NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Anglo European School

Anglo European School is a self-governing, co-educational international academy school situated in Ingatestone, Essex. It is a school for boys and girls of all abilities, with 1,306 pupils aged 11 to 19. It was the first state school in Britain to offer the International Baccalaureate Diploma and the first to become a Language College. The school offers opportunities to travel abroad, often on exchanges and learn many languages such as French, German, Spanish, Russian, Japanese, Italian, Chinese and Arabic. The school became an academy in 2011, but still has languages as a specialism. David Barrs and Jill Martin took over as headteachers of Anglo European School following the death of Bob Reed, who was headteacher at the time. They were officially appointed in 2006. With David Barrs leaving in 2021, the current headteacher is Jody Gee. The school uses the twelve star European Flag as its crest and uses the phrase Making a World of difference as a motto. It is common to hear the school and its pupils and staff referred to as The Anglo Family. Notable former pupils David Abraham, Chief Executive of Channel 4 Lydia Rose Bright, reality television star Annie Doble, Fashion Designer and Founder Ben Drew, known as Plan B, rapper Mario Falcone, reality television star James Harper, footballer John Heffernan, actor Nadine Lewington, actress Dan Wright, comedian Lotte Wubben-Moy, footballer See also List of international schools References External links Media related to Anglo European School at Wikimedia Commons Official website Learning Zone
Anglo Scotian Mills

The Anglo Scotian Mills is a former lace factory in Beeston, Nottinghamshire. It is a Grade II listed building. History The firm was established by Francis Wilkinson (1846-1897) in the 1870s in Beeston. The original mill buildings were destroyed by a fire on 29 April 1886. The falling walls of the mill destroyed several cottages and the damage was estimated at £300,000 (equivalent to £33,710,000 in 2025). Six years later, on 30 April 1892, another fire broke out which destroyed the mill. The damage this time was estimated at £100,000 (equivalent to £10,990,000 in 2025). The current building was erected on Wollaton Road, Beeston in 1892. The architect was James Huckerby of The City, Beeston. In 1893, as a consequence of the strike by coal miners at Wollaton, Trowell Moor and Clifton, the mill owners were forced to reduce their operating hours to eight per day to conserve stocks of coal which consequently reduced the wages paid to 1,000 workers. On the death of Francis Wilkinson in 1897, the business was taken over by his older brother George Wilkinson until 1909 when the factory was sold to the owners of the nearby Swiss Mills. The new owners, the Pollard family, let lace machine standings and a cotton store to Parkes & Tomlin and eventually Parkes purchased it in 1922. In the 1940s, the main building was taken over by electrical components & injection moulding manufacturers Ariel Pressings Ltd. In 2000 manufacturing ceased & the building was converted into luxury apartments. See also Listed buildings in Beeston, Nottinghamshire References
Trebah

Trebah ist eine Gartenanlage mit subtropischem Bewuchs in Cornwall. Der Park liegt an der Mündung des Helford River etwa acht Kilometer südwestlich der Stadt Falmouth. Seine Fläche beträgt etwa 11 Hektar (26 Acres). Der kornische Name des Gartens bedeutet Das Haus an der Bucht. Der Garten Trebah ist wie das unmittelbar benachbarte Glendurgan ein kornischer Schluchtgarten, d. h., er liegt zwischen steilen Hügeln in einem schmalen Einschnitt, der sich bis zum Ufer des Helford River zieht. Die Schlucht wird von einem kleinen Wasserlauf durchflossen, der kurz vor dem Strand einen Teich bildet. Entlang der Schluchtwände ziehen sich die Parkwege dahin, zwischen denen eine üppige Vegetation wuchert. Dank des durch den Golfstrom milden Klimas ist es möglich, in Trebah neben heimischen Arten eine Anzahl subtropischer Gewächse ganzjährig im Freiland zu kultivieren. So finden sich in Trebah u. a. Bambus, Yuccas, Gunneras, Agaven und Baumfarn und – für das südliche Cornwall eher selbstverständlich – Rhododendron. Im Mai und Juni leuchtet Trebah in allen Farben der Rhododendrenblüten. Ansichten aus Trebah Geschichte Das Anwesen wurde 1086 als Besitztum des Bischofs von Exeter erstmals urkundlich erwähnt, es war lange in wechselndem Besitz kornischer Gutsherren. Die Familie Fox, die auch den benachbarten Garten Glendurgan anlegte, erwarb Trebah im Jahr 1831. Charles Fox gestaltete Trebah als Lustgarten, wobei er akribisch die Position jedes einzelnen Baumes festlegte. 1907 wechselte Trebah erneut den Besitzer, die Familie Hext erwarb und erweiterte den Garten. Nach dem Tod von Alice Hext 1939 wurde das gesamte Anwesen Trebah Estate parzelliert und verkauft. Die Parzelle mit Haus und Lustgarten wechselte in den folgenden Jahrzehnten mehrfach den Eigentümer, da jedoch die Mittel zum Unterhalt der Anlage fehlten, verwilderte und verfiel der Garten zunehmend. 1981 erwarben Tony und Eira Hibbert das Haus samt Garten als Alterssitz. Sie ließen sich überreden, anstatt einen ruhigen Lebensabend zu genießen, den einstmals berühmten Garten wieder herzurichten. Aus dem anfangs auf drei Jahre angelegten Projekt wurden bis 2003 zweiundzwanzig Jahre, doch noch immer ist der Garten nicht komplett wieder hergerichtet. 1987 wurde der Garten der Öffentlichkeit zugänglich gemacht, bis zum Jahr 2000 stieg die Zahl der Besucher auf 105.000. Um den Garten für kommende Generationen zu erhalten, übertrugen die Hibberts das Anwesen dem eigens gegründeten gemeinnützigen Trebah Garden Trust, der die Anlage heute verwaltet und instand hält. Weblinks Website Trebah Garden (engl. mit maschinell übersetztem deutschen Teil)
Trebah

Trebah (Cornish: Lowarth Treverybow) is a 26-acre (110,000 m2) sub-tropical garden situated in Cornwall, England, UK, near Glendurgan Garden and above the Helford River (grid reference SW767273). Part of the parish of Mawnan, the gardens are set within an area of the same name, which includes the small settlements of Trebah Wartha and Trebah Woolas (both are of medieval origin). History of Trebah In 1831 Trebah was acquired by the Fox family who built Glendurgan Garden. Trebah was first laid out as a pleasure garden by Charles Fox, a Quaker polymath of enormous creative energy who paid meticulous attention to the exact positioning of every tree. His son-in-law, Edmund Backhouse, M.P. for Darlington, took the work further. The Hexts In 1907 Trebah was bought by Charles Hawkins Hext and inherited on his death in 1917 by his wife, Alice, who died in 1939. From 1939 to 1981 the garden fell into decline, since the substantial Trebah Estate was sold off in small packages, of which the house and garden was one. Second World War and after During the Second World War, Trebah was used for military purposes and the assault on Omaha Beach in Normandy was launched from Polgwidden Beach, at the foot of Trebah Garden. One of the subsequent owners was Donald Healey, the motor car designer, who removed some of the concrete military structures and provided a boathouse on the beach. Development of the garden by the Hibberts In 1981, on their 64th birthday, Tony Hibbert and Eira Hibbert bought Trebah as their retirement home. They were persuaded to give up the first three years of retirement to restore the garden. Indeed, when Major Hibbert agreed to three years, little did he know it would become a quarter century. The decision, he eventually wrote, "has given us the happiest twenty-four years of our lives and had we not taken up the challenge we'd have been dead long ago of gin poisoning and boredom." The Trust The garden was opened to the public in 1987 and by 1989 visitor numbers had reached 36,000. The Hibbert family then gave the house, garden and cottages to the Trebah Garden Trust, a registered charity, to ensure that the garden could be preserved for future generations. In 2000 visitor numbers had exceeded 105,000 and a £1.94 million grant from the Heritage Lottery Fund and Objective One allowed Trebah to build the new 'Hibbert Centre', to rebuild Alice Hext's seat, restore the nursery and carry out major landscaping and garden improvements. Views from Trebah References External links Official Trebah website "Trebah My Story"—Major Hibberts Log (as captured by Internet Archive Wayback Machine 20 Aug 2011) Index Page 1: Foreword Page 7: The Backhouses 1860 to 1906 Page 10: The Fallow Years 1939 to 1981 Page 12: The Hibberts 1981 to 2002 Page 13: The Hibberts 1981 to 2002 Page 16: Hibbert and Bradshaw Families, The Bradshaws Page 17: Hibbert and Bradshaw Families, The Hibberts Page 18: Hibbert and Bradshaw Families Page 19: A Declaration of Wishes Page 20: A Declaration of Wishes Page 21: Laughter in the Garden Page 27: Acknowledgements
Trebah

Trebah es un jardín botánico subtropical de 26 acres (110,000 m²) situado en Cornualles cerca de Glendurgan Garden, a la orilla del río Helford (SW767273).50°6′14.92″N 5°7′23.69″O Historia de Trebah En 1831 fue comprada la finca de Trebah por la familia Fox de Falmouth que construyó el jardín de Glendurgan. Trebah fue diseñado en principio como un jardín de esparcimiento, por Charles Fox, un gran pensador quakero de la "enormidad de la energía creativa", que prestó una atención meticulosa en la colocación exacta de cada árbol en los terrenos. Su yerno, Edmund Backhouse, que continuó el trabajo, llevó esta meticulosidad unos pasos más lejos. Los Hexts En 1907, Trebah fue comprado por Charles Hawkins Hext y a su muerte en 1917 heredado por su esposa, Alice, que murió en 1939. Entre 1939 y 1981 el jardín cayó en el abandono, puesto que la parte sustancial de la finca de Trebah fue vendida en pequeñas parcelas, uno de las cuales fueron la casa y el jardín. La guerra mundial Durante la Segunda Guerra Mundial, Trebah fue utilizado para usos militares y el asalto de playa de Omaha en Normandía fue preparado en la playa Polgwidden, al pie del jardín de Trebah. Uno de los dueños siguientes fue Donald Healey, diseñador de motores de automóvil, que quitó algunas de las estructuras militares en hormigón y construyó una caseta para botes en la playa. Desarrollo del jardín por Hibberts En 1981, en su 64º cumpleaños, el alcalde Tony Hibbert y Eira Hibbert compraron Trebah como su casa de retiro. Fueron persuadidos para dar los primeros tres años de retiro para restaurar el jardín. El « Trust » El jardín fue abierto al público en 1987 y en 1989 el número de visitantes había alcanzado los 36.000. La familia de Hibbert entonces dio la casa, el jardín y las cabañas al « Trebah Garden Trust » (fondo del jardín de Trebah), una asociación caritativa registrada, para asegurarse de que el jardín se podría preservar para las futuras generaciones. En el año 2000 el número de visitantes había sobrepasado ya los 105.000 y gracias además a los 1,94 millones de libras de concesión del « Heritage Lottery Fund » y del « Objective One » de Trebah han permitido construir el nuevo "Hibbert Centre", y para reconstruir el "Alice Hext", restaurar los viveros y realizar mejoras en el ajardinamiento. Vistas de Trebah Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Trebah. Página oficial de Trebah
Trebah

Trebah Garden(s) è un complesso di giardini con piante sub-tropicali, situati nel villaggio inglese di Helford, nella penisola di Lizard, in Cornovaglia (Inghilterra sud-occidentale), e realizzati a partire dal 1840 circa. È comunemente definito il "giardino dei sogni" della Cornovaglia ed è incluso tra gli 80 giardini più belli al mondo. Etimologia Trebah è un termine in lingua cornica che significa la "casa sulla baia". Ubicazione Trebah si trova lungo la riva settentrionale del fiume Helford. Caratteristiche Il Trebah Garden si estende per circa 25 acri lungo un ripido dirupo della lunghezza di 200 piedi che scende fino ad una spiaggia privata sul fiume Helford. Nel giardino trovano posto banani, bamboo, camelie, felci, magnolie, rododendri, rabarbari brasiliani, ecc., oltre a cascate e stagni. Storia La tenuta di Trebah è menzionata già nel 1085 nel Domesday Book come proprietà del Vescovo di Exeter. In seguito, la tenuta passò nelle mani di varie famiglie della contea, tra cui i Killigrews e i Nicholls. Nel 1831, la tenuta fu acquistata dalla famiglia Fox. La realizzazione dei giardini avvenne a partire dal 1840 circa e si deve a membri di questa famiglia, in particolare a Charles Fox e alla figlia e al genero di quest'ultimo. Nel 1907, la tenuta fu acquisita da Charles ed Alice Hext, che portarono i giardini al loro massimo splendore. L'opera di ampliamento durò fino al 1939, quando i giardini furono lasciati in stato di abbandono dai proprietari. Durante la seconda guerra mondiale, infatti, le spese per la loro manutenzione furono ridotte al minimo e la spiaggia di Trebah fu utilizzata per scopi militari dalla fanteria di statunitense impegnata nelle operazioni legate allo sbarco in Normandia. Nel 1981, la tenuta fu acquistata dal Maggiore Tony Hibbert e dalla moglie Eira. Sollecitati dalla Cornwall Garden Society, i nuovi proprietari intrapresero un'opera di disboscamento che permise ai giardini di tornare allo splendore originale. Punti d'interesse Alice's Seat Nei giardini di Trebah si trova l'Alice's Seat, la riproduzione di un cottage costruito per Alice Hext, che, insieme al marito Charles, aveva acquisito la tenuta nel 1907. Note Voci correlate Glendurgan Garden Lost Gardens of Heligan Trelissick Garden Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Trebah Collegamenti esterni Trebah Garden - Sito ufficiale, su trebahgarden.co.uk.
Trebah

Trebah – subtropikalny ogród w Anglii w hrabstwie Kornwalia w pobliżu wioski Helford Passage. Jest położony nad rzeką Helford niedaleko ogrodu Glendurgan Garden. Jego powierzchnia wynosi 110 tys. m². Nazwa Nazwa ogrodu pochodzi z języka kornijskiego i oznacza "dom nad zatoką". Roślinność W ogrodzie znajduje się roślinność typu podzwrotnikowego, m.in. hortensje, bambusy, parzepliny, również kamelie i rododendrony. Jego część utrzymana jest w konwencji parku. Historia Miejsce zostało po raz pierwszy wzmiankowane w Domesday Book z 1086 r. jako posiadłość biskupa Exeteru. W 1831 r. Trebah został zakupiony przez rodzinę Foxów. W 1907 r. została odkupiona przez Charlesa Hawkinsa Hexta a następnie odziedziczona przez jego żonę Alice, która zmarła w 1939 r. Od tego czasu obiekt pozbawiony był opieki; przez 42 lata aż siedmiokrotnie zmienił właściciela. Podczas II wojny światowej służył celom wojskowym, m.in. jako skład amunicji przed desantem w Normandii. W 1981 r. Trebah został zakupiony przez Tony'ego i Eirę Hibbertów, którzy, będąc już na emeryturze, pracowali nad jego odtworzeniem i konserwacją. Ogród został udostępniony do zwiedzania w 1987 r.. Przypisy
Catedral de Winchester

La catedral de Winchester, a Winchester, Hampshire, és una de les catedrals més grans d'Anglaterra, amb la nau més llarga i amb una llargada global més gran que qualsevol altra catedral gòtica a Europa. Està dedicada a la Sagrada Trinitat, a Sant Pere, a Sant Pau i a Sant Swithun i és la seu del bisbat de Winchester. Història La construcció de la catedral va començar el 1079, sobre un edifici anterior del 648, pel bisbe Walkelin, i el 8 d'abril de 1093, en presència de gairebé tots els bisbes i abats d'Anglaterra, els monjos s'hi traslladen des de l'antiga catedral. La primera part de l'edifici actual és la cripta, que data d'aquell temps. Guillem II d'Anglaterra hi fou enterrat l'11 d'agost de 1100, després de la seva mort en un accident mentre caçava en un bosc pròxim. La torre central quadrada en estil normand es comença el 1202 per reemplaçar una versió anterior en mal estat, en part a causa del terra inestable en el qual es construeix la catedral. Continuen els treballs a la catedral durant el segle xiv, el 1394 comença la remodelació de la nau segons el disseny del mestre d'obres William Wynford, treballs que continuen als segles XV i XVI, especialment amb l'edifici del cor per acomodar els pelegrins del santuari de Sant Swithun. La fundació benedictina, el Priorat de Sant Swithun, es dissol el 1539 i es demoleix el claustre i la sala capitular, deixant només la catedral. El 1660 va començar la reconstrucció de la vidriera occidental destruïda durant la Guerra Civil anglesa. La catedral de Winchester és un exemple del gòtic perpendicular. Tombes dels antics reis anglesos En el cor de la catedral s'hi troben unes urnes funeràries que contenen les restes de diversos reis de les primitives dinasties reials d'Anglaterra. La identificació de les restes humanes contingudes en aquests cofres és impossible perquè durant la Guerra Civil del segle xvii, els soldats del Parlament van profanar les urnes i van escampar els ossos per terra. Amb la restauració de la monarquia, els ossos profanats van ser recollits i col·locats a les actuals urnes mortuòries. Els reis soterrats a la catedral són: Reis de Wessex Cynegils (611-643) Cenwalh (643-672) Egbert 775-839, rei 828-839 Etelwulf +858 Alfred el Gran 849-899 Reis d'Anglaterra Edred 925-955, rei 946-955 Eduí el Bell 940-958, rei 955-959, i la seva esposa Elgiva +970, o Aelfgifu o Aelgiva. Reis de Dinamarca i Anglaterra Canut II de Dinamarca ~995- 1035, rei d'Anglaterra 1016-1035, i la seva esposa Emma de Normandia, morta el 1052 Hardecanut, 1019-1042. Reis normands d'Anglaterra Guillem el Roig 1059-1100, rei d'Anglaterra, 1087-1100 Organistes de la catedral Esdeveniments Els esdeveniments importants que tenen lloc a la catedral de Winchester inclouen: Funeral del rei Harthacanute (1042) Coronació d'Enric II el Jove (1172) Segona coronació de Ricard Cor de Lleó (1194) Casament del rei Enric IV d'Anglaterra i Joana de Navarra (1403) Casament de la reina Maria I d'Anglaterra i el rei Felip II de Castella (1554) Funeral i enterrament de Jane Austen (1817) Referències
Winchesterská katedrála

Winchesterská katedrála je jednou z největších katedrál Anglie, s nejdelší hlavní chrámovou lodí mezi gotickými katedrálami v Evropě (168 m). Je zasvěcena Nejsvětější Trojici, svatému Petrovi, svatému Pavlovi a svatému Swithunovi a je sídlem Winchesterské diecéze Anglikánské církve. Historie Stavba první katedrály byla zahájena roku 642 na místě bezprostředně sousedícím s místem, kde stojí katedrála současná. Svatý Swithun, jeden z prvních biskupů Winchesterské diecéze, byl pohřben poblíž této stavby, později byly jeho ostatky přemístěny do katedrály a po výstavbě současné katedrály do ní. Původní stavba byla zbořena roku 1093. Stavba nové katedrály byla zahájena roku 1079 a 8. dubna 1093 se mnichové přestěhovali, za účasti téměř všech anglických biskupů, do nové budovy. Nejstarší částí současné stavby je krypta, která pochází z počátku výstavby katedrály. Zde je pohřben Vilém II., syn Viléma I., zabitý nešťastnou náhodou při lovu v nedalekém New Forest. Roku 1202 byla zahájena stavba čtvercové hlavní věže, která nahradila původní věž, která se zřítila vlivem nestability základů zakotvených na podmočené půdě. Dostavby pokračovaly i v pozdějším období. Ve 14. století byla provedena přestavba hlavní chrámové lodi a v 15. století byla postavena ubytovna pro velké množství poutníků ke hrobu Svatého Swithuna. Benediktinské převorství bylo zrušeno roku 1539, klášter a kapitula byly zbořeny ale katedrály se rušení anglických klášterů nedotklo. V letech 1905 až 1912 probíhala, pod vedením T. G. Jacksona, obnova katedrály, která zahrnovala i známou záchranu budovy od zřícení. Některé podmáčené základy pod jižní a východní zdí byly vyztuženy potápěčem Williamem Walkerem, který stabilizoval základy více než 25 000 betonovými vaky, 115 000 betonovými bloky a 900 000 cihlami. Pracoval šest hodin denně v letech 1906 až 1912 v úplné tmě v úrovni 6 m pod zemí a jeho akce je považována za hlavní příčinu záchrany katedrály. V současnosti je katedrála atraktivní pro příznivce Jane Austenové, která zemřela ve Winchesteru a je pohřbena v severní boční lodi. Kaple Zjevení páně je zajímavá mozaikovými okny navrženými Edwardem Burne-Jonesem. V katedrále se také nachází jediná diatonická sestava 14 zvonů na světě s nejtěžším zvonem o hmotnosti 1,83 tun. Odraz v kultuře V roce 1966 vydala skupina The New Vaudeville Band píseň Winchester Cathedral, kterou později přezpíval jako Chrám svatého Víta i Václav Neckář Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Winchesterská katedrála na Wikimedia Commons Winchesterská katedrála Virtuální průvodce katedrálou
Winchester Cathedral

Winchester Domkirke eller Winchester Cathedral er én af Englands største kirker. Er viet til Treenigheden, Sankt Peter, Sankt Paul og Sankt Svithun. Tidligere hovedstadskirke Kirken ligger i Winchester, der i 519 blev hovedstad i kongedømmet Wessex. Derefter var Winchester hovedstad for England frem til omkring år 1100. Betydningsfulde begivenheder i Winchester Domkirke 1042: Kong Hardeknuds begravelse 1043: Edvard Bekenderens kroning. 1045: Brylluppet mellem Edvard Bekenderen og Edith af Wessex. 1068: Kroningen af Matilde af Flandern (gift med Vilhelm Erobreren) til dronning. 1172: Kroningen af Henrik den yngre (regerede sammen med sin far Henrik 2. af England) og hans dronning Marguerite (senere dronning af Ungarn). 1194: Den anden kroning af Richard Løvehjerte. 1403: Brylluppet mellem Henrik 4. af England og Johanne af Navarra. 1554: Brylluppet mellem Maria 1. af England og Filip 2. af Spanien. Biskoppen af Winchester I kraft af Winchesters historie som tidligere hovedstad havde biskoppen af Winchester rang som nummer tre blandt Den engelske kirkes biskopper. Han var placeret lige efter ærkebiskopperne af Canterbury og af York. I 1533 rykkede Henrik 8. af England biskopperne af London og af Durham frem. Herefter har biskoppen af Winchester været nummer fem blandt de engelske biskopper. Ærkebiskopperne af Canterbury og York er fødte medlemmer af Overhuset. Det samme er biskopperne af London, Durham og Winchester. Begravet i kirken Knud den Store Jane Austen Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Cattedrale di Winchester

La cattedrale di Winchester (cattedrale della Santissima Trinità, dei Santi Pietro e Paolo e di San Svitino, in inglese Cathedral Church of the Holy Trinity, and of St Peter and St Paul and of St Swithun) è la chiesa principale della diocesi anglicana di Winchester, nell'Hampshire (Inghilterra). Fino alla riforma religiosa inglese era la sede episcopale della diocesi cattolica di Winchester. La cattedrale è una delle più grandi d'Inghilterra con la navata più lunga e la maggiore lunghezza totale di ogni cattedrale gotica d'Europa. Tra i personaggi della storia inglese che riposano nella cattedrale ci sono i re Edredo, Edwing, Canuto I, Canuto II e Guglielmo II Rufus, la regina Emma di Normandia, e gli scrittori Izaak Walton e Jane Austen. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale di Winchester Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su winchester-cathedral.org.uk. (EN) Winchester Cathedral, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. Cattedrale di Winchester, su archINFORM. (EN) Cattedrale di Winchester, su Structurae.