NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
University College de Londres

L'Escola Universitària de Londres (en anglès University College of London), també coneguda com a UCL és una universitat situada a Londres, Regne Unit. Forma part de la Universitat de Londres, així com de les xarxes del Grup Russell i de la LERU. Història Fundada el 1826, la UCL és la tercera institució d'educació superior més antiga d'Anglaterra, per darrere d'Oxford i Cambridge. Per contra, és la primera que va constituir-se sobre base secular i va admetre alumnes amb independència de les seves creences religioses, així com la primera a admetre dones. El filòsof Jeremy Bentham és considerat el pare espiritual de la institució. Des de 1850 allà es conserva el conegut Auto-icon, que conserva l'esquelet i el cap dissecats, a banda de roba original de la seva propietat. El 1836 es va convertir en una de les escoles independents (colleges) que fundaren la Universitat de Londres. El 1907 la UCL va perdre la seva independència dins de la Universitat de Londres, però va recuperar-la als anys 70. Instal·lacions La major part de l'escola es troba a Bloomsbury, al centre de Londres, a Gower Street. L'edifici principal es va acabar de construir el 1985, després de 158 anys del seu començament. Les estacions més properes de Metro són: Euston, Euston Square i Warren Street. La seva biblioteca és una de les més importants del país. Entre d'altres, conserva una primera edició dels Principia Mathematica d'Isaac Newton. Referències
University College London

University College London (UCL) er det ældste universitet i London. Universitet har studerende fra mere end 140 lande. University College London er en del af universitetssammenslutningen University of London. University College London er et af de mest prestigefyldte britiske universiteter. Der er 26 Nobelpris-vindere blandt UCL's nuværende og tidligere studerende og personale. Historie University College London er grundlagt i 1826 og er dermed det første universitet grundlagt i London. University College London er også det første universitet i England der på helt sekulær basis optog studerende uanset deres religion, og det første til at optage kvinder på lige fod med mænd. UCL er et af de to stiftende kollegier på University of London. Alumni tilknyttet University College London Alexander Graham Bell Mahatma Gandhi Rabindranath Tagore G.K. Chesterton Eksterne henvisninger University College London's hjemmeside: www.ucl.ac.uk Arkiveret 25. januar 2002 hos Wayback Machine Noter
University College London

University College London (UCL) is een Britse universiteit. Het is een van de colleges binnen de Universiteit van Londen. UCL staat wereldwijd hoog aangeschreven. UCL werd opgericht in 1826. Het was de eerste universitaire instelling opgericht in Londen, de eerste universitaire instelling in het Verenigd Koninkrijk opgericht op een volledig seculiere basis, die studenten toeliet ongeacht hun godsdienst en de eerste die vrouwen op gelijke voet met mannen toeliet. UCL was een van de twee colleges die de Universiteit van Londen in 1836 oprichtten. UCL bevindt zich consequent in de top vijf van universitaire instellingen in het Verenigd Koninkrijk. In 2009 rangschikte de Times Higher Education World University Rankings UCL als 4e in de wereld. De Academic Ranking of World Universities van 2014 rangschikte UCL als 4e in Europa en 3e van het Verenigd Koninkrijk. De universiteit bevindt zich in het centrum van Londen, in de deelgemeente Camden. Algemeen UCL biedt meer dan 200 opleidingen aan in de traditionele vakgebieden. Veel studenten krijgen de mogelijkheid om een deel van hun studie in het buitenland door te brengen; UCL heeft honderden samenwerkingsverbanden op het gebied van onderzoek en onderwijs. Hoewel UCL vrijwillig onderdeel blijft van de Universiteit van Londen, is het in veel opzichten een zelfstandige universiteit, die zelf graden mag verlenen. UCL is groter is dan de meeste andere universiteiten in het Verenigd Koninkrijk. In 2016 waren er ten minste 29 Nobelprijswinnaars onder de alumni en de (huidige en voormalige) staf van UCL. In 2008 had UCL een jaarlijkse omzet van 635 miljoen pond en vaste activa ter waarde van 581 miljoen pond. Toelating Toelating aan UCL is zeer selectief, met name voor zeer populaire opleidingen zoals economie en Europese sociale en politieke wetenschappen. Een groot deel van de mensen die zich aanmelden halen de hoogst haalbare cijfers in het Britse schoolsysteem. Voor de meerderheid van de studies is aanmelding via het centrale Britse UCAS-systeem verplicht. Bekende alumni en medewerkers UCL alumni variëren van Mahatma Gandhi en Alexander Graham Bell, tot alle vier de leden van de band Coldplay, evenals twee leden van de band Keane. Hieronder een lijst met enkele bekende alumni en medewerkers. Alexander Graham Bell, uitvinder Francis Crick, moleculair bioloog, medeontdekker van de moleculaire structuur van DNA Augustus De Morgan, wiskundige en logicus Frederick Donnan, Iers fysisch-chemicus Mahatma Gandhi, Indiaas onafhankelijkheidsactivist Ricky Gervais, acteur Hubert-Jan Henket, architect Noreena Hertz, econoom en activist Jonathan Israel, historicus William Stanley Jevons, econoom John Lindley, botanicus James Mallet, entomoloog Michael Marmot, epidemioloog Chris Martin, zanger van Coldplay Christopher Nolan, filmregisseur George Simon, kunstenaar Samenwerkingsverbanden UCL is lid van de Russell Group of Universities, de European University Association, de Association of Commonwealth Universities, Universities UK, en de League of European Research Universities.
Univerzitetni kolidž v Londonu

Univerzitetni kolidž v Londonu (angleško University College London, kratica UCL) je javna univerza s sedežem v Londonu in najstarejša ter največja članica sistema Univerze v Londonu. Kljub temu, da je formalno članica krovne univerze, je v vseh drugih pogledih samostojna univerza - ima lastno upravo in vire financiranja ter od leta 2005 tudi pravico do podeljevanja lastnih akademskih nazivov. Kolidž sestavlja 8 fakultet, ki imajo skupno preko 100 oddelkov, inštitutov in raziskovalnih središč. Sedež in glavni kampus kolidža se nahajata v Bloomsburyju v osrednjem Londonu. Kolidž je bil ustanovljen leta 1826 z imenom Univerza v Londonu (London University) kot prva univerza v mestu in prva angleška univerza brez verske opredelitve. Skupaj z nekaj let za njim ustanovljenim Kraljevim kolidžem v Londonu (King's College London) sta leta 1836 ustanovila Univerzo v Londonu v sodobni obliki, ki ji je kralj odobril ustanovno listino in pravico do podeljevanja akademskih nazivov. Leta 1878 je UCL postal prva angleška visokošolska ustanova, kjer so imele ženske enak status kot moški, in dve leti kasneje so diplomirale prve štiri študentke. Danes je Univerzitetni kolidž v Londonu ena uglednejših svetovnih visokošolskih ustanov, tako po akademskih kot po raziskovalnih dosežkih. Tu je do leta 2010 študiralo ali poučevalo 21 Nobelovih nagrajencev, od tega jih je 5 prejelo nagrado v času, ko so delovali na UCL. Med bolj znanimi študenti ali predavatelji so polihistor Francis Galton, izumitelj Alexander Graham Bell, filozof John Stuart Mill, politik Tomáš Garrigue Masaryk, kemik William Ramsay, matematik, logik in filozof Augustus De Morgan in matematik James Joseph Sylvester. Sklici in opombe Zunanje povezave Uradno spletno mesto
Лондонски универзитетски колеџ

Лондонски универзитетски колеџ (енгл. University College London) јавни је истраживачки универзитет у Лондону у Енглеској и саставни је део децентрализованог Универзитета у Лондону. Сматра се једним од најпрестижнијих универзитета на свету и највећих центара за постдипломске (мастер и докторске) студије у Уједињеном Краљевсту по броју студената. Институција је основана 1826. као првобитни носилац назива Универзитет у Лондону и као први универзитет у граду. Лондонски универзитетски колеџ био је и први потпуно секуларни универзитет у Енглеској који је уписивао студенте без обзира на њихову верску припадност или пол. Референце Спољашње везе ucl.ac.uk
All Souls' Church, Witton

All Souls' Church is a former parish church in the Church of England in Witton, Birmingham, England which is now used by the Church of God. History In 1907, All Souls' Church on Wenlock Road was consecrated. It was built using red brick with stone dressings in the Gothic style to a design by Philip Chatwin. When opened, it had a chancel, nave, east and west aisles, and a low central tower with a pyramidal roof. In 1926, a parish was assigned out of Holy Trinity Church, Birchfield, and St. Peter and St. Paul, Aston. The living was declared a vicarage, in the gift of the Vicar of Holy Trinity, Birchfield, for the first turn only and then of the bishop. The church was declared redundant by the Church of England in 1981 and sold to the Church of God (International). References
Kostel Panny Marie a Růženy Limské

Kostel Panny Marie a Růženy Limské, anglicky Church of Our Lady and St Rose of Lima, je katolický farní kostel ve Weoley Castle v arcidiecézi Birmingham. Farnost byla založena počátkem třicátých let 20. století. Základní kámen farního centra byl položen v roce 1933, v blízkosti místa současného kostela. Bohoslužby se konaly zde, dokud nebyla v roce 1936 postavena škola. Základní kámen kostela byl položen dne 18. července 1959. Budovu se sedadly pro 500 lidí navrhl Adrian Gilbert Scott a náklady na výstavbu byly 75 000 liber. Kostel byl vysvěcen v roce 1961 arcibiskupem Francisem Grimshawem. Hlavní oltář byl postaven z modrého hortonského kamene z Banbury s šedým mramorovým vrcholem a soklem. Dřevěná scéna na retabulu byla vytesána Ferdinandem Stuflesserem z Ortisei v Bolzanu. V únoru 2013 byla budova posouzena památkáři podle zákona o územním plánování z roku 1990, ale nesplňovala kritéria pro zařazení do seznamu památek. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Church of Our Lady and St Rose of Lima, Weoley Castle na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel Panny Marie a Růženy Limské na Wikimedia Commons
Church of Our Lady and St Rose of Lima, Weoley Castle

The Church of Our Lady and St Rose of Lima, Weoley Castle is a Roman Catholic parish in the Archdiocese of Birmingham. History The parish was established in the early 1930s. The foundation stone for a parish hall was laid in 1933, adjacent to the site of the current church. It was designed by the architect George Bernard Cox. Services were held in the hall until a school was built in 1936. The foundation stone for the church was laid on 18 July 1959. The building with seating for 500 people was designed by Adrian Gilbert Scott and the construction cost was £75,000 (equivalent to £1,517,210 in 2025). The church was blessed on Whit Monday 1961 by Archbishop Francis Grimshaw. In February 2013, the building was assessed by English Heritage under the Planning Act 1990, but did not meet the criteria for listing. It is however locally listed at Grade A. The High Altar was constructed in Blue Horton Stone from Banbury with an Italian Grey Marble top and plinth. The wooden reredos scene above the Lady Altar was carved by Ferdinando Stuflesser, of Ortisei, Bolzano, Italy. References
St Bartholomew's Church, Allen's Cross

St Bartholomew's Church, Allen's Cross is a parish church in the Church of England in Birmingham. History The foundation stone for the new church was laid on 21 April 1937 by Councillor R. Canning J.P. It took its dedication from St Bartholomew’s Church, Birmingham which was closed in 1937 because of its failing structure. It was designed in a Romanesque style to designs by the architect Samuel Nathaniel Cooke and consecrated by the Bishop of Birmingham Ernest Barnes on 7 May 1938. In 1998 the church suffered an arson, and in 2006 the building was demolished. The parish is worshipping in temporary premises until a replacement church can be constructed. Organ The church contained an organ dating from 1888 by Walter James Bird which had originally been installed in St Bartholomew’s Church, Birmingham. It was adapted for installation in this church in 1938. A specification of the organ can be found on the National Pipe Organ Register. The organ was lost in the arson attack of 1998. References
Тейт Модърн

Тейт Модърн (на английски: Tate Modern, от названието на арт-периода модерн), известна като Галерия Тейт, е галерия за модерно изкуство в Лондон, Англия. Това е британската национална галерия за чуждестранно модерно изкуство и арт-форми, която е част от групата Тейт (заедно с Тейт Бритън, Тейт Ливърпул, Тейт Сейнт Ив и Тейт онлайн. През 2013 г. е 12-ият по посещаемост музей в света с около 4,9 млн. посетители. Намира се в сградата на бившата Банксайд електростанция в регион Банксайд на Централен Лондон. Галерията притежава колекция от национално британско изкуство от 1500 година до наши дни, както и колекция от чуждестранно модерно и съвременно изкуство. Източници Външни препратки Тейт онлайн - официален тейт сайт Тейт Модерн
Tate Modern

Tate Modern je britské národní muzeum moderního umění a spolu s Tate Britain, Tate Liverpool a Tate St. Ives část Tate Gallery. Galerie se nachází v budově původní elektrárny Bankside, jejímž tvůrcem byl sir Giles Gilbert Scott, architekt elektrárny Battersea. Elektrárna v Bankside byla postavena ve dvou etapách v letech 1947 a 1963 a byla vyřazena z provozu roku 1981. Po rekonstrukci byla otevřena jako galerie 12. května 2000 a stala se velmi populární pro obyvatele Londýna i turisty. Vstup do galerie je volný. Stálá expozice se nachází ve třetím a pátém poschodí, zatímco ve čtvrtém patře probíhají specializované výstavní akce. Po otevření byla sbírka galerie uspořádána tematicky ve skupinách: historie – paměť – společnost; nahota – akce – tělo; krajina – hmota – prostředí; zátiší – objekty – reálný život. Turbínová hala, kde se nacházel elektrický generátor původní elektrárny, je vysoká sedm poschodí a má plochu 3 400 m². Je každoročně využívaná pro speciální výstavy současných umělců v období mezi říjnem a březnem. Mezi umělce, kteří vystavovali v Turbínové hale, patří Louise Bourgeoisová, Juan Muñoz, Anish Kapoor, Ólafur Elíasson, Bruce Nauman a Rachel Whitereadová. V září 2011 bylo poprvé v galerii Tate Modern představeno současné české umění – projekt Kateřiny Šedé Od nevidím do nevidím / From Morning till Night.[zdroj?] V červnu 2016 byla galerie rozšířena o nové prostory v podobě desetipatrové pyramidy, která rozšířila prostory galerie o 60 procent. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Tate Modern na Wikimedia Commons Galerie Tate Modern na Wikimedia Commons
Tate Modern

Tate Modern er Det Forenede Kongeriges nationale museum for moderne kunst i London og er sammen med Tate Britain, Tate Liverpool og Tate St. Ives en del af Tate Gallery. Gallerierne ligger i det tidligere Bankside kratværk, som var designet af Sir Giles Gilbert Scott, og som er bygget i to etaper mellem 1947 og 1963. Kraftværket lukkede i 1981. Bygningen blev konverteret af arkitekterne Herzog & de Meuron og er 99 m højt. Siden åbningen den 12. maj 2000 har det været en meget populær attraktion for lokale og turister. Der er gratis adgang. De permanente samlinger i Tate Modern fremvises på tredje og femte sal, mens fjerde huser midlertidige udstillinger. Da galleriet åbnede i 2000 blev samlingerne ikke fremvist i kronologisk orden, men var arrangeret i fire brede grupper: Historie/Hukommelse/Samfund; Nøgen /Action/Krop; Landskab/Materie/Miljø og Still Life/Object/Real Life. Det var nødvendigt for ikke at fremvise museets store huller i samlingerne som et resultat af en meget konservativ indkøbspolitik i første halvdel af det 20. århundrede. Den første omarrangering af billederne i 2006 har opløst de tematiske grupper og selv om det viser hullerne i samlingen har den været mødt med kritikerros. Turbinehallen er syv etager høj med 3.400 m2 gulvplads. Den bruges til at fremvise specialudstillinger af nutidskunst mellem oktober og marts i en serie sponsoreret af Unilever. Serien var planlagt til galleriets første fem år, men populariteten af serien har medført en udvidelse til 2008. Kunstnerne der har fremvist nutidskunst er: 2000 — Louise Bourgeois — Maman, I Do, I Undo, I Redo 2001 — Juan Muñoz — Double Bind 2002 — Anish Kapoor — Marsyas 2003 — Ólafur Elíasson — The Weather Project 2004 — Bruce Nauman — Raw Materials 2005 — Rachel Whiteread — Embankment En populær indgang til Tate Modern er via St Paul's Cathedral og London Millennium Bridge. Den nærmeste London Underground station er Southwark, selv om Blackfriars tube station og en kort gåtur over Blackfriars Bridge ofte er mere praktisk. Der er også en flodbåds ankerpladslige udenfor galleriet kaldet Bankside Pier med forbindelse til Docklands og Greenwich samt en Tate to Tate service, som forbinder Tate Modern med Tate Britain via London Eye. En planlagt udvidelse til fotografi og videokunst på sydsiden af bygningen også tegner af Herzog & de Meuron vil forøge udstillingsarealet med 60 %. Projektet vil koste mere end £100 mio. og er planlagt til at åbne i 2012. Galleri Referencer Eksterne henvisninger Tate Moderns hjemmeside Arkiveret 8. oktober 2010 hos Wayback Machine Gallery plan Arkiveret 13. januar 2006 hos Wayback Machine Quicktime VR af Tate Modern fra Millenium Bridge
Tate Modern

La Tate Modern est le musée qui, depuis son ouverture le 13 mai 2000, regroupe la collection nationale d'art moderne et d'art contemporain international, provenant originellement de la Tate Gallery. Elle est située dans le centre de Londres, à Bankside, dans le district de Southwark, sur la rive droite de la Tamise. Construite dans une centrale électrique désaffectée conçue en 1891 par Giles Gilbert Scott — la Bankside Power Station —, elle constitue l'un des hauts lieux du nouveau Londres. L'ancienne salle des machines a été reconvertie en un immense hall servant à des expositions exceptionnelles. C’est le cabinet d'architectes Herzog & de Meuron qui fut chargé en 1995 de la reconversion. La Tate Modern se situe à quelques pas du Millennium Bridge et est proche du Théâtre du Globe. L'accès peut se faire en train en descendant à London Blackfriar, en métro à l'arrêt Southwark ou en bus en descendant à l'arrêt Tate Modern de la ligne RV1. La collection est organisée autour d'une série de parcours thématiques, plutôt que de façon chronologique. La Tate Modern déploie sept niveaux consacrés à la création artistique des XXe et XXIe siècles, dont deux consacrés aux expositions permanentes. Histoire Dans un contexte de crise économique liée à la pandémie de Covid-19 en 2020, la Tate licencie plus de 300 de ses employés. Extension du musée Accolée à la centrale électrique désaffectée dans laquelle a été installée la Tate Modern, sur la rive sud de la Tamise, une extension, conçue par les mêmes architectes suisses, Jacques Herzog et Pierre de Meuron auteurs du premier bâtiment, et qui devrait coûter 358 millions d'euros, a ouvert ses portes en juin 2016 : il s'agit de la Switch House ("maison tordue"), le premier bâtiment prenant le nom de Boiler House. Sur les 23 600m2 du New Tate Modern, une première partie d'une superficie de 2 000 m2, les Oil Tanks, deux anciens réservoirs de mazout transformés, sont destinées aux performances, à la danse et au cinémas expérimental. Principales expositions Quelques œuvres Bacon : Triptyque Trois études de figures au pied d'une crucifixion Braque : La Mandore Le Verre sur la table Dali : Métamorphose de Narcisse Cannibalisme de l'automne De Chirico : L'Incertitude du poète Delaunay : Rythme sans fin Ernst : L'Éléphant de Célèbes Pietà ou La Révolution la nuit Hockney : A Bigger Splash M. and Mrs Clark and Percy Kandinsky : Balancement Léger : L'Acrobate et sa partenaire Lichtenstein : Whaam! Magritte : L'Homme au journal L'Avenir des statues Matisse : L'Escargot Modigliani : Le Petit Paysan Madame Zborowska Mondrian : Composition avec jaune, bleu et rouge Munch : L'Enfant malade Picasso : Les Trois Danseuses La Femme qui pleure Tanguy : Les Transparents Toulouse Lautrec : Portrait d'Émile Bernard Warhol : Diptyque Marilyn Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Tate Britain Liste des musées de Londres Liens externes Site officiel Ressources relatives aux beaux-arts : Google Arts & Culture Union List of Artist Names Portail des musées Portail de l’art contemporain Portail de Londres
Tate Modern

Tate Modern je britanska nacionalna galerija internacionalne moderne umjetnosti u Londonu; dio Tate grupacije (zajedno s Tate Britain, Tate Liverpool, Tate St Ives i Tate Online). Galerija se nalazi na samoj obali Temze u zdanju nekadašnje elektrane Bankside koja je zatvorena 1981. god.; Milenijumski most ju povezuje s Katedralom sv. Pavla. Tate modern je jedan od najvećih muzeja moderne umjetnosti, a s preko 6 milijuna posjetitelja 2019. god., on je jedan od najposjećenijih muzeja na svijetu. Ulaz je besplatan, ali se ponekad naplaćuju ulaznice za privremene izložbe. Povijest Zgradu elektrane Bankside je dizajnirao Sir Giles Gilbert Scott i izgrađena je u dvije faze od 1947. – 1963. god. Zgrada, duga 200 m s 99 visokim središnjim dimnjakom, prilagođena je za galerijsku funkciju i podijeljena je na tri područja od istoka prema zapadu: velika dvorana turbina u središtu, toplana na sjeveru i upravljačka soba na jugu. Galeriju, koja je među najpopularnijima na svijetu, je od njenog otvaranja, 12. svibnja 2000., do kraja te godine posjetilo 5,25 milijuna ljudi. Dvorana turbina, prostor površine 3400 m² i visine od pet katova, se koristi za velike demonstracije projekata ekskluzivnih suvremenih umjetnika. Izložbe se planiraju 5 godina unaprijed, a financira ih britansko-nizozemska tvrtka Unilever (do 2013.). Tu su od 2000. redom izlagali: Louise Bourgeois, Juan Muñoz, Anish Kapoor, Olafur Eliasson, Bruce Nauman, Rachel Whiteread, Carsten Höller, Doris Salcedo, Dominique Gonzalez-Foerster, Mirosław Bałka, Ai Weiwei, Tacita Dean i Tino Sehgal. God. 2012. započeto je veliko proširenje koje će udvostručiti izložbeni prostor, a koje će prema slobodnoj procjeni koštati oko 100 milijuna funti. Od 2013. izložbe u Dvorani turbina Tate Modern financira Hyundai, a izlagali su Abraham Cruzvillegas i Philippe Parreno. Kolekcija Stalna postavka je do 2006. bila podijeljena u tematske cjeline i prilikom odabira komada koje će kupiti za stalnu postavku, Galerija je imala poprilično konzervativnu politiku prema djelima iz prve polovice 20. stoljeća. Ovo je onemogućilo da se postavka uredi kronološki, no od 2006., iako ne u potpunosti dosljedan, novi raspored je naišao na dobar odjek kod kritičara. Od 2016. kolekcija je podijeljena u 8 područja: Početni izlošci - tri prostorije glavnih umjetnika koji predstavljaju uvod u modernu umjetnost. Umjetnik i društvo U studiju Materijali i predmeti Medijske mreže Između predmeta i arhitekture Izvođač i sudionik Živi gradovi Izvori Vanjske poveznice Službene stranice muzeja Arhivirana inačica izvorne stranice od 25. ožujka 2012. (Wayback Machine)