NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
The National Archives (Storbritannien)

The National Archives (TNA, kymriska: Yr Archifau Cenedlaethol) är en brittisk myndighet med ansvar för den statliga arkivverksamheten för Storbritannien och riksdelarna England och Wales. Myndigheten är rådgivande instans för regeringen och andra myndigheter kring arkivpolicy. TNA är även tillsynsmyndighet för efterlevnad av arkivlagstiftning. När det gäller hanteringen av offentliga handlingar svarar TNA för urval av vad som ska arkiveras, bevarande och tillgängliggörande för allmänheten. TNA ansvarar även för alla frågor om upphovsrätt för statliga verk, (Crown copyright) och ger själv ut Storbritanniens tre officiella tidningar The London Gazette, The Edinburgh Gazette och The Belfast Gazette samt den officiella författningsdatabasen, legislation.gov.uk. Myndigheten beskriver sitt uppdrag som att "samla och säkra framtiden för offentliga handlingar, från Shakespeares testamente till tweets från Downing Street, bevara dem för framtida generationer och göra dem så tillgängliga och åtkomliga som möjligt". The National Archives högkvarter finns sedan 1977 i stadsdelen Kew i London, med filialkontor för Office of Public Sector Information i Norwich och hyr ytterligare arkivutrymmen. I London har myndigheten också en besöksverksamhet för så väl forskare som privatpersoner, där man även presenterar utställningar av samlingarna. En viktig del av tillgängliggörandet av handlingarna är även de olika webbplatser som myndigheten driver. Samlingar The National Archives samlingar sträcker sig över 1000 år, från Doomsday Book med handlingar på pergament och vellum, till digitala filer och den brittiska regeringens webbarkiv. Samlingarna innehåller bland annat: juridiska handlingar från nationella domstolar från 1200-talet framåt medeltida, tidigmoderna och moderna regeringshandlingar kartor, ritningar och arkitektritningar från en bredd av områden och tider familjerättsliga handlingar brottsregister militära tjänstgöringsuppgifter och verksamhetsbeskrivningar från War Office, Admiralty med flera handlingar från utrikes- och samväldesdepartementet och kolonialdepartementet regeringens handlingar samt handlingar från inrikesministeriet statistik och folkräkningsuppgifter järnvägshistoriska handlingar från privata och offentliga aktörer kataloger över andra privata och offentliga arkiv som berör Storbritannien, The National Register of Archives (NRA) Bilder Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör The National Archives.﻿ Officiell webbplats legislation.gov.uk – TNA:s författningsdatabasen The Gazette – TNA:s webbplats för de officiella tidningarna National Archives of Scotland – den skotska arkivmyndigheten Public Record Office of Northern Ireland – den nordirländska arkivmyndigheten
Менуит Хил

Менуит Хил е британска военна база на Кралските военновъздушни сили, най-голямата система за електронен мониторинг в света. Тя съдържа система за прихващане на сигнали (Signals intelligence), обширна спътникова наземна станция, система за предупреждение за ракетни нападения и др. Базата се свързва с шпионската мрежа ECHELON, създадена за наблюдаване на военната и дипломатическа дейност на Източния блок по време на Студената война, но и след края ѝ не спира да работи. Сега се занимава с наблюдения на сигнали за терористични заговори, политическо и дипломатическо разузнаване. Смята се, че базата наблюдава телефонните разговори и радиовръзки в много страни по света. История Менуит Хил е с площ от 545 акра и е придобита от британската армия през 1954 г., след което е наета от армията на САЩ. През 1958 г. Американската агенция за сигурност на армията инсталира там високочестотен радиоприемник за наблюдение на комуникациите, произлизащи от Съветския съюз. През 1966 г. Агенцията за национална сигурност на САЩ поема експлоатацията на обекта, разширявайки възможностите за наблюдение на международни комуникации с наети линии, преминаващи през Великобритания. Тогава сайтът е оборудван с едни от най-ранните компютри на IBM, за да се автоматизира трудоемкия преглед на прихванатите, но неразшифровани телефонни и телексни съобщения. По време на съдебно дело през 1997 г. British Telecom разкрива, че през 1975 г. неговият предшественик Post Office е свързал Менуит Хил с коаксиален кабел с микровълновата радиостанция в Хънтър Стоунс (Hunters Stones), която е част от далекосъобщителната телефонна мрежа. Тази връзка е заменена през 1992 г. с нов висококачествен оптичен кабел. По-късно са добавени два допълнителни кабела за телефонни и други комуникации с базата. Тези кабели са в състояние да предават над 100 000 телефонни разговори. Вестник Гардиън нарича базата „най-големия американски център за подслушване в Британия“. През последните години е предприето мащабно разширение и модернизация на съоръженията. На базата работят предимно американци, но има и англичани. Източници
RAF Menwith Hill

Menwith Hill ist ein Stützpunkt der Royal Air Force nahe Harrogate, North Yorkshire. Auf dem Gelände ist die 421st Air Base Squadron stationiert, welche durch die 501st Combat Support Wing der United States Air Forces in Europe unterstützt wird. Echelon Der Standort ist bedeutsam für die US-amerikanischen Geheimdienste. Laut dem britischen Enthüllungsjournalisten und Überwachungsexperten Duncan Campbell ist dieser Standort Teil des ECHELON-Netzwerks. Das 709th Military Intelligence Battalion als Teil der 66th Military Intelligence Brigade des United States Army Intelligence and Security Command ist hier stationiert. Vor dem 16. Oktober 2009 war der Name der Einheit 109th Military Intelligence Group. Seit 1966 ist die National Security Agency für den Betrieb des US-Anteils der Anlage zuständig. Ein Teil des Personals der inzwischen geschlossenen Bad Aibling Station wurde hierher verlegt. Vergleichbare Anlagen befinden sich in Bude (UK), Sugar Grove (West Virginia, U.S.), Yakima (Washington, U.S.), Sabana Seca (Puerto Rico), Misawa (Japan), Pine Gap (Australien), Geraldton (Australien), Waihopai (Neuseeland) und Tangimoana (Neuseeland). Literatur Bird, Kenneth L.: Menwith Hill Station – A Case Study in Signal Intelligence Gathering During the Cold War. In: Monitoring Times, Februar 1997. Weblinks Menwith Hill, Federation of American Scientists Offizielle RAF Einrichtung Einzelnachweise
Reading Gaol

Il Reading Gaol è una ex prigione che si trova a Reading, nel Berkshire, in Inghilterra. Storia Costruita nel 1844 sui disegni di George Gilbert Scott, dal 1916 venne utilizzata per i prigionieri nazionalisti irlandesi. Nel 1920 venne chiusa e fu poi utilizzata come base nella seconda guerra mondiale. Prigionieri famosi Roderick McLean, che aveva attentato alla vita della regina Vittoria. Charles Thomas Wooldridge, ufficiale, giustiziato il 7 luglio 1896 per aver ucciso sua moglie; ispirò Wilde per la creazione di un suo racconto. Stacy Keach, attore, imprigionato per uso di cocaina. Fra tutti i personaggi che destarono scalpore, il più illustre fu Oscar Wilde, poeta irlandese, rinchiuso dal novembre 1895 al maggio 1897 a causa di una condanna per atti di sodomia. Durante questi due anni scrisse il De profundis e, appena uscito, La ballata del carcere di Reading, un racconto basato sulla sua esperienza di prigionia in quel luogo. Passò parte del tempo della sua reclusione collaborando al funzionamento della biblioteca della prigione. Bibliografia (EN) Peter Southerton, Reading Gaol by Reading Town, Gloucester, Berkshire Books, 1993. (EN) Anthony Stokes, Pit of Shame, The Real Ballad of Reading Gaol, Waterside Press, 2007. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Reading Gaol
Redcliffe Square

Redcliffe Square is a town square located in the Brompton area of the Royal Borough of Kensington and Chelsea, southwest of central London, (postcode SW10). Redcliffe Square Gardens are located in the square. The development was part of the vast Gunter estate, during 1864–1878. Redcliffe Gardens runs northwest–southeast through the square. To the east is The Boltons. To the southwest is Brompton Cemetery. The square is home to St Luke's Church, Redcliffe Gardens and Redcliffe School's early years and pre-prep school. History Redcliffe Square was built as part of the Gunter estate in the 1860s. The area was dominated by farmland prior to building development and Redcliffe Gardens used to be one of the old routes through the area, called Walnut Tree Walk, until the estate was laid out. Robert Gunter initiated most of the development of the estate, and much of the design was by his surveyor George Godwin working with his brother Henry. The name Redcliffe was chosen due to Godwin's connections with St Mary Redcliffe in Bristol. This square was given to the Borough for free in 1949, providing its character was maintained. On 18 December 1966, the socialite and Guinness heir Tara Browne crashed his car at the junction of Redcliffe Square and Redcliffe Gardens after driving through a red traffic light. The incident was later immortalised in The Beatles' song A Day in the Life. References External links Things To Do In Kensington
Redcliffe Square

Redcliffe Square è una piazza collocata a Kensington, nella città di Londra. I giardini A sud della piazza sono presenti anche dei giardini, il cui nome è Redcliffe Square Gardens. Posti nelle vicinanze La stazione della metropolitana di Londra più vicina è la stazione di West Brompton, grazie alla quale è possibile raggiungere Redcliffe Square in nove minuti. Le strade che passano per Redcliffe Square sono: The Boltons; Lillie Road; Earl's Court Road; Old Brompton Road; Fulham Road. Inoltre vicino alla piazza è presente anche un cimitero. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Redcliffe Square
Repton School

La Repton School (/ˈrɛptn skuːl/), fondata nel 1557, è una scuola privata nel villaggio di Repton, nel Derbyshire, Inghilterra. Alcune delle rovine delle più antiche costruzioni datano al VI secolo. Sport Nonostante la Repton School partecipi a competizioni in molteplici sport tipici per una scuola pubblica inglese di media misura (calcio, rugby, atletica) negli ultimi anni Repton ha eccelso nell'hockey e nel tennis. Sistema di alloggio Similmente a molte scuole pubbliche britanniche, Repton è suddivisa in varie houses (case) dentro le quali sono alloggiati gli studenti. Repton ha 10 case di questo tipo (6 per ragazzi e 4 per ragazze) ospitando circa 60 studenti in ognuna. Le case per i ragazzi sono The Cross, Latham House, New House, The Orchard, Priory House e School House. Per le ragazze sono destinate The Abbey, Field House, The Garden and The Mitre. Repton a Dubai Il 24 gennaio 2006 fu annunciato che la Repton School creerà filiali internazionali con il lancio di un nuovo collegio a Dubai, un'iniziativa del Consiglio per l'Educazione di Dubai (Dubai Education Council - DEC). La scuola inizierà ammettendo studenti al più presto nel settembre 2007 e come collegio sarà il primo nel suo genere. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Repton School Collegamenti esterni Sito ufficiale, su repton.org.uk. Repton School (canale), su YouTube. (EN) Repton School, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. Repton Preparatory School Website, su foremarke.org.uk. URL consultato il 24 maggio 2006 (archiviato dall'url originale il 15 maggio 2006). Old Reptonian Society, su orsociety.com. URL consultato il 24 maggio 2006 (archiviato dall'url originale il 21 luglio 2006).
Sandygate (stadium)

Sandygate is a football and cricket stadium in the Sheffield suburb of Crosspool, South Yorkshire, England. It is home to Hallam F.C. and Hallam C.C. First opened in 1804, Hallam F.C. have played at the ground since 1860. Sandygate has been recognised by the Guinness Book of Records as the "Oldest Football Ground in the World". On 26 December 1860, the world's first inter-club football match was played at the ground, Hallam taking on Sheffield F.C. The ground offers viewing for spectators from 3 sides of the pitch, the Shed End, the Main Stand and the Cricket Net End. The Shed End The Shed End is a covered terrace behind the goal on Sandygate Road. This mainly houses the vocal home supporters and is where the bulk of the atmosphere is created. References
Sandygate Road

Le Sandygate Road est un stade de football situé à Crosspool, Sheffield dans le Yorkshire du Sud, dont le club résident est Hallam FC. Ce dernier est le deuxième club le plus ancien de tous les temps. Le stade est le lieu, en 1860, de la première rencontre non-scolaire, l'adversaire de Hallam étant Sheffield FC, premier club de histoire du foot. Histoire Le stade est construit en 1804. L'équipe d'Hallam FC y joue ses premiers matchs en 1860, date de la fondation du club. Le stade comprend 800 places. C'est le stade le plus vieux de tous les temps.[réf. nécessaire] Notes et références Liens externes Ressource relative au sport : StadiumDB Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail des records Portail du Yorkshire
Sandygate Road

Lo stadio di Sandygate Road si trova a Crosspool, sobborgo di Sheffield nel Regno Unito. Lo stadio venne aperto per il cricket nel 1804, ma nel 1860 venne convertito in campo da calcio. È considerato lo stadio da calcio più antico del mondo, poiché il 26 dicembre 1860 si giocò la prima partita di calcio al mondo registrata ufficialmente: l'incontro Sheffield FC-Hallam FC, terminato 2-0. Lo stadio è stato utilizzato nel 1996 per il film Sabato nel pallone (When Saturday Comes) di Maria Giese e Sean Bean. Lo stadio è di proprietà dell'Hallam FC. Note Voci correlate Sheffield FC-Hallam FC (1860) Hallam FC
Sandygate Road

Sandygate Road este un stadion de fotbal și criket în Sheffield suburbia Crosspool, South Yorkshire, Anglia. Este stadionul de acasă al celor de la Hallam F.C. și Hallam C.C. Prima oară deschis în 1804, Hallam FC au jucat pe acest stadion din 1860. Sandygate a fost recunoscut de Guinness World Records ca fiind „Cel mai vechi stadion din lume”. Pe 26 decembrie 1860 primul meci inter-cluburi s-a jucat pe acest stadion, Hallam jucând cu Sheffield F.C. Câteva scene din When Saturday Comes au fost filmate aici. Referințe
Сандигейт (стадион)

«Сандигейт» (англ. Sandygate) — стадион, расположенный в английском городе Шеффилд, графство Саут-Йоркшир. Открыт в 1804 году, в основном используется для проведения матчей по крикету и футболу. С 1860 года является домашней ареной для местного клуба «Халлам», выступающего в Лиге северных графств. Вмещает 700 зрителей. Об арене Стадион получил свое нынешнее название в 1804 году от улицы Сандигейт — роуд, где в то время находился паб Plough Inn, владелец которого разрешил местной любительской крикетной команде «Hallam CC» проводить свои матчи на данной арене. С 1860 года на стадионе «Сандигейт» стала также играть футбольная команда «Халлам». 26 декабря того же года арена стала местом проведения первого в истории футбольного матча между клубами — хозяева поля принимали «Шеффилд», одержав победу со счетом 2:0. Учитывая данный факт, представители Книги рекордов Гиннеса признали «Сандигейт» старейшим футбольным стадионом в мире. В 1996 году на арене проходили съемки спортивной драмы «Штрафной» с Шоном Бином в главной роли. Примечания
Thatcham Reed Beds

Thatcham Reed Beds is a 67.4-hectare (167-acre) biological Site of Special Scientific Interest east of Newbury in Berkshire. It is part of the Kennet & Lambourn Floodplain Special Area of Conservation and an area of 14 hectares (35 acres) is a Local Nature Reserve. An area of 35 hectares (86 acres) is managed by the Berkshire, Buckinghamshire and Oxfordshire Wildlife Trust. Thatcham Reed Beds is important nationally for its extensive reed bed, species-rich alder woodland and fen habitats. The latter supports Desmoulin's whorl snail (Vertigo moulinsiana), which is of national and European importance. A large assemblage of breeding birds including nationally rare species such as Cetti's warbler (Cettia cetti) is also associated with the reedbed, fen and open water habitats found at Thatcham Reed Beds. Thatcham's network of gravel pits, reedbed, woodland, hedges, and grassland is rich in wildlife and has been made into The Nature Discovery Centre by the Royal Society for the Protection of Birds. References
Roselières de Thatcham

Les roselières de Thatcham (en anglais : Thatcham Reed Beds) est un Site d'intérêt scientifique particulier d'une superficie de 66,9 hectares (165,3 acres) situé dans la paroisse civile de Thatcham dans le comté anglais du Berkshire, classé depuis 1974. Les roselières de Thatcham sont importantes à l'échelle nationale, pour sa vaste roselière, pour sa richesse d'espèces d'aulnes et pour ses marais. Ce dernier abrite l'escargot Vertigo moulinsiana, qui est a une importance nationale et européenne. Un grand rassemblement d'oiseaux nicheurs, y compris les espèces rares à l'échelle nationale comme le Bouscarle de Cetti (Cettia cetti), sont également associée aux roselières, marais et plans d'eau se trouvant dans les roselières de Thatcham. Les gravières, roselières, bois, haies et des prairies de Thatcham, abritent une faune très riche et ont été transformés en Centre de découverte de la nature par la Société royale pour la protection des oiseaux. Références Liens externes West Berkshire Council - Thatcham Reedbeds Local Nature Reserve Portail de l’Angleterre Portail de l’eau
Union Mill (Cranbrook)

De Union Mill ('Uniemolen') is een korenmolen in Cranbrook in het Engelse graafschap Kent. Het is een houten achtkante stellingmolen en de grootste molen van dit type in het Verenigd Koninkrijk. De Union Mill is een Grade I listed building, het Britse equivalent van een rijksmonument. Geschiedenis De Union Mill werd in 1814 gebouwd door de molenmaker James Russell uit Cranbrook. De eerste eigenaresse was Mary Dobell. Haar zoon werkte in de molen tot hij in 1819 failliet werd verklaard. Een groep crediteuren (union) nam de molen over, die daarna bekend werd als de Union Mill. In 1832 werd de molen gekocht door John Russell. Zijn familie bleef vijf generaties in de Union Mill werkzaam. In 1840 verving molenmaker Samuel Medhurst uit Lewes, East Sussex de houten bovenas door een exemplaar van gietijzer. Het Oudhollands gevlucht werd vervangen door zelfzwichting-zeilen. Enkele jaren later maakte molenmaker George Warren uit Hawkhurst de molen zelfkruiend. In 1863 werd een 10 pk-stoommachine en een extra koppel molenstenen geïnstalleerd. De wijde stelling werd in 1880 door een smallere vervangen, opnieuw door George Warren. Voor de stoommachine kwam in 1912 een gasmotor in de plaats. In 1920 werd een tweedehands gevlucht van de windmolen Sarre aangebracht. Ook werd in dat jaar een paar roeden van de Benenden-windmolen gekocht, maar deze bleken ongeschikt te zijn. In de vroege jaren dertig werd de molen buiten gebruik gesteld, maar in 1933 kwam hij weer in bedrijf. De gasmotor werd in 1954 door een elektromotor vervangen. In 1957-60 werd de Union Mill gerestaureerd door de Nederlandse molenmaker Christiaan Bremer uit Adorp, Groningen. In 1959 kwam de molen in het bezit van de Kent County Council. Beschrijving De Union Mill is een zeven verdieping tellende houten achtkante stellingmolen. Hij is 21,95 meter hoog tot de kap. De stenen onderbouw heeft vier verdiepingen en het houten achtkant telt er drie. De stelling bevindt zich op de derde verdieping. De molen, die bekleed is met hout, heeft zelfkruiing en zelfzwichting. Er waren drie koppels molenstenen, waarvan twee koppels resteren. De vlucht is 20,73 meter Molenaars De molenaars van Union Mill waren: Henry Dobell 1814-19 John Russell 1832-75 Ebenezer Russell 1875 - Hugh Russell - Caleb Russell 1902-18 John Russell 1918-57 Henry Hicks 1960 - Referenties Externe links Virtueel bezoek van de molen
Стоунхендж

Стоунхендж е най-известният мегалитен паметник в света – кромлех с диаметър около 100 метра. Намира се в средата на равнината Солсбъри в графство Уилтшър, Кралство Великобритания. В градежа са използвани две вида скали: местни пясъчници, "сарсен" и базалтови "сини камъни", чийто произход е локализиран на около 200 км. в западна посока. В началото на 2021 г. група изследователи от Англия, работила върху историята на паметника, съобщава че е идентифицирала мястото където кромлеха е бил изграден първоначалнo. Недвусмислено е съвпадението на диаметъра, ориентацията, няколко дупки с характерна форма и каменни остатъци. Стоунхендж и мегалитите са включени в Списъка на световното наследство на ЮНЕСКО История Стоунхендж е местност във Великобритания, близо до Солсбъри, в която е открито едно от най-монументалните палеоисторически светилища, вероятно посветено на Слънцето, с древен некропол. Изградено е от монолитни плочи и стълбове, образуващи концентрични кръгове. Датира в периода на бронзова епоха 30 – 21 век пр. н.e. Ориентирането на елементите спрямо точката на изгрева при слънцестоене е начин по-естествен път да се установи настъпването на това астрономическо събитие. Това е особено значим момент от годината, при който са били изпълнявани ритуали. Археологически разкопки и реставрация По сведения на археолози, проучванията ги отвели до неолитно село с малък каменен кръг, наподобяващ Стоунхендж, в близост до река Ейвън. Двете древни исторически реликви били свързани с широка каменна алея. Следователно паметникът е завършекът на землените структури, датиращи вероятно много преди построяването на самите Сини Камъни, за които се предполага, че са израз на древни вярвания и ритуали (понеже при разкопки са намерени животински и човешки кости). Схематично описание и хронология Останките на мегалитната структура позволяват да се установи, че тя е изграждана и модифицирана в течение на повече от 1000 години, започвайки приблизително около 3000 г. пр.н.е. Разглеждана от вън навътре, най-далеч от центъра е запазен концентричен ров с насипи пръст от двете страни. В близост до вътрешната страна се установява един кръг от около 60 ями, запълнени с каменни останки, т.нар. "дупки на Обри". С радиус от 30м. около центъра се намират останките от каменен ринг, носен от 30 масивни варовикови къса. Във вътрешноста на ринга са най-внушителните камъни от Стоунжендж, които са представлявали пет "арки", наричани най-често "трилити", разположени в конфигурация на подкова. Около самия център са запазени т.н. сини камъни, образували неправилен овал. Най-ранни дати са установени изкопаването за рова и сините камъни. По всичко личи че тези камъни са били премахнати за известно време, докато са изградени арките, а след тях и пръстена от варовици. По-късно са възстановени, но подробностите около тях остават неясни. Бележки Източници Хокинс Дж., Уайт Дж., Загадката на Стоунхендж (Stonehenge decoded, Прев. от англ. Г. Величков), София : Наука и изкуство, 1983 (204 с.; с ил.) Митева В., Стоунхендж е изграден с рециклирани камъни от демонтиран каменен кръг в Уелс, ОфНюз наука, 15.02.2021