NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Chinatown (Londres)

Chinatown es el barrio chino de Londres, y se encuentra en el Soho, en la Ciudad de Westminster del distrito del Gran Londres. Ocupa el área dentro y alrededor de Gerrard Street. Contiene una serie de restaurantes chinos, panaderías, supermercados, tiendas de recuerdos, y otras empresas chinas.​ Historia La primera área llamada como Chinatown fue localizada en Limehouse en el East End de Londres. Al comienzo del siglo XX, establecieron negocios que sustentaba a los marineros chinos que frecuentaban Docklands. Esta zona comenzó a hacerse conocida, según ciertos informes un tanto exagerados, y leyendas, más como zona de fumaderos de opio (legales) y barrio de viviendas de pobres. Después de la Segunda Guerra Mundial, sin embargo, la popularidad creciente de la cocina china y la afluencia de inmigrantes de Hong Kong condujo a un creciente número de restaurantes chinos. El área fue dañada por un bombardeo en la Segunda Guerra Mundial, aunque un cierto número de ancianos chinos todavía prefiera vivir en este zona. El actual Barrio chino, de la Shaftesbury Avenue en Londres, no comenzó a establecerse hasta los años 70. Hasta entonces, esto era parte del área del Soho. En 2005, el promotor inmobiliario Rosewheel propuso un plan de re-urbanizar la parte de Este de Barrio chino. A este plan se opuso gran parte de las minorías existentes en el Barrio chino, ya que ellos creen que la reconstrucción empeorará el comercio de las tiendas tradicionales chinas del área y cambiará la característica étnica de Barrio chino. Residentes El Barrio chino de Londres es un área comercial; muy pocas personas viven allí en realidad. Allí son repetidas las protestas sobre el gran número de trabajadores ilegales en el Barrio chino de Londres que gana menos que el salario mínimo. Este comercio ilegal tiene asociación con las Tríadas, acentuadas por los disparos en plena luz del día en junio de 2003 en el Bar Room Bar sobre la calle Gerrard. Por suerte, estos hechos no pasan muy a menudo y, ciertamente, el Barrio chino es un área relativamente segura de Londres. Hay policías que vigilan a pie las calles en el Barrio chino todo el tiempo. Transportes Paradas de metro cercanas Leicester Square estación de metro Piccadilly Circus estación de metro Covent Garden estación de metro Referencias Enlaces externos The official Chinatown London website British Chinese Youth Federation Rosewheel's 2005 development plan for part of London Chinatown Archivado el 14 de octubre de 2006 en Wayback Machine. List of Chinese Restaurants in London Chinatown Chinatown New Year 2004 An on the ground account of New Year 2004* London's original Chinatown Archivado el 16 de julio de 2012 en Wayback Machine. Reassessing what we collect website - Chinese London History of Chinese London with objects and images Chinatown Chinese Lion Dance
Chinatown (Londres)

Chinatown est le quartier chinois de Londres, au Royaume-Uni. Situé à Soho, dans la Cité de Westminster, autour de Gerrard Street, il regroupe de nombreux restaurants, supermarchés, boutiques de souvenirs chinois. Le quartier est une aire commerciale, peu de gens y habitent réellement. Avant 1950, le quartier chinois se situait à Limehouse. La petite communauté chinoise avait quasiment disparu après la Seconde Guerre mondiale, en raison de la destruction des bidonvilles, des ravages de la guerre et de facteurs économiques, avant de se reconstituer à Soho. Traditionnellement, les résidents de Chinatown ont eu principalement des connexions avec Hong Kong et Guangdong zone de la Chine continentale. Cependant, récemment, de nombreux nouveaux arrivants de la province de Fujian s'installent dans la région de Chinatown.[réf. nécessaire] Galerie Notes et références Voir aussi Liens externes [1](en) Chinese London: find out about London's vibrant Chinese community, information sur la communauté chinoise de Londres, BBC News, 28 février 2006. Portail de Londres
Chinatown (Londra)

La Chinatown di Londra (lingua cinese: 伦敦唐人街) è lo storico quartiere cinese della capitale britannica. È situata nella Città di Westminster intorno a Gerrard Street. La prima comunità cinese si stabilì a Londra alla fine dell'Ottocento nei docks (nei pressi del Tamigi), durante la seconda guerra mondiale arrivarono sempre più cinesi che si stabilirono in altre zone della città aumentando così i pochi ristoranti cinesi presenti fino a quel momento. Il quartiere diventò sempre più prospero negli ultimi decenni del Novecento quando cominciarono a stabilirvisi, oltre ai commercianti, ogni tipo di lavoratori e nacquero le prime scuole cinesi. Nella Chinatown vi sono ristoranti e negozi. Nei ristoranti si può gustare la cucina di qualsiasi regione della Cina, compreso il dim sum cantonese. Tra la fine di gennaio e i primi di febbraio, fuochi d'artificio e il volteggiare di draghi salutano il Capodanno cinese. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Chinatown Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale della Chinatown di Londra, su chinatownlondon.org. URL consultato il 26 giugno 2008 (archiviato dall'url originale il 20 maggio 2011).
Chinatown (Londen)

Londen Chinatown ligt in de Londense buurt Soho van City of Westminster. Het heeft een groot aantal Chinese restaurants, bakkers, supermarkten/toko's, souvenirwinkeltjes en andere Chinese winkels. Geschiedenis De eerste Chinese buurt in Londen was gelegen in Limehouse van het East End. Begin 20e eeuw concentreerde de Chinese populatie van Londen zich hier en waren vele Chinese winkeltjes geopend van Chinese havenarbeiders van de Docklands. Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd de buurt platgebombardeerd. Na de oorlog groeide de populariteit van de Chinese keuken en de invloed van immigranten uit Hongkong, dit leidde tot de sterke groei van Chinese restaurants. Sinds 1992 is er vlakbij een boeddhistische tempel, London Fo Guang Shan Temple. Voorzieningen binnen en buiten de buurt Binnen de buurt Tempels: London Fo Guang Shan Temple Vereniging(shuizen): London Chinatown Lions Club Chinese Community Centre (London) Buiten de buurt Media: London Huayu Tempels: Shaolin Temple UK Kerken: London Chinese Catholic Centre London Chinese Alliance Church 倫敦華人宣道會 North London Alliance Church 北倫敦華人宣道會 South London Alliance Church 南倫敦宣道會 London Grace Church. C&MA 宣道會恩倫堂 East London Alliance Fellowship 東倫敦宣道團契 Beckton Chinese Gospel Church Bread of Life Christian Church in London Chinese Church in London Chinese Congregation of the Methodist Church Chinese Congregation Epsom Methodist Church Chinese Student and Scholar Christian Fellowship (London) 中國學人基督徒團契(倫敦) East London Christian Fellowship Centre Elim Salvation for Chinese Church (London) Emmanuel Evangelical Church London Chinese Baptist Church London Chinese Lutheran Church London Chinese Scholar Christian Fellowship 倫敦華夏學人團契 Chinese Rhenish Church (UK) Saint Martin-in-the-Fields (Chinese Anglican Congregation) Vereniging(shuizen): Bishop Ho Ming Wah Association and Community Centre Ming-Ai Association London Chinese Community Network Ming-Ai (London) Institute Zie ook Chinatown Chinezen in het Verenigd Koninkrijk
Чайна-таун (Лондон)

Ло́ндонский ча́йна-та́ун — поселение китайцев в Лондоне. В разное время словом чайна-таун обозначали различные кварталы в пределах города, в настоящее время чайна-таун сосредоточен в окрестностях Джеррард-стрит в увеселительном квартале Сохо. История Первый лондонский чайна-таун был расположен в районе лондонских доков Лаймхаус в рабочем Ист-Энде. В начале XX века китайское население Лондона было сконцентрировано в портовом районе, поскольку основным видом заработка считалось обслуживание прибывающих в Доклендс китайских моряков. Этот район имел дурную репутацию, здесь торговали опиумом, а жители поселялись в трущобах. Большая часть квартала была разрушена во время Лондонского блица в период Второй мировой войны, однако некоторые пожилые китайцы до сих пор проживают на этом месте. После окончания Второй мировой войны благодаря возросшей популярности китайской кухни и наплыву иммигрантов из Гонконга стали одним за другим появляться китайские рестораны. Современный лондонский чайна-таун в Вест-Энде зародился в 1970-х годах. До того времени этот район относился к Сохо и был занят кофейнями, ресторанами с разнообразными кухнями и супермаркетами. Их постепенно вытеснили китайские магазинчики и рестораны. Настоящее время Китайское население в первую очередь работает в чайна-тауне, однако здесь есть и жилые комплексы. Основную прибыль в чайна-тауне приносит ресторанный бизнес, а также торговля продуктами питания, сувенирами, китайскими лекарствами и прессой. Вывески ресторанов и магазинов, также как и уличные таблички, продублированы иероглифами. Ежегодно в чайна-тауне проходит церемония празднования китайского Нового года. Население Большой жилой комплекс, в котором проживает китайское население Лондона, был построен в 1980-х и назван Vale Royal House. Под комплексом находится большая автомобильная стоянка. В чайна-тауне проживает большое число нелегальных рабочих, которые получают зарплату ниже установленной законом. Некоторые представители китайской диаспоры в Лондоне предположительно связаны с преступной организацией Триада. Ссылки www.chinatownlondon.org (англ.) London’s first Chinatown (англ.). PortCities. Дата обращения: 15 января 2010. Архивировано 25 мая 2012 года.
Чайна-таун (Лондон)

Ло́ндонський Ча́йна-та́ун — поселення китайців у Лондоні. У різний час словом чайна-таун позначали різні квартали в межах міста, на кінець 2010-х чайна-таун зосереджений в околицях Джеррард-стріт у розважальному кварталі Сохо. Історія Перший лондонський Чайна-таун був розташований у районі лондонських доків Лаймхаус в робочому Іст-Енді. На початку XX століття китайське населення Лондона було сконцентровано у портовому районі, оскільки основним видом заробітку вважалося обслуговування прибуваючих в Доклендс китайських моряків. Цей район мав погану репутацію, тут торгували опіумом, а жителі оселялися у нетрах. Велика частина кварталу була зруйнована під час Лондонського бліцу в період Другої світової війни, однак деякі літні китайці проживають на цьому місці й зараз. Після закінчення Другої світової війни завдяки збільшеній популярності китайської кухні і напливу іммігрантів з Гонконгу стали один за одним з'являтися китайські ресторани. Сучасний лондонський Чайна-таун у Вест-Енді зародився в 1970-х роках. До того часу цей район відносився до Сохо та був зайнятий кав'ярнями, ресторанами з різноманітними кухнями та супермаркетами. Їх поступово витіснили китайські крамнички і ресторани. Зараз Китайське населення в першу чергу працює в Чайна-тауні, однак тут є і житлові комплекси. Основний прибуток в Чайна-тауні приносить ресторанний бізнес, а також торгівля продуктами харчування, сувенірами, китайськими ліками та пресою. Вивіски ресторанів і магазинів, також як і вуличні таблички, продубльовані ієрогліфами. Щорічно в Чайна-тауні проходить церемонія святкування китайського Нового року. Населення Великий житловий комплекс, в якому проживає китайське населення Лондона, був побудований в 1980-х і названий Vale Royal House. Під комплексом знаходиться велика автомобільна стоянка. У Чайна-тауні проживає велика кількість нелегальних робітників, які отримують зарплату нижче встановленого законом окладу. Деякі представники китайської діаспори в Лондоні імовірно пов'язані зі злочинною організацією Тріада. Посилання www.chinatownlondon.org (англ.) London’s first Chinatown (англійською) . PortCities. Архів оригіналу за 25 травня 2012. Процитовано 15 січня 2010.
Codnor Castle

Codnor Castle er ruinen af en middelalderborg i Derbyshire, England. Normanneren William Peverel lod de første dele af borgen opføre i anden halvdel af 1000-tallet. Henry de Grey fik slottet gennem sit ægteskab og lod det istandsætte i 1200-tallet, bl.a. med stendiger. I løbet af 1300-tallet foretog Richard de Grey mange forandringer. Den sidste ejer af de Grey-slægten var Richard de Grey, som døde 1496, hvorefter slottet blev solgt til kaptajn John Zouch. Dennes slægt ejede det frem til 1634, hvor det blev solgt til ærkebiskoppen af York. I dag ligger borgen i ruiner. English Heritage har sat den på sin liste over vigtige, truede fortidsminder, og ejeren UK Coal har afspærret adgang til den faldefærdige ruin. I 2007 fandt man en velbevaret guldmønt fra 1400-tallet i slottet. Mønten er nu i Derby Museum and Art Gallery. Se også Liste over borge og slotte i England Referencer
Codnor Castle

Codnor Castle är ett medeltida slott i Derbyshire, England. Normanden William Peverel lät bygga de första delarna av borgen under 1000-talets andra hälft. Det hade vallgrav. Henry de Grey fick slottet genom sitt äktenskap och genomförde en renovering under 1200-talet. Han byggde en vall av sten. Under 1300-talets genomförde Richard de Grey många förändringar. Den sista ägaren i släkten de Grey var Henry de Grey, som dog 1496. Slottet såldes till kapten John Zouch. Familjen Zouch ägde slottet till 1634. Då såldes den till ärkebiskopen i York. Numera ligger borgen i ruiner. English Heritage har listat den som ett hotat fornminne, och ägaren UK Coal har genomfört arbeten för att skydda den. År 2007 hittades guldmynt från 1400-talet i slottet. Mynten är nu i Derby Museum and Art Gallery. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Codnor Castle.
Royal Crown Derby

Royal Crown Derby eller The Royal Crown Derby Porcelain Company er en porcelænsfabrik i Derby, England, grundlagt omkring 1750. Fabrikken har haft en omskiftelig tilværelse. Huguenotten André Planché fra Sachsen kom i 1745 til Derby og arbejdede der med blødt porcelæn. I 1756 gik han i partnerskab med porcelænsmaleren William Duesbury og bankieren John Heath. Efter ganske kort tid forsvandt Planché igen, hvorefter Duesbury videreudviklede forretningen og opkøbte porcelænsfabrikker rundt om i England. I 1773 fik firmaet lov til at benytte kongekronen i sit stempel og navnet Crown Derby. Duesbury døde i 1786 og hans søn overtog. Den yngre Duesbury, der også var talentfuld, døde imidlertid allerede i 1797, hvorefter hans enke indtrådte i firmaet. I 1815 blev fabrikken udlejet til Robert Bloor, der indtil da havde været sælger i firmaet. Han drev virksomheden dygtigt frem til sin død 30 år senere. I 1848 lukkede fabrikken, men samme år åbnede en gruppe tidligere ansatte en ny fabrik i King Street. I 1877 byggede de nye ejere af Crown Derby en fabrik i byen, og i 1890 blev firmaet hofleverandør og fik det nuværende navn. Firmaet opkøbte i 1935 King Street-fabrikken. Firmaet blev opkøbt af S. Pearson and Son i 1964, men i år 2000 erhvervede Hugh Gibson firmaet, som han endnu i dag leder. Royal Crown Derby er kendt for sit fine benporcelæn.
Kathedrale von St Edmundsbury

Die anglikanische Kathedrale von St Edmundsbury in der Stadt Bury St Edmunds in der Grafschaft (county) Suffolk im Südosten Englands ist der Sitz der Bischöfe von St Edmundsbury und Ipswich. Lage Die ca. 50 m hoch gelegene und etwa 45.000 Einwohner zählende Stadt Bury St Edmunds liegt rund 125 km nordöstlich von London bzw. ca. 45 km östlich von Cambridge. Die Kathedrale steht auf dem Grund und Boden der in der Zeit der Englischen Reformation aufgelösten und größtenteils zerstörten Abtei St Edmund; in unmittelbarer Nachbarschaft befindet sich die spätmittelalterliche St Mary’s Church. Geschichte Ein erster Kirchenbau an der Stelle ist für das Jahr 1065 nachgewiesen, doch entstammt der heutige Zustand weitgehend einer im frühen 16. Jahrhundert unter John Wastell († um 1515) begonnenen Neubaumaßnahme sowie weiteren Veränderungen des 18. und 19. Jahrhunderts; so entwarf der Architekt George Gilbert Scott († 1878) die eindrucksvollen offenen Dachstühle im Langhaus. Nach der Schaffung der Diözese St. Edmundsbury und Ipswich im Jahr 1914 wurde der Bau Bischofssitz und Hauptkirche einer Reihe von Dekanaten (deaneries). In den Jahren nach 1959 wurden erneut zahlreiche Um- und Neubauten durchgeführt, zu denen der imposante Vierungsturm und der gesamte – ebenfalls holzgewölbte – Chorbereich (chancel) gehören. Architektur Die Kirche ist dreischiffig, basilikal und verfügt über ein Querhaus mit einem erhöhten und belichteten Vierungsturm („Laternenturm“) im neugotischen Stil, der jedoch erst in den Jahren 2000–2005 fertiggestellt wurde. Fenster und Decken des im Aufriss dreigeteilten Chores unterscheiden sich deutlich von denen des nur zweigeschossigen Langhauses. Ausstattung Das im Eingangsbereich stehende Taufbecken (baptismal font) wurde im Jahr 1870 von George Gilbert Scott entworfen; Teile des Dekors stammen erst aus den 1960er Jahren. In der Lady Chapel hängt ein modernes Gemälde mit der Darstellung des Martyriums des hl. Edmund. Die im Jahr 2010 gebaute viermanualige Orgel ist ein Werk von Harrison & Harrison, in dem Pfeifenwerk der Vorgängerorgel eingearbeitet wurde. Weblinks St Edmundsbury Cathedral – Fotos + Infos (englisch) St Edmundsbury Cathedral – Fotos + Kurzinfos (structurae) St Edmundsbury Cathedral – Fotos Einzelnachweise
Catedral de St Edmundsbury

La Catedral de St Edmundsbury (formalmente llamada la Iglesia Catedral de Santiago y San Edmundo)​ es la catedral de la localidad británica de Bury St Edmunds, sede de la Diócesis de St Edmundsbury e Ipswich de la Iglesia de Inglaterra. Con orígenes en el siglo XI, fue reconstruida en los siglos XII y XVI como iglesia parroquial, convirtiéndose en catedral en 1914; en los últimos decenios se ha ampliado considerablemente. Referencias
Cathédrale Saint-Edmundsbury

La cathédrale Saint-Edmundsbury (intitulée officiellement cathédrale Saint-Jacques-et-Saint-Edmond, en anglais : Cathedral Church of St James and St Edmund) est un édifice religieux de la ville britannique de Bury St Edmunds en Angleterre. Historique Une église existe sur le site de la cathédrale depuis au moins 1065. Au début du XIIe siècle, l'abbé Anselm essaya de faire un pèlerinage de Saint-Jacques-de-Compostelle. Son échec lui fait construire une église paroissiale dédiée à ce dernier au nord de Bury St Edmunds. Cette église est reconstruite à partir de 1503 avec des améliorations aux XVIIIe et XIXe siècles. Quand le diocèse de St Edmundsbury et Ipswich est créé en 1914, l'église Saint-Jacques devint une cathédrale. Elle est accrue d'un chœur tourné vers l'est dans les années 1960, et célébrée par la Fanfare for Saint Edmundsbury, une composition de circonstance de Benjamin Britten. Une tour de style néogothique est encore rapportée dans le cadre des fêtes du millénaire entre 2000 et 2005 : elle est ouverte au public en juillet 2005, et inaugurée par un concert de cuivres et un feu d'artifice. La cathédrale reste encore inachevée, notamment en ce qui concerne le cloître, et les secteurs encore en travaux sont fermés au public ; mais il reste que cette tour fait de la cathédrale de Saint-Edmundsbury la seule cathédrale authentiquement anglicane du Royaume-Uni. Il ne s'est construit dans le monde que quelques cathédrales de style néogothique. La construction de la tour a nécessité des techniques de construction nouvelles : six maçons assemblaient les unes aux autres les pierres au fur et à mesure de leur déchargement. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « St Edmundsbury Cathedral » (voir la liste des auteurs). Annexes Articles connexes Liste des cathédrales de Grande-Bretagne. Liens externes La cathédrale en 3D Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme Portail de l’Angleterre Portail des monuments classés au Royaume-Uni Portail de l'anglicanisme
Cattedrale di St Edmundsbury

La cattedrale di St Edmundsbury (cattedrale di San Giacomo, in inglese Cathedral Church of St James) è la chiesa principale della diocesi anglicana di St Edmundsbury ed Ipswich, situata a Bury St Edmunds nel Suffolk (Inghilterra). Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale di St Edmundsbury Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su stedscathedral.co.uk.
Kathedraal van Bury St. Edmunds

De kathedraal van Bury St. Edmunds is de kathedraal van het anglicaanse bisdom St Edmundsbury en Ipswich en staat in Bury St. Edmunds, in het Engelse Suffolk. De kerk is opgedragen aan Sint-Jakobus de Meerdere. Geschiedenis Sinds 1065 heeft er een kerk gestaan op de plek van de huidige kathedraal. In het begin van de 12e eeuw werd een nieuwe kerk gebouwd. In 1503 werd er begonnen met een grondige herbouw van deze kerk, waarbij er onder andere een compleet nieuw schip werd gebouwd. In de 18e en 19e eeuw volgden er verdere aanpassingen. Begin 20e eeuw, in 1914, werd de kerk de kathedraal van het nieuwe anglicaanse bisdom St Edmundsbury en Ipswich. In de 20e eeuw werd er veel aan het gebouw gewerkt omdat het een kathedraal was geworden. Tussen 2000 en 2005 werd de 46 meter hoge vieringtoren gebouwd in neogotische stijl. Externe link Officiële website
Katedra w Bury St Edmunds

Katedra w Bury St Edmunds (ang. St Edmundsbury Cathedral lub Cathedral Church of St James) – katedra diecezji St Edmunsbury i Ipswich Kościoła Anglii. Pierwotnie był to kościół parafialny; awansował do rangi katedry diecezji St Edmunsbury i Ipswich w 1914 roku. Świątynia została wybudowana na początku XVI wieku, na miejscu wcześniejszej budowli przez Johna Wastella, mistrza murarskiego z opactwa świętego Edmunda. W XIX wieku kościół został przebudowany przez G.G. Scotta, następnie został rozbudowany w latach 1960-1970 przez S.E. Dykesa Bowera. Od południa i zachodu ściany katedry pokryte są wapieniem, z wyjątkiem clerestorium które jest pokryte gruzowanym kamieniem. Stromo opadający dach nawy głównej jest wykonany z łupków. Bibliografia Cathedral church of St James - Historic England
Catedral de St Edmundsbury

A Catedral de St Edmundsbury (oficialmente denominada de Igreja Catedral de St James e St Edmund) é a catedral da Diocese da Igreja da Inglaterra de St Edmundsbury e Ipswich. localiza-se em Bury St Edmunds em Suffolk. Original do século XI, foi reformada nos séculos XII e XVI como igreja paroquial e transformou-se catedral em 1914; foi significativamente ampliada nas últimas décadas. Referências
St Anthony's Girls' Catholic Academy

St Anthony's Girls' Catholic Academy (formerly St Anthony's Girls' Catholic School) is a secondary school and sixth form located in Sunderland, Tyne and Wear, England. It was established as a grammar school by the Sisters of Mercy in 1902 and relocated to the current site on Thornhill Terrace in 1939. The school became comprehensive in 1972 and became a voluntary aided school in 1976. The school achieved specialisms in technology in 1999 and languages in 2009, and converted to academy status in 2012. St Anthony's Girls' Catholic Academy offers GCSEs and BTECs as programmes of study for pupils, while girls in the sixth form have the option to study from a range of A-levels and further BTECs. The current head of school is Mrs Catherine Hammill, and the current executive head teacher is Mrs Francesca Craik. References External links St Anthony's Girls' Catholic Academy official website