NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Abadía de Tintern (Gales)

La abadía de Tintern (en inglés: Tintern Abbey) fue una abadía de la orden cisterciense ubicada en el condado de Monmouthshire, Gales. Fue fundada en 1131 por Walter de Clare, lord de Chepstow, a orillas del río Wye. Fue la segunda comunidad del Císter en las islas británicas, después de la abadía de Waverley, Inglaterra. El complejo cayó en ruinas a partir de la disolución de los monasterios llevada a cabo por Enrique VIII de Inglaterra entre 1536 y 1540. A partir del siglo XVIII, el recinto fue inspiración de poemas y se convirtió en atractivo turístico en la época victoriana. Los primeros pasos hacia la conservación del edificio se dieron a principios del siglo XX cuando la abadía pasó a control estatal. En 1984 el gobierno galés se hizo cargo del mantenimiento y de la administración del recinto. Historia La abadía de Tintern fue fundada en 1131 como la segunda comunidad cisterciense en las islas británicas, siendo la primera en Gales.​ La orden del Císter había sido fundada en la localidad francesa de Cîteaux en 1098 siguiendo la regla de San Benito. Esta orden tuvo un papel protagónico en la historia religiosa europea del siglo XII.​ El Císter llega a Gran Bretaña en 1128 con la fundación de la abadía de Waverley al sur de Inglaterra. Poco después, se crea una segunda comunidad a orillas del río Wye, en Gales, unos 6 km al norte de Chepstow. El conjunto religioso fue transformado hacia mediados del siglo XIII con la construcción de una nueva iglesia abasial. El complejo se convirtió en uno de los mejores ejemplos de arquitectura gótica en las islas británicas. Con la disolución de los monasterios, la vida religiosa en Tintern acabó. La abadía cedió sus tierras el 3 de septiembre de 1536. El edificio pasó a manos de Henry Somerset, conde de Worcester y lord de Chepstow.​ Durante la época victoriana, las ruinas ganaron gran atractivo turístico. Los intentos iniciales de restauración, sin embargo, mantenían la hiedra, ya que se le consideraba parte del encanto de las ruinas. En este período gana fama a través de la poesía y la pintura.​​ En 1901 el Estado se hace cargo del complejo. Los primeros trabajos de conservación se llevaron a cabo entre 1914 y 1928, momento en el que se instala una viga metálica en el techo para salvar la nave sur. En 1984, la administración del recinto recae en manos del gobierno de Gales, a través de la oficina de patrimonio, Cadw. Visita La abadía de Tintern está abierta a visitas turísticas. Se puede llegar en tren a Chepstow, a cargo de la compañía Transport for Wales, desde donde se puede tomar un autobús hasta la abadía.​​ El complejo cuenta con aparcamiento de pago, zona de pícnic y tienda de souvenires. Todos los perros son bienvenidos en el monumento.​ Referencias Enlaces externos Sitio web de Cadw
Abbazia di Tintern

L'abbazia di Tintern (in inglese: Tintern Abbey, da non confondere con l'omonima abbazia irlandese; in gallese: Abaty Tyndyrn) è un'abbazia cistercense in rovina del villaggio di Tintern, nel Monmouthshire (Galles sud-orientale), costruita tra il 1131 e il 1536, anche se gran parte dell'edificio rimasto risale alla fine del XIII secolo-inizio del XIV secolo. Si tratta della prima abbazia cistercense costruita in Galles e della seconda in assoluto in Gran Bretagna, pur non avendo quasi mai rivestito un ruolo storico significativo. Si tratta inoltre di un raro esempio di abbazia di cui molte parti sono rimaste conservate pressoché intatte dopo la chiusura dei monasteri. L'edificio è ora di proprietà del Cadw. Ubicazione L'abbazia si trova nell'estremità meridionale del villaggio di Tintern, lungo il corso del fiume Wye. Caratteristiche I principali edifici del monastero si trovano in un'area di 11 ettari. L'abbazia è decorata con grandi finestre gotiche. Storia L'abbazia fu fondata il 9 maggio 1131, ovvero durante il regno di Enrico I d'Inghilterra, dal monaco cistercense Walter de Clare come abbazia "sorella" del monastero francese L'Aumône. Tra il 1270 e il 1301, per volere di Roger Bigod III, proprietario del vicino Castello di Chepstow, fu ricostruita la chiesa abbaziale. In onore di Bigod le vetrate dell'abbazia furono decorate con il suo stemma. Dopo la ricostruzione, l'edificio ospitava circa 400 monaci, in gran parte però decimati con la Peste Nera del 1348-1349. Il 3 settembre 1536 l'edificio cadde nelle mani dei soldati di Enrico VIII, che ne sancirono la chiusura. Nel 1760 fu intrapresa un'opera di recupero del sito, che permise l'accesso ai visitatori.. L'abbazia di Tintern in letteratura All'abbazia di Tintern è dedicata la celebre poesia di William Wordsworth (1770-1850) Lines Composed a Few Miles above Tintern Abbey, comunemente nota come Tintern Abbey. L'abbazia di Tintern nell'arte L'abbazia di Tintern è immortalata in numerosi dipinti del pittore William Turner (1775-1851) L'abbazia di Tintern è stato il set del video degli Iron Maiden per la canzone Can I Play with Madness All'abbazia di Tintern è dedicato un brano per solo piano, intitolato "Monastico", del compositore inglese Leonard Butler Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su abbazia di Tinterne Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su cadw.gov.wales. (EN) Tintern Abbey, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (EN) Abbazia di Tintern, in Catholic Encyclopedia, Robert Appleton Company. (EN) Tintern Abbey (archiviato dall'url originale l'8 giugno 2012). sul sito del Cadw (EN) Tintern Abbey. URL consultato il 1º marzo 2020 (archiviato dall'url originale il 29 gennaio 2013). su Tintern Village Website (EN) Tintern Abbey. su Castles of Wales (EN) Tintern Abbey. in Sacred Destinations
Opactwo Tintern

Opactwo Tintern (ang. Tintern Abbey, wal. Abaty Tyndyrn) – to obecnie opuszczone ruiny opactwa znajdujące się w pobliżu miejscowości Tintern, 13 km od Monmouth w Walii, w pobliżu rzeki Wye. Od 1984 r. znajduje się pod opieką Wales Heritage Service. Opactwo zostało założone 9 maja 1131 r. przez normańskiego lorda Waltera de Clare, należącego do zakonu cystersów. Kościół, który zachował się do naszych czasów, został znacznie przebudowany w latach 1220-1287; przebudowa opactwa jako całości została ukończona na początku XIV wieku. Opactwo przestało istnieć w 1537 r. pod panowaniem Henryka VIII, gdy skonfiskowano wszystkie klasztory; następnie większość budynków opactwa została zniszczona. Ruiny opactwa zostały rozsławione przez Wordswortha, który uwielbiał spacerować po okolicy, w słynnej elegii ze zbioru Ballad lirycznych (1798). Od tego czasu ruiny opactwa niejednokrotnie stawały się źródłem inspiracji dla jego epigonów. W 1901 r. opactwo zostało odkupione od księcia Beaufort przez rząd brytyjski. Przypisy
Abadia de Tintern (País de Gales)

Abadia de Tintern era uma abadia da Ordem Cisterciense localizada no condado de Monmouthshire, País de Gales. Foi fundada em 1131 por Walter de Clare, Senhor de Chepstow, nas margens do rio Wye. Foi a segunda comunidade cisterciensee nas Ilhas Britânicas, depois da Abadia de Waverley, na Inglaterra. O complexo caiu em ruínas após a dissolução dos mosteiros levada a cabo por Henrique VIII de Inglaterra entre 1536 e 1540. A partir do século XVIII, o complexo serviu de inspiração para poemas e tornou-se uma atração turística na era vitoriana. Os primeiros passos para a conservação do edifício foram dados no início do século XX, quando a abadia passou para o controle do Estado. Em 1984, o governo galês assumiu a manutenção e administração do local. História A Abadia de Tintern foi fundada em 1131 como a segunda Ordem Comunidade Cisterciense nas Ilhas Britânicas, sendo a primeira no País de Gales. A ordem cisterciense foi fundada na cidade francesa de Cîteaux em 1098 seguindo a regra de São Bento. Esta ordem teve um papel de liderança na história religiosa europeia do século XII. Os cistercienses chegaram à Grã-Bretanha em 1128 com a fundação da Abadia de Waverley no sul da Inglaterra. Pouco depois, uma segunda comunidade é criada às margens do rio Wye, no País de Gales, cerca de 6 km ao norte de Chepstow. O complexo religioso foi transformado em meados do século XIII com a construção de uma nova igreja abacial. O complexo tornou-se um dos melhores exemplos da arquitetura gótica nas Ilhas Britânicas. Com a dissolução dos mosteiros, a vida religiosa em Tintern terminou. A abadia cedeu as suas terras em 3 de setembro de 1536. O edifício passou para as mãos de Henry Somerset, Conde de Worcester e Senhor de Chepstow. Durante a era vitoriana, as ruínas ganharam grande atração turística. As tentativas iniciais de restauração, porém, mantiveram a hera (trepadeira), por ser considerada parte do encanto das ruínas. Neste período o complexo ganha fama através da poesia e da pintura. Em 1901, o Estado assumiu o complexo. As primeiras obras de conservação foram realizadas entre 1914 e 1928, altura em que foi instalada uma viga metálica na cobertura para salvar a nave sul. Em 1984, a administração do local caiu nas mãos do Governo Galês, através da oficina do património, Cadw. Visita A Abadia de Tintern está aberta à visita turística. A viagem pode ser feita de comboio para Chepstow, operado pela Transport for Wales, onde se pode ir de comboio para abadia. O complexo dispõe de estacionamento pago, área de piquenique e loja de suvenir. Todos os tipos cães são bem-vindos ao monumento. Referências Ligações externas Sitio web de Cadw
Тинтернское аббатство

Тинтернское аббатство — цистерцианское аббатство, расположенное около деревни Тинтерн в 13 км от Монмута в Уэльсе, недалеко от реки Уай. С 1984 года его руины охраняются Службой исторического наследия Уэльса. Основано 9 мая 1131 года нормандским феодалом Вальтером де Клэром, принадлежавшим к основанному в 1098 году ордену цистерцианцев. Сохранившаяся до наших времён церковь была существенно перестроена в 1220—1287 годах; работы по перестройке аббатства в целом были завершены к началу XIV века. Аббатство прекратило своё существование в 1537 году при Генрихе VIII во время секуляризации монастырских имуществ, большая часть зданий была разрушена. Руины аббатства были воспеты Вордсвортом, любившим совершать прогулки в его окрестностях, в знаменитой элегии, завершающей сборник «Лирические баллады» (1798). С тех пор руины не раз становились источником вдохновения для его эпигонов, включая Эдварда Эрнингхэма и Люка Букера. В 1901 году аббатство было выкуплено у герцога Бофорта британским правительством. Примечания
Tintern Abbey

Tintern Abbey (walesiska: Abaty Tyndyrn) är en fornlämning i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Monmouthshire och riksdelen Wales, i den södra delen av landet, 180 km väster om huvudstaden London. Tintern Abbey ligger 14 meter över havet. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tinterne kloster.﻿
Château de Fotheringhay

Le château de Fotheringhay ou de Fotheringay était un château situé à Fotheringhay, dans le Northamptonshire, en Angleterre. Histoire La motte castrale est probablement édifiée vers 1100 par le comte de Huntingdon Simon de Senlis. Après sa mort, sa femme Maud épouse le prince David d'Écosse, et le château se transmet parmi ses descendants jusqu'à la rébellion de David de Huntingdon contre Jean sans Terre, après quoi il est attribué au comte de Pembroke Guillaume le Maréchal, qui le conserve jusqu'en 1219. Le château reste en possession des rois d'Angleterre jusqu'à ce qu'Édouard II l'accorde au comte de Richmond Jean de Bretagne. En 1377, après la mort de la dernière héritière de Jean de Bretagne, Édouard III attribue Fotheringhay à son fils Edmond de Langley. Le château devient la principale résidence des ducs d'York et le lieu de naissance de 4 des 13 enfants de Richard Plantagenêt et de Cécile Neville dont leur troisième fils, le futur Richard III en 1452. La reine Marie Stuart passe les derniers jours de sa vie à Fotheringhay, où elle est exécutée le 8 février 1587. Le château tombe en ruine au XVIIe siècle et finit par être entièrement détruit. Articles connexes Liste des châteaux anglais Liens externes Ressource relative à l'architecture : National Heritage List for England Portail des châteaux Portail de l’Angleterre Portail du Moyen Âge central Portail de la protection du patrimoine
Castello di Fotheringhay

Il castello di Fotheringhay (o Fotheringay; in inglese Fotheringhay Castle) era situato in un villaggio a Fotheringhay a circa 6 km a nord della città mercantile di Oundle, nel Northamptonshire. Fu iniziato come una motta castrale normanna a nord del fiume Nene, costruita da Simone I di Senlis, conte di Huntingdon-Northampton intorno al 1100. La prima testimonianza scritta sul castello risale al 1060 ed è contenuta in un Domesday Book intitolato Fodringeia. Nel XIII secolo passò sotto il possesso di Ranolfo di Blondeville, Conte di Chester. Giovanni di Scozia, Conte di Huntingdon diventò Conte di Chester nel 1232 grazie ad una parentela con Ranolfo, che era il fratello di sua madre. Morì nel 1237 e il titolo di Chester fu comprato alla sorella di Ranolfo da Enrico III d'Inghilterra, che lo donò a suo figlio Edoardo. Sia il Castello di Fotheringhay, sia il Castello di Chester furono per breve tempo sotto il controllo di Robert de Ferrers, VI conte di Derby, figlio di Guglielmo di Ferrers, durante la ribellione di quest'ultimo durante il 1264 e 1265. È famoso per due connessioni con dei reali: Riccardo III d'Inghilterra vi nacque nel 1452 e Maria Stuarda vi fu imprigionata e decapitata nel 1587. Il castello cadde in rovina e fu raso al suolo per ordine di Carlo I d'Inghilterra, il nipote di Maria, nel 1627. Adesso c'è ben poco da vedere a parte le fondamenta e le mura. Un primo resoconto manuale sull'esecuzione di Maria regina di Scozia fu scritto da Pierre de Bourdeille; fu stampato nel 1665 e fu usata la grafia Fotheringay invece di Fotheringhay. Questo forse spiega perché Sandy Denny ha usato questa grafia per il suo gruppo, i Fotheringay. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fotheringhay Castle
Замок Фотерингей

Замок Фотерингей (англ. Fotheringhay Castle) — ныне не существующий замок, расположенный в одноимённом поселке в 6 км к северу от города Андл, Нортгемптоншир, Англия. В 1452 году в замке родился король Ричард III, а в 1587 году казнена Мария Стюарт. История Норманнский замок по системе мотт и бейли впервые был возведён на северном берегу реки Нан Симоном де Санлисом, графом Нортгемптоном, около 1100 года. Внутренний двор замка был защищён валом и рвом. До 1212 года замок принадлежал Давиду, графу Хантингдону, но затем был конфискован королём Иоанном Безземельным. В начале XIII века владельцем замка стал Уильям Маршал, 1-й граф Пембрук. Впоследствии его владение было передано Ранульфу, графу Честеру. После смерти Джона Шотландского, следующего графа Честера, замок приобрела мать Генриха III. Последний передал замок своему сыну принцу Эдуарду. Во время Второй баронской войны Фотерингей и замок Честер были переданы Роберту Феррерсу, графу Дерби. Он был их владельцем с 1264 до 1265 года. Королева Мария Стюарт, которая провела большую часть своего 18-летнего заключения в замке Шеффилд, последние дни своей жизни находилась под стражей в замке Фотерингей, где она была осуждена за измену. Марии зачитали приговор накануне казни, и последнюю ночь она молилась в часовне замка. Её казнили в Большом зале 8 февраля 1587 года. Несмотря на размер и значение, замок начал приходить в упадок во второй половине елизаветинского периода. В 1627 году, вскоре после вступления на английский престол Карла I Стюарта, внука Марии Шотландской, Фотерингей был разрушен и местность расчищена. Ныне планируются работы по восстановлению замка, так как он считается объектом «национального значения». Сегодня на месте замка нет ничего, кроме земляных работ и остатков фундамента. Фотерингей открыт для посетителей в дневное время. Отсюда открывается великолепный вид на долину реки Нан. Упоминания в искусстве Песня «Fotheringay», британской группы Fairport Convention. Входит в состав альбома What We Did On Our Holidays (1969). Группа Fotheringay, образованная Сэнди Денни после её ухода из Fairport Convention. См. также Список замков Англии Примечания Литература Brown, R. Allen (1959), A List of Castles, 1154–1216, The English Historical Review, 74 (291), Oxford University Press: 249—280, JSTOR 558442 : Неизвестный параметр |month= игнорируется (справка) Goodall, John (2011), The English Castle 1066–1650, London: Yale University Press, ISBN 978-0-300-11058-6 Ссылки Литература об истории замка. Фотографии.
Fotheringhay Castle

Fotheringhay Castle även känt som Fotheringay Castle, var ett slott i Storbritannien. Det ligger i grevskapet Northamptonshire och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet, 110 km norr om huvudstaden London. Fotheringhay Castle ligger 21 meter över havet. Det grundades som en normandisk medeltidsborg, tillhörde skotska kungafamiljen under 1100-talet och sedan företrädesvis det engelska kungafamiljen. Det är främst känt som residens för hertigarna av York under rosornas krig på 1400-talet, och som den plats där rättegången och avrättningen av Maria Stuart ägde rum på 1500-talet. Historik Fotheringhay uppfördes omkring sekelskiftet 1100 som en normandisk medeltidsborg av den normandiska adelsmannen Simon I de Senlis, Earl of Huntingdon-Northampton. Genom att Maud av Huntingdon 1113 gifte sig med David I av Skottland tillhörde slottet den skotska kungafamiljen fram till 1215, då Englands kung konfiskerade det. Slottet tillhörde sedan engelska kungahuset under 1200- och 1300-talet. Under baronernas uppror på 1220-talet ockuperades det av William de Forz, 3rd Earl of Albemarle mot kung Henrik III, och under baronernas andra uppror 1264-65 av Robert de Ferrers, 6th Earl of Derby. 1377 gav kung Edvard III Fotheringhay Castle till sin son prins Edmund av Langley, hertig av York, och slottet var därefter huvudsätet för den kungliga sidogrenen hertigarna av York till 1485, då slottet återgick till kungafamiljen. Fotheringay Castle är känd som den plats där rättegången mot den fängslade skotska drottningen Maria Stuart ägde rum mellan 5 och 7 oktober 1586. Maria Stuarts avrättning ägde även den rum på Fotheringay Castle 8 februari 1587. Efter Maria Stuarts avrättning lämnades slottet att förfalla. År 1635 uppgavs det ligga i ruiner, och strax därpå revs ruinerna och stenmaterialet togs tillvara. Endast jordlämningar återstår. Terräng och omgivning Terrängen runt Fotheringhay Castle är huvudsakligen platt. Fotheringhay Castle ligger nere i en dal. Närmaste större samhälle är Peterborough, 13,9 km öster om Fotheringhay Castle. Trakten runt Fotheringhay Castle består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fotheringhay Castle.
Замок Фотерінгей

Замок Фотерінгей (англ. Fotheringhay Castle) — замок, розташований в однойменному селищі за 6 км на північ від міста Андл, Нортгемптоншир, Англія. Тут народився король Річард III у 1452 році. Історія Норманський замок за системою motte-and-bailey було вперше зведено на північному березі річки Нен Симоном де Санлісом, графом Нортгемптон близько 1100 року. Внутрішній двір замку було захищено валом і ровом. До 1212 року замок належав Давид, граф Гантінгдон, але потім був конфіскований королем Джоном. На початку XIII століття власником замку став Вільям Маршал, 1-й граф Пембрук. Згодом його було передано Ранульфу, графу Честер. Після смерті Іоанна Шотландського, наступного графа Честера, замок придбала мати Генріха III. Останній передав замок своєму сину принцу Едуарду. Під час Другої баронської війни Фотерінгей і замок Честер було передано Роберту Ферре. Він був їхнім власником з 1264 до 1265 року. 1446 року в замку народилася Маргарита Йоркська. Суд і страта шотландської королеви Марії Королева Марія Стюарт, яка провела більшу частину свого 18-річного ув'язнення у замку Шеффілд, останні дні свого життя перебувала під вартою в замку Фотерінгей, де її було засуджено за зраду. Марії зачитали вирок напередодні страти й останню ніч вона молилась у каплиці замку. Її було страчено у Великій залі 8 лютого 1587 року. Новий час Незважаючи на розмір і значення замку він почав занепадати у другій половині єлизаветинського періоду. У 1627 році, невдовзі після вступу на англійський престол Карла I, онука Марії Шотландської, Фотерінгей було зруйновано й місцевість розчищено. Сьогодення Нині плануються роботи щодо відновлення замку. Він вважається об'єктом «національного значення». Сьогодні на місці замку немає нічого, окрім земляних робіт та решток фундаменту. Фотерінгей відкрито для відвідувачів у денний час. Звідси відкривається чудовий вид на долину річки Нен. Примітки Література Brown, R. Allen (Квітень 1959), A List of Castles, 1154–1216, The English Historical Review, Oxford University Press, 74 (291): 249—280, JSTOR 558442 Goodall, John (2011), The English Castle 1066–1650, London: Yale University Press, ISBN 978-0-300-11058-6 Посилання Література з історії замку Фото [Архівовано 29 червня 2011 у Wayback Machine.]
The Hive Stadium

The Hive Stadium er et stadion i Canons Park, Edgware, London. Det er hjemmebane for Barnet F.C., Tottenham Hotspur F.C. Women og London Bees. Stadionets officielle og samlede kapacitet er 6.500, og dets nuværende tilskuererekord er på 6.215, der blev sat den 28. januar 2019, da Barnet F.C. spillede uafgjort 3–3 mod Brentford F.C. Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside The Hive Stadium hos www.footballgroundguide.com
The Hive Stadium

The Hive Stadium est un stade de football localisé à Edgware, dans le district londonien de Barnet, c'est le stade qui accueille les rencontres à domicile du Barnet FC. Histoire Le stade a été mis en service en 2013, le club de Barnet FC y dispute ses matchs à domicile depuis, après avoir joué de 1907 à 2013 au Underhill Stadium (démoli en 2018). Le stade est également utilisé par la section féminine nommée London Bees depuis 2014. Le stade a été utilisé pendant deux saisons en 2014 et 2015 par les London Broncos, un club de rugby. L'équipe féminine de Tottenham Hotspur utilise le stade de 2019 à 2022. Notes et références Liens externes Site officiel Ressource relative au sport : StadiumDB Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’Angleterre
The Hive Stadium

The Hive Stadium is een stadion in Canons Park, in het district Harrow, Londen. Het stadion biedt plaats aan 5.176 toeschouwers, waarvan 3.434 zitplaatsen. Het stadion vormt de thuisbasis voor voetbalclub Barnet en voor rugbyclub London Broncos. Naast deze twee teams maakt ook London Bees, het vrouwenelftal van Barnet gebruik van het stadion. Het recordaantal toeschouwers van 5.233 supporters werd bereikt op 25 april 2015, toen Barnet speelde tegen Gateshead. In deze wedstrijd kon Barnet namelijk directe promotie afdwingen naar de Football League Two. Barnet won de wedstrijd en komt dientengevolge in het seizoen 2015-16 uit in de League Two.
The Hive Stadium

The Hive Stadium är hemmaarena för Barnet FC och London Bees. Den ligger i Edgware i norra London och kan inhysa 6 500 åskådare. Den blev färdigställd till säsongsstarten 2013/14. Historia Anläggningen vid Prince Edward Playing Fields som platsens ursprungliga namn var började redan 2003. Då var det lokala klubben Wealdstone FC som inledde ett arbete för en ny hemmaarena. Det gick dock i stöpet då de inte fick ihop det ekonomiskt och 2006 köptes istället platsen upp av Barnet FC. Då inleddes en stor förvandling av området då hela anläggningen rustades upp. Flera planer anlades, vägar asfalterades och huvudbyggnaden färdigställdes. Sedan 2013/14 spelar också Barnet FC sina hemmamatcher på The Hive. Läktare The Hive Stadium består av fyra olika läktarsektioner: West Terrace North Terrace East Terrace South Stand West Terrace är den stora huvudläktaren som ligger mot tunnelbanespåret. På motsatt sida är East Terrace placerad och den är till för VIP och de som vill utnyttja faciliteterna på ett annat vis då den har tillgång till bar och stoppade stolar. North och South Terrace är ståplatsläktare där North inhyser bortasupportrar och South hemmasupportrar. Anläggningen The Hive är ett stort komplex som även fungerar som träningsanläggning för Barnet FC. Det finns flera konstgräsplaner, gräsplaner samt tillgång till bland annat omklädningsrum, gym, pool, restauranger och konferensanläggning. Referenser