NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Elyská katedrála

Elyská katedrála, oficiálně Katedrální kostel Nejsvětější trojice v Ely (Cathedral Church of the Holy and Undivided Trinity of Ely) je hlavním chrámem Elyské diecéze a sídlem biskupa Anglikánské církve z Ely. Katedrála pochází z roku 1083 a bývá zařazována mezi nejpůsobivější stavby středověku. Historie Předcházející budovy První křesťanskou stavbu na místě dnešní katedrály nechala postavit Etheldreda, dcera anglosaského krále Annu, která se narodila roku 630. Po rozpadu svého druhého manželství založila roku 673 a řídila klášter v Ely a po její smrti zde byly uloženy její ostatky. Předpokládá se, že klášter byl zbořen po invazi Vikingů v 9. století. Zachoval se jen kostel, který zde existoval až do jeho přestavby v 10. století. Nový benediktýnský klášter byl na tomto místě postaven v době obnovy klášterů roku 970, kdy byly obnoveny i kláštery v Peterboroughu a Ramsey. Současná budova Stavba současné katedrály byla zahájena roku 1083. Původní anglosaský kostel byl zbořen a do nové katedrály byly přeneseny jen ostatky jeho zakladatelů. Nejstarší částí budovy je příčná chrámová loď, křižující hlavní chrámovou loď pod hlavní věží. Západní věž postavená v románském slohu, vysoká 66 m, byla vybudována v letech 1174 až 1197 s dostavbou přístřešku v letech 1198 až 1215. Unikátní osmiboká Lantern Tower, široká 23 m a vysoká 52 m, byla postavena na počátku 14. století a nahradila původní věž, která se zřítila. Katedrála je postavená z kamene dovezeného z Barnacku v Northamptonshire. Celková délka stavby je 172,2 m a délka hlavní lodi je 75 m, což ji činí nejdelší ve Velké Británii. Roku 1539 v době rušení anglických klášterů za vlády Jindřicha VIII., neutrpěla katedrála vážné škody, byla ale zničena hrobka Etheldredy a poškozeny sochy v její kapli. Katedrála byla brzy, roku 1541, znovu obnovena. V 17. století byly na severní straně katedrály instalovány gotické dveře, jejichž autorem je Christopher Wren. Katedrála je používána i v současné době a obsahuje například sbírku barevného skla z období od 13. století až do současnosti. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Elyská katedrála na Wikimedia Commons Dílo Anglické listy/Poutník navštěvuje katedrály ve Wikizdrojích Oficiální stránky Panoramatické snímky katedrály na stránkách BBC Muzeum barevného skla v katedrále
Elyi katedrális

Az elyi katedrális, hivatalos nevén az Elyi Szent és Osztatlan Szentháromság-székesegyház (angolul: Cathedral Church of the Holy and Undivided Trinity of Ely) anglikán székesegyház az angliai Cambridgeshire megyében, Ely városában. A székesegyház eredete a 672-ben Szent Æthelthryth (más néven Ediltrud) által Elyben alapított apátságra vezethető vissza. A mai épület legkorábbi részei 1083-ból származnak, és 1109-ben székesegyházi rangot kapott. A reformációig a székesegyház Szent Etheldredának és Szent Péternek volt szentelve, ekkor azonban újjáalapították, és az Ely-i Szent és Oszthatatlan Szentháromság-székesegyháznak nevezték el. Ez az Elyi egyházmegye székesegyháza, amely Cambridgeshire és Norfolk nyugati részének, valamint Huntingdonshire-nek a nagy részét lefedi. Itt található az elyi püspök székhelye. Építészeti szempontból az elyi székesegyház mérete és stílusjegyei miatt is kiemelkedő jelentőségű. A román stílusban épült a monumentális épület előcsarnoka, míg a Szűz Mária-kápolna és a kórus már a díszes gótika stílusában épült újjá. Legjellegzetesebb eleme a négyezeti nyolcszögletű torony, amelynek tetején laterna található, és amely egyedülálló belső teret biztosít, valamint a nyugati toronnyal együtt uralja a környező tájat. A katedrális jelentős turisztikai célpont, évente körülbelül 250 000 látogató keresi fel, és minden nap reggeli és esti istentiszteleteket tartanak benne. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Ely Cathedral című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Katedra w Ely

Katedra w Ely (dokładnie – Kościół Katedralny Świętej i Niepodzielnej Trójcy w Ely, ang. Ely Cathedral) – anglikańska katedra gotycka w diecezji Ely, siedziba anglikańskiego biskupa Ely, znajdująca się w mieście Ely w hrabstwie Cambridgeshire w Wielkiej Brytanii. Budowę katedry rozpoczęto za panowania Wilhelma Zdobywcy w 1083 r. Trwała aż do XIV w. Katedra, mierząca 565 stóp (ok. 172 m), jest najdłuższym gotyckim kościołem nie tylko w Anglii, ale także w Europie, jednak prawdopodobnie ze względu na lokalizację, żadne większe miasto nie zostało tu zbudowane. Górując nad okolicą, do dziś pozostaje przykładem wielkości średniowiecznych zakonów. Linki zewnętrzne Katedra Ely (ang.)
Catedral de Ely

A Catedral de Ely, formalmente a Igreja Catedral da Santíssima e Indivisa Trindade, é uma catedral anglicana na cidade de Ely, Cambridgeshire, Inglaterra. A catedral pode traçar sua origem para a abadia fundada em Ely em 672 por Santo Eteltrith (também chamado Etheldreda). As primeiras partes do edifício atual datam de 1083, e foi concedido o status de catedral em 1109. Até a Reforma, a catedral foi dedicada a São Etheldreda e São Pedro, quando foi refundada como a Igreja Catedral da Santíssima e Indivisa Trindade de Ely. É a catedral da Diocese de Ely, que cobre a maior parte de Cambridgeshire e Norfolk ocidental. É a sede do bispo de Ely e de um bispo sufragâneo, o bispo de Huntingdon. Arquitetonicamente, a Catedral de Ely se destaca tanto por sua escala quanto por detalhes estilísticos. Tendo sido construído em estilo românico monumental, o alpendre da galileia, a capela da senhora e o coro foram reconstruídos em um exuberante gótico decorado. Sua característica mais notável é a torre octogonal central, com lanterna acima, que fornece um espaço interno único e, juntamente com a Torre Oeste, domina a paisagem circundante. A catedral é um importante destino turístico, recebendo cerca de 250 000 visitantes por ano, e mantém um padrão diário de serviços matinais e noturnos. Referências Ligações externas Tour descritivo da Catedral de Ely O Museu dos Vitrais na Catedral de Elly Uma história dos coralistas da Catedral de Ely Flickr imagens marcadas Catedral de Ely Discussão da capela da senhora por Janina Ramirez e Will Shank: Art Detective Podcast, 20 Feb 2017
Katedralen i Ely

Katedralen i Ely (Ely Cathedral), formellt Heliga och odelbara treenighetens katedralkyrka (Cathedral Church of the Holy and Undivided Trinity), är domkyrka i det anglikanska Ely stift i Cambridgeshire i södra England. Katedralens ursprung som biskopssäte går tillbaka till den klosterkyrka som Sankt Etheldreda byggde 672 e.Kr. Den nutida kyrkobyggnaden är uppförd i normandisk stil och invigdes 1083. Den blev domkyrka 1109 och är idag biskopssäte för biskopen av Ely och suffraganbiskopen av Huntingdon. Historik Katedralen är byggd på den plats där Sankt Etheldreda lät bygga ett dubbelkloster 673. Så småningom ombildades klostret under Benediktinerorden klosterregel. Den nuvarande katedralen började byggas på 1080-talet på samma plats som den dåvarande klosterkyrkan. Likt ett flertal andra kyrkor som uppfördes strax efter Normandernas erövring av England utformades den i den romanska stil som kallas normandisk. I början 1100-talet skrev Anselmus, ärkebiskop av Canterbury, till påven att Lincolns stift blivit alltför stort, och att den biskopen, ärkebiskopen och kungen var överens om ett nytt stift borde upprättas, med säte i Ely. År 1109 beslutade påve Paschalis II att inrätta en biskopsstol i Ely, och utsåg abboten i benediktinerklostret, Harvey, till den förste biskopen. Den nya katedralens kor stod klart 1252, då kung Henrik III av England deltog i invigningen. För att ge plats åt den nya katedralen revs den befintliga kyrkan i takt med att byggandet fortskred. Under 1340-talet färdigställs först det oktagonala centraltornet, och därefter Vårfrukapellet. Katedralen helgades åt Sankta Etheldreda, Sankt Petrus och Sankta Maria. Under den engelska reformationen genomförs klosterupplösningen, och 1539 stängs klostret i Ely för gott. Katedralen räddas dock kvar, och 1541 beslutar Henrik VIII att bilda ett nytt domkapitel i katedralen, bestående av sekulärkaniker bildas. Samtidigt får katedralen en ny dedikation, och helgas nu åt den heliga och odelbara treenigheten. Under reformationen genomförs också en ikonoklasm, och på 1540-talet förstörs Sankt Etheldredas helgonskrin och många statyer och målade glasfönster i katedralen. Bildgalleri Källor Noter Källförteckning Beda (1910) [cirka 731]. Jane, Lionel Cecil. red (på engelska). Ecclesiastical History of the English Nation. "4". Stevens, John (översättare). https://en.wikisource.org/wiki/Ecclesiastical_History_of_the_English_Nation_(Jane)/Book_4. Läst 1 november 2021
Собор Ілі

Собор Ілі (англ. Ely Cathedral) — кафедральний собор в місті Ілі (Кембриджшир), центр дієцезії Ілі та резиденція єпископа Ілі. Історія Будівництво собору продовжувалося майже триста років, з 1083 року до 1375 рік. Раніше на цьому місці розташовувалася церква, заснована ще в VII столітті Святою Етельдредою (вона також відома як Свята Одрі) разом з монастирем, зруйнованим в IX столітті за часів вікінгів. Спорудження самого собору розпочато місцевим абатом Симеоном. Англо-саксонська церква була зруйнована, але її реліквії було збережено та пізніше перенесено до собору. Центральна вежа — найстаріша частина собору, західна вежа була побудована в 1174–1197 роках. Давніші частини собору виконані в романському стилі. Пізні елементи будівлі належать до ранньої англійської готики. У 1321–1349 роках з північного боку було прибудовано каплицю. Висота західної вежі становить 66 м, довжина собору — 163 м, з них довжина нава, досі залишається найдовшою у Великій Британії — 75 м. У центрі собору побудовано восьмикутну освітлювальну вежу заввишки 52 м. При скасуванні монастирів Генріхом VIII собор постраждав відносно мало, хоча були серйозно пошкоджені статуї в каплиці та усипальниця Етельдреди. До 1541 році собор було відновлено. У XVII столітті єпископом Ілі став Метью Рен, дядько знаменитого архітектора сера Крістофера Рена, який в 1650-х роках спроектував на північній стороні собору браму в готичному стилі. Поховання видатних людей Свята Етельдреда — одна з ключових фігур в історії міста Свята Вітбурга — сестра Етельдреди Альфред Етелінг — один із синів Етельреда II Гуго Нортуольдський — єпископ Ілі XIII століття Луї Люксембурзький — єпископ Ілі XV століття Джордж Басеві (англ. George Basevi) — загинув 1845 року при роботах в соборі Див. також Середньовічні собори Великої Британії Посилання Офіційний сайт Собору Ілі [Архівовано 30 квітня 2008 у Wayback Machine.] Примітки
All Hallows-by-the-Tower

All Hallows-by-the-Tower est une église anglicane historique, située dans la Cité de Londres. Elle est rattachée au diocèse anglican de Londres. Histoire L'église fut fondée en 675 durant la période saxonne par l'abbé du monastère de Barking et possède les vestiges de la plus ancienne église construite de Londres. Initialement dédié à Marie, mère de Jésus, son nom actuel fait référence à la célébration religieuse de la Toussaint. Elle a été construite sur un site romain, dont des vestiges subsistent, notamment un sol du IIe siècle, dans la crypte. Une arche de l'église saxonne primitive, qui réemploie des carreaux de céramique de l'époque romaine, est encore visible. L'église est agrandie au XIe siècle puis au XVe siècle. Sa tour est détruite en 1650, lors de l'explosion de barils de poudre stockés dans la cour de l'église. Une cinquantaine de maisons du quartier a également été détruite lors de l'explosion. La tour est reconstruite en 1658. L'église a échappé au grand incendie de Londres en 1666, grâce à l'action de l'amiral William Penn, qui avait créé un coupe-feu en faisant démolir les maisons avoisinantes. Description Restaurée au XIXe siècle et près de la tour de Londres, ce temple a subi des dommages dans les bombardements du Blitz de la Seconde Guerre mondiale. Sa reconstruction a duré jusqu'en 1957. Le 4 janvier 1950, l'église est devenue monument classé de grade I . Le révérend Bertrand Olivier en est le pasteur actuel. Personnalités liées à l'église William Penn, dont le père était un mécène de la paroisse, a été baptisé dans l'église. Il a regardé l'incendie de Londres (1666), en compagnie de Samuel Pepys, depuis la tour de l'église. Le théologien et humaniste John Fisher et l'archevêque William Laud, tous deux décapités à la tour de Londres, ont eu leur culte d'enterrement à l'église. Le compositeur et musicien de la période classique William Smethergell a été l'organiste de l'église pendant 53 ans : organiste adjoint de 1770 à 1782 et organiste principal de 1783 à 1823. En décembre 1935, le médecin alsacien et prix Nobel de la paix Albert Schweitzer a réalisé dans cette église l'enregistrement de plusieurs œuvres pour orgue de Jean-Sébastien Bach, notamment la Toccata et fugue en ré mineur (BMV 565) et la Fugue en sol mineur (BMV 578). Galerie Notes et références Portail de l’architecture chrétienne Portail du protestantisme Portail de Londres Portail de l'anglicanisme Portail des monuments classés au Royaume-Uni
Церковь Всех Святых (Тауэр, Лондон)

Церковь Всех Святых у Тауэра (англ. All Hallows-by-the-Tower, All Hallows Barking) — англиканская приходская церковь в районе Сити города Лондона (Великобритания), расположенная на улице Байворд-стрит; по данным на середину XX века, была основана рядом с крепостью Тауэр в 675 году. История и описание О времени появления и ранней история церкви Всех Святых у Тауэра, по данным на начало XXI века, сохранились только отрывочные сведения. Во время роспуска монастырей в Великобритании, в 1539 году, церковь принадлежала бенедиктинскому аббатству Баркинг (Barking Abbey) в графстве Эссекс, основанному в VII веке. Церковь Всех Святых уже в XII веке была известна как «Berkyncherche», а согласно «Книге судного дня» в 1086 году аббатство Баркинг владело «28 домами и половиной церкви» в Лондоне: хотя церковь и не была названа точно, исследователи обычно отождествляют её с храмом Всех Святых у Тауэра. Церковь несколько раз расширялась и перестраивалась в период между XI и XV веками, при этом элементы нормандских построек XIII и XV веков сохранились по сей день. Церковь сильно пострадала в 1650 году от взрыва, вызванного детонацией нескольких бочек с порохом, хранившихся на складе, примыкавшем к церковному зданию. Западная часть церкви и около 50 близлежащих домов в тот год были разрушены. Храм пережил Великий лондонский пожар 1666 года, поскольку адмирал Уильям Пенн приказал своим подчинённым с близлежащей военно-морской верфи уничтожить окружавшие церковь здания. Во время Второй мировой войны, в ходе «Блица» 1940 года, церковь сильно пострадала. Расчистка разрушений, вызванных бомбардировками, позволила обнаружить арочный проход, построенный из древнеримских плит, и каменную кладку исходной средневековой церкви. Обширная реконструкция здания была завершена к 1957 году и храм был повторно освящён. 4 января 1950 года церковь была внесена в список памятников архитектуры первой степени под номером 1064671 (Grade I). См. также Церковь Всех Святых (Стена, Лондон) Церковь Святого Андрея (Олдгейт) Церковь Святого Петра (Корнхилл, Лондон) Восточная церковь Святого Дунстана (Лондон) Примечания Литература Basil Fulford Lowther Clarke. Parish Churches of London : [англ.]. — London : Batsford, 1966. — 390 p. John Betjeman. City of London churches : [англ.]. — Andover, England : Pitkin Pictorials, 1993. — 29 p. — ISBN 978-0-85372-565-7. Simon Bradley. London : the city churches : [англ.]. — New Haven : Yale University Press, 2002. — 160 p. — ISBN 978-0-300-09655-2. Ссылки All Hallows by the Tower (англ.). london.gov.uk. Greater London Authority (2021). Дата обращения: 9 июля 2021.
Everton F.C.

Everton Football Club engleski je nogometni klub iz Liverpoola. Natječe se u FA Premier ligi i rekorder je po broju nastupa u najjačem razredu engleskog nogometa. Jedna je od pet najuspješnijih engleskih momčadi prema osvojenim trofejima (devet puta državni prvaci, pet puta osvajači FA kupa i jednom osvajači Kupa pobjednika kupova). Posljednji naslov prvaka ostvaren je u sezoni 1986./87. Everton igra svoje domaće utakmice na stadionu Hill Dickinson Stadiumu. Najveći suparnik im je drugi liverpoolski klub, Liverpool F.C., a njihove utakmice su poznate kao Merseyside derbi. Klupski uspjesi Domaći uspjesi Prvak Engleske: Prvak (9): 1890./91., 1914./15., 1927./28., 1931./32., 1938./39., 1962./63., 1969./70., 1984./85., 1986./87. FA kup: Osvajač (5): 1906., 1933., 1966., 1984., 1995. FA Community Shield: Osvajač (9): 1928., 1933., 1963., 1970., 1984., 1985., 1986., 1987., 1995. Europski uspjesi Kup pobjednika kupova: Osvajač (1): 1984./85. Poznati igrači Duncan Ferguson Dixie Dean Wayne Rooney Tim Howard Seamus Coleman Romelu Lukaku Gary Lineker David Unsworth Phil Jagielka Neville Southall Leighton Baines Nikica Jelavić Muhamed Bešić Ross Barkley Tim Cahill Mikel Arteta Marouane Fellaini Paul Gascoigne Joleon Lescott Vanjske poveznice Službena stranica evertonresults.com
ФК Евертон

Фудбалски клуб Евертон (енгл. Everton Football Club) професионални је енглески фудбалски клуб из Ливерпула који тренутно игра у Премијер лиги. Евертон је основан 1878. године као „Сент Доминго“ (енгл. St Domingo's F.C.), а годину дана касније је добио своје данашње име. Са 9 титула првенства Енглеске, 5 трофеја ФА купа, 9 Черити шилда и трофејом Купа победника купова из 1985, спада у најтрофејније фудбалске клубове у Енглеској, Клуб своје домаће утакмице од 1892. игра на Гудисон парку, који има капацитет од скоро 39.414 седећих места. Успеси Прва дивизија Енглеске (данашња Премијер лига) Првак (9) : 1890/91, 1914/15, 1927/28, 1931/32, 1938/39, 1962/63, 1969/70, 1984/85, 1986/87. Вицепрвак (7) : 1889/90, 1894/95, 1901/02, 1904/05, 1908/09, 1911/12, 1985/86. Друга дивизија Енглеске Првак (1) : 1930/31. Вицепрвак (1) : 1953/54. ФА куп Победник (5) : 1906, 1933, 1966, 1984, 1995. Финалиста (8) : 1893, 1897, 1907, 1968, 1985, 1986, 1989, 2009. Лига куп Енглеске Финалиста (2) : 1977, 1984. ФА Черити шилд Победник (9) : 1928, 1932, 1963, 1970, 1984, 1985, 1986 (делио), 1987, 1995. Финалиста (2) : 1933, 1966. Куп победника купова Победник (1) : 1984/85. Стадион Евертон је првобитно играо на отвореном терену на југоистоку новоизграђеног Стенли парка, где је одиграна прва званична утакмица 1879. године. Од 1882. је играо на Прајори роуду, а 1884. је прешао на Енфилд, који је 1892. прешао у руке новоформираног Ливерпула. Од 1892. дом Евертона је Гудисон парк. Тренутни састав Од 26. марта 2022. На позајмици Референце Спољашње везе Званични веб-сајт
British National Railway Museum

Le National Railway Museum (NRM), est un musée ferroviaire situé à York, il fait partie du groupement des musées des sciences et de l'industrie de Grande-Bretagne. Le musée est ouvert depuis 1975, en regroupant dans un même endroit différentes collections de matériel roulant préservé dès le XIXe siècle. Collection Le musée abrite une importante collection de plus d'une centaine de locomotives et d'autres matériels ferroviaires. Les machines étant trop nombreuses pour l'espace disponible, la sélection présentée est fréquemment renouvelée. La locomotive la plus célèbre est la Mallard qui atteignit, le 3 juillet 1938, la vitesse de 202,8 km/h, record du monde de rapidité pour une locomotive à vapeur (record qui n'a jamais été battu depuis). Le musée attire 800 000 visiteurs par an. Présentation Les présentations sont organisées dans trois halls importants dont l'un reconstitue un dépôt avec une plaque tournante. Les pièces maîtresses du musée y sont présentées ainsi à tour de rôle sur toutes leurs faces ! Les deux autres halls reconstituent des scènes historiques sur des quais de gare : on y voit par exemple une collection des voitures royales depuis l'époque victorienne jusqu'à nos jours. Une visite intéressante est le parcours de la galerie surplombant les ateliers du musée où l'on peut ainsi voir les matériels en cours de restauration. En outre une salle de grande dimension présente une collection considérable de maquettes de matériels ferroviaires anglais. Le seul matériel étranger présenté par le musée est la motrice de la première version du train rapide Shinkansen offerte en 2001 par le Japon au musée. Le musée est contigu à la gare d'York et une originalité du musée est de disposer d'une terrasse comportant une répétition du synoptique réel des circulations et d'où l'on a une vue panoramique sur l'embranchement en sortie nord de la gare. Le musée comporte également un centre d'archives ferroviaires important. En 2004, une nouvelle antenne du musée a été ouverte à Shildon dans le comté de Durham. Le Shildon Locomotion Museum abrite une soixantaine de matériels et est destinée à s'étendre. Les listes suivantes ne sont pas exhaustives et devront être complétées ou actualisées au fil du temps (dernière actualisation en juillet 2024) : Galerie photographique Notes et références Voir aussi Articles connexes Didcot Railway Centre Liste de musées au Royaume-Uni Liste des musées du transport La Cité du train, le pendant français du NRM. Liens externes (en) Site officiel du NRM Portail de la culture Portail des musées Portail des transports Portail du chemin de fer Portail du Yorkshire
National Railway Museum

Il National Railway Museum (NRM) è un museo, situato a York, parte del British National Museum of Science and Industry e dedicato alla storia dei trasporti ferroviari nel Regno Unito e al suo impatto sociale ed economico. È la sede della collezione nazionale dei veicoli ferroviari e di altri cimeli storicamente significativi. Dispone di un archivio storico e d'una biblioteca. Collabora con l'Università di York e con altre istituzioni di ricerca. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su National Railway Museum Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su railwaymuseum.org.uk. National Railway Museum (canale), su YouTube. Informazioni e immagini, su yorkshire-attractions.co.uk. URL consultato il 14 settembre 2013 (archiviato dall'url originale il 19 agosto 2013).