NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Amazon Web Services

Az Amazon Web Services (röviden AWS vagy Amazon WS) az Amazon.com által az interneten kínált szolgáltatások gyűjteménye amelyek egy felhő alapú platformot alkotnak. A legismertebb szolgáltatások az S3 és az EC2. A szolgáltatás nagyon nagy számítási kapacitást szolgáltat. Architektúra Az AWS 26 földrajzi régióban található: Egyesült Államok keleti (Észak-Virginia) és nyugati (Észak-Kalifornia és Oregon), Brazília, Írország, Szingapúr, Tokió és Sydney. Van egy "GovCloud"-nak nevezett régió is, amelyet az Egyesült Államok kormányzati szerveinek kínál. Minden régió egy ország területén található és az összes hozzá tartozó adat és szolgáltatások ebben a régióban érhető el. Minden régiónak több elérhetőségi zónája van, amelyek az AWS szolgáltatásait biztosító adatközpontok. Az elérhetőségi zónák egymástól el vannak különítve, hogy az kiesések ne terjedhessenek át másik elérhetőségi zónára. Több AWS szolgáltatás működik több elérhetőségi zónában, például az S3 és a DynamoDB, más szolgáltatásokat lehet úgy konfigurálni, hogy több elérhetőségi zóna között replikálódjanak az adatok. Története Az Amazon Web Services hivatalosan 2006-ban indult el azzal a céllal, hogy más weboldalaknak és kliens oldali alkalmazásoknak szolgáltatásokat nyújtson. A legtöbb szolgáltatást nem közvetlenül a végfelhasználóknak adja, hanem a weboldalak fejlesztőinek ajánlja. A szolgáltatások HTTP protokollon keresztül REST és SOAP üzenetekkel érhetőek el. Az összes szolgáltatásért használat alapján számláz az Amazon.com, de a használat mérése eltér a szolgáltatások között. 2003 végén Chris Pinkham és Benjamin Black kiadott egy dokumentumot, amelyben felvázolták, hogyan árulhatná az Amazon.com saját számítási és adattároló kapacitását az interneten keresztül. A dokumentum megemlíti annak lehetőségét is, hogy virtuális szervereket áruljanak. Az első elindított szolgáltatás az Amazon Simple Queue Service volt 2004-ben. Az Amazon EC2-t egy fokvárosi fejlesztőcsapat fejlesztette Chris Pinkham és Chris Brown irányítása alatt. 2007 júniusára az Amazon állításai szerint 180.000 fejlesztő regisztrált és vette használatba a szolgáltatást. 2010 novemberében az Amazon.com webáruház is átköltözött az EC2 rendszerre. Az AWS elterjedtsége jelentősen nőtt indulása óta. Az ismert felhasználók között megtalálható a NASA, Barack Obama kampánya, a Pinterest, a Netflix és a CIA. Bár az Amazon nem tüntette fel üzleti eredményeiben külön az Amazon Web Services bevételeit (az "egyéb" kategóriába került), megfigyelők szerint 2012-ben 1-5 milliárd USD felett lehetett. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Amazon Web Services című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (több nyelv)
Amazon Web Services

Amazon Web Services (AWS) – przedsiębiorstwo udostępniające publicznie platformę chmurową oraz hostingowy serwis internetowy, będące jednostką zależną Amazon, udostępniającą usługi dostępne w sieci Web. Świadczenie udostępniania usług internetowych rozpoczęło w lipcu 2002, a z zakresu chmury obliczeniowej – od marca 2006. W 2020 roku udział przedsiębiorstwa w rynku świadczenia publicznych serwisów chmurowych wynosił 32%. Sztandarowymi usługami dostępnymi w Amazon Web Services są między innymi Amazon S3 oraz Amazon Elastic Compute Cloud (EC2). Świadczone usługi Amazon Web Services świadczy ponad 200 usług z zakresu przetwarzania, przechowywania i archiwizacji, sieci komputerowych, baz danych, analityki, wynajmu programów komputerowych, wdrażania systemów, zarządzania systemami, uczenia maszynowego, aplikacji mobilnych, narzędzi programowania oraz związanych z Internetem Rzeczy. Dostęp do większości usług jest udostępniany za pomocą dedykowanych interfejsów programistycznych, których żądania wykonywane są za pośrednictwem protokołu HTTP. Przypisy
Amazon Web Services

AWS ali Amazon Web Service, je spletna storitev gostovanja v oblaku (angl. Cloud hosting), katerega ponuja Amazon. AWS je bil dolgo dominanten na tržišču gostenja v oblaku, dokler se ni pojavil Microsoftov Azure in Googlov Cloud. Kako deluje? AWS simulira operacijski sistem na strežniku. Navadno je na enem strežniku več simulacij, namreč tako prihranijo denar in električno energijo. Temu pravimo "oblak". Zaradi te simulacije, kateri lahko pravimo tudi emulacija lahko v minutah postavijo oblak s katerim koli operacijskim sistemom, najbolj popularen pa je Linux! Razvijalci ključ za dostop dobijo takoj po plačilu, kar jim omogoča da takoj razširijo kapacitete ali postavijo strežnik! Povežejo se z SSH konektorjem med računalnikom, kot je na primer PuTTY ali py WinSCP, in tako na daljavo upravljajo strežnik! Razvijalec si izbere eno od možnosti gostovanja, naj bo to shramba datotek, velika baza podatkov ali pa enostavno gostovanje z IP naslovom!
192 Shoreham Street

192 Shoreham Street in Sheffield, England, is a building with striking architectural design. It has been identified by The Atlantic as one of 2012's most interesting buildings and received an RIBA award in 2013. The £1 million renovation designed by Project Orange features an angular postmodern addition on top of a brick warehouse on the lower floor. The original part of the building was converted to be used as a bar/restaurant and had a steel structure added to support the weight of the rooftop offices. References
Anfield

Anfield és un estadi de futbol situat al districte d'Anfield de la ciutat portuària de Liverpool, pertanyent al districte metropolità de Meresydide al nord-est d'Anglaterra. Serveix de seu habitual del Liverpool Football Club que juga a la FA Premier League. Després de la seva última remodelació acabada el 2016, l'estadi té una capacitat de 54.074 espectadors. Història L'estadi d'Anfield va ser construït el 1884 als terrenys adjacents al parc de Stanley (Stanley Park), i era l'escenari original dels partits de l'Everton FC, encara que aquest equip abandonà l'estadi el 1892 a causa d'un conflicte econòmic. Llavors, el propietari del camp, John Houlding, va decidir crear el seu propi club per jugar a l'estadi, el Liverpool FC. El 1906, la graderia d'un dels extrems del camp va ser batejada amb el nom de Spion Kop (situació desesperada), en record d'una de les batalles a la Segona Guerra Bòer en la qual van morir els 300 homes del regiment de Lancashire. La majoria d'aquells homes eren de Liverpool. Referències
Anfield

Anfield je nogometni stadion u Liverpoolu. Izgrađen je 1884., te je na njemu, do 1892. igrao nogometni klub Everton FC. Od tada, Anfield je dom Liverpool FC-a. Stadion ima četiri UEFA-ine zvjezdice, te se na njemu odigravaju i mnoge međunarodne utakmice, kao i utakmice engleske nogometne reprezentacije, te se na njemu igralo i europsko prvenstvo 1996. Ranije su na Anfieldu održavana i druga sportska natjecanja, kao boksački mečevi i teniski turniri. Stadion ima četiri tribine: Spion Kop (često zvan i Kop) na kojem su tradicionalno smješteni najvatreniji navijači, Main Stand, Centenary Stand i Anfield Road, te ukupno ima 53,394 sjedećih mjesta. Najviše gledatelja, čak 61,905 bilo je na utakmici FA kupa protiv Wolverhampton Wanderers 1952. godine. Među znamenitosti stadiona spadaju i dvoja vrata nazvanih prema Liverpoolovim trenerima, Bobu Paisleyu i Billu Shanklyu. Iznad vrata Billa Shanklya je natpis You'll never walk alone, ime Liverpoolove himne. Od dolaska novog predsjednika kluba, planira se preseljenje kluba na novi stadion u Stanley Parku koji bi trebao imati i do 25,000 više sjedećih mjesta. Stadion bi se gradio u neposrednoj blizini Anfielda, zbog čega bi se on morao rušiti. Otvaranje stadiona bilo je predviđeno 2011., međutim zbog financijskog stanja i neslaganja suvlasnika to je dovedeno u pitanje. Vanjske poveznice Službena stranica Liverpool F.C.-a
Anfield

Anfield é um estádio de futebol em Liverpool, Merseyside, Inglaterra, que tem capacidade para 61.276 lugares, tornando-se o quarto maior estádio de futebol da Inglaterra. Foi a casa do Liverpool Football Club desde sua formação em 1892. Originalmente foi a casa do Everton Football Club de 1884 a 1891, antes de se mudarem para Goodison Park após uma disputa com o presidente do clube. O estádio tem quatro arquibancadas: o Spion Kop, o Main Stand, o Sir Kenny Dalglish Stand e o Anfield Road End. O recorde de público de 61.905 pessoas foi estabelecido em uma partida entre Liverpool e Wolverhampton Wanderers em 1952. O terreno foi convertido em um estádio all-seater em 1994 como resultado do Relatório Taylor, que reduziu sua capacidade. Dois portões no estádio têm o nome de ex-técnicos do Liverpool: Bill Shankly e Bob Paisley. Ambos os gerentes foram homenageados com estátuas fora do estádio: Shankly's revelado em 1997 pelo Kop Stand e Paisley's em 2020 pelo Main Stand. O terreno fica a 3 km da estação ferroviária de Liverpool Lime Street. Foi proposta em 2002 a substituição do estádio por um novo no Stanley Park adjacente, mas após a aquisição do Liverpool F.C. pelo Fenway Sports Group em 2010, ficou claro que isso não aconteceria. A construção de uma extensão do estande principal começou em 8 de dezembro de 2014. Esta extensão, uma das maiores arquibancadas de todos os lugares do futebol europeu, abriu ao público em 9 de setembro de 2016, aumentando a capacidade do estádio para 53.394. O Anfield Road Stand foi novamente ampliado para trazer a capacidade do estádio para cerca de 61.000. A obra decorreu durante quase duas épocas, tendo sido concluída em fevereiro de 2024. Referências Bibliografia Adams, Duncan (2007). A Fan's Guide to Football Grounds: England and Wales. Hersham: Ian Allan. ISBN 978-0-7110-3268-2. Arquivado do original em 20 de novembro de 2008 Graham, Matthew (1984). Liverpool. Twickenham: Hamlyn Publishing. ISBN 0-600-50254-6 Inglis, Simon (1983). The Football Grounds of England and Wales. Beverley: Willow. ISBN 0-00-218024-3 Kelly, Stephen F. (1988). You'll Never Walk Alone. London: Queen Anne Press. ISBN 0-356-19594-5 Liversedge, Stan (1991). Liverpool The Official Centenary History. London: Hamlyn Publishing. ISBN 0-600-57308-7 Moynihan, Leo (2008). The Liverpool Miscellany. London: Vision Sports Publishing. ISBN 978-1-905326-46-4 Smith, Tommy (2008). Anfield Iron. London: Bantam Press. ISBN 978-0-593-05958-6 Ligações externas Sítio oficial - Liverpool FC Foto por Satélite - Google Maps
Anfield

Anfield (före 1992 Anfield Road) är en fotbollsarena i Liverpool. Den byggdes 1884 och är hemmaarena för den engelska fotbollsklubben Liverpool FC. Mellan 1884 och 1892 spelade lokalkonkurrenten Everton på Anfield, men efter kraftigt höjda hyror valde Everton att flytta till Goodison Park. Ägaren John Houlding, som alltså inte längre hade något lag spelande på sin arena, bildade då Liverpool FC. Publikkapaciteten är 61 000 åskådare men rekordet ligger på 61 905, vilket noterades 1952 i en match mot Wolverhampton i FA-cupen. Arenan är anpassad för internationella matcher. Anfield blev slutstation för en av masterna på S/S Great Eastern. Den är nu en flaggstång på Kop End. Sektioner Den mest kända sektionen, bakom Anfields sydvästra mål, är The Kop där hemmaklacken håller till. Namnet kommer från Spion Kop i Natalprovinsen i Sydafrika där ett slag utkämpades under andra boerkriget. I slaget omkom åtskilliga soldater hemmahörande i Liverpool. Ståplatsläktare förbjöds i England efter Hillsboroughkatastrofen 15 april 1989 och den sista matchen med ståplatser på The Kop spelades den 30 april 1994. Innan enbart sittplatser tilläts kunde sektionen svälja över 30 000 åskådare. Anfield Road Stand ligger mittemot The Kop och rymmer både besökande supportrar och hemmafans. Läktaren byggdes 1998 om till två etage som rymmer 9 274 åskådare. Huvudläktaren Main Stand uppfördes 1895 och var då arenans första stora utbyggnad. Den renoverades 1973 och fick då nytt tak och en publikkapacitet på 12 277 åskådare. 9 december 2014 påbörjades en total ombyggnation av Main Stand, inklusive omklädningsrummen och den berömda spelartunneln. Efter att laget som följd av slutfasen av renoveringen inlett säsongen 2016/17 med tre raka bortamatcher kunde Anfields senaste ansiktslyftning officiellt invigas 9 september. Dagen därpå mottogs regerande ligamästarna Leicester City FC i vad som skulle visa sig bli en 4-1-vinst för hemmalaget. Sektionens nya kapacitet är nu ca 20 500 sittplatser och renoveringen kostade motsvarande 1,2 miljarder kronor (2016). Läktaren på andra långsidan hette ursprungligen Kemlyn Road Stand, men i samband med klubbens 100-årsjubileum 1992 döptes den om till Centenary Stand med en kapacitet på 11 762 åskådare. I maj 2017 tillkännagavs att 125-årsjubilerande Liverpool FC ville hedra en av mest ikoniska spelarna i klubbens historia genom att döpa om sektionen till Sir Kenny Dalglish Stand. Den senaste utbyggnaden gjordes över Anfield Road Stand, vilket gav arenan en total kapacitet på drygt 61 000 åskådare. Utbyggnaden stod färdig 2024. Referenser Noter Externa länkar Artikel om The Kop på liverpoolsweden.com
Енфілд (стадіон)

Енфілд (англ. Anfield) — футбольний стадіон у місті Ліверпуль, Англія. Домашня арена клубу «Ліверпуль». Побудований у 1884 році і використовувався клубом «Евертон», який припинив ігри на Енфілді в 1892 році. За рейтингом УЄФА стадіон оцінено як чотиризірковий. Під час чемпіонату Європи з футболу 1996 року приймав матчі турніру. Раніше на стадіоні також проводили змагання з тенісу та боксу. Стадіон складається з чотирьох трибун: Спайон Коп, Мейн, Сентенарі та Енфілд Роуд, які разом вміщують 60 730 вболівальники. Рекордна відвідуваність була зареєстрована у 1952 році під час п'ятого раунду Кубка Англії з футболу між «Ліверпулем» та «Вулвергемптон Вондерерс», і склала 61 905 осіб. Після трагедії на Гіллсборо всі місця замінили на сидячі, що суттєво знизило місткість стадіону. Вхідні ворота на стадіон мають назви, присвячені колишнім менеджерам «Ліверпуля»: ворота Боба Пейслі та ворота Біла Шенклі, якому на подвір'ї стадіону встановлено пам'ятник. Міський транспорт до «Енфілда» представлений автобусними маршрутами та залізницею, поблизу стадіону мало паркувальних місць для автомобілів. Тому існують плани щодо заміни Енфілда на новий стадіон Стенлі Парк, який буде вміщувати на 25 000 вболівальників більше. Будівництво на сусідній до Енфілд дільниці призведе до зруйнування стадіону. Завершити побудову Стенлі Парк планують у 2011 році, але економічна криза 2008 року та протиріччя між американськими співвласниками клубу ставлять під загрозу такі плани. З приходом до керма команди, нові власники відмовилися від ідеї будівництва нового стадіону на користь ідеї реконструкції Енфілда. Рекорди Найбільша кількість відвідувачів на Енфілді — 61 905 — на матчі «Ліверпуля» проти «Вулвергемптон Вондерерс» у п'ятому раунді Кубка Англії 2 лютого 1952 року. Найменша відвідуваність на Енфілді — 1000 — на матчі проти Лафборо 7 грудня 1895 року. Найвища середня відвідуваність — 53 112 — встановлена ​​в сезоні 2016–2017 років. «Ліверпуль» не програв жодного матчу на «Енфілді» в сезонах 1893–94, 1970–71, 1976–77, 1978–79, 1979–80, 1987–88, 2008–09, 2017–18, 2018–19 та 22. Найдовша безпрограшна серія «Ліверпуля» вдома тривала з січня 1978 року по січень 1981 року, період, який охоплював 85 ігор, у яких «Ліверпуль» забив 212 голів і пропустив 35. Найтриваліший безпрограшний хоумран клубу в лізі — 68 ігор, які відбулися з квітня 2017 року по січень 2021 року. Найгірша серія поразок «Ліверпуля» на «Енфілді» — це шість ігор у 2020–2021 роках, причому ігри проводилися за зачиненими дверима під час пандемії COVID-19. Найбільше поспіль перемог у лізі на Енфілді – 24, це найдовша серія в історії англійського чемпіона. Це було здійснено протягом сезонів 2018–19 та 2019–20. Панорама Див. також Енфілд Роуд (графічний роман) Примітки
Hospital Universitário de Norfolque e Nórvico

Hospital Universitário de Norfolque e Nórvico (NNUH; em inglês: Norfolk and Norwich University Hospital) é um conglomerado de hospitais universitários em Nórvico pertencente ao Serviço Nacional de Saúde, em conjunto com a Universidade da Ânglia Oriental. Inaugurado em 2001, o hospital possui cerca de 987 leitos, sendo um dos maiores e mais modernos hospitais do Reino Unido. Foi construído a partir de 1998 para substituir o "Hospital Norfolque e Nórvico", que estava em operação desde 1771. Referências
St Agatha's Church, Easby

St Agatha's Church is the parish church of Easby, a village near Richmond, North Yorkshire, in England. The church lies immediately south of Easby Abbey. It was probably built in the 1150s, from which period the west end of the nave and south side of the chancel survive. The south side of the nave dates from about 1200, including a contemporary doorway, while the north wall of the chancel and east window are from later in the 13th century. A north transept was added in the early 14th century, and a south aisle and porch in the late 14th century. It was restored by George Gilbert Scott in 1869, and was Grade I listed in 1969. The church is part of the parish of Easby, Skeeby, Brompton on Swale, and Bolton on Swale; part of the Richmond Deanery in the Anglican Diocese of Leeds. The church is built of stone, and has roofs of lead, stone slate and artificial slate. It consists of a nave with a west bellcote, a south aisle, a south porch, a north transept and a chancel. At the west end, pilaster buttresses flank a lancet window with a hood mould, and the bellcote above has two lights. The porch is gabled, and has two storeys, and a buttress on the left. It contains a double-chamfered doorway with a pointed arch and a hood mould, and above it is a trefoil-headed niche. Inside, there is a barrel vault, a doorway with a pointed arch in the east wall, two openings in the west wall, and a doorway in the north wall with a chamfered surround, shafts, and a hood mould. The door to the church may be 14th century. The font is 12th century, with a later stem. The south chapel has Perpendicular wooden screens, and a brass monument to Eleanor Bowes, dating from 1623. The chancel has a piscina and sedilia, and a stone coffin with no lid. The east window includes two pieces of 12th century stained glass, depicting Saint John and a Premonstratensian canon, and a 15th-century section depicting an angel. There is also a plaster replica of the carved stone Easby Cross, which was extracted from the wall of the church and reassembled in the 20th century, and is now in the Victoria and Albert Museum. The church is best known for its 13th century wall paintings, which were rediscovered during the 19th century restoration, and restored by Burlinson and Grylls. Those on the north side of the nave depict characters sowing, digging, pruning and hawking; along with scenes from the Garden of Eden. On the south side are scenes from the Nativity and Passion of Jesus. See also Grade I listed buildings in North Yorkshire (district) Listed buildings in Easby, Richmondshire References
Pillars of Hercules

Pillars Of Hercules er en traditionsrig pub i Greek Street nr. 7 i Soho i London. Dagens lokaler er fra 1910, men puben har en historie som går tilbage til 1733. Charles Dickens nævner puben i sin A Tale of Two Cities. I senere år er puben blevet et stamsted for mange yngre britiske forfattere, blandt dem Martin Amis, Ian Hamilton, Julian Barnes og Ian McEwan. Litteraturkritikeren Clive James har givet en af sine bøger navn efter stedet: At The Pillars Of Hercules
Pillars of Hercules, Soho

Bar Hercules, historically the Pillars of Hercules, was a pub in Greek Street, Soho, London, originally named for the Pillars of Hercules of antiquity. Most of what exists was built around 1910, but the pub dates back to 1733. The road at the side of the pub through the arch is named Manette Street, after Dr Manette, one of the characters from A Tale of Two Cities, who is described in the book as living near Soho Square. More recently, the pub has been favoured by many figures from the London literary scene, including Martin Amis, Ian Hamilton, Julian Barnes and Ian McEwan. Clive James named his second book of literary criticism (At the Pillars of Hercules) after it, apparently because that was where most of the pieces within it were commissioned, delivered or written. Singer Nick Drake is also said to have frequented the pub during his time in London, and theatre designer Sean Kenny drank there with his staff in the 1960s, their design studio being a few steps from the pub's back door. The critic James Wood includes an anecdote set in the pub in his study The Irresponsible Self: On Laughter and the Novel (2004): One London lunchtime, many years ago, the late poet and editor Ian Hamilton was sitting at his usual table in a Soho pub called the Pillars of Hercules. The pub was where much of the business of Hamilton's literary journal, The New Review, was conducted. It was sickeningly early—not to be at work, but to be at drink. A pale, haggard poet entered, and Hamilton offered him a chair and a glass of something. "Oh no, I just can’t keep drinking," said the weakened poet. "I must give it up. It's doing terrible things to me. It's not even giving me any pleasure any longer." But Hamilton, narrowing his eyes, responded to this feebleness in a tone of weary stoicism, and said in a quiet, hard voice, "Well, none of us likes it." The pub closed on 24 February 2018, reopening later in the year as Bar Hercules under new owners Be At One. In 2022, the cocktail bar chain Simmons took over the pub. Sources References Wheatley, Henry Benjamin (2011), Round about Piccadilly and Pall Mall: Or, a Ramble from the Haymarket to Hyde Parkvb (illustrated ed.), Cambridge University Press, ISBN 9781108036504 Knight, Charles, ed. (1851), Knight's cyclopædia of London, London, p. 789: CS1 maint: location missing publisher (link) External links "Pillars Of Hercules", Londonist. Accessed 10 September 2017.
Viaduc de Holborn

Holborn Viaduct est un pont routier à Londres et le nom de la rue qui le traverse. Il relie Holborn, via Holborn Circus, à Newgate Street, dans le quartier financier de la Cité de Londres, en passant par Farringdon Street et la rivière Fleet souterraine. Le viaduc enjambe la colline escarpée de Holborn et la vallée de la rivière Fleet. L'arpenteur de la ville, William Haywood, était l'architecte et l'ingénieur était Rowland Mason Ordish . Description Il a été construit entre 1863 et 1869, dans le cadre des améliorations de la vallée de Holborn, qui comprenaient un programme de travaux publics qui, pour un coût de plus de 2 millions de livres sterling (plus de 186 millions de livres sterling en 2015), a amélioré de l'accès à la ville depuis le West End, avec une meilleure circulation et distribution autour du nouveau Holborn Circus, la création de Queen Victoria Street, la reconstruction du pont Blackfriars, l'ouverture de la section Embankment dans la ville, le prolongement de la Farringdon Street sous le nom de Farringdon Road et les voies ferrées associées avec la gare de Farringdon et la gare de Ludgate Hill. Il a été inauguré par la reine Victoria en même temps que l'inauguration des autres voies de circulation avec une procession formelle d'entraîneur le 6 novembre 1869 . Le viaduc a effectué une approche plus horizontale sur la traversée de cette section de la vallée Holborn / Fleet d'est en ouest, de l'autre côté de Farringdon Street. Auparavant, cela impliquait une circulation tirée par des chevaux qui devait descendre de High Holborn le long de Charterhouse Street jusqu'au petit pont Holborn, traversant la rivière Fleet qui avait été poncée entre Ludgate Circus et ce croisement en 1734 pour monter de l'autre côté en utilisant Snow Hill; c'était un des premiers autoponts modernes dans le centre de Londres . La gare de Holborn Viaduct, ouverte en 1874, était à l'extrémité est, et a été remplacée en 1990 par la gare de St. Paul's Thameslink (rebaptisée plus tard City Thameslink). En 1882, le viaduc abrite la première centrale électrique au charbon au monde, la Edison Electric Light Station. Notes et références Portail des ponts Portail de Londres Portail des monuments classés au Royaume-Uni