NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hotel Cadogan

L'Hotel Cadogan è uno degli alberghi storicamente più famosi di Londra, situato sulla Sloane Street, nel quartiere di Knightsbridge. Fu costruito nel 1887 e vanta un passato prestigioso. Oggi è di proprietà della catena Belmond. Storia Tra i suoi ospiti vi furono personaggi prestigiosi, tra cui la famosa attrice di epoca vittoriana Lillie Langtry, amica di Edoardo VII. Oscar Wilde vi si trovava proprio il giorno in cui fu arrestato, dopo essersi rifiutato di partire verso Dover, come gli avevano suggerito, mentre Constance Wilde piangeva sperando partisse per l'estero: inesorabile, alle 18.10, per lui era già pronto un mandato di cattura. Note Voci correlate Hotel Goring Hotel Ritz Hotel Russell Hotel Savoy Collegamenti esterni (EN) Sito Ufficiale, su cadogan.com.
Молиню Стейдиъм

Молиню Стейдиъм е футболен стадион в английския град Улвърхамптън и е собственост на отбора от Висшата лига ФК Улвърхамптън Уондърърс. Клубът играе мачовете си там от 1889 г. Стадионът е един от първите в страната, който поставя прожектори. Съоръжението приема и едни от първите мачове в Купата на европейските шампиони през 50-те. По време на многомилионната си реконструкция през 1990-те, Молиню е бил един от най-големите и модерни стадиони в Англия. Стадионът е приемал мачове на националния отбор на Англия, както и първия финал за Купата на УЕФА през 1972 г. Въпреки че има капацитет 29 195 места, рекордът за посещаемост е 61 135 зрители. През май 2010 са обявени планове за възстановяване на две от трибуните до сезон 2014 – 15, като така капацитетът ще се увеличи до 36 000 места. Първата фаза от този проект започна през лятото на 2011. Има и евентуални планове за по-дългосрочна реконструкция на всяко от трибуните, което вероятно ще увеличи капацитета до 50 000. Стадион Стадионът се намира на няколкостотин ярда северно от центъра на град Улвърхамптън, в далечната страна на околовръстния път на града. Също така е и важна сграда в града, заради размерите си в област с преобладаващо ниски сгради. Състои се от четири трибуни: трибуна Стив Бъл (преди се е наричала Джон Айрлънд) трибуна Джак Харис трибуна Стан Кълис трибуна Били Райт Отвън пред трибуните Били Райт и Стан Кълис има статуи на тези футболисти. Целият капацитет е 28 525 седящи места, с временна трибуна, която го увеличава до 29 195. Сегашният дизайн е от 1990 г., когато бива преустроен с изцяло седящи места, заради доклада на Тейлър, който задължава британските стадиони да осигуряват седалки на всеки, който го посещава. Преди този доклад стадионът е имал капацитет 60 000 зрители. Рекордът за посещаемост е 61 315 в мач от Първа дивизия срещу Ливърпул на 11 фенруари 1939. Молиню е приемал и мачове на националния отбор на Англия. Първият е победата с 6 – 1 срещу Ирландия на 7 март 1891 г. Англия отново побеждава Ирландия с 4 – 0 на 14 февруари 1903 г. и губи от Уелс с 2 – 1 на 5 февруари 1936. Последният мач е загубата с 5 – 2 от Дания в квалификация за Мондиал 1958 на 5 декември 1956 г. От май 2011 стадионът има капацитет 29 400. Трибуната Стан Кълис бива затворена за реконструкция и 230 места от долния етаж на трибуната Стив Бъл са премахнати. Всичко това намалява временно капацитета до 23 670. Долният етаж на новата Северна трибуна (4000 места) е отворена за ползване през септември 2011 за домакинството срещу Тотнъм Хотспър. Горния етаж на трибуната ще бъде завършен до края на сезона, увеличавайки капацитета до 31 500 места. Клубът отменя втората фаза от реконструкцията с обновяването на трибуната Стив Бъл. Източници Външни препратки Официален уебсайт на Молиню Стейдиъм Архив на оригинала от 2006-12-14 в Wayback Machine. Официален уебсайт на планираната реконструкция Архив на оригинала от 2012-01-07 в Wayback Machine. Снимки от Молиню през годините Архив на оригинала от 2010-06-02 в Wayback Machine. Официален уебсайт на Улвърхамптън Уондърърс
Estadi Molineux

L'Estadi Molineux (Molineux Stadium en anglès) és un estadi de futbol situat a la ciutat de Wolverhampton, Anglaterra. Des del 1889 és l'estadi del Wolverhampton Wanderers Football Club de la Premier League. Té una llarga i il·lustre història com un dels primers del país que va instal·lar llum artificial, així com alguns dels primers a acollir partits de la Copa d'Europa a la dècada del 1950. També ha acollit la selecció nacional de futbol d'Anglaterra i, més recentment, la d'Anglaterra sub-21, així com la final de la Copa de la UEFA 1971-72. Encara que actualment la capacitat és de 28.525 localitats, el rècord d'assistència del Molineux està en 61.315. Hi ha plans en marxa per ampliar la capacitat fins als 40.000 espectadors si el Wolverhampton Wanderers es consolida a la Premier League. Enllaços externs Web oficial del Molineux Stadium Arxivat 2006-12-14 a Wayback Machine. Web oficial del Wolverhampton Wanderers Stadium Guide Article
Molineux Stadium

Molineux Stadium (eller bare Molineux) er et fodboldstadion i Wolverhampton i England, der er hjemmebane for Premier League-klubben Wolverhampton Wanderers Stadionet har plads til 31.750 tilskuere, og alle pladser er siddepladser. Det blev indviet i år 1889, men har flere gange siden gennemgået renoveringer, der har givet stadionet sit nuværende udseende. Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside Arkiveret 14. december 2006 hos Wayback Machine
Molineux Stadium

Le Molineux Stadium est un stade de football localisé à Wolverhampton, en Angleterre. C'est l'enceinte du club des Wolverhampton Wanderers. Histoire Ce stade de 31 700 places fut inauguré le 2 septembre 1889. Il tire son nom de Benjamin Molineux, riche marchand du XVIIe siècle, sur les terrains duquel il a été bâti. Son record d'affluence est de 61 315 spectateurs le 11 février 1939 pour un match de FA Challenge Cup Wolverhampton Wanderers FC-Liverpool Football Club. Le terrain fut équipé d'un système d'éclairage pour les matchs en nocturne en septembre 1953. En 1972, le stade a accueilli la finale aller de la toute première Coupe de l'UEFA. Le match opposait Tottenham aux Wolverhampton Wanderers. La rose 'Molineux' a été nommée en son hommage par le rosiériste David Austin en 1994. Notes et références Bibliographie (en) Wolverhampton Wanderers F.C., 100 Years of Molineux 1889–1989: Special Souvenir Programme, 1989 Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’Angleterre
Molineux Stadium

Het Molineux Stadium is een voetbalstadion in het Engelse Wolverhampton. Het is de thuisbasis van Wolverhampton Wanderers sinds 1889 en heeft een lange geschiedenis. Het was een van de eerste stadions in het land dat begin jaren vijftig kunstlicht liet installeren zodat er ook 's avonds gevoetbald kon worden. Er werden enkele interlands van Engeland gespeeld en meer recent ook interlands van het Engelse elftal onder 21. In 1972 werd voor 38.362 toeschouwers de allereerste finale van de UEFA Cup gespeeld. In deze tijd werd de finale niet op neutraal terrein gespeeld, maar was er een heen en terugwedstrijd tussen de finalisten. Wolverhampton en Tottenham Hotspur hadden zich geplaatst en Wolverhampton begon thuis en verloor met 1-2. Hoewel er momenteel plaats is voor 31.700 mensen, is het recordaantal toeschouwers in het stadion 61.315. Er zijn plannen om het stadion uit te breiden naar 40.000 zitplaatsen. Externe links Molineux Stadium Officiële website Wolverhampton Wanderers Officiële website
Molineux Stadium

Molineux Stadium – nazwa kompleksu złożonego z boiska piłkarskiego wraz z trybunami i pełną infrastrukturą wokoło niego. Kompleks ten usytuowany jest w mieście Wolverhampton (będącym satelitarnym miastem Birmingham) w środkowej Anglii. Drużyną piłkarską grającą na Molineux jest angielski zespół Wolverhampton Wanderers. Historia stadionu Początki stadionu Molineux datuje się na rok 1889. Początkowo był to jedynie ubogo zagospodarowany kawałek placu do gry pozbawiony większych trybun i oświetlenia. Miejsce to zaczęto rozbudowywać w latach dwudziestych i trzydziestych XX wieku, kiedy piłka nożna zaczęła być coraz bardziej popularnym sportem na Wyspach Brytyjskich. Wybudowano wówczas pojemne trybuny na planie prostokąta wzdłuż czterech boków boiska. Wszystkie cztery komplety trybun posiadały swoje nazwy: Trybuna Północna (najbardziej popularna wśród fanów), Trybuna Południowa, Trybuna Waterloo (w której mieściło się także biuro zarządu i szatnie piłkarskie) oraz Trybuna Street (elegancka część trybuny przeznaczona dla zamożniejszych fanów). W roku 1979 stadion uległ częściowej modernizacji. Wraz z kryzysem zespołu przypadającym na lata osiemdziesiąte XX wieku, zaprzestano finansowania rozwoju stadionu. Wskutek tego trybuny poczęły starzeć się i niszczeć. W roku 1985, po tragicznym pożarze na stadionie konkurencyjnej drużyny angielskiej Bradford City, Brytyjska Federacja Piłkarska wprowadziła w życie rygorystyczne przepisy bezpieczeństwa na stadionach. Wskutek tego podjęto decyzje o zamknięciu dwu niszczejących trybun Molineux – Północnej i Waterloo. Stadion Wolverhampton odzyskał dawną chwałę wraz z przybyciem dystyngowanego biznesmena Sir Jacka Haywarda (obecnie prezydenta zespołu Wolverhampton) w roku 1990. Zburzono i postawiono od nowa najbardziej starzejące się trybuny a pozostałe totalnie wyremontowano. Przemianowano także nazwy trybun na cześć najbardziej zasłużonych piłkarzy grających w historii dla zespołu Wolves. I tak powstała trybuna Billy'ego Wrighta, Jacka Harrisa, Stana Cullisa i Steve'a Bulla. W roku 2003 przed wejściem do poszczególnych trybun postawiono odlane z brązu pomniki upamiętniające dorobek legendarnych piłkarzy Billy'ego Wrighta i Stana Cullisa. Koszt całościowej modernizacji Molineux wynosił 20 milionów funtów szterlingów, główną grupą architektoniczną był Alan Cotterell Partnership. Linki zewnętrzne Oficjalna strona Wolverhampton Wanderers F.C.
Molineux Stadium

Molineux Stadium este un stadion de fotbal din Wolverhampton, West Midlands, Anglia este terenul pe care îți joacă meciurile de pe teren propriu echipa Wolverhampton Wanderers din 1889. Primul stadion construit pentru a fi folosit de un club de fotbal, a fost unul dintre primele terenuri britanice pe care s-au instalat reflectoare și a găzduit unele dintre primele jocuri din cupele europene din anii 1950. La momentul renovării sale de la începutul anilor 1990, Molineux era unul dintre cele mai mari și mai moderne stadioane din Anglia, deși a fost eclipsat de atunci de alte construcții. Molineux este un stadion având o capacitate de 32.050 de locuri, dar a atras în mod constant asistențe mult mai mari atunci când nu existau locuri, prezența record fiind de 61.315 de spectatori. Au fost anunțate planuri în 2010 pentru un program de reamenajare de 40 de milioane de lire sterline pentru a reconstrui și lega trei laturi ale stadionului pentru a crește capacitatea la 38.000 de locuri. Prima etapă a acestui proiect, tribuna Stan Cullis, a fost finalizată în 2012. Următoarele două etape au fost amânate deoarece clubul a acordat prioritate fondurilor pentru dezvoltarea academiei de tineret. Există planuri provizorii pentru o reamenajare pe termen mai lung a fiecărei tribune care ar putea crea o capacitate de 50.000 de locuri. Referințe
Стадион Молињу

Стадион Молињу (енгл. Molineux Stadium) је фудбалски стадион смештен у Вулверхемптон, Западни Мидландс, Енглеска. Још од 1889. ово је домаћи стадион премијерлигашког Фудбалског клуба Вулверхемптон Вондерерс. Био је један од првих стадиона са инсталираним рефлекторима и одржавао неке од првих Европских клупских утакмица 1950-их. У време мулти-милионске реновације у раним 1990-им, Молињу је био један од највећих и најмодернијих стадиона у Енглеској, иако су га од тада остали стадиони засенили. На овом стадиону су се одржавале Енглеске интернационалне утакмице, као и прво финале купа УЕФА 1972. године. Карактеристике Стадион је изграђен у облику затворене арена са четири трибине које окружују терен. Данашњи изглед стадиона настао је након велике реконструкције током деведесетих година 20. века, када је претворен у модеран стадион са искључиво седећим местима. Трибине су наткривене лаким конзолним кровним конструкцијама које побољшавају акустику и атмосферу током утакмица. Стадион има капацитет од око 31.700 места. У изградњи и реконструкцији коришћени су армирани бетон, челик и савремени грађевински материјали. Једна од првих већих трибина, изграђена двадесетих година прошлог века, направљена је од армираног бетона, што је у то време представљало модерно решење. Историја Молињу је отворен 1889. године, када се фудбалски клуб Вулверхемптон Вондерерс преселио на овај терен са свог претходног стадиона. На њему је одиграна једна од првих утакмица енглеске лиге, у којој је Вулверхемптон победио Нотс Каунти резултатом 2:0. Током двадесетих и тридесетих година 20. века стадион је постепено прошириван изградњом нових трибина. Године 1923. клуб је откупио земљиште и изградио главну трибину, а касније су дограђене и остале трибине, чиме је Молињу постао један од најпознатијих стадиона у Енглеској. Трибине стадиона Стадион Молињу састоји се од четири главне трибине које окружују терен и заједно чине јединствену целину. Сер Џек Хејворд трибина (енгл.Sir Jack Hayward Stand) налази се иза једног гола и изграђена је почетком деведесетих година током велике реконструкције стадиона. Названа је по Сер Џеку Хејворду, дугогодишњем власнику и добротвору клуба. Стив Бул трибина (енгл.Steve Bull Stand) смештена је дуж једне стране терена и носи име по легендарном нападачу клуба Стиву Булу, који је један од најбољих стрелаца у историји Вулверхемптона. Били Рајт трибина (енгл.Billy Wright Stand) представља главну трибину стадиона. У њој се налазе свлачионице, просторије за медије, ВИП ложа и клупске канцеларије. Названа је по Билију Рајту, једном од најпознатијих играча у историји клуба и капитену репрезентације Енглеске. Стен Калис трибила (енгл.Stan Cullis Stand) налази се иза другог гола и добила је име по Стену Калису, чувеном играчу и тренеру који је предводио клуб током његових најуспешнијих година средином 20. века. Све четири трибине су наткривене и обезбеђују добру прегледност терена, што доприноси атмосфери по којој је Молињу познат међу навијачима и љубитељима фудбала. Референце
Molineux Stadium

Molineux Stadium är en fotbollsarena i Wolverhampton i England som är hemmaarena för Wolverhampton Wanderers sedan 1889. I början av 1990-talet genomfördes en omfattande renovering för att bygga om arenan till enbart sittplatser. Man byggde tre nya läktare, den sista blev färdig i december 1993. Den fjärde läktaren, John Ireland Stand, byggdes redan 1979 och tillsammans med de tre nya läktarna blev den totala publikkapaciteten 28 525 åskådare, varav alla sittplatser. Ytterligare utbyggnad med en ny läktarsektion inför säsongen 2012/13 medförde att publikkapaciteten ökade till det nuvarande 30 852 åskådare. Molineux Stadium hade under många år engelska ligans största "goal stand", det vill säga en ståplatsläktare bakom (en rektangulär arenas) kortsida, vid ett av målen, avsedd för klubbens hemmasupporters. Denna jätteläktare hette South Bank Stand och här fanns plats för drygt 32 000 stående åskådare (varav cirka 12 500 under tak), vilket motsvarade en god bit över hälften av hela den dåtida arenans kapacitet. Referenser Noter
Молінью (стадіон)

Мо́лінью Сте́діум (англ. Molineux Stadium) — футбольний стадіон у Вулвергемптоні, Англія. Відкритий 2 вересня 1889 року матчем Футбольної Ліги між місцевою командою «Вулвергемптон Вондерерз» та «Астон Вілла», який завершився перемогою господарів 1:0. Стадіон став одним з перших в Англії, на якому встановили прожекторне освітлення. Також тут відбулися матчі, які відіграли фундаментальну роль у становленні Кубка європейських чемпіонів. У 1972 році на «Молінью» відбувся фінал першого розіграшу Кубка УЄФА. Рекорд відвідуваності стадіону був встановлений у 1939 році під час матчу «Вулвергемптон Вондерерз» та «Ліверпуля», і склав 61 305 вболівальників. У 1990-х у стадіон було вкладені багатомільйонні інвестиції для реконструкції, що допомогло йому стати одним з найкращих в Англії. У майбутньому він був затьмареній аренами клубів з більшими фінансовими можливостями. «Молінью» приймав матчі за участю збірної Англії, хоча частіше молодіжної команди країни. Примітки Посилання Офіційний сайт «Вулвергемптон Вондерерз» [Архівовано 26 січня 2018 у Wayback Machine.] Офіційний сайт стадіону [Архівовано 14 грудня 2006 у Wayback Machine.]
Holloway Prison

Her Majesty’s Prison Holloway (HMP Holloway) war ein Frauengefängnis in der Parkhurst Road im Stadtteil Holloway des nördlichen Londoner Bezirks Islington. Geschichte Das burgartige ursprüngliche Gebäude des Gefängnisses wurde nach einem Entwurf des Architekten James Bunstone Bunning (1802–1863) errichtet; die sechs Flügel waren nach dem Panoptikum-Prinzip angeordnet. Das Gefängnis wurde 1852 als Männer-, Frauen- und Jugendgefängnis der Stadt London (City Prison) eröffnet, wurde aber wegen des wachsenden Bedarfs an Gefängnisplätzen für weibliche Gefangene um 1902 zu einem reinen Frauengefängnis umgewandelt. 1896 war Leander Jameson, der Anführer des Jameson Raid, hier inhaftiert. Er wurde zu 15 Monaten Haft verurteilt, von denen er jedoch nur fünf Monate absaß. Zu den Gefangenen zählten auch Suffragetten wie Charlotte Despard, Constance Markievicz, Hanna Sheehy-Skeffington, Ethel Smyth sowie die Schwestern Frances und Margaret McPhun. Im Zweiten Weltkrieg verbrachten der faschistische Parteivorsitzende Oswald Mosley und seine Frau Diana einige Zeit als Internierte in einem Haus auf dem Gelände des Gefängnisses. Im 20. Jahrhundert fanden in Holloway fünf Hinrichtungen statt, darunter die von Edith Thompson (1923) und Ruth Ellis (1955). Ab 1909 wurde die nach dem Gefängnis benannte Holloway-Brosche an Mitglieder der National Union of Women’s Suffrage Societies vergeben, die hier nach militanten Suffragettenaktivitäten inhaftiert worden waren. Von 1971 bis 1985 wurde das Gefängnis vollständig neu errichtet und konnte dann bis zu 495 Gefangene aufnehmen. 2016 wurde Holloway Prison geschlossen. Holloway Prison als Motiv der populären Kultur Die britische Band Bush veröffentlichte das Lied Personal Holloway über das Gefängnis auf ihrem Album Razorblade Suitcase, die Band Marillion das Lied Holloway Girl auf dem Album Seasons End. Die britische Band The Kinks beschreibt in ihrem Song Holloway Jail auf ihrem Album Muswell Hillbillies das Leben einer jungen Frau, die in Holloway einsitzt. Eine Figur aus dem Film Cube ist nach dem Gefängnis benannt. Weblinks Holloway Prison, justice.gov.uk (englisch) Artikel über Hinrichtungen in Holloway (englisch) Einzelnachweise
Kensington Square

Kensington Square is a garden square in Kensington, London, W8. It was built from 1692 on land acquired for the purpose in 1685 and is the oldest such square in Kensington. The houses facing, Nos. 1–45, are listed Grade II for their architectural/historic merit. History In 1685, Thomas Young, a woodcarver, acquired land in Kensington which he sought to develop, and as he later described it in 1701, "did sett out and appoint a considerable part thereof to be built into a large Square of large and substantial Houses fit for the Habitacion of persons of good Worth and Quality, with Courts and Yards before and Gardens lying backwards". In London, St. James's Square, Soho Square and Golden Square are a few years older, but in contrast with these Kensington Square still retains its residential character. Garden The communal gardens were laid out in 1698 and are 0.36 hectares (0.89 acres) in size. The garden is private and not open to the public, though it has taken part in the annual Open Garden Squares Weekend. Notable buildings No. 23 was home to Heythrop College, University of London, the specialist Philosophy and Theology College of the University of London, until 2018. The College housed a library originally established in 1614 in Louvain (Leuven) by the Society of Jesus (the Jesuits) for those studies. The Chapel of the Assumption Convent is located in Kensington Square. Built in 1875, the chapel became a listed building on 7 November 1984. Former residents Blue plaque holders The square includes the former homes of: composer Hubert Parry at No. 17 liberal philosopher John Stuart Mill at No. 18 sanitary reformer and pathologist John Simon at No. 40; Pre-Raphaelite artist Edward Burne-Jones at No. 41 — Other homes belonged to, or were rented as their family home by: Lawyer and positivist Vernon Lushington at No. 36. He introduced one of the foremost Pre-Raphaelites, Edward Burne-Jones, to another, Dante Gabriel Rossetti, at the Working Men's College. The Lushingtons and Parrys frequently visited each other. Scholar and philanthropist Richard Buckley Litchfield (1832–1903) at No. 31 with his wife Henrietta Litchfield (1843–1927), who was Charles Darwin's daughter. Their niece, artist Gwen Raverat, describes visits there in her memoir Period Piece. Between 1831 and 1896 (the) Kensington School occupied two sites: No. 31, then No.s 25–29. It is notable as one of the founders of the Football Association in 1863. The school built classrooms and fives courts in the gardens of the houses; all that remains is No. 27a, the cottage or small house behind No. 28. In popular culture In the 2016 film The Exception, protagonist Mieke de Jong coyly inscribes a copy of landmark philosophical work Beyond Good and Evil with: See also Squares in London List of city squares References External links Kensington Square at OGSW
Kensington Square

Kensington Square est une place de Londres. Situation et accès Située à Kensington, cette place se trouve au sud de Kensington High Street. Elle est de forme rectangulaire et la circulation y est en sens unique. Le jardin situé en son centre est privé et accessible aux seuls résidents. Le quartier est desservi par les lignes Circle District à la station High Street Kensington. Origine du nom La place doit son nom à son emplacement. Historique En 1685, un certain Thomas Young, sculpteur sur bois et menuisier de St Martin-in-the-Fields, fait l'acquisition d'un domaine à Kensington qu'il entend développer pour y attirer des personnes de valeur et de qualité. C'est là l'origine du square, en grande partie entouré de champs jusque dans les années 1840. Le jardin est aménagé en 1692. Bâtiments remarquables et lieux de mémoire Nos 1-45 : bâtiments classés de grade II. Nos 11-12 : maison classée de grade II, où habita le diplomate et homme d'État Talleyrand (1754-1838)en 1792-1794 ; il existe des photos des intérieurs, datées de 1953. No 18 : le philosophe John Stuart Mill (1806-1873) a vécu à cette adresse, comme l’indique un macaron en façade. No 21 : chapelle Maria Assumpta. No 24 : crèche française Les Chatons. No 33 : l'actrice Mrs Patrick Campbell (1865-1940) a vécu ici. No 41 : le peintre britannique préraphaélite Edward Burne-Jones (1833-1898) a vécu ici, comme l'indique un macaron en façade. Dans la culture En 2004, l’auteur-compositeur Vincent Delerm sort un album intitulé Kensington Square. Notes et références Annexes Articles connexes Kensington Liens externes (en) « Kensington Square and environs: Introduction », British History Online. Portail des routes Portail de Londres
Kensington Square

Kensington Square è una piazza a Kensington, nella città di Londra. È stata costruita nel 1685 e per tale ragione è la piazza più antica di Londra. Il giardino Il giardino situato al centro della piazza è privato ma è accessibile al pubblico grazie al programma chiamato Open Scheme. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Kensington Square