St Edmund Hall

St Edmund Hall, också känt som Teddy Hall, är ett college vid Oxfords universitet. Colleget hävdar att det är "det äldsta bevarade akademiska sällskapet som hyser och utbildar grundutbildningsstudenter vid något universitet" och var det sista bevarade medeltida akademiska hallen vid universitetet. Colleget ligger vid Queen's Lane och High Street i centrala Oxford och har cirka 600 studenter. Colleget har anor sedan 1200-talet då St Edmund av Abingdon undervisade på platsen, men blev inte ett självständigt college förrän på 1950-talet. Innan dess hade St Edmund Hall varit en del av Queen's College. Efter mer än sju århundraden som en manlig skola blev den samkönad 1979. Från och med 2020 innehade skolan en ekonomisk donation på 68,2 miljoner pund. Framstående alumner från St Edmund Hall inkluderar nuvarande brittiske premiärministern Keir Starmer. År 2019 lanserade St Edmund Hall en tioårig strategi för att förbättra tillgången till högre utbildning, öka antalet studentstipendier och akademiska stipendier samt förbättra dess anläggningar för hållbarhetsmeriter. Därefter lanserades HALLmarks, en kampanj på 50 miljoner pund 2022 för att samla in pengar till en ny studentbostadsbyggnad vid Norham Gardens i norra Oxford samt projekt för studentstöd och stipendier. Historia Grundandet Liksom vid University of Oxford själv är det exakta datumet för St Edmund Halls grundande inte säkert; det uppskattas vanligtvis till 1236, innan något annat college formellt grundades, även om grundaren som skolan har fått sitt namn från, den lokalfödde Edmund av Abingdon, den första kända Oxford Master of Arts och den första Oxford-utbildade ärkebiskopen av Canterbury, bodde och undervisade på collegeplatsen redan på 1190-talet. Namnet St Edmund Hall (Aula Sancti Edmundi) förekommer första gången i ett hyresavtal från 1317. Innan dess förekom huset som 'huset Cowley' i hyresavtal med klostret. Thomas av Malsbury, kyrkoherde i Cowley, överlät delvis platsen och dess byggnader till klostret 1270–71, efter att ha köpt det för åtta pund nio år tidigare. Cowley överlät fullt ut egendomen till klostret 1289–90 med en livränta på 'tretton shilling och fyra pence' (dvs. en "mark") betalad till sig själv och åtta shilling till sin brorsdotter. Under 1200-talet uppmuntrade universitetet masters of the arts att hyra fastigheter för att ta emot elever som arrendatorer. Universitetet föredrog sådana arrangemang framför privata boenden, vilket man kopplade till löst boende, dålig disciplin, allmän oordning och strider. Dessutom gav universitetsgodkända boenden, som drevs av godkända rektorer, universitetet mer tillsyn. Rektorerna hyrde salarna årligen och var tvungna att infinna sig inför universitetets kansler i St Mary's kyrka varje år och garantera att deras hus skulle betala hyran. Hus vars rektorer tog sig an denna formalitet fick erkännande som akademiska hallar. John de Cornuba arrenderade Hallen från Osney Abbey, en stor augustinsk institution i grannstaden Osney, för 35 shilling årligen. Klostrets hyresintäkter varierade från 15 shilling för små institutioner till fyra pund för större institutioner. Att döma av Hallens årliga hyressumma var St Edmund's vid den tiden en liten till medelstor akademisk hall. Men år 1324-25 hade Osney Abbey höjt hyran för hallen till 46/8 medan hyrorna för andra studentbostäder i staden hade sjunkit. Hyreshöjningen indikerar att platsen expanderade efter 1318. Brev skickade till Osney visade att klostret fick två ytterligare tomter och byggnader intill hallen och arrenderade ut dem till St Edmund Hall. Förvärvet ökade hallens kapacitet och gav även tillgång till brunnen som utgör mittpunkten i innergården. St Edmund Hall började som ett av Oxfords gamla "Aularian"-hus, de medeltida hallarna som lade grunden för universitetet, före skapandet av de första colleges. Som den enda bevarade medeltida hallen kallas dess medlemmar Aularians. Lollardism Skolan har en historia av självständigt tänkande, vilket ofta förde den i konflikt med både kyrka och stat. Under slutet av 1300-talet och början av 1400-talet var det en bastion för John Wycliffes anhängare, nedsättande kallade lollarder. Denna grupp reformister utmanade påvens överhöghet och fördömde praktiska saker som prästerlig celibat, offer till avbildningar, bikt och pilgrimsfärder. De ansåg också att transsubstantiation var liktydigt med nekromanti och ansåg att kyrkans strävan efter konst och hantverk var slöseri. Det var dock deras tidiga bibelöversättningar och tro på att alla skulle ha tillgång till skrifterna som de främst var kända för. Till slut skulle lollardismen assimilera sig med protestantismen på 1500-talet och kulminera i kung Henrik VIII:s engelska reformation. Hallens reformistiska verksamhet fångade ärkebiskop Thomas Arundels uppmärksamhet, som motsatte sig lollardismen. Arundel bevittnade en predikan som hölls av rektor William Taylor vid St Paul's Cross 1406 eller 1407 och kallade på honom. Taylor dök dock inte upp och blev därefter bannlyst för trotsighet. Efter sin exkommunikation inledde Taylor en karriär som lollardisk predikant. År 1419/20 absoluerade ärkebiskop Chichele Taylor efter att han erkänt predikan medan han var bannlyst. Han arresterades dock kort därefter för att ha förespråkat okonventionella åsikter i Bristols Holy Trinity Church. Därefter förklarades Taylor som återfallande kättare, överlämnades till de sekulära domstolarna och brändes på bål. Taylors efterträdare Peter Payne, också en lollard, fortsatte att stödja Wycliffes åsikter. Det tros att Payne delvis konverterades till lollardismen av John Purvey, en av Wycliffes ursprungliga anhängare. Purvey förespråkade bibelöversättningar på folkspråket och tvingade Payne att försvara Wycliffes översättningar av skrifterna. Payne väckte fientlighet från Oxfords munkar efter att ha påståtts ha stulit universitetets gemensamma sigill och använt det för att försegla ett brev som skickats till den kyrkliga reformatorn Jan Hus i Prag. I breven hävdade han att Oxford och hela England, med undantag för munkbröderna, delade samma åsikter som Hus anhängare (husiterna) i Prag. Brevet berömde också Wycliffes liv och läror, och eftersom han förseglade det med universitetets sigill accepterade husiterna det som äkta. Arundel ansåg att skolans verksamhet var tillräckligt farlig för att motivera en intervention och undertryckande. Arundel började med att förbjuda Oxfords skolor att använda Wycliffes texter om de inte godkändes av en kommitté och beordrade att alla Oxfords rektorer skulle göra månatliga förfrågningar för att säkerställa att deras lärda åsikter var ortodoxa. Därefter beordrade han varje kommitté att gå igenom Wycliffes skrifter och upprätta en lista över fel och kätteri som han presenterade för kungen. Kungen skrev till universitetet och beordrade att alla som hade reformistiska åsikter skulle sättas i fängelse. Payne flydde landet efter att han lämnat Oxford 1412. 1600-talet och framåt I slutet av 1600- och 1700-talet drog St Edmund Hall på sig kronans vrede för att ha fostrat Edsvägrare, män som förblev lojala mot den jakobitiska tronföljden i huset Stuart och som vägrade avlägga eden till sina efterträdare efter 1688, vilka de ansåg ha tagit den brittiska tronen. År 1877 utsåg premiärminister Benjamin Disraeli kommissionärer för att överväga och genomföra reformen av universitetet och dess colleges och hallar. Kommissionärerna drog slutsatsen att de fyra återstående medeltida hallarna inte var livskraftiga och borde slås samman med college vid de nuvarande rektorernas död eller avgång. År 1881 utfärdade kommissionärerna universitetsstadgar som föreskrev en delvis sammanslagning av St Edmund med Queen's College och att de övriga hallarna skulle slås samman med colleges. År 1903 återstod endast St Edmund Hall. Rektor Edward Moore önskade gå i pension och bli fast kanik i katedralen i Canterbury. Queen's College föreslog ändrade stadgar för fullständig snarare än delvis sammanslagning, vilket avvisades av kongregationen. År 1912 antogs en lag som bevarade hallens oberoende, vilket gjorde det möjligt för Moore att gå i pension. Drottning Elizabeth II godkände St Edmund Halls stadga om inkorporering som ett fullvärdigt college vid University of Oxford 1957, även om det medvetet behöll sin gamla titel "Hall". Hertigen av Edinburgh överlämnade den kungliga stadgan till colleget i juni 1958. År 1978 blev kvinnor första gången medlemmar i Hallen, med de första inskrivna kvinnorna 1979. År 2015 firade skolan sin 3000:e kvinnliga students inträde med evenemang och utställningar, inklusive porträtt av framstående kvinnor som undervisat, studerat eller arbetat i hallen i matsalen, en märkbar förändring från porträttstilarna på de flesta skolor. Mellan 2015 och 2017 var andelen brittiska grundutbildningsstudenter som antogs till St Edmund Hall och var kvinnor 42,3 %. Byggnader och områden St Edmund Hall ligger i centrala Oxford, på norra sidan av High Street, vid Queen's Lane. Det gränsar till New College i norr och Carrodus Quad vid The Queen's College i söder. Den främre innergården rymmer Porters' lodge, Old Dining Hall, byggd på 1650-talet, collegebaren (buttery), kapellet, det gamla biblioteket, kontor och bostäder för studenter och fellows. Entrén En skulptur av collegets vapensköld finns ovanför ingången till skolan på Queen's Lane. Som ses på denna bild sitter vapenskölden ovanför följande latinska dedikation "sanctus edmundus huius aulae lux", eller "Sankt Edmund, ljus i denna sal". Det är vanligt vid universitetet att använda kronogram för dedikationer. När de transkriberas till latin skrivs de på ett sådant sätt att ett viktigt datum, vanligtvis en grundläggning eller själva dedikationen, är inbäddat i texten med romerska siffror. I ovanstående dedikation återges texten som sanCtVs edMVndVs hVIVs aVLae LVX och i detta fall ger tillägget av siffrorna: C + V + M + V + V + I + V + V + V + L + L + V + X = 1246 (För denna tolkning måste man bortse från den vanliga "subtraktiva" konventionen — enligt vilken till exempel "IV" skulle vara 4, inte 6.) År 1246 är datumet för helgonförklaringen av Sankt Edmund av Abingdon. Brunnen I mitten av innergården finns en medeltida brunn, som upptäcktes 1926 under byggandet av en ny föreläsningssal och lokaler. Ett nytt brunnshuvud tillkom, med inskriptionen "haurietis aquas in gaudio de fontibus salvatoris", latin för "med glädje, hämta vatten från frälsningens brunnar". Dessa ord, från Jesaja 12:3, tros vara de som uttalades av Sankt Edmund på hans dödsbädd i Salisbury. Ett metallgaller lades över brunnen för att förhindra skador, men vatten kan fortfarande ses i brunnen på ett djup av cirka 2,7 meter. Planerna på att lägga till en träram och hink skrotades för att bevara innergårdens övergripande utseende. Kapellet Vid östra sidan av Front Quad återfinns kapellet, som invigdes 1682. Kapellet innehåller ett glasmålat fönster som är ett av de tidigaste verken av konstnärerna Sir Edward Burne-Jones och William Morris, samt en målning ovanför altaret med titeln Nattvarden i Emmaus av Ceri Richards. Ofta beskriven som en 'marmitemålning' på grund av sin anakrona stil i kapellet, högtidlighåller målningen beviljandet av skolans kungliga stadga. Orgeln byggdes av Wood i Huddersfield på 1980-talet. St Edmund Hall Chapel Choir består av åtta körstipendiater, två orgelstipendiater och många andra sångare. Kören gör två årliga turnéer, inklusive besök i Wells Cathedral 2017, Pontigny i Frankrike, St Edmunds gravplats 2016 och Warszawa 2015. Gamla biblioteket Ovanför kapellet ligger det gamla biblioteket. Det var det sista bland Oxfords colleges att kedja sina värdefulla böcker, men det första med hyllor mot väggarna. Det gamla biblioteket är inte längre Hallens huvudbibliotek, utan används för evenemang och forskning. Biblioteket Högskolans bibliotek, den avkristnade 1100-talskyrkan St Peter-in-the-East, byggdes om på 1970-talet och inkluderar 1300-talstornet som rymmer ett handledarrum högst upp. Den äldsta delen av biblioteket som fortfarande står kvar är kryptan under kyrkan, som härstammar från 1130-talet. Biblioteket är beläget på den ursprungliga kyrkogården vid St Peter-in-the-East. 40 000 volymer finns i den för att tillgodose det breda utbudet av kurser i Hallen. Även om många av gravarna har fått sitt innehåll uppgrävt, finns flera gravstenar kvar, inklusive en som tillhörde ballongfararen James Sadler, den första engelske aeronauten, och en annan som anger att innehavaren dog den 31 februari. Trädgården innehåller en sittande bronsskulptur av Sankt Edmund som en fattig student. [källa behövs] Moderna byggnader År 1934 färdigställde den Oxford-baserade arkitekten Fielding Dodd den södra sidan av skolans innergård, vilket markerade 700-årsjubileet av Edmund av Abingdons vigning till ärkebiskop av Canterbury. Åren 1965–69 arbetade Kenneth Stevens and Partners, arvtagare till Dodds arkitektfirma, på ett stort program med nya byggnader vid skolan, inklusive en ny matsal, sällskapsrum, undervisningslokaler och studentbostäder. Dessa ligger på baksidan av huvudanläggningen i Kelly-, Emden-, Besse- och Whitehall-byggnaderna. Alla förstaårsstudenter på grundnivå garanteras boende på huvudplatsen och många återvänder för sitt tredje år efter att ha bott där, vanligtvis i East Oxford, under hela sitt andra år. Wolfson Hall, 1900-talets matsal, rymmer cirka 230 personer och används dagligen av studenter för frukost, lunch och middag. Annexer Skolan äger även annex vid Norham Gardens, på Dawson Street och på Iffley Road. Norham Gardens-annexet inkluderar Graduate Centre, ett komplex bestående av flera stora viktorianska villor, däribland Gunfield. Denna plats var under många år hem för St Stephen's House, innan institutionen flyttade till Iffley Road 1980. Norham Gardens-annexet har kapacitet att hysa de flesta förstaårsstudenter och har eget sällskapsrum, IT-faciliteter, trädgårdar och gym. Förutom studentrum har Graduate Centre även ett antal fakultetsbostäder. Annexen på Dawson Street och Iffley Road tar emot studenter som inte bor på huvudområdet i trevliga rum med eget badrum och självhushåll. Studentliv Från och med 2017 har skolan ungefär 410 grundutbildningsstudenter, 300 forskarstuderande och 75 Fellows, organiserade i tre gemensamma rum. Junior Common Room (JCR), för grundutbildningsstudenter, och Middle Common Room (MCR), för forskarstuderande, organiserar båda regelbundna evenemang, inklusive ett program under Freshers' week, middagar och filmkvällar. Kreativt skrivande Skolan har en veckovis workshop i kreativt skrivande, en poesiläsningsserie varje termin, ett onlineforum för författare och The St Edmund Hall Gallery, den årliga studenttidningen för konst och litteratur. Högskolestudenter driver också 'TART' eller 'Teddy Art', en annan konst- och kulturtidskrift. Skolan anordnar en årlig journalisttävling för studenter vid Oxford University, till minne av alumnen och den lovande unge journalisten Philip Geddes, som dog i IRA:s bombdåd av Harrods 1983. Skolan anordnar också en årlig föreläsning i hans namn. Drama St Edmund Hall har en dramaförening vid namn John Oldham Society, som arbetade i Kamerun 2013 med ett samhällsdramaprojekt. År 2019-20 satte John Oldham Society upp en uppsättning av The Importance of Being Earnest, där vinsten donerades till välgörenhetsorganisationen Stonewall. Musik Skolan har en av de största icke-auditionerande collegekörerna i Oxford, med två orgelstipendiater och åtta körstipendiater. Allt under ledning av musikdirektören James Whitbourn fram till hans död 2024. Kören framför en aftonsång varje söndag och vid speciella tillfällen, inklusive Sankt Edmunds festdag och det populära evenemanget 'Carols in the Quad' vid jul. Kören deltar i ett årligt utbyte med Fitzwilliam College i Cambridge. Sport St Edmund Hall deltar i ett stort antal sporter, inklusive rugby, fotboll, rodd, tennis, cricket, mixed lacrosse, netball, ishockey, simning, gymnastik och basket, bland andra. Sedan de blev ett college 1957 har herrarnas rugbylag vunnit över hälften av de Cuppers-turneringar de någonsin deltagit i (33 vinster på 62 försök). Skolans roddlag, St Edmund Hall Boat Club (SEHBC), hade huvudrollen i herrarnas Summer Eights fem gånger mellan 1959 och 1965 och damernas huvudlag från 2006 till 2009. SEHBC hade framgångar vid Henley Royal Regatta på 1960-talet. Skolan firar studenternas framgångar inom sport, konst och andra fritidsaktiviteter vid den årliga Achievements Dinner. Cup-vinnande lag belönas också med sina fotografier i collegebaren, vars väggar nu är fyllda med lag från slutet av 1800-talet till idag. Skolan delar ut Luddington Prize till grundutbildningsstudenter som lyckas uppnå både en First Class-examen i slutproven och inom sport. Akademisk profil Skolan har ett mycket aktivt uppsökande- och accessprogram, med två heltidsanställda anställda och stödd av ett team på över 30 frivilliga studentambassadörer. Genom att samarbeta med skolor i de tilldelade länkområdena, däribland Leicestershire, Rutland, Derby och Derbyshire, tar skolan emot besök av skolgrupper och var en av de första högskolorna att ta med studentambassadörer. Fyra elever och skolkontakten besökte nio skolor på fyra dagar i Hampshire och Isle of Wight 2016 (tidigare länkregioner) och fortsätter att äga rum årligen. År 2023 lanserade skolan sitt Unlock Oxford-program som syftar till att stödja studenter från bakgrunder med underrepresenterade bakgrunder vid Oxford och öka antalet ansökningar från dess länkområden. Kända alumner Terry Jones, komiker och medlem av Monty Python Dan Abnett, författare Amitav Ghosh, författare Johanna Koljonen, författare och journalist Keir Starmer, politiker och Labourledare. Galleri Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, St Edmund Hall, Oxford, 9 mars 2026. Tryckta källor Hibbart, Christopher (1988). The Encyclopædia of Oxford. London: MacMillan London Limited. Sid. 388–391. ISBN 033339917X. https://www.seh.ox.ac.uk/?section=26. Emden, Alfred B. (1927). An Oxford Hall in Medieval Times: Being the Early History of St Edmund Hall. Oxford: Clarendon Press. Kelly, J. N. D (1989). St Edmund Hall: Almost Seven Hundred Years. Oxford: Oxford University Press. Sid. 1–4. ISBN 0-19-951559-X. Salter, H. E.; Lobel, Mary, reds (1994). A History of the County of Oxford: Volume 3: The University of Oxford. Victoria County History. Folkestone: Dawson for the University of London Institute of Historical Research. Sid. 319–335. ISBN 0-7129-1064-6. Brockliss, L. W. B. (2016). The University of Oxford: A History. Oxford: Oxford University Press. Sid. 265–371. ISBN 978-0-19-924356-3. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör St Edmund Hall. St Edmund Hall – official website St Edmund Hall JCR website St Edmund Hall MCR website Prospectuses website Virtual tour of St Edmund Hall