NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Великобритания (остров)

Великобритания (на английски: Great Britain; на уелски: Prydain Fawr; на шотландски келтски: Breatainn Mhòr; на корнуолски: Breten Veur; на шотландски германски: Great Breetain) е най-големият от Британските острови. Неговата територия е поделена между страните Англия, Шотландия и Уелс от състава на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия със столица град Лондон. Островът се простира на северозапад от континенталната част на Европа на площ от 209 331 km². Въпреки неговия особен климат, той често се избира за почивка от туристите поради неговите привлекателни дестинации. Великобритания често се бърка с Англия или с цялото Обединено кралство. Дори доста британци объркват различните понятия. Обединеното кралство е многонационална държава. В нея са включени англичани, шотландци, уелсци и северноирландци. Всички те по историческа традиция имат отделни национални отбори по футбол, както и по редица други спортове, напр. по кърлинг. Името Великобритания произлиза от името на римската провинция Британия, която е включвала Англия и Уелс. Древните римляни са наричали келтите, които са живеели по тези острови, с името британи. Името „Албион“ Албион е най-старото известно име на острова. Римляните вероятно го назовават така във връзка с латинското albus – бял, заради известните бели варовити скални брегове на югоизточното крайбрежие на Дувър. Името е вероятно от келтски произход. Алфред Холдер, немски филолог, го превежда (Alt-Keltischer Sprachschatz, 1896 г.) като Weissland (бяла земя). Името „Албион“ най-вероятно идва от наименованието на древната родина на саксите Северна Албиния, локализираща се в Северна Германия. Източници
Velká Británie (ostrov)

Velká Británie (anglicky Great Britain) je ostrov na severozápadě Evropy, největší ostrov ze souostroví Britských ostrovů na severozápadě Evropy. S rozlohou 216 325 km² je největším ostrovem Evropy a 9. největším na světě. Nejvzdálenější body ostrova (Land's End a John o' Groats) jsou vzdáleny 968 km. Na ostrově leží většina území Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, konkrétně tří z jeho čtyř zemí – Anglie, Wales a Skotsko. Název pochází od keltských Britů a přívlastek Velká ji odlišuje od Bretaně (Malé Británie). Poloha Na východ od Velké Británie se nachází Severní moře. Na jihu ji dělí od evropské pevniny Lamanšský průliv, na jihozápad od ní se rozkládá Keltské moře. Na západní straně dělí Velkou Británii a Irsko Irské moře se Svatojiřským a Severním průlivem a na severozápadě lemuje Velkou Británii pás Hebridských ostrovů, za nimiž se prostírá Atlantský oceán. Klima ostrova je výrazně ovlivňováno teplým Golfským proudem. Ostrov je politicky je rozdělen mezi tři země, Anglii, Skotsko a Wales, které jsou součástí Spojeného království Velké Británie a Severního Irska. Historie názvu Název Británie pochází od Britů (Britonů), původního keltského obyvatelstva Britských ostrovů. Ostrovy navštívil a jejich název poprvé zapsal ve druhé polovině 4. století př. n. l. řecký mořeplavec Pýtheás z Massalie, dochovalo se však pouze přepisem u dalších autorů jako Prettaniké či Bretanniké. Po dobytí většiny ostrova Římany v 1. století n. l. zde byla zřízena provincie s latinizovaný názvem Britannia. Od 5. století se mnoho pořímštěných keltských Britů uchýlilo kvůli invazi Anglosasů za moře do Armoriky v Galii. Z této doby pochází rozlišení na Velkou Británii a Malou Británii, dnešní Bretaň obývanou britskými přistěhovalci, Bretonci. Termín Velká Británie se začal šířeji užívat poté, co skotský král Jakub VI. nastoupil roku 1603 coby Jakub I. také na anglický trůn. Oba dosud samostatné státy – království Anglie (zahrnující také knížectví Wales) a království Skotsko – se tak ocitly v personální unii. K jejich formálnímu spojení došlo roku 1707, kdy bylo Zákonem o unii ustaveno Království Velké Británie. Další Zákon o unii z roku 1800 (s účinností od r. 1801) přičlenil k Velké Británii také Irsko, čímž vzniklo Spojené království Velké Británie a Irska. Poté, co byl roku 1922 na většině území Irska zřízen Svobodný irský stát a součástí Spojeného království zůstalo pouze šest hrabství v severoirské provincii Ulster, došlo v roce 1927 k odpovídající změně názvu na současné Spojené království Velké Británie a Severního Irska. Odkazy Reference Související články Seznam největších ostrovů Spojené království Podnebí Velké Británie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Velká Británie na Wikimedia Commons Galerie Velká Británie na Wikimedia Commons Téma Velká Británie ve Wikicitátech Slovníkové heslo Velká Británie ve Wikislovníku
Storbritannien (ø)

Storbritannien (britisk engelsk: Great Britain) er geografisk set en ø som ligger i Atlanterhavet nordvest for kontinentet Europa. Storbritannien udgør det største sammenhængende område i staten Storbritannien. Øen Storbritannien, som er den største af de Britiske Øer, har et areal på 229.850 km². Med et befolkningstal på 57 millioner er øen verdens tredje mest befolkede ø. Øen Storbritannien (engelsk: Great Britain) forveksles i Danmark ofte med staten Storbritannien (engelsk: United Kingdom), da de på dansk – i modsætning til engelsk – har samme navn. Øen Storbritannien blev skilt fra Europa for ca. 200.000 år siden i Holsten-mellemistiden, da en massiv vandstrøm flyttede en stor mængde materiale fra det område, der nu udgør den Engelske Kanal. Kilder/referencer Eksterne henvisninger Europæiske Union, Europa-Kommissionen: Publikationskontoret – Vejledning i Udformning af EU-publikationer ? 7.1.1. Betegnelse og forkortelser Arkiveret 8. december 2003 hos Wayback Machine
Velika Britanija (otok)

Velika Britanija (eng. Great Britain), skraćeno Britanija, otok je na sjeverozapadu Europe u Atlantskom oceanu. Na otoku se nalaze Engleska, Škotska i Wales. Površina otoka iznosi 209.331 km², što ga čini najvećim britanskim otokom i osmim najvećim otokom na svijetu. Britanija je stari rimski naziv, a zove se "velika" zato što postoji i "mala" Britanija u Francuskoj, u hrvatskom jeziku poznata pod francuskim imenom Bretagne (Bretanja).[nedostaje izvor] Često se koristi i kao sinonim za Ujedinjeno Kraljevstvo, što nije točno jer je Sjeverna Irska dio Ujedinjenog Kraljevstva, a ne Velike Britanije. Zemljopis Velika Britanija leži na europskom kontinentalnom šelfu. Nalazi se sjeverozapadno od kontinentalne Europe, a od europskog kopna odvojena je Sjevernim morem i La Mancheom, koji se sužava 34 km u Doverskim vratima. Prostire se na 10° zemljopisne širine po svojoj dužoj osi sjever-zapad i zauzima površinu od 209.331 km², bez manjih okolnih otoka. Irski kanal, Irsko more, Prolaz Svetog Jurja i Keltsko more na zapadu razdvajaju otok od Irske. Otok je Eurotunelom, najdužim podvodnim željezničkim tunelom na svijetu, koji je dovršen 1993., fizički povezan s kontinentalnom Europom. Otok se odlikuje niskim reljefom na istoku i jugu, dok se brda i planine nalaze na zapadnim i sjevernim dijelovima otoka. Veliku Britaniju okružuje oko 1.000 manjih otoka i hridova. Najveća udaljenost zračnom linijom između dvije točke iznosi 968 km od grofovije Cornwalla do Caithnessa, odnosno 1349 km na zemlji. Vidi još Britanski otoci Ujedinjeno Kraljevstvo Izvori Vanjske poveznice (engl.) Great Britain, Encyclopædia Britannica
Brit-sziget

A Brit-sziget vagy Nagy-Britannia szigete (angolul Great Britain) a Brit-szigetek legnagyobb szigete, amely az európai kontinenstől északnyugatra és az Ír-szigettől keletre fekszik. A Brit-sziget képezi az Egyesült Királyság területének nagy részét. Elnevezéseinek története és használata A Nagy-Britannia név Hol van Kis-Britannia? Geoffrey of Monmouth Historia Regum Britanniae (1136 körül) című művében Britannia major (azaz „Nagyobb Britannia”) néven említi a Brit-szigetet, hogy megkülönböztesse a Britannia minor néven említett területtől, amely nagyjából a mai franciaországi Bretagne-nak felel meg. A "Bretayne the grete" (Nagy-Britannia) név már 1338-tól kimutatható a krónikákban, de hivatalossá csak akkor vált, amikor I. Jakab angol király 1604. október 20-án „Nagy-Britannia királyának” nyilvánította magát a bonyolultabb „Anglia és Skócia királya” cím helyett. Az ír nyelv Walest jelöli An Bhreatain Bheag néven, ami Kis-Britanniát, vagy pontosabban „Kisebb Britanniát” jelent. Az írrel közeli rokonságban álló skót gael nyelv azonban Bretagne-t nevezi "A'Bhreatainn Bheag" néven. Kis-Britannia (Little Britain) a címe a BBC televízió és rádió egy műsorának és Londonban van ilyen nevű utca is. Földrajza A sziget 209 000 km²-es területével a Brit-szigetek közül messze a legnagyobb. Európa legnagyobb szigete, a világon pedig a nyolcadik legnagyobb. Jáva és Honsú után a világ harmadik legnépesebb szigete. A sziget 10 szélességi fokot fog át észak-déli irányban. Földrajzilag keleten alacsonyan fekvő, hullámos tájak, nyugaton és északon dombos és hegyes vidékek jellemzik. A legutóbbi eljegesedés, a Würm-glaciális vége előtt a Brit-sziget az európai kontinenssel összefüggő félsziget volt. A Würm-glaciális végén a jégtakaró olvadásával jött létre a La Manche csatorna, amely ma elválasztja a kontinenstől. A csatorna legszűkebb részén 31 kilométer. A Brit-sziget éghajlata enyhébb, mint az északi félteke azonos szélességi fokon lévő más területei, a szigetek mellett elhaladó meleg Golf-áramlatnak köszönhetően. A legtöbb év a Brit-szigeten hűvös, de nem hideg, gyakoribbak a felhős, mint a tiszta napok és sok az eső. Történelme Közigazgatási beosztás A szigeten az Egyesült Királyság 3 tagországa is osztozik: Anglia Skócia Wales További információk Kapcsolódó szócikkek A Brit-szigetek terminológiája
Wielka Brytania (wyspa)

Wielka Brytania (ang. Great Britain, wal. Prydain Fawr, gael. Breatainn Mhòr) – wyspa na północy Oceanu Atlantyckiego, położona na północny zachód od kontynentalnej Europy. W całości wchodzi w skład państwa Wielka Brytania, stanowiąc większość jego powierzchni (Anglia, Szkocja i Walia). Jest największą wyspą w archipelagu Wysp Brytyjskich i zarazem największą wyspą Europy, jej powierzchnia wynosi 209 331,1 km², co czyni ją także 9. wyspą pod względem powierzchni na świecie. Wielka Brytania jest też najludniejszą wyspą w Europie i 3. pod względem liczby ludności wyspą na świecie zaraz po Jawie i Honsiu. Od kontynentalnej Europy oddziela ją kanał La Manche (ang. English Channel, „Kanał Angielski”), który w najwęższym miejscu (Cieśnina Kaletańska) ma szerokość 32 km. Od położonej na zachód Irlandii oddziela Wielką Brytanię Morze Irlandzkie oraz Kanał Świętego Jerzego i Kanał Północny. Przypisy
Grã-Bretanha

Grã-Bretanha é uma das muitas Ilhas Britânicas da Europa que abrange a maior parte do Reino Unido. Nesta ilha estão três das quatro nações britânicas: Escócia, na parte norte; Inglaterra, no sul; e País de Gales, no oeste. A Grã-Bretanha constitui a maior parte das Ilhas Britânicas. A Escócia Ocidental é orlada pela grande cadeia de ilhas conhecida como as Hébridas e para nordeste da Escócia estão as ilhas Órcades e Shetland. As Ilhas Scilly têm laços administrativos com o interior, mas a Ilha de Man, no Mar da Irlanda, e as Ilhas do Canal, entre a Grã-Bretanha e a França, são largamente autônomas e não fazem parte do Reino Unido. Embora as Ilhas do Canal e a Ilha de Man não façam parte do Reino Unido, têm uma relação especial com este. As Ilhas do Canal fizeram parte do Ducado da Normandia nos séculos X e XI e ficaram sujeitas à Coroa Inglesa depois da perda da Normandia para os Franceses no século XV. A Ilha de Man esteve sob soberania nominal da Noruega até 1266 e finalmente ficou sob a administração da Coroa Britânica em 1765. Hoje, estes territórios têm as suas assembleias legislativas e sistemas legais próprios, e a Ilha de Man tem também o seu sistema próprio de impostos. O Governo Britânico é responsável pelas suas relações internacionais e defesa externa. Com uma área de cerca de 209 331 km², a Grã-Bretanha tem apenas um pouco menos de 1 000 km (cerca de 600 milhas) da costa sul ao extremo norte da Escócia e apenas um pouco menos de 500 km (cerca de 300 milhas) de largura máxima. A linha costeira da Grã-Bretanha é de 14 549 km (9 040 milhas) com Inglaterra e País de Gales, incluindo ilhas com 5 214 km (8 389 milhas) a tirar deste valor e Escócia, incluindo ilhas com 9 335 km (5 800 milhas). O ponto mais setentrional da Grã-Bretanha é Dunnet Head, no nordeste da Escócia e o mais meridional, Lizard Point, na Cornualha. Ver também Colonização anglo-saxônica da Grã-Bretanha Ilhas Britânicas De Land's End a John o' Groats Transporte ferroviário na Grã-Bretanha Ligações externas «Qual é a diferença entre Reino Unido e Grã-Bretanha?». no Mundo Estranho. Referências
Marea Britanie

Marea Britanie (în engleză Great Britain, gaelică scoțiană Breatainn Mhòr, galeză Prydain Fawr, cornică Breten Veur, Scots Graet Breetain) este o insulă din nord-vestul Europei. Este înconjurată de Marea Nordului, Canalul Mânecii, Marea Irlandeză și Oceanul Atlantic. Este cea mai mare dintre Insulele Britanice, care mai cuprind Irlanda, insula Man, Jersey, Guernsey și arhipelagurile Shetland și Orkney. Denumirea Marea Britanie se mai folosește pentru desemnarea celor trei țări componente ale Regatului Unit care se află pe această insulă: Anglia, Țara Galilor și Scoția. În limba română, Regatul Unit mai este uneori numit, incorect și impropriu, „Marea Britanie”, denumirea corectă, oficială și completă pentru statul modern contemporan fiind, de fapt, „Regatul Unit al Marii Britanii și al Irlandei de Nord” (abreviat UK, de la United Kingdom, Regatul Unit în traducere). Legături externe Harta administrativa a Marii Britanii – de la Ordnance Survey; Coast – documentar BBC despre coastele Insulelor Britanice
Velika Britanija (otok)

Velika Britanija je geografsko poimenovanje otoka v severnovzhodnem predelu Atlantskega oceana, ki zavzema veliko večino ozemlja Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske. S površino 229.850 km2 je največji otok v Britanskem otočju, ki vsebuje mdr. tudi Irsko in otok Man. Je deveti največji otok na svetu, največji otok v Evropi in tretji najbolj poseljen otok na svetu (za Javo in Honšujem), na njem prebiva 62 milijonov ljudi. V političnem pomenu je Velika Britanija skupno ime za Anglijo, Škotsko in Wales, zato je polno ime današnje države Združeno kraljestvo Velike Britanije in Severne Irske, kar pomeni Združeno kraljestvo Anglije, Škotske, Walesa in Severne Irske. Velikokrat se poimenovanje Velika Britanija neprecizno uporablja, saj je Kraljevina Velika Britanija, ki je bila ustanovljena leta 1707 z združitvijo Kraljevine Anglije s kraljevino Škotsko, trajala samo do leta 1801, ko je po združitvi z Irsko nastalo Združeno kraljestvo Velike Britanije in Irske. Sklici
British Library of Political and Economic Science

Die British Library of Political and Economic Science (BLPES), meist kurz als LSE Library bezeichnet, ist die zentrale Universitätsbibliothek der London School of Economics and Political Science. Sie gilt als eine der weltweit größten Fachbibliotheken für Sozial- und Wirtschaftswissenschaften. Die Bibliothek wurde 1896 eröffnet und ist heute an der Portugal Street in London gelegen. Das derzeitige Gebäude aus dem Jahr 1916 war der vormalige Stammsitz der Bücher- und Zeitschriftenkette WHSmith und wurde 1976 übernommen. 2001 wurde es durch das Architekturbüro Foster + Partners erweitert, unter Teilnahme von HRH Anne, Princess Royal wiedereröffnet und im gleichen Jahr mit dem Civic Trust Award ausgezeichnet. Aufgrund seiner nationalen und internationalen Bedeutung mit über 4 Millionen Büchern und 33.600 Fachzeitschriften wurde es durch den Museums, Libraries and Archives Council (MLA) mit dem „Designated status“ honoriert. Die Bibliothek fungiert auch als UN-Depotbibliothek (seit 1946) und European Documentation Centre (seit 1964). Das tägliche Besucheraufkommen beläuft sich auf 6.500 Personen. Derzeitige (2024) Direktorin ist Niamh Tumelty. Literatur A. H. John: The British Library of Political and Economic Science. A brief history. London School of Economics and Political Science, London 1971. Weblinks Website der British Library of Political and Economic Science Fußnoten
Британская библиотека политических и экономических наук

Британская библиотека политических и экономических наук (англ. British Library of Political and Economic Science, BLPES) — специализированная гуманитарная библиотека Лондонской школы экономики и политических наук. Библиотека основана в 1896 году. Фонды библиотеки составляют более 4 млн томов, что делает её крупнейшим в мире политико-экономическим специализированным книжным собранием в мире. Общая длина полок, к которым имеется свободный доступ читателей библиотеки, составляет 50 км. В библиотеке представлена литература на всех основных европейских языках, в том числе самый крупный из зарубежных библиотек по общественным наукам русский раздел. В настоящее время библиотека находится в специально построенном здании «Лайонел Роббинс билдинг», названном в честь знаменитого английского экономиста. В библиотеке 1600 посадочных мест и 450 компьютеров с подключением к Интернету. Библиотека имеет подписку на 20000 электронных журналов. Во время экзаменов библиотека работает круглосуточно. Примечания Ссылки Страница библиотеки на сайте Лондонской школы экономики и политических наук
Pendennis Castle

Pendennis Castle er en fæstning ved Falmouth i Cornwall i England, som blev opført af Henrik 8. mellem 1540 og 1542. Bygningen var en del af kongens Device forts, der skulle forhindre en invasion fra Frankrig og Det tysk-romerske Rige, og beskyttede Carrick Roads-vandvejen ved mundingen af floden Fal. Den oprindelige, runde keep og kanonplatform blev udvidet mod slutningen af århundredet, for at kunne stå stærkere mod den nye spanske trussel, med en ring af volde og bastioner omkring den gamle del af forsvarsværket. Pendennis Castle blev brugt under den engelske borgerkrig, hvor kavalererne havde kontrol over den, til den blev indtaget af rundhovederne efter en lang belejring i 1646. Den overlevede det interregnum, der opstod, og da Charles 2. kom til magten, renoverede han Pendennis i 1660. Bekymringer om en fransk invasion resulterede i, at Pendennis' forsvarsværker blev moderniseret og opgraderet i 1730'erne og igen i 1790'erne. Under napoleonskrigene var der op til 48 kanoner på fæstningen. I 1880'erne og 1890'erne blev der lagt elektriske søminer ud i floden Fal, som blev styret fra Pendennis og St Mawes Castle på den anden side af floden, og nye hurtigskydende kanoner blev installeret for at støtte. Under både første og anden verdenskrig var fæstningen i brug, men i 1956, da den nu var overflødig, blev den nedlagt. Herefter overgik den til Ministry of Works, som fjernede mange af de moderne bygninger og åbnede for besøgende. I dag bliver Pendennis Castle drevet af English Heritage som turistattraktion. I 2011-12 havde det 74.230 besøgende. Historic England betragter Pendennis "som et af de bedste eksempler på et post-middelalderligt forsvarsfort i landet". Se også Liste over borge og slotte i England Referencer Eksterne henvisninger English Heritage visitors' information
Castello di Pendennis

Il castello di Pendennis (in Lingua inglese: Pendennis Castle; in lingua cornica: Kastell Penndinas) è un castello fortificato che si erge sul Pendennis Point, a Falmouth, in Cornovaglia (Inghilterra sud-ovest), e che fu fatto costruire tra il 1540 e il 1545 da Enrico VIII. Si tratta della più grande fortezza di tutta la contea, nonché di una delle più grandi fatte costruire da Enrico VIII e di una delle ultime fortezze reali ad essere caduta nelle mani dei repubblicani durante la guerra civile inglese. Ubicazione Il castello si trova lungo l'estuario del fiume Fal, giusto di fronte al Castello di St Mawes, situato sulla sponda opposta. Caratteristiche All'interno del castello, si può visitare, tra l'altro, una cucina Tudor, una guardina della prima guerra mondiale, ecc., ecc. L'edificio ospita una collezione di cartoni animati risalenti al periodo della seconda guerra mondiale e realizzati da George Butterworth (1905-1988). Nei mesi di luglio e agosto, viene fatto sparare ogni giorno uno dei cannoni del castello, chiamato Noonday Gun. Storia L'edificio fu voluto da Enrico VIII per difendere l'accesso alle Carrick Roads in caso di tentativi di invasione da parte di Francesi e Spagnoli, invasione minacciata dopo il suo divorzio con la prima moglie, la cattolica Caterina d'Aragona, avvenuto dopo il 1530. I primi due forti furono costruiti tra il 1540 e il 1545. In seguito agli attacchi avvenuti tra anni prima sulla Mount's Bay (in particolare nelle località di Newlyn e Penzance) da parte di Francesi e Spagnoli, nel 1598, sotto il regno di Elisabetta I, fu aggiunta un'ulteriore muraglia difensiva. Nel 1646, nel corso della guerra civile inglese e dopo sei mesi di assedio, il castello cadde nelle mani delle forze repubblicane. Il comando della guarnigione fu preso dall'ottantenne John Arundel, assistito da Henry Killigrew MP. Durante la seconda guerra mondiale, il castello fu utilizzato come centro di comando per la Cornovaglia. Note Voci correlate Castello di Saint Mawes Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Pendennis Castle Collegamenti esterni Sito ufficiale, su pendenniscastle.com. (EN) Sito ufficiale, su english-heritage.org.uk. Pendennis Castle su Visit Cornwall Pendennis Castle su Cornwall Guide Pendennis Castle su Cornwall Online
Crazywell Pool

Crazywell Pool or Crazy Well Pool is a large pond situated about 3 km (1.9 mi) south of Princetown just off the path between Burrator and Whiteworks on the western side of Dartmoor, Devon, England at grid reference SX582705. It is about 100 metres (110 yd) long and has a surface area of about 3,500 square metres (0.86 acres). The pool is thought to be the result of excavations by tin miners, and is either a flooded mine shaft, or a reservoir. The presence of tin workings downhill from the pool support this view. The valley of Newleycombe Lake has been extensively worked with many mining remains along its short length. The level of the pool never varies much from its mean—it is maintained by a hidden spring and by subterranean drainage at its lower end. Near to the pool is Crazywell Cross, one of the line of crosses that marked the ancient track between Buckfast Abbey and Tavistock Abbey. In 1998, Nathaniel Burton, a sixteen-year-old recruit in the Royal Marines, died in Crazywell Pool. He was taking part in a routine training exercise and drowned while crossing the icy waters of the pool. Legends There are no natural lakes on Dartmoor, which may be one reason why Crazywell Pool has attracted more than its share of local legends. It was once believed to be bottomless, and according to local legend the parishioners of Walkhampton (or Sheepstor) brought up the bell ropes from the parish church to test its depth. Even after tying the ropes together—a total length of over 500 feet—and weighting the end, it was claimed they were still unable to reach the bottom. This legend was disproved in the dry summer of 1844 when the pool was almost completely pumped out by the Plymouth Dock Water Company to supplement the water supply of Devonport Leat which runs along the hillside not far above the pool. The reality is that the pool is about 16-foot (4.9 m) deep at the western end and considerably less at the eastern end. Crazywell Pool is the subject of other Dartmoor superstitions. The water level was said to rise and fall with the tides at sea, and it was claimed that at dusk the waters call out the name of the next parishioner to die and that their face can be seen in the surface of the pool at midnight on Midsummer's Eve. The pool was also said to be haunted during the Middle Ages by the Witch of Sheepstor, who gave people bad advice. Legend says she advised Piers Gaveston, who owned the Forest of Dartmoor from 1308, and who was in hiding here after being banished from the king's court, telling him to return to court, predicting that "his humbled head shall soon be high". Instead, he was captured by the king's enemies and beheaded and his head was set up on high battlements. More recently, two young men were said to have gone to the pool at midnight one Midsummer's Eve on a motorbike for a dare, but they never returned because on their way back the motorbike came off the road, killing them both. References External links Newspaper travel review