NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
New College

New College é uma das faculdades constituintes da Universidade de Oxford, na cidade homônima do Reino Unido. O nome completo do colégio é The Warden and Scholars of St Mary's College of Winchester in Oxford. O nome oficial da faculdade, College of St Mary, é o mesmo do antigo Oriel College, portanto ela tem sido chamada de "New College of St Mary" e, agora, é quase sempre conhecida como "New College". A faculdade atualmente ocupa um lugar destacado na Tabela Norrington, uma classificação que avalia o desempenho relativo dos estudantes de Oxford pelas suas notas nos exames finais. No período de 2011-2012, o colégio ficou em terceiro lugar, mantendo sua classificação anterior. O New College encontra-se entre a Holywell Street e a New College Lane (conhecida por Ponte dos Suspiros de Oxford), ao lado do All Souls College, Harris Manchester College, Hertford College, The Queen's College e do St Edmund Hall. Em 2012, o colégio teve um orçamento de estimado em 144 milhões de libras esterlinas. Em 2006, a faculdade vendeu um terreno em Buckinghamshire, que já havia sido dado à faculdade por 55 milhões de libras e a renda adicional posterior foi investida no desenvolvimento acadêmico, salários e na manutenção de edifícios. Referências Ligações externas New College JCR, Oxford New College MCR, Oxford College choir New College School
Новый колледж

Новый колледж (англ. New College, полное название англ. St Mary's College of Winchester in Oxford), также Нью-колледж — один из колледжей Оксфордского университета. История Основан епископом Уинчестера Уильямом Уикхемским с позволения короля Ричарда II в 1379 году для обучения священников. Тремя годами позднее основан Винчестерский колледж как подготовительный. Название Новый колледж стало употребляться с 1386 года, чтобы отличить его от другого колледжа, посвящённого Деве Марии. До 1979 года принимал на обучение только студентов-мужчин. В 2017 году колледж занял первое место в таблице Норрингтона, которая оценивает относительную успеваемость студентов Оксфорда на выпускных экзаменах. Ссылки Choir of New College Oxford (англ.). Дата обращения: 28 ноября 2019. New College JCR (англ.). jcrweb.new.ox.ac.uk. Дата обращения: 28 ноября 2019. New College MCR (англ.). mcr.new.ox.ac.uk. Дата обращения: 28 ноября 2019.
Њу Колеџ (Оксфорд)

Њу Колеџ (енгл. New College), један је од колеџа на Оксфордском универзитету у Уједињеном Краљевству. Основан је 1379. године од стране Вилијама од Викехам. Колеџ тренутно је на другом месту у Норингтоновој табели, табели која процењује резултате Оксфордских студената на својим завршним испитима. Будући да је био на трећем месту у табелама 2011-12, одржавајући своје место од 2010. до 2011. године, Нови Колеџ скочио на 1. место после 2012-13 школске године. Сестра колеџа је Краљевски Колеџ у Кембриџу. Хор колеџа се сматра једним од водећих хорова у свету. Снимио је преко стотину албума. Колеџ је имао доста финансијских проблема. У 2006. години, је продао земљиште, које је раније дато колеџу за 55 милиона фунти. Историја Упркос свом имену, Њу Колеџ је један од најстаријих на Оксфорду. Оснивање Године 1379. Вилијам од Викехама је купило земљиште у Оксфорду како би се омогућило оснивање колеџа. У својој повељи, Викехем је написао да на колеџу ради управник и седамдесет научника. Новац за место на коме ће бити изграђена колеџ је стекао из неколико извора. Земља на којој сазидан колеџ је коришћена за сахрањивање мртвих током куге. Колеџов грб је усвојио још Вилиам лично. Он се састоји од две црне линије и две руже. Грађански рат Августа 1651. године, Њу Колеџ је био утврђен од стране парламентарних снага и манастир унутар колџа је коришћен за обуку мускетара. Мото Мото колеџа је "Манири чине човека (енг. Manners Makyth Man)". Мото је био у многим погледима прилично револуционаран. Пре свега зато што је био написан на енглеском, а не латинском. Зграде и баште Њу Колеџ је био већи од свих колеџа који су тада постојали (шест) у Оксфорду заједно. Данас је један од најчешће посећених у Оксфорду. Зграде колеџа су међу највећима на Универзитету у Оксфорду. Сала Сала је трпезарија на колеџу и њене димензије су осамдесет метара са четрдесет метара. Оригиналне подове су заменили мермерним подовима 1722. године. Вилијам је забранио рвање, плес и све бучне игре због тога што је капела поред сале. Након већих реконструкција, сала је поново отворена у јануару 2015. године. Капела Унутар колеџа се налази калепа коју користи хор колеџа. Градски зид Древни Оксфордски Градски зид, припада Новом Колеџу. Галерија Референце Литература Buxton, John; Williams, Penry (1979). New College, Oxford, 1379-1979. Oxford: Warden and Fellows of New College. ISBN 978-0-9506510-0-2. Halford Smith; Alic (1952). New College, Oxford, and its Buildings. Oxford: Oxford University Press. Jenkinson, Matthew (2013). New College School, Oxford: A History. Oxford: Shire. ISBN 978-0-7478-1341-5. Prickard, Arthur Octavius (1906). New College, Oxford. London: J.M. Dent. Tyerman, Christopher (2010). New College. London: Third Millennium. ISBN 978-1-906507-21-3. .
St Catherine's Castle

St Catherine's Castle (kornisk: Kastel S. Kattrin) er et artillerifort umiddelbart syd for havnebyen Fowey i Cornwall, England. Det blev opført med udsigt over indsejlingen til byen, hvor floden Fowey løber ud i den Engelske Kanal af Thomas Treffry mellem 1538-1540 som en del af en større række forsvarsværker langs kysten som respons på en frygt for invasion fra frankrig og Det tysk-romerske rige. Fæstningen er opført i sten i en D-form og har fem kanonhuller med udsigt til indsejlingen til Fowey og kanalen. Det bliver beskyttet af en ringmur og de omkringliggende klipper. Fæstningen var i brug indtil slutningen af napoleonskrigene i 1815. I 1855 blev det igen bemandet under Krimkrigen, hvor der blev etableret to nye artilleristillinger, men det blev snart efter overflødigt og blev forladt. Under anden verdenskrig blev det atter bevæbnet og brugt til et batteri med kanoner rettet mod skibe i kanalen, der beskyttede kysten mod angreb fra Tyskland. Efter krigen blev bygningen restuareret til sit tidligere udseende, og den drives i dag som turistattraktion af English Heritage. Det er en listed building af første grad. Se også Liste over borge og slotte i England Referencer Eksterne henvisninger
St Catherines Castle

St Catherines Castle är ett slott i Storbritannien. Det ligger i grevskapet Cornwall och riksdelen England, i den södra delen av landet, 300 km väster om huvudstaden London. St Catherines Castle ligger 8 meter över havet. Terrängen runt St Catherines Castle är huvudsakligen platt, men åt nordväst är den kuperad. Havet är nära St Catherines Castle åt sydväst. Närmaste större samhälle är Par, 4,8 km nordväst om St Catherines Castle. Kommentarer Källor
St George's Church, Scarborough

St George's Church is a Catholic church in the Eastfield area of Scarborough, North Yorkshire, a town in England. When the Eastfield estate was constructed, Catholic mass was initially said in the community centre. In 1957, a building was constructed to serve as a combined church and church hall. The building was designed by Francis Johnson, and the work, including a nearby presbytery, cost £15,000. It was originally a chapel of ease to St Peter's Church, Scarborough, but in 1965 it was given its own parish. In the 1980s the entrance front was extended, to provide a new entrance, kitchen, and other service spaces. In 1999, the church reverted to serving as a chapel of ease. The building is constructed of red brick with a pantile roof. Half the building is the church and the other half is the church hall, the two divided by a folding screen which can be removed to create a single space. The building has doors and windows of domestic style. The entrance bays are gabled. Inside, it has pews brought from the chapel at Houghton Hall, East Riding of Yorkshire, and wooden furnishings in the sanctuary from 1957. These include the altar and altar rail, holy water stoup, candlesticks, and statues including the Stations of the Cross. There is a small side chapel and a recess for the organ. References
St Edmund's Chapel

St Edmund's Chapel is a church in Dover, England, dedicated to St Edmund. It was completed in 1262 as a wayside chapel or chapel of rest for the cemetery for the poor beside the Maison Dieu, just outside the enclosed part of the medieval town, a short distance above Biggin Gate, and for pilgrims setting off for Thomas Becket's shrine at Canterbury Cathedral. This cemetery had been established by the monks of Dover Priory. The building is about 28 feet in length, by 14 feet broad with walls of rubble masonry two feet thick, with Caen stone quoins and dressings. It was first consecrated on Refreshment Sunday 30 March 1253 by Bishop Richard of Chichester, who preached his last sermon on that occasion, saying that he had always longed before his last day to "consecrate one church at least in honour of Blessed Edmund." Next morning during Mass, he fell to the ground, and was carried to bed in the Maison Dieu, where he died on 3 April. His internal organs were then removed in this chapel in preparation for the journey to Chichester Cathedral, where he wished to be buried, and placed in the chapel altar. Because of this and its dedication, it became a place of pilgrimage in its own right. At the Dissolution of the Monasteries, the chapel, Priory and Maison Dieu were all dissolved in 1544. The rest of its history is sketchy - immediately after the dissolution, it was probably still associated with the fortunes of the Maison Dieu and became part of a victualling store for the Navy, and later became a store-house for the shops which came to be built in Biggin Street. In the middle of the 19th century it was converted into a two-floor building, and became a dwelling-house and forge. In 1943 artillery shells from the cross channel guns destroyed the two shops hiding the chapel on the Priory Road side, leaving the chapel itself untouched. Attempts to make it a Scheduled Ancient Monument in 1963 failed and it was scheduled for demolition, but on attracting interest from a local Catholic priest(Father Tanner) it was privately purchased two years later. From 1967, it underwent a one-year restoration project, using original medieval techniques (although at least 75 per cent of the building seen today is original), and reconsecrated in 1968 [1]. During the restoration there was a 4-day archaeological investigation conducted by Brian Philp [2]. In 1973 the building was protected with a grade II* listing. It is now an ecumenical chapel, and was for a time open to the public. It now rarely opens. It is maintained by The St Edmund of Abingdon Memorial Trust. Though it is used for a Saturday morning Eucharist, a Christian Unity vigil, candle-lit services for the Feast Days of St Edmund and St Richard, it now opens to the public less frequently. On Good Friday 18 April 2014 prayers were said in the chapel by the Archbishop of Canterbury The Most Reverend Justin Welby. This was probably the first visit by an Archbishop of Canterbury for many centuries. References External links Local site, with photo Dover Past and Present White Cliffs County Details of registration as a listed building The St Edmund of Abingdon Memorial Trust
Burton Bushes

Burton Bushes is a woodland in the East Riding of Yorkshire that is designated as a Site of Special Scientific Interest (SSSI). The woodland is located 1.2 miles (2 km) west of the town of Beverley and 8.1 miles (13 km) north of the city of Hull and is protected because it is 200 years old. This woodland is situated on Holderness Till - soils that are glacial deposits. Biology This woodland is dominated by pedunculate oak trees. Other tree species include downy birch, field maple, wych elm and holly. Herbaceous species include wood anemone, enchanter's nightshade, bluebell and wood sorrel. Land ownership All land within Burton Bushes SSSI is owned by the local authority. References
Green Withens Reservoir

Green Withens Reservoir is a man-made upland reservoir that lies on Rishworth Moor in West Yorkshire, England. The reservoir sits between the M62 motorway to the south and the A58 to the north, and just to the east of the boundary with Greater Manchester. The reservoir is primarily in the catchment of Green Withens Clough but also Wolden Edge Clough. The catchment of the reservoir itself is extended to the east of its dam using Green Withens Catchwater, a conduit that channels water from several tributaries to Green Withens Clough back into the reservoir. The reservoir catchment is also extended to the south using Linsgreave Catchwater, which channels water from tributaries of Linsgreave Clough and Lodge Clough back into the reservoir. Green Withens dam is a reverse ‘L’ shaped stone-faced earth embankment dam that has a leg extending north-north-west over Green Withens Clough on the long leg and Wolden Edge Clough on the shorter leg. The reservoir, which sits at an altitude of 362 metres above sea level, has a mean depth of 6.2 metres, a catchment area of 221 ha, and a surface area of 0.187 km2. History Using powers granted under section 13 of the Wakefield Corporation Waterworks Act 1880, the reservoir, and associated catchwaters, were built by Wakefield Corporation. The wider scheme, enabled by the 1880 act, included Ringstone Edge Reservoir near Ripponden, Ardsley Reservoir, filter beds at Kirkham, a service reservoir at Lindle Hill, an extensive array of catchwater conduits and various interconnecting pipe runs. The pipe networks are for both supply and compensation purposes. Modifications to the Linsgreave Catchwater were likely made during the construction of the M62 motorway. Green Withens Reservoir is now operated by Yorkshire Water and is part of the Booth Wood / Ryburn Group. Green Withens is a feeder reservoir to Booth Wood Reservoir via Booth Dean Upper Reservoir and Booth Dean Lower Reservoir. The Booth Wood / Ryburn Group of reservoirs provide water to Wakefield, Dewsbury and Greater Huddersfield. The reservoir is home to Green Withens Watersports Centre, which is operated by the Scouts and has a club house and facilities at the south end of the dam. References
VDMFK

Združenje VDMFK, oziroma Vereinigung Mund-und Fussmalender Künstler in aller Welt, e. V, ima sedež v Liechensteinu. Ustanovljeno je bilo leta 1947 na pobudo g. Stegmanna. Prvi občni zbor je bil v mestu Vaduz. Iz malega združenja z 18 slikarji, ki rišejo z usti ali nogami je VDMFK v svojem 50. letnem obstoju prerasel v organizacijo, ki danes združuje 726 slikarjev v 74. državah. Mednarodno združenje VDMFK v 43 državah sodeljuje s patrnerskimi založbami, ki v teh državah zastopajo interese združenja. V Sloveniji interese slikarjev, ki slikajo z usti ali nogami zastopa »Založba UNSU umetnikov ki slikajo z usti ali nogami d.o.o. VDMFK - je združenje, ki po svetu ponuja poleg voščilnic tudi druge artikle, ki so izključno narejeni s poslikavami njihovih članov. Člani tega združenja so lahko le invalidi, ki se izkažejo s svojim prizadevanjem in jih povezuje v medsebojni odnos iskanje mejnega območja ustvarjanja, prijateljstvo in volja do ustvarjalnosti ter izključno slikajo z usti ali nogami. Združenje nudi svojim članom izboljšanje njihovega življenjskega standarda s tem, da jim daje štipendijo, jih predstavlja v likovnih galerijah doma in po svetu in jim nudi dodatno likovno izobraževanje. Združenje je znotraj organizirano kot vzajemna pomoč najtežje prizadetih invalidov. Predsednik združenja je italijanski slikar, ki slika z usti, Eros Bonamini. Iz Slovenije je polnopravni član združenja: Vojko Gašperut. Pridruženi član je v letu 2009 postal Benjamin Žnidaršič. Štipendisti pa so: Jože Vodušek, Dragica Sušanj, Željko Vertelj, Angela Medved, Silvo Mehle, Nevenka Gorjanc, Roman Gruntar, Erik Pibernik, Martina Pavlovič in Neja Zrimšek Žiger. Umrli slovenski slikarji z usti so: Stanka Glavan, Stojan Zafred in Jani Bevc. Zunanje povezave Združenje VDMFK Založba UNSU
National Lift Tower

Der National Lift Tower, früher Express Lift Tower, ist ein zwischen 1980 und 1982 in Northampton errichteter Turm zum Testen von Aufzügen. Er ist mit 127,45 Metern Höhe der zweithöchste Aufzugstestturm Europas und hat einen Durchmesser von 14,6 Metern. Der Turm wurde 1997 nach der Übernahme der Express Lift Company von Otis stillgelegt. Im Jahr 2010 wurde der Turm nach Renovierung unter neuem Namen wieder in Betrieb genommen. Weblinks Website des National Lift Towers Einzelnachweise
National Lift Tower

La National Lift Tower est une tour d'essai d'ascenseur située à Northampton au Royaume-Uni. Elle est inaugurée en 1982, après une construction qui a démarré en 1980. Elle mesure 127,45 mètres de haut. Notes et références Liens externes Site officiel Ressources relatives à l'architecture : National Heritage List for England Structurae Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de l’Angleterre Portail des monuments classés au Royaume-Uni
Eynsford Castle

Eysnford Castle er en normannisk borgruin nær landsbyen Eynsford i Kent i England. Borgen har dele af ringmuren; nogle er omkring 9 meter høje, rester af latriner og bygninger inden for murene. Eynsford Castle minder om tidlige tyske fæstninger med bergfried: et højt fritstående tårn til forsvar. På trods af dette er den usædvanlig idet der hverken er keep eller tårn. Det er på English Heritage's liste over Scheduled monument. Historie Borgen er bygget før den normanniske erobring af England som et motte-baileyanlæg i træ. Før Domesday Book var den ejet af biskoppen af Canterbury og holdt af Ralphs søn af Unspac. De ældste stenmurer stammer fra 1085-87 og er bygget af William de Eynsford I, der var søn af Ralph. I 1250 blev den raseret af en brand, hvorefter en større storsal blev genopbygget af en senere William de Eynsford. Murene blev også forhøjet på det tidspunkt. I 1261 bliver borgen delt mellem familierne Criol og Kirkeby. Det var årsag til en del konflikter. I 1312 plyndrede Nicholas de Criol borgen i protest over at dommer William Inge havde købt borgen af Kirkeby, hvorefter den gik i forfald. Herefter blev den har ejet af bl.a. familierne Hart og Dyke fra landsbyen Lullingstone tæt ved. Der bygget et nyt hus på stedet engang i 1500-tallet. I midten af 1700-tallet blev den hundekennel. I 1797 var der kun ruiner tilbage af borgen, og i 1948 overgik bygningen til staten. Eynsford Castle ejer er English Heritage og er åben for offentligheden. Se også Liste over borge og slotte i England Referencer
Eynsford Castle

Die Reste des normannischen Eynsford Castle finden sich in Eynsford, einem Dorf in Kent. Sie datieren in das 11. Jahrhundert und gehören zu den ältesten Steinburgen in England. Ausgrabungen haben gezeigt, dass hier zunächst ein Holzturm auf einen Hügel stand, der jedoch schon bald durch einen Steinbau ersetzt wurde. Die Burg ist rund und war einst von einem Graben umgeben. Innerhalb der Mauer aus Feuersteinen standen einst Wohnbauten, die im 13. Jahrhundert niederbrannten, aber wieder aufgebaut wurden. Der Bau wurde im 14. Jahrhundert verlassen, doch sind heute noch ansehnliche Reste erhalten. Nach dem Domesday Book war es im Besitz eines gewissen William de Eynsford, der wiederum unter dem Erzbischof von Canterbury stand. Literatur Adrian Pettifer: English Castles: A Guide by Counties, Woodbridge 1995, ISBN 0851157823, S. 120 Weblinks Eynsford Castle
Castillo de Eynsford

El castillo de Eynsford es una fortificación medieval en ruinas situada en Eynsford, Kent. Construido en el emplazamiento de un burh de piedra anglosajón anterior, el castillo fue construido por William de Enysford, probablemente entre 1085 y 1087, para proteger las tierras de Lanfranc, el arzobispo de Canterbury, de Odo, el obispo de Bayeux.​ Constaba de un patio interior y otro exterior, el primero protegido por una cortina de piedra. En 1130 se mejoraron las defensas y se construyó una gran sala de piedra en el patio interior. La familia de Enysford mantuvo el castillo hasta que su línea masculina se extinguió en 1261, cuando se dividió a partes iguales entre las familias Heringaud y de Criol. Un juez real, William Inge, compró la mitad del castillo en 1307, y se produjeron discusiones entre él y su copropietario, Nicholas de Criol, que saqueó Eynsford en 1312. El castillo nunca fue reocupado y cayó en ruinas, y en el siglo XVIII se utilizó para albergar perreras y establos de caza. Las ruinas comenzaron a restaurarse a partir de 1897, intensificándose los trabajos después de 1948,​ cuando el Ministerio de Obras Públicas se hizo cargo de la gestión del castillo. En el siglo XXI, el castillo de Eynsford es gestionado por English Heritage y está abierto a los visitantes. Referencias
Château d'Eynsford

Les ruines du château d'Eynsford se trouvent à Eynsford, village du Kent. Elles datent du XIe siècle et témoignent ainsi de l'un des plus anciens châteaux de pierre en Angleterre. Les fouilles ont montré que c'était à l'origine une tour en bois sur une colline, bientôt remplacée par une construction en pierre de l'époque normande. Le château était rond et entouré d'un fossé. Dans l'enceinte du mur de pierres et de silex se trouvaient autrefois des habitations, qui ont brûlé au XIIIe siècle, mais ont été reconstruites, pour être cependant abandonnées au XIVe siècle, laissant des ruines d'une certaine importance. Selon le Domesday Book le site appartenait à un certain William de Eynsford, lui-même vassal de l'archevêque de Cantorbéry. Bibliographie (en) Adrian Pettifer, English Castles : A Guide by Counties, Woodbridge, 1995, 384 p. (ISBN 0-85115-782-3, lire en ligne), p. 120 Source de la traduction (de) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en allemand intitulé « Eynsford Castle » (voir la liste des auteurs). Article connexe La liste des châteaux anglais Liens externes « Eynsford Castle », sur theheritagetrail.uk (consulté le 24 avril 2015) Portail des châteaux Portail de l’Angleterre Portail des monuments classés au Royaume-Uni
Eynsford Castle

Eynsford Castle är ett slott i Storbritannien. Det ligger i distriktet Sevenoaks i grevskapet Kent och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet, 28 km sydost om huvudstaden London. Eynsford Castle ligger 38 meter över havet. Terrängen runt Eynsford Castle är huvudsakligen lite kuperad. Eynsford Castle ligger nere i en dal. Närmaste större samhälle är Bexley, 9,1 km nordväst om Eynsford Castle. Trakten runt Eynsford Castle består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Eynsford Castle.
25 Bank Street

25 Bank Street ist ein Wolkenkratzer in Canary Wharf in London. Er ist 153 Meter hoch und hat 33 Stockwerke bei einer Geschossfläche von 97.546 m². Das Gebäude beherbergte den europäischen Hauptsitz der US-amerikanischen Investmentbank Lehman Brothers bis zu deren Pleite im Jahr 2008. Zurzeit ist es die europäische Zentrale der amerikanischen Investmentbank JP Morgan. Das Hochhaus wurde vom Architekturbüro César Pelli & Associates Architects entworfen und im Jahre 2003 fertiggestellt. Siehe auch Liste der höchsten Bauwerke in London Weblinks 25 Bank Street bei Emporis thehighrisepages.de
25 Bank Street

Le 25 Bank Street est un gratte-ciel de la ville de Londres, situé dans le quartier de Canary Wharf. Il est haut de 153 m et comporte 33 étages, ce qui en fait le 8e plus haut bâtiment de la ville. Il fut conçu par César Pelli et fut construit en 2003 par la Canary Wharf Contractors. Jusqu'en 2008, le gratte-ciel était occupé par la banque d'investissement Lehman Brothers avant qu'elle ne fasse faillite. Depuis 2012, il est occupé par la banque d'investissement JP Morgan. Voir aussi Liste de gratte-ciel européens Liste des plus hautes structures de Londres Liens externes Ressources relatives à l'architecture : The Skyscraper Center Structurae Portail de Londres Portail des gratte-ciel