Fort romà de Castleshaw

El Fort romà de Castleshaw fou un fort romà situat a la província romana de Britànnia, a Gran Bretanya. S'ha suggerit que fos al mateix indret de la població brigantia de Rigodunum. Les restes del fort es troben a Castle Hill, que en anglés significa 'Pujol del Castell', a la part oriental de la Vall de Castleshaw, als peus dels escarpats de Standedge, però amb vista sobre la vall. El turó és als afores de Castleshaw, un llogaret situat al Gran Manchester, a Anglaterra. El fort es va construir sobre l'any 79 i es va abandonar als anys 90. Va ser reemplaçat per un fort més petit construït cap a l'any 105, al voltant del qual hi hagué un assentament civil o vicus. Podria haver servit com a centre logístic i administratiu, tot i que va ser abandonat als anys 120. El jaciment ha estat objecte de recerques per part d'antiquaris i arqueòlegs des del segle XVIII. L'assentament civil se'n va descobrir en els anys 1990. El fort, el fortí i l'assentament estan protegits com a Monument antic planificat. Situació El fort i el fortí de Castleshaw eren en una elevació de pissarra ubicada a la part oriental de la Vall de Castleshaw, sota Standedge, que forma part de la serralada dels Penins al Nord d'Anglaterra. El lloc ofereix vistes de la part superior i inferior de la vall. És en un lloc remot i exposat de la calçada romana que anava de Deva Victrix (l'actual Chester) a Eboracum (York). La calçada creua els Penins i Standedge per on són més baixos i estrets, un pas transversal que hauria estat guardat pel Fort de Castleshaw. Els forts més propers eren els de Mamucium (Manchester), a uns 26 quilòmetres a l'oest, i el de Slack, a uns 13 quilòmetres a l'est, tots dos en la línia de la calçada romana. És possible que també hi hagués un fortí o lloc de senyals a Worlow, entre Slack i Castleshaw. El fortí posterior és al mateix lloc que el fort original. Història Període romà El Fort de Castleshaw fou construït sobre l'any 79 amb torba i fusta, i guardava la calçada romana de Deva Victrix (l'actual Chester) a Eboracum (York). Pel fet que el jaciment està protegit en tenir l'estatus de Monument antic planificat, no s'ha pogut excavar el fort, tot i que les rases anteriors havien demostrat que el fort havia tingut dues fases constructives. Es coneix la situació del graner, els estables, el principia, el pretori i sis edificis llargs i estrets que podrien ser tallers o magatzems. El fort era petit, devia albergar uns 500 soldats i una cohort auxiliar, i l'abandonaren a mitjan anys 90. Per a impedir que les estructures defensives poguessen caure en mans hostils o ser usades contra Roma, foren desmantellades. El fort original fou reemplaçat per un fortí, també construït usant torba i fusta, l'any 105. Malgrat que el fortí es va erigir en el mateix lloc que el fort, no s'usaren les mateixes rases dels fonaments. Va haver-hi dues fases de construcció per al fortí, en la segona —datada sobre l'any 120— tenia portes, un forn, un pou, un graner, un hipocaust, un taller, barracons, pretori, un jutjat i possiblement una latrina. Els barracons podien albergar 48 soldats, i la guarnició del fortí no sobrepassaria les 100 persones. La primera fase ocupava els mateixos llocs que la segona. Les defenses —com les de la majoria dels fortins— estaven dissenyades per a resistir atacs de brigants o de l'enemic fins a l'arribada de reforços procedents de l'exèrcit principal més que per a resistir un atac decidit. A començament del segle II es creà un assentament civil o vicus al voltant del fortí. El vicus podria haver-se mantingut amb l'arribada regular de soldats per a recaptar pagaments i recollir ordres. El fortí fou abandonat a mitjan anys 120. El fort i el fortí de Castleshaw foren substituïts pels forts veïns de Manchester i Slack. El vicus va ser abandonat alhora el fortí deixava de ser emprat. Segons Claudi Ptolemeu, hi havia una ciutat anomenada Rigodunum, que pertanyia als brigants, a prop d'on es troba Castleshaw. Rigodunum significa 'fort reial'. A pesar que s'ha suggerit que Castleshaw és el lloc on es trobava l'assentament dels brigants, no hi ha proves que hi donen suport. Les empremtes trobades en dues tègules, procedents de la fàbrica romana de Grimescar Wood, a prop de Huddersfield, indiquen que el fortí era mantingut per la III Cohort Bracaraugustanorum de Pannònia, que fins i tot s'hi va guarnir una etapa. S'han trobat empremtes semblants als forts de Manchester, Slack i Ebchester, tot testimoniant que aquests forts estaven relacionats. Període postromà Després de ser abandonat pels romans, el Fort de Castleshaw fou descobert per l'antiquari Thomas Percival el 1752. Les restes estaven en prou bon estat com per a permetre-li dibuixar un plànol. Perceval comentà que estava "content per haver trobat un doble campament romà". També deia que la calçada romana que anava des de Manchester a l'est pels Penins era "la millor resta de calçada romana a Anglaterra que havia vist mai". El jaciment fou danyat pels conreus dels segles XVIII i XIX, ja que estava situat en una de les àrees que millor es drena de la vall. El 1897, un antiquari i poeta autòcton, Ammon Wrigley, va cavar rases en el jaciment. No va registrar els resultats de les excavacions i es va continuar cavant de manera intermitent fins al 1907. Aquest mateix any van comprar el jaciment amb la intenció d'organitzar-ne una excavació i un estudi, que es feu entre els 1907 i 1908 sota supervisió de Francis Bruton, que havia participat en l'excavació de Mamucium. La terra treta de l'excavació dels 1907-1908 no es va anivellar i es van deixar una sèrie de restes modernes desorientadores dins del jaciment. En els períodes dels anys 1957-1961 i 1963-1964, s'hi feren més excavacions sota la supervisió de la Universitat de Manchester. Entre els 1984 i 1988, la Unitat Arqueològica del Gran Manchester hi va efectuar excavacions i restauracions. Un grup a càrrec del professor Barri Jones —expert en la Britànnia romana— va coordinar el treball. L'àrea exterior del fort es va investigar per primera vegada entre els 1995 i 1996; els arqueòlegs van estar cercant un assentament civil o vicus. Els estudis van trobar un assentament de forma triangular situat al sud del fort. El vicus també està catalogat com a Monument planificat juntament amb el fort i el fortí. Traçat El fort era rectangular, amb costats de 115 m i de 100 m, cobrint una superfície aproximada de 1,2 hectàrees. El fortí va ser construït sobre la part sud del fort, i dificultava l'estudi del que hi havia sota. S'ha pogut, però, establir que els edificis dels barracons eren a la part est del fort, un graner al nord, i el principia i el pretori al sud-oest. El fortí també era rectangular, amb els costats de 50 m i 40 m de llargada, i una superfície d'uns 1.950 metres quadrats. Al principi es va pensar a envoltar-lo amb una rasa púnica, però les recerques mostraren que va haver-n'hi dues rases separades per una distància d'uns dos metres. La interior tenia unes dimensions de 3,9 m d'ample i 1,3 m de fondària, mentre que l'exterior feia 2,5 m d'ample i 0,9 m de profunditat. Una rasa púnica és una rasa defensiva en forma de "V" amb un dels costats més empinat que l'altre; les rases que envoltaven el fortí tenien una cara exterior amb un desnivell amb un angle de 27°, mentre que en la cara interior l'angle del desnivell era de 69°. La muralla, o terraplé, situada entre les dues rases, només tenia 0,5 m d'alçada al punt més elevat.[9] Estava construïda amb torba, amb argila arenosa en la part superior i amb fonaments d'enderrocs. Les muralles del sud del fortí es trobaven sobre les petites muralles del fort. No se sap si el fortí tenia amb torres a les cantonades, no en queden proves a part d'un únic buit de pal, tot i que només els escaires nord i est han sobreviscut en bones condicions. N'hi havia dues portes, una al nord i una altra al sud. L'assentament civil era al sud de les defenses del fortí. No es coneix amb exactitud l'extensió del vicus, però probablement tenia 12 m d'est a oest i entre 25 i 35 m cap al sud. Notes i referències