ner. Klockorna byttes ut 1722 och 1724 bildades Society of Cambridge Youths för att formalisera ansvaret för att ringa i dem. Detta sällskap gör anspråk på att vara det äldsta klockringningssällskapet i Storbritannien och det näst äldsta i någon kyrka i världen med en kontinuerlig klockringningshistoria. År 2009 ersattes de gamla klockorna med en ny grupp gjuten av Taylors Eayre and Smith Ltd, möjliggjord av en donation från Dr Martin C Faulkes. Den nya klangen med 13 klockor i tonarten D (inklusive en platt klocka nr 6 som ger en lättare klang med 8 klockor i tonarten G) har en tenor som väger 24cwt. Några av de ursprungliga klockorna har behållits för att fortsätta ljuda i Cambridge Chimes. Orglarna St Mary the Great är ovanlig eftersom den rymmer två fristående piporglar, en "församlingsorgel" i koret för den vanliga församlingen och en annan i västra galleriet, kallad "universitetsorgeln", som ägs och underhålls av universitetet och spelas för universitetets tjänster. Universitetsorgeln köptes ursprungligen 1698 och konstruerades av den kände orgelbyggaren "fader" Bernard Smith. Den byggdes till under 1700- och 1800-talen tills en stor (men känslig) ombyggnad genomfördes av William Hill 1870. Orgeln fick ytterligare arbete 1963 av Hill, Norman och Beard (återigen anmärkningsvärt känslig för sin tid) och restaurerades omfattande 1995 av Mander Organs, och återinvigdes den 30 januari 1996. Det är ett känt historiskt instrument, ett betydande monument över William Hills arbete och dessutom troligen det största bevoset på Father Smiths pipverk i ett enda instrument. Församlingsorgeln byggdes 1991 av Kenneth Jones and Associates. Den ersatte ett tidigare instrument av Miller från Cambridge (en gång organist i Great St Mary's) från 1869. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör St Mary the Great. Great St Mary's website