NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lichfieldská katedrála

Lichfieldská katedrála Anglikánské církve se nachází v anglickém městě Lichfield. Je jedinou středověkou anglickou katedrálou se třemi věžemi. Její vnitřní délka je 112 m, šíře hlavní chrámové lodi je 21 m a hlavní věž je vysoká 77 m. Historie Když byl svatý Ceada jmenován mercijským biskupem, přestěhoval sídlo diecéze z Reptonu do Lichfieldu, zřejmě proto, že zde bylo místo svázané s mučednickou smrtí v době vlády Římanů. První katedrála byla vybudována okolo roku 700, kdy zde biskup Hedda nechal postavit nový kostel, do kterého byly uschovány ostatky sv. Ceady, jehož hrob se stal cílem mnoha poutníků. Roku 1085 byla zahájena stavba nové kamenné katedrály v normanském slohu nahrazující původní dřevěnou saskou stavbu. Tato první kamenná katedrála byla nahrazena gotickou variantou, jejíž výstavba začala roku 1195. Ta byla dokončena dostavbou kaple roku 1330. Kněžiště pochází z roku 1200, křížová loď z roku 1240 a stavba hlavní chrámové lodi byla zahájena roku 1260. Osmiboká kapitula, která byla dokončena roku 1249 a je jednou z nejnádhernějších částí katedrály, obsahuje sbírky pokladů katedrály, Lichfieldské gospely a zdobené rukopisy pocházející z 8. století. V době občanské války byla katedrála opevněna a několikrát obléhána. Důvodem bylo to, že církevní hodnostáři stáli na straně panovníka, zatímco obyvatelé města byli převážně parlamentaristé. Při obléhání utrpěla katedrála velké poškození – hlavní věž se zřítila, byla zničena její střecha i mozaiková okna. Obnova stavby byla zahájena roku 1660 ale celková oprava všech škod způsobených občanskou válkou byla dokončena až v 19. století. I když bylo 18. století obdobím rozvoje města, katedrála podléhala rozkladu. Její knihovna z 15. století nacházející se na severní straně hlavní chrámové lodi byla přemístěna na původní místo nad kapitulu. Většina soch ze západní brány byla odstraněna. Na konci století byl odstraněn hlavní oltář, aby vznikl jeden prostor pro kněžiště. Zdobená západní brána byla obnovena ve viktoriánském období Georgem Gilbertem Scottem. Tyto práce obsahovaly mimo jiné vytvoření mnoha soch králů, královen a svatých vytvořených z původního materiálu. V únoru 2003 byla objevena pod podlahou hlavní chrámové lodi deska s vytesanou podobou archanděla Gabriela (Lichfieldský anděl) pocházející z 8. století. Tato deska byla rozlomena na tři části, ale zachovaly se části původní malby. Nyní je vystavena v katedrále. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lichfieldská katedrála na Wikimedia Commons Oficiální stránky Projekt Lichfieldského anděla
Cathédrale de Lichfield

La cathédrale de Lichfield est située à Lichfield, Staffordshire en Angleterre. Le présent édifice a remplacé une cathédrale romane du XIe siècle. C'est la seule cathédrale anglaise médiévale avec trois clochers. Le diocèse de Lichfield couvre l'ensemble du Staffordshire, une grande partie du Shropshire et une partie du Black Country et West Midlands. L'évêque actuel est le très révérend Jonathan Gledhill, le 98e Seigneur évêque de Lichfield. La cathédrale est dédiée à St Chad et Sainte Marie. Sa longueur intérieure est de 113 mètres (370 pieds), et la largeur de la nef de 21m (68 '). La flèche centrale est 77m (252 ') de haut et les clochers de l'Ouest sont environ 58m (190'). La pierre et le grès proviennent d'une carrière sur le côté sud de Lichfield. Les murs de la nef sont légèrement déversés, en raison du poids des voûtes ; quelque 200 à 300 tonnes ont été retirées lors de travaux de rénovation pour tenter de stopper le déversement. Lichfield a subi des dommages incalculables pendant la guerre civile, pendant laquelle tous les vitraux ont été détruits. En dépit de cela, les baies de la chapelle de la Vierge comportent certains des plus beaux verres peints flamands médiévaux. À l'intérieur de la cathédrale se trouve une tombe avec une inscription latine qui, une fois traduite, se lit comme suit : « Ce monument est consacré à la mémoire de Michael Johnson, un homme courageux, ferme, pleine d'entrain, indépendamment de dangers, très patient dans le travail .... Sa conversation était si châtiée, que ni douleur ni plaisir toujours amené à prononcer aucune parole qui puisse offenser les oreilles pieuses ou modeste. » Son épitaphe nous apprend que Johnson est né à Cubley, Derbyshire, en 1656 et mort en 1731. Michael Johnson était le père de Samuel Johnson de Lichfield. Début 2021, comme d'autres lieux de cultes britanniques, la cathédrale devient un centre de vaccination contre la pandémie de Covid-19. Notoriété Le 13 mai 2008, la poste britannique a émis un timbre postal représentant l'intérieur de la cathédrale. Notes et références Voir aussi Article connexe Liste des cathédrales de Grande-Bretagne Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Angleterre Portail de l'anglicanisme Portail des monuments classés au Royaume-Uni
Cattedrale di Lichfield

La cattedrale di Lichfield, anche nota come cattedrale della Beata Vergine Maria e San Chad (in inglese Cathedral Church of the Blessed Virgin Mary and St Chad), è la chiesa principale della diocesi anglicana di Lichfield, nello Staffordshire (Inghilterra). È l'unica cattedrale gotica inglese con tre guglie, chiamate anche the Ladies of the Vale, le signore della Vallata. La chiesa è lunga all'interno 113 metri e larga 21. La guglia centrale è alta 77 metri e le torri in facciata circa 58 metri. L'edificio è costruito con arenaria proveniente da una cava a sud della città. La cattedrale come tutta la città subì seri danni durante la guerra civile inglese, tra l'altro con la perdita delle vetrate, sostituite in seguito, in particolare quelle della Cappella della Madonna, alti esempi di vetreria fiamminga, provenienti dall'Abbazia di Herkenrode, in Belgio, portate in Inghilterra nel 1801, dopo la dissoluzione dei monasteri in epoca napoleonica. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sulla cattedrale di Lichfield Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su lichfield-cathedral.org. (EN) Lichfield cathedral, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. Cattedrale di Lichfield, su archINFORM. (EN) Cattedrale di Lichfield, su Structurae.
Kathedraal van Lichfield

De kathedraal van Lichfield, formeel de Kathedraal van de Gezegende maagd Maria en Sint-Chad (Engels: Cathedral Church of the Blessed Virgin Mary and St Chad), is een middeleeuwse anglicaanse kathedraal in het Engelse Lichfield. De kathedraal is opgedragen aan Maria en Sint-Chad. Geschiedenis Een eerste kathedraal werd gebouwd rond het jaar 700. Rond 1085 werd een romaanse kathedraal van steen gebouwd. Deze verving de eerdere houten kathedraal. Rond 1195 werd opnieuw begon aan de bouw van een kathedraal: de huidige, gotische kathedraal. Tijdens de Engelse Burgeroorlog, in de 17e eeuw, raakte de kathedraal zwaar beschadigd. De centrale torenspits was vernietigd, het dak lag in puin en van de ramen was niets over. Na de oorlog werd er begonnen aan de restauratie van de kerk. Het zou echter tot de 19e eeuw duren voordat de schade volledig was gerepareerd. In 1802 werd een deel van de glasramen van de Abdij van Herkenrode verkocht aan een Engelsman op doorreis die ze verder verkocht aan de anglicaanse kathedraal van Lichfield. De glasramen zijn samengebracht in zeven vensters van de Lady Chapel. Lichfield-evangeliën In de kathedraal worden de zogenaamde Lichfield-evangeliën (Engels: Lichfield Gospels) bewaard. Het is een insulair evangelieboek, dat dateert uit de 8e eeuw. Het boekwerk bevat de evangeliën van Matteüs, Marcus en een deel van het evangelie volgens Lucas. Het is geschreven in het Latijn. Oorspronkelijk waren er twee volumes, maar een daarvan is zoekgeraakt tijdens de Engelse Burgeroorlog. Tussen Pasen en Kerst kan men de Lichfield-evangeliën bekijken in de kapittelzaal van de kathedraal. Trivia De kathedraal van Lichfield is de enige middeleeuwse kathedraal in Engeland met drie spitsen. Externe link Officiële website
Katedra w Lichfield

Katedra w Lichfield (ang. Lichfield Cathedral, pełna nazwa Cathedral Church of the Blessed Virgin Mary and St Chad, Kościół katedralny Najświętszej Maryi Panny i świętego Chada) – katedra diecezji Lichfield Kościoła Anglii. Na początku XIII wieku powstały zachodnie arkady prezbiterium i nawy boczne, kapitularz i kaplica oraz wieża na skrzyżowaniu naw i; około 1280 roku zostały wzniesione: nawa główna, nawy boczne i zachodnie wieże; w latach 1300–1350 zostały wzniesione: Kaplica Najświętszej Marii Panny (Lady Chapel), wschodnie arkady prezbiterium i nawy boczne oraz clerestorium w prezbiterium. W latach 60. XVII wieku katedra była restaurowana, prace kontynuowane były w latach 1788–1795 przez Josepha Pottera, w latach 50. XIX wieku przez S. Smirke'a i w latach 1856–1878 przez Sir Gilberta Scotta, kontynuowane przez Johna Oldrida Scotta aż do 1905 roku. Mury katedry zostały wykonane z ciosów. Dach został wykonany z płytek. Bibliografia Cathedral Church of the Blessed Virgin Mary and St Chad - Historic England
Cholera Monument Grounds and Clay Wood

The Cholera Monument is a memorial in Sheffield, England, to the victims of a cholera epidemic of 1832. In a 2022 lecture, Richard C. Keller, Professor of Medical History and Bioethics in the University of Wisconsin–Madison, identified the Monument, the Cefn Golau Cholera Cemetery, Tredegar, Blaenau Gwent and Duffy's Cut in Philadelphia, Pennsylvania as examples of 'a handful of memorial plaques [sic] designating mass burial sites of cholera victims from the nineteenth century'. Of the 402 disease victims, 339 were buried in grounds between Park Hill and Norfolk Park adjoining Clay Wood. Money from the treasurers of the Board of Health was set aside for a monument for the site. The monument was designed by M. E. Hadfield, sculpted by Earp and Hobbs and completed in 1835. It is a neo-Gothic pinnacle and has a plaque which names one victim, 'John Blake', who held the office of Master Cutler. Also it notes that the foundation stone was laid by the poet James Montgomery. The monument is situated in gardens laid out around the monument in the 1850s and next to Clay Wood, an ancient woodland. These were given to the city by the Duke of Norfolk in 1930. A shaded path laid between 1971 and 1995 traverses the woods from Fitzwalter Road to the monument gardens. The monument was struck by lightning in 1990 and the top was removed for safety. Rebuilding began in 2005 thanks to a grant, and was completed in 2006. Restorer Jim Hurley and his team received the 2006 Marsh Award for Excellence in Public Sculpture for their work. A clay cobbled mound art installation was erected in 2004, representing the individuals who died. September 2014 saw the official opening of a 'green link', providing paths and cycle ways between Norfolk Heritage Park and the city centre. The route included: The Cholera Monument Grounds Opening up the north-western corner of the grounds which overlook the city centre, and Providing a direct link from the monument to Shrewsbury Road. The monument is grade II listed, while the grounds are a conservation area which has received a Green Flag Award. References External links Public Art in Sheffield Cholera Monument Grounds Sheffield City Council Sheffield City Council map Pevsner Architectural Guides: Sheffield, Ruth Harman and John Minnis Sources for the Study of Cholera in Sheffield in the 19th century, UK Produced by Sheffield City Council's Libraries and Archives.
Chollerfordský most

Chollerfordský most (Cholleford Bridge) je kamenný most, který nahradil dřívější středověký most přes řeku North Tyne ve vesnici Chollerford v anglickém hrabství Northumberland. Je uveden v seznamu budov zvláštního architektonického nebo historického významu ve Spojeném království (budova třídy II). Poloha mostu Leží na silnici B6318, známé jako Military Road, protože byla postavena 8 let po povstání jakobitů, aby umožnila snazší přesuny vojenských oddílů mezi městy Newcastle a Carlisle. Popis mostu Obloukový most je postaven z kamenných kvádrů. Má 5 polokruhových oblouků a celkovou délku 90 metrů. Šířka oblouků je různá, pohybuje se od 12,5 metru po 17 metrů. Pravděpodobně ho navrhl John Fryer nebo John Wooler a postavili ho William Johnson a Thomas Forster v roce 1775. Jiný zdroj uvádí rok 1785 a spojuje ho s architektem Robertem Mylnem. Most byl postaven, protože při velkých povodních v roce 1771 ten předchozí smetla voda. V roce 2017 byl most téměř čtyři týdny opravován. Nedaleký římský most Chesters Bridge Hadriánův val překračoval řeku North Tyne u pevnosti Chesters na mostě Chesters Bridge přibližně 700 metrů na jihozápad. Co ze starověkého římského mostu zbylo, lze vidět před Chollefordským mostem na východním břehu North Tyne. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Chollerfordský most na anglické Wikipedii. Související články Chesters Bridge Hadriánův val Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chollerfordský most na Wikimedia Commons
Chollerford Bridge

Chollerford Bridge is a stone bridge that replaced an earlier medieval bridge crossing the River North Tyne at Chollerford, Northumberland, England. It is a Grade II listed building. It was built in 1785 by Robert Mylne after the previous bridge had been swept away in the great floods of 1771. Hadrian's Wall crossed the river to Chesters Roman Fort on the multi-arched Chesters Bridge about 700 m (770 yd) to the southwest. References
Ponte di Chollerford

Chollerford Bridge è un ponte in pietra che ha sostituito un precedente ponte medievale che attraversava il fiume North Tyne a Chollerford, Northumberland, Inghilterra. È un edificio di interesse storico culturale di II grado. Fu costruito nel 1785 da Robert Mylne dopo che il ponte precedente fu spazzato via dalle grandi inondazioni del 1771. Note Voci correlate Ponti di Londra Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ponte di Chollerford Collegamenti esterni Chollerford Bridge over River North Tyne (Grade II) (1370563), National Heritage List for England, su historicengland.org.uk. North Tyne - Chollerford bridge, su bridgesonthetyne.co.uk.
Cholmondeley Castle

Cholmondeley Castle er et engelsk country house i sognet Cholmondeley, Cheshire, England. Sammen med den tilhørende have er den omgivet af park. Stedet har været sæde for Cholmondeley-familien siden 1200-tallet. Den nuværende bygning erstattede en bindingsværkshal nærved. Den blev opført i 1800-tallet til George Cholmondeley (1. Marquess af Cholmondeley), der designede det meste selv i form af en kreneleret borg. Efter hans død blev huset udvidet efter tegninger af Robert Smirke, hvormed bygningen fik sin nuværende form. English Heritage har klassificeret bygningen som listed building af anden grad. Se også Liste over borge og slotte i England Referencer Eksterne henvisninger
Замок Чамли

Замок Чамли (англ. Cholmondeley Castle) — усадебный дом в общине Чамли, графство Чешир, Англия. Вместе с прилегающими к нему регулярными садами окружён парковой зоной. На этом месте с XII века находилась резиденция семьи Чамли. Нынешний дом заменил близлежащую фахверковую усадьбу. Он был построен в начале XIX века для Джорджа Чамли, 1-го маркиза Чамли, который сам спроектировал бо́льшую его часть в виде замка с зубчатыми стенами. После смерти маркиза дом был расширен по проекту Роберта Смёрка, который и привёл здание в его нынешний вид. Усадьба внесена в список памятников фонда «Английское наследие» второй степени. Замок является частью поместья в 30,4 квадратных километра. Первый регулярный сад был спроектирован Джорджем Лондоном во второй половине XVII века. В XVIII веке сад пришёл в запустение, но в конце века был перестроен Уильямом Эмсом, который также создал ландшафтный парк. В течение XX века сад продолжал развиваться под присмотром Лавинии, супруги 6-го маркиза. Парк и сады занесены в Реестр исторических парков и садов второй категории. Также здесь находится ряд других памятников архитектуры, в том числе часовня Святого Николая, которая датируется XIII веком и обставлена мебелью XVII века. Часовня отдельно внесена в Национальный реестр культурного наследия Англии первой степени. Главный въезд украшают кованые железные ворота, сделанные известным кузнецом Робертом Бейкуэллом в 1722 году для старой усадьбы и перенесенные сюда в начале XIX века. Ворота и другие здания (пять сторожек и охотничьих домиков на территории поместья, а также другие постройки) внесены в реестр как памятники второй степени. Во время Второй мировой войны усадьба и прилегающая территория использовались в военных целях, в частности, здесь располагался военный госпиталь. До своей смерти в ноябре 2015 года дом занимала Лавиния, вдовствующая маркиза Чамли и мать нынешнего маркиза. Сам маркиз с семьёй живёт в другой семейной усадьбе, Хоутон-холле в Норфолке. Поместье закрыто для посещения, однако доступ в парк и сады открыт в летний сезон. См. также Список замков Уэльса Примечания Ссылки Официальный сайт (англ.) de Figueiredo, Peter; Treuherz, Julian (1988), Cheshire Country Houses, Chichester: Phillimore, ISBN 0-85033-655-4
Durham Chorister School

La Chorister School è una scuola indipendente co-educativa per la fascia di età da 3 ai 13 anni. Consiste in una scuola materna (aperta a settembre 2008), diurna, pre-preparatoria e preparatoria e in un collegio scolastico a Durham, in Inghilterra. Si trova al 9 The College, un edificio storico di I grado adiacente alla Cattedrale di Durham. La maggior parte degli alunni dell'istituto scolastico frequenta la scuola diurna. Gli alunni frequentano gli studi in piccole classi in una collezione di edifici storici che fanno tutti parte del college o vicino alla cattedrale. La Chorister School non deve essere confusa con la Durham School, circa un miglio più a ovest. Storia La sua creazione risale al 1416 come scuola per i cori della cattedrale. Mentre storicamente la scuola aveva meno alunni, dai 5 ai 24 anni e dagli 8 ai 20 anni; l'espansione iniziò nel 1948 per raggiungere il numero attuale di oggi. Ciò ha reso necessaria una serie di misure di intervento edilizio dell'area della cattedrale. La scuola divenne co-educativa nel 1994. Choristers Tutti i coristi (en. Choristers) della Cattedrale di Durham frequentano la Chorister School. Il coro della Cattedrale di Durham è composto da 20 ragazze e 20 ragazzi coristi che cantano separatamente insieme ai 12 adulti coristi. I coristi di solito si uniscono al coro di età compresa tra i 7 e i 9 anni e rimangono lì fino all'età di 13 anni. I coristi possono partecipare pienamente a tutte le attività extracurricolari che la scuola offre, compresi teatro e sport. Dirigenti scolastici Henry Madden: 1876- F. S. Dennett: 1914-1929 Henry Yorke Ganderton: 1929-1957 John M. Grove: 1957-1978 Raymond G Lawrence: 1978-1994 Stephen Drew: 1994-2003 Ian Hawksby: 2003-2010 Lin Lawrence (interim): 2010 Yvette Day: 2011-2017 Ian Wicks: 2018- Alunni notevoli Rowan Atkinson (nato nel 1955), comico e attore conosciuto per Blackadder e "Mr. Bean" Tony Blair (nato nel 1953), ex Primo ministro del Regno Unito James Fenton (nato nel 1949), poeta, giornalista e critico letterario Christopher Hancock (1928–2004), attore Stephen Hancock (fratello più giovane di Christopher), attore, che interpreta Ernest Bishop in Coronation Street Sir John Laws (nato nel 1945), The Rt Hon Lord Justice Laws, giudice dell'Alta corte tra il 1992 e il 1999, entrato in seguito alla Corte d'appello Paddy MacDee, (Patrick McDermott) (nato nel 1950) conduttore di programmi radio Sir Peter Vardy (nato nel 1947), imprenditore James Wood (nato nel 1965), Professore di Pratica di Critica Letteraria alla Harvard University e collaboratore di The New Yorker Hall Charlton (nato nel 1979), mediano di mischia dei Newcastle Falcons Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Durham Chorister School Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su thechoristerschool.com.
Chorley Old Hall

Chorley Old Hall is a moated manor house on the B5359 road to the southwest of Alderley Edge, Cheshire, England. The house is recorded in the National Heritage List for England as a designated Grade I listed building, and the moated site is a scheduled monument. It is the oldest inhabited country house in Cheshire and consists of two ranges, one medieval (built around 1330) and the other Elizabethan (built in the mid-16th century). History The original part of the house was built around 1330 by Robert de Chorley. By 1523 the house was owned by the Davenport family and during the middle of the 16th century they constructed a half-timbered house adjoining the existing building's north-western corner. In the early 17th century the house was owned by the Stanley family who carried out alterations around 1640 and built a bridge across the moat. The two houses were joined by a brick link in the late 18th or the early 19th century. In 1915 the house was fully restored and further renovations were carried out in 1975. Architecture The house is L-shaped with a south and west ranges. The south range is the oldest part, which is built in buff sandstone rubble with some later ashlar and brick. It has a Kerridge stone-slate roof and a stone chimney. The range is in two storeys and has three bays, each with a gable. In the upper storey of each bay is a five-light window, in the lower storey of the left bay is a four-light window and in the lower storey of the right bay is a six-light window. All these windows are stone and are mullioned and transomed. In the middle bay is an arched doorway. The timberwork in each gable is different; in the left bay it is heavy with close studding and a middle rail, in the middle bay the timberwork is light, and in the right bay it is herringbone. The west range is timber-framed on a stone plinth with a Kerridge stone-slate roof, a stone ridge and a massive lateral stone chimney. It has two storeys and two bays with a central gable. In the left bay is a five-light window in each storey and the right bay has a four-light window in the upper storey with a door in the lower storey. All these windows are wooden, mullioned and transomed. The timber decoration consists of chevrons on the ground floor, and roundels and cross motifs above. External features The house is surrounded by a moat which widens at the northeast corner where there are two ornamental islands. South of the moat are fishponds. The bridge over the moat, and the gate piers and wing walls to the bridge are both listed Grade II. See also Grade I listed buildings in Cheshire East Listed buildings in Alderley Edge References Further reading