Rutupiae

Rutupiae o Portus Ritupis fou una antiga ciutat romana, a prop de Sandwich (Kent, Anglaterra), que va créixer al voltant d'un fort (conegut actualment com a Fort de Richborough) i el port associat, a la vora de la costa saxona. Restes substancials dels enormes murs del castrum encara es mantenen dempeus amb una alçada d'uns metres. L'assentament, el van fundar després de la conquesta romana de Britànnia el 43, a causa de la seua posició a prop d'un gran port natural, al canal Wantsum i la desembocadura del Gran Stour. Rutupiae va servir com a porta d'entrada principal a la Britànnia romana i el punt de partida per al camí ara conegut com Watling Street. L'indret és a dues milles i mitja terra endins de la costa actual. Les fortificacions de terra s'excavaren per primera vegada en el segle I, probablement per a un magatzem i un cap de pont per a l'exèrcit romà. S'expandí fins a convertir-se en una important ciutat civil i comercial, i el fort de pedra de la costa saxona s'hi agregà al voltant de l'any 277, segurament construït per l'usurpador Carausi. El jaciment ara és a càrrec d'English Heritage. Etimologia El significat del nom Rutupiae és incert, tot i que el primer element pot derivar del celta britànic *rutu-, que significa 'òxid; fang' (cf. gal·lés rhwd). Un nom alternatiu testificat per al fort, Ritupiae, podria representar una forma britànica més clara, que conté la paraula *ritus, 'gual' (gal·lés rhyd), i es refereix a un punt de cruïlla entre l'illa i el continent. El significat del sufix -piae continua desconegut. Història Invasió romana Richborough fou segurablement el lloc de desembarcament de la invasió de Britànnia per Claudi l'any 43, ja que es va descobrir a l'indret la primera barrera defensiva que data d'aquest període, com unes rases bessones en forma de V d'almenys 650 m de llargada, i paral·leles a la costa romana. Aquestes haurien protegit el cap de platja de la invasió i el dipòsit de subministraments. L'encreuament hauria explotat una de les rutes més curtes sobre el Canal de la Mànega. No han sobreviscut pas altres detalls sobre el lloc de la invasió de Claudi i la seua ubicació continua debatent-se. Assentament La ciutat era més pròspera en el segle II, quan la mansio de fusta, una casa d'hostes per a funcionaris de visita, construïda per primera vegada el 100, fou reconstruïda en pedra. Alguns estudis geofísics i aeris han demostrat que l'assentament s'estenia per una àrea d'unes 21 ha. Hi havia temples i un amfiteatre. Com a port, la ciutat sempre va competir amb Portus Dubris (la moderna Dover), uns 24 km al sud a la costa. Richborough, però, fou considerat en tot l'Imperi romà per la qualitat de les ostres. S'esmenten amb els del llac Lucrí en obres de Juvenal. El terme "costa rutupina" s'emprava com una metonímia comuna per a Gran Bretanya en els escriptors llatins. Arc triomfal Al voltant de l'any 85, es va erigir un gran arc triomfal de quatre pilons, un dels més grans de l'Imperi romà, que s'estén a banda i banda de Watling Street, la carretera principal de Richborough a Londres. La posició i grandària palesen que es degué construir per a celebrar la conquesta final de Gran Bretanya després de la victòria d'Agrícola en la batalla del mont Graupi. Fort de la costa saxona A la fi del segle III, l'assentament es va remilitaritzat amb la conversió d'una part en l'anomenat sistema de forts de la Costa Saxona, construïts pels romans al llarg del Canal de la Mànega, possiblement per a protegir-se contra la invasió de pirates saxons. Sembla que la construcció del fort ací comença el 277 i es completa el 285. Això implicava la demolició i reutilització com a spolia de l'arc triomfal, i l'evidència numismàtica indica que va ocórrer durant el govern de Carausi. Dins del fort, la majoria d'edificis eren de fusta, i uns pocs de pedra. Un edifici rectangular central de pedra devia ser el principia (caserna general) i també hi havia petits banys de pedra. Amfiteatre Un amfiteatre es veu com un monticle a 5 minuts a peu del jaciment principal. Tenia una capacitat per a 5.000 espectadors. Les excavacions del 2021 manifestaren que és probable que l'amfiteatre i l'assentament continuassen en ús des de la invasió fins a la fi del domini romà a la primeria del segle V. S'ha trobat pintura vermella i blava a la paret de l'arena, la primera per a qualsevol amfiteatre romà de Gran Bretanya. També es trobà una cambra, o cel·la, amb parets de quasi 2 m d'altura, utilitzada per a albergar animals salvatges, criminals o gladiadors abans d'entrar a l'arena. Església Hi ha una estructura inexplicable a Richborough que sembla una pica baptismal. Hui, aquesta estructura està quasi totalment destruïda. La pica suggereix que els baptismes podrien haver estat una funció d'aquesta església, que probablement fou construïda a la fi del segle IV o primeria del V. Sembla que l'església fou construïda de fusta. Excavacions El 1849, les excavacions en l'amfiteatre trobaren un esquelet que suggereix que l'indret fou més tard un cementeri. Les excavacions van continuar el 1900. Altres excavacions importants les feu els 1922-38 J. P. Bushe-Fox. Les excavacions del 2008 d'uns 90 m de muralla romana deixaren al descobert el litoral romà originari i les restes d'un moll medieval. El descobriment i l'excavació de la platja assenyalaren la seua relació geogràfica amb els moviments de terra del lloc, i això demostra que els moviments de terra eren una defensa de cap de platja, que protegiren uns 700 m de costa. Referències