NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Universidade de Hull

Universidade de Hull (em inglês: University of Hull ou Hull University) é uma universidade inglesa fundada em 1927 e localizada em Kingston upon Hull, uma cidade em East Riding of Yorkshire. Embora classificada como uma universidade "red brick", a sua expansão nas últimas décadas tem adicionado uma variedade de estilos arquitetônicos para os edifícios principais mais tradicionais. O campus principal está em Hull e ainda há um campus menor em Scarborough, na costa de North Yorkshire. O campus principal conta com a Hull York Medical School, uma iniciativa conjunta com a Universidade de York. Os alunos são representados pela União Universitária de Hull. A Biblioteca Universitária Brynmor Jones foi o local de trabalho do poeta Philip Larkin, que trabalhou lá como bibliotecário-chefe por trinta anos. A Sociedade Philip Larkin organiza atividades em sua memória, como o festival Larkin 25, que foi organizado em 2010 em parceria com a universidade. A Biblioteca também foi o local de trabalho do ex-poeta laureado Andrew Motion e do diretor de cinema Anthony Minghella. Lord Wilberforce foi reitor da universidade entre 1978 até 1994. Os alunos da Universidade de Hull são proeminentes nos campos de política, jornalismo e teatro. Eles incluem o ex-deputado e vice-primeiro ministro Lord Prescott de Kingston-upon-Hull (John Prescott), o cientista social Lord Anthony Giddens, o poeta Roger McGough, o jornalista John McCarthy e o político e escritor Chris Mullin. Ver também Educação no Reino Unido Referências Ligações externas «Página oficial» União Estudantil da Universidade de Hull
Университет Халла

Университет Халла, University of Hull, также известен как Халлский университет, Hull University — университет в Англии в г. Халл (Кингстон-апон-Халл) в Восточном райдинге Йоркшира. История Хотя он был основан в 1927 году, то есть после 1-й мировой войны, его часто относят к «краснокирпичным университетам» в широком смысле этого выражения.. В 1954 году университет получил Королевскую хартию, позволяющую присваивать учёные степени. В 1960 году построена Библиотека Бринмора Джонса. Основной кампус расположен у дороги в г. Коттингем к северо-западу от города, и ещё один, меньшего размера — в ближайшем городе Скарборо. В основном кампусе также находится Медицинская школа Халл-Йорк, совместный проект с Йоркским университетом. Поэт Филип Ларкин работал в университете библиотекарем библиотеки Бринмора Джонса. В университете также работали поэт Эндрю Моушен (en:Andrew Motion) и режиссёр Энтони Мингелла. Университет входит в ассоциацию университетов Европы Утрехтская сеть. Примечания Ссылки University of Hull The Lawns site seen from above The Lawns on the main University website Hull University Union Hull University Mountaineering Club
Heckington Windmill

Heckington Windmill är en väderkvarn med åtta vingar i Heckington, mellan Sleaford och Boston i Lincolnshire i Storbritannien. Den är den enda bevarade kvarnen med åtta fungerande vingar i Storbritannien. Den är sedan 1951 ett byggnadsminne. Kvarnen byggdes 1830 av kvarnbyggaren Edward Ingledew, som också byggde bland andra kvarnarna i Wragby 1831 och Waltham 1837 och den tidigare i Pickworth. Kvarnen har sex våningsplan: bottenvåning, mjölvåning, kvarnstensvåning, undre tunnvåning, övre tunnvåning (hissvåning) samt damm- eller huvvåning. Historik Ursprungligen drev fem vingar kvarnens tre kvarnstenspar under en period av 60 år. Efter det att den förste mjölnaren Michael Hare dött 1834, gifte änkan Ann Hare (1807-1879) om sig med mjölnaren Sleightholme Nash (1769-1847) omkring 1836. Kvarnen ägdes därefter av Nashs son Joseph Nash. Under dennes tid kollapsade kvarnen 1890, efter det att en vind fått vingarna att okontrollerat snurra baklänges. Det ledde till att hela huven lossnade och vingmaskineriet förstördes. Kvarnen lades därefter ned. Året efter köpte kvarnägaren John Pocklington från Wyberton tornhuvan med maskineri och vingar från Tuxfords då nedlagda kvarn, som ägts av den 1888 avlidne mjölnaren och ägaren av verkstadsföretaget Tuxford & Sons på en auktion till lågt pris utan att ha haft någon bestämd plan. I köpevillkoren ingick att avlägsna maskineriet från kvarntomten, varför han omedelbart behövde en underdel till en kvarn att montera den nyinköpta överdelen på. Han köpte därför den förstörda kvarnen i Heckington och lät 1881–1892 montera den nya överdelen på den och hade den därefter i drift under 54 år. Han installerade så småningom en cirkelsåg i ett skjul vid kvarnen, vilken också drevs av väderkvarnen. Efter Pocklingtons död 1941 var kvarnen ur bruk från 1946 och 40 år framåt. År 1953 köptes kvarnen av Kesteven County Council, som genomförde en första restaurering, varvid fyra vingar kunde installeras. Lincolnshire County Council övertog senare ägarskapet och restaurerade kvarnen slutligen till driftsskick. Kvarnen återinvigdes 1986 och sköts av Heckington Mill Trust. Den genomgick från 2004 en omfattande restaurering och fick 2014 tillbaka sina segel. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Heckington Windmill, 14 mars 2026. Heckington Windmill and station på www.urban75.org Noter Externa länkar Heckington Windmills webbplats
Sodexo

Sodexo (nový název Pluxee) byla českou pobočkou stejnojmenné obchodní skupiny s mateřským sídlem ve Francii. Na tuzemský trh vstoupila v roce 1992. Poskytovala služby prostřednictvím třech právních subjektů ve dvou samostatných divizích (Sodexo – integrovaný facility management a zařízení školního stravování – 1992, Sodexo strategic clients s.r.o -1997 a Sodexo Pass ČR a.s. – 1994.) Divizi zaměstnaneckých benefitů a dárkových poukázek obhospodařovala dceřiná společnost Sodexo Pass Česká republika a. s. (1994) pod značkou Sodexo Benefity. Od 1. ledna 2024 se společnost v ČR přejmenovala na Pluxee Česká republika a.s. a zaměstnanecké benefity spravuje nyní také pod značkou Pluxee. Jedná se o největšího poskytovatele zaměstnaneckých benefitů v České republice. Charitativní činnost Recyklace karet se Sodexo Propadlé stravenky na dobrou věc 1 milion znevýhodněným ženám na IT vzdělávání Plníme přání seniorům – dlouhodobý projekt podporující aktivní život seniorů. STOP Hunger – program zabývající se bojem proti hladu a podvýživě. Ocenění Odkazy Poznámky Reference všeobecné Sodexo - O nás > Historie Sodexo. Sodexo s.r.o. [online]. [cit. 2012-04-23]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-05-04. Obchodní rejstřík a Sbírka listin vedené Městským soudem v Praze. Ministerstvo spravedlnosti České republiky [online]. [cit. 2012-04-23]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-05-27. specifické Související články Stravenka Poukázka Dárkový poukaz Zážitková gastronomie Částečně bezmasá strava Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pluxee na Wikimedia Commons Sodexo.cz Archivováno 25. 12. 2019 na Wayback Machine. – oficiální stránky společnosti
Sodexo

Sodexo er en fransk multinational catering- og facility management-virksomhed. I 2019 havde de 428.237 ansatte og de var tilstede i 80 lande. Sodexo leverer til private virksomheder, statslige institutioner, uddannelse, sundhedssektoren, forsvar og fængsler. Virksomheden blev etableret i 1966 af Pierre Bellon i Marseille. Oprindeligt servicerede virksomheden restauranter, skoler og hospitaler under navnet Société d'Exploitation Hotelière. Referencer
Sodexo

Sodexo (fino al 2008 Sodexho, acronimo di SOciété D'EXploitation HÔtelière, aériennes, maritimes et terrestres) è un'azienda multinazionale operante nel settore dei servizi per le imprese, per il settore pubblico e per i privati. Storia Fondata nel 1966 da Pierre Bellon, è controllata dalla holding di famiglia "Bellon SA" ed è quotata alla Borsa di Parigi dal 1983. Sodexo è il numero uno al mondo nel campo dei servizi di ristorazione e dei servizi alle imprese; l'azienda è presente in 80 paesi nel mondo e serve ogni giorno più di 100 milioni di clienti, attraverso un centinaio di professioni diverse. Opera in tre attività principali: servizi sul sito (ristorazione collettiva, accoglienza, pulizie, giardinaggio, manutenzione, ecc., in tre settori principali: imprese e pubblica amministrazione, salute e case di cura, educazione), fringe benefit (buoni pasto, carte di servizi e di regalo) e servizi ai privati e a domicilio. Al 2017 la ripartizione geografica del fatturato era la seguente: Europa (25%), Francia (13%), America del Nord (44%) e America meridionale, Africa, Asia e Oceania (18%). Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Sodexo Collegamenti esterni (MUL) Sito ufficiale, su sodexo.com.
Sodexo

Sodexo (vroeger Sodexho Alliance, Euronext: SW) is een Franse multinationale onderneming die in 1966 in Marseille opgericht werd door Pierre Bellon. Het bedrijf is actief in 55 landen en heeft wereldwijd ruim 400.000 medewerkers in dienst. Activiteiten Het bedrijf heeft twee afdelingen, Food Services (met name catering in alle vormen) en Facility Management (FM). Onder FM vallen activiteiten als schoonmaken en ontvangst. FS is veruit de grootste activiteit en vertegenwoordigt twee derde van de totale omzet. Sodexo verzorgt ook onder meer de catering en vip-arrangementen op grote (sport)evenementen, zoals de Tour de France, de Dakar-rally, de Olympische en Paralympische Spelen en de Chelsea Flower Show. Het voormalige bedrijfsonderdeel Benefits & Rewards Services, met Lunch Pass, Eco Pass, Cadeau Pass, dienstencheques, Incentives, Public Benefits, etc., is afgesplitst onder de nieuwe bedrijfsnaam Pluxee. Het bedrijf heeft een gebroken boekjaar dat per 31 augustus stopt. In het boekjaar tot 31 augustus 2024 behaalde het een omzet van 23,8 miljard euro. De Verenigde Staten was veruit de grootste markt met een omzetaandeel van 47% in het totaal gevolgd door Europa met 35%. De belangrijkste aandeelhouder is de familie van de oprichter Pierre Bellon via Bellon SA. In deze laatste vennootschap heeft de familie een meerderheidsbelang. Bellon SA had 42,8% van de aandelen en 58,0% van het stemrecht per 31 augustus 2024. Geschiedenis Sodexho SA werd in 1966 in Marseille opgericht door Pierre Bellon. Het begon met het leveren van maaltijden aan instellingen, bedrijven, scholen en ziekenhuizen. In de jaren zeventig wordt het bedrijf internationaal actief in onder meer België, Italië en Spanje. In 1983 volgde de beursnotering van Sodexho aan de effectenbeurs van Parijs. In 1998 volgde een grote stap, Sodexho en Marriott International fuseerden tot Sodexo Marriott Services en werd daarmee de leider in de zakelijke dienstverleningsmarkt in de Verenigde Staten. In 2002 volgde een beursnotering aan de New York Stock Exchange. In 2008 werd de letter "h" uit de bedrijfsnaam geschrapt en Sodexho gaat verder als Sodexo. In 2016 geeft Pierre Bellon zijn functie van voorzitter over aan zijn dochter Sophie. Pierre Bellon overleed op 31 januari 2022. In het jaren van 2000 tot en met 2010 werden diverse acquisities gedaan, waaronder Sogeres and Score in Frankrijk, Wood Dining Services, Circles en Zehnacker in Duitsland, RKHS Group in India en het Braziliaanse VR. Op 9 oktober 2023 werd bekendgemaakt dat de afdeling "Benefits & Rewards Services" wordt ondergebracht in een autonome organisatie met de naam Pluxee. Op 1 februari 2024 werd Pluxee afgesplitst en kreeg een beursnotering op Euronext Paris. Bellon SA is de grootste aandeelhouder in Pluxee.
Sodexo

Pluxee (anteriormente chamada Sodexo) é uma empresa multinacional sediada em Issy-les-Moulineaux, França, sendo uma das maiores empresas no ramo de serviços em multibenefícios de alimentação, refeição, transportes e gestão de instalações do mundo. A marca foi lançada em 2023, consolidando o processo de cisão (spin-off) e reposicionamento global da antiga divisão Sodexo Benefícios e Incentivos. História A trajetória da Pluxee está diretamente ligada à Sodexo, fundada em 1966 por Pierre Bellon em Marselha, França. Originalmente focada em serviços de alimentação, a Sodexo expandiu sua atuação globalmente. Em abril de 2023, o Grupo Sodexo anunciou a criação da marca Pluxee para dar autonomia estratégica à sua divisão de benefícios, visando acelerar o crescimento no mercado de tecnologia em RH (HR Tech). Identidade e Marca A identidade visual e o nome foram desenvolvidos em parceria com a Conran Design Group, pertencente ao Grupo Havas. A nomenclatura é baseada em três pilares conceituais: "Plux": Refere-se à positividade e ao conceito de "mais" (do inglês plus). "X": Simboliza a conexão de oportunidades e experiências personalizadas. "Ee": Representa o engajamento dos colaboradores (Employee Engagement). Operações e Mercado A empresa atua em 31 países e possui uma rede credenciada de aproximadamente 1,7 milhão de estabelecimentos parceiros. Suas soluções abrangem áreas como alimentação, cultura, presentes, mobilidade e bem-estar, focando na digitalização dos benefícios e na sustentabilidade das operações. ==Referências== Ligação externa Site oficial Sodexo Brasil
Sodexo

Sodexo, grundades som en cateringfirma i Marseille i Frankrike 1966, och är ett multinationellt familjeägt serviceföretag med verksamhet i 45 länder världen runt. Företaget erbjuder tjänster inom måltider, lokalvård, hjälpmedel och liknande supporttjänster. Bolaget kontrolleras fortfarande av familjen Bellon och är noterat på Euronext i Paris. Sodexo i världen Företaget grundades av Pierre Bellon och Remi Baudin 1966 för att bemanna personalrestauranger, skolor och sjukhus med serveringspersonal. Namnet, ursprungligen Sodexho, kommer från franskans Societé d'Exploitation Hotelière (svenska, ung: Hotellserviceföretaget). Under 1970-talet expanderade företaget både i Frankrike och internationellt. Först Belgien och sedan följt av Afrika och Mellanöstern. Under dessa expansioner så utökades verksamheten med service till avlägsna platser som till exempel oljeplattformar. Företaget börsnoterades 1983 på Parisbörsen och därefter expanderade man till Nordamerika, Sydamerika, Japan, Sydafrika och Ryssland. Mellan åren 1995 och 2001 gick man ihop med ett antal andra företag som Partena i Sverige men också Gardner Merchant, Sogeres, Wood Dining Services och Universal Ogden Services. 2008 bytte företaget namn till Sodexo. 2025 överlämnade Pierre Bellons dotter Sophie Vd-rollen till Thierry Delaporte. Sophie Bellon är fortsatt Styreseordförande. Sodexo i Sverige Sodexo erbjuder ett brett spektrum av servicetjänster för alla viktiga delar av livet; lärande, arbete, hälso- och sjukvård, fritid och nöjen. Tjänsterna innefattar bland annat måltider, städning, hjälpmedel och fastighetsskötsel för både företag och offentlig sektor.. Sodexo Sverige har ca 5 000 anställda och omsätter drygt 4 miljarder kronor. 1916 startar företaget SARA restaurangverksamhet och 1944 startar städföretaget Städcentralen. Båda företagen förvärvades sedan 1988 av Procordia. 1992 bildas företaget Partena av Procordias serviceinriktade verksamhet. Detta är företaget som sedan köps upp av Sodexho Alliance 1995. 2008 tas h bort i företagsnamnet (Sodexho blir Sodexo) och Alliance försvinner som begrepp. 2013 Unionen utsåg Sodexo till årets HBT-vänligaste arbetsplats, ett pris som delas ut varje år av Styrgruppen för Unionens HBT-samverkansgrupp. 2023 Sodexos annonserades förvärvet av K-märkt, en restaurangkedja med utpräglad hållbarhetsstämpel. 2024 Stjärnkocken Jessie Sommarström utses till gastronomisk chef på Sodexo. Källor Externa länkar Sodexo i Sverige Sodexo i Världen
Klášter Hailes

Klášter Hailes býval cisterciáckým opatstvím vzdáleném 3 km od Winchcombe v anglickém Gloucestershire. Historie kláštera Zakladatelem byl Richard Cornwallský, mladší bratr anglického krále Jindřicha III., budoucí římský král. K založení došlo roku 1245 či 1246 a mateřský konvent byl povolán z kláštera Beaulieu z hrabství Hampshire na jižním pobřeží Anglie. Fundátorův syn, Edmund z Cornwallu, věnoval mnichům ampulku se svatou krví, zakoupenou roku 1270 v Německu, a opatství se díky cenné relikvii stalo oblíbeným poutním místem. Klášterní kostel posloužil jako místo posledního odpočinku zakladateli i jeho rodině. Byla tam pohřbena jeho druhá manželka Sancha a synové Jindřich a Edmund. Roku 1539 byl klášter výnosem Jindřicha VIII. zrušen a zachovaly se pouze působivé ruiny. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klášter Hailes na Wikimedia Commons Hailes Abbey (anglicky) – turistické informace na stránkách English Heritage Raná cisterciácká architektura (mapa) Archivováno 25. 5. 2015 na Wayback Machine. – klášter zobrazen pod jménem Hayles Nejvýznamnější cisterciácké kláštery v Evropě (mapa) Archivováno 25. 5. 2015 na Wayback Machine. – klášter zobrazen pod jménem Hayles
Hailes Abbey

Hailes Abbey (Hayles) ist eine ehemalige Zisterzienserabtei in England. Die Ruinen des Klosters liegen rund 3 km nordöstlich von Winchcombe in Gloucestershire. Geschichte Die Abtei wurde als eine der letzten mittelalterlichen Zisterzienser-Mönchsabteien in England 1245 oder 1246 von Richard von Cornwall, dem jüngeren Bruder von König Heinrich III. gestiftet, nachdem Richard im Jahr 1242 in Seenot geraten war und ein entsprechendes Gelöbnis abgelegt hatte. Heinrich III. stellte das Gelände einer alten Burg am Rand der Cotswolds hierfür zur Verfügung. Hailes Abbey wurde von Beaulieu Abbey in Hampshire, einer Tochtergründung von Cîteaux mit 20 Mönchen und 10 Laienbrüdern (Konversen) besetzt. Im Jahr 1270 erhielt das Kloster von Edmund, dem zweiten Sohn von Richard von Cornwall, eine Phiale vom „Heiligen Blut“, die eine große Wallfahrt anzog, und für deren Echtheit sich der Patriarch von Jerusalem, der spätere Papst Urban IV. verbürgt hatte. Hailes wurde daraufhin eines der großen Pilgerziele in England. Die Pest von 1361/1362 führte zu großen Verlusten. 1412 lagen die Gebäude teilweise in Ruinen und die Gemeinschaft war verschuldet. Im 16. Jahrhundert kam die Abtei wieder zu Wohlstand. Im Jahr 1538 wurde das nun als mit Safran gefärbter Honig bezeichnete „Heilige Blut“ entfernt und 1539 endete die Abtei, die damals die zwölftreichste in England war. Im Jahr 1542 verkaufte die Krone das Kloster an einen Immobilienhändler. Die Kirche wurde wohl bald danach abgebrochen, während das Abthaus von der Familie Tracy bewohnt wurde. Um 1729 wurde die Anlage in zwei Bauernhöfe umgewandelt, und wenig später wurden die Anlagen abgebrochen. Am Ende des 19. Jahrhunderts fanden umfangreiche Ausgrabungen statt. Später fiel die Anlage an den National Trust. Anlage und Bauten Die Kirche aus Bruchstein war 104 m lang und das Hauptschiff war 19 m breit. Es wies wie die beiden Seitenschiffe acht Joche auf und hatte eine kleine Vorhalle im Westen. Das Querhaus verfügte über je drei Kapellen an den beiden Ostseiten. Der Chor wies ursprünglich vier Joche auf und war mit Seitenschiffen versehen. Nach 1270 wurden an die Ostseite des Chors – recht ungewöhnlich für England – wohl nach dem Vorbild von Croxden Abbey in Staffordshire halbkreisförmig fünf polygonale Umgangskapellen angebaut. Die Klausur lag rechts (südlich) von der Kirche und entsprach im Wesentlichen dem zisterziensischen Schema. Der Kreuzgang wurde im 15. Jahrhundert erneuert. Der Kapitelsaal wurde durch vier Säulen unterteilt und hatte einen doppelten Durchgang zum Kreuzgang. Das Refektorium maß 35 mal 9 m, Teile der Nordwand sind noch erhalten. Literatur Anthony New: A guide to the Abbeys of England and Wales. Constable & Company, London 1985, ISBN 0-09-463520-X, S. 200 ff., mit Planskizze. J. G. Coad: Hailes Abbey. 2nd edition. English Heritage, London 1993, ISBN 1-85074-466-1. Weblinks Informationen des National Trust über Hailes Abbey (englisch) Informationen über Hailes Abbey von English Heritage (englisch)
Abbaye de Hailes

L'abbaye de Hailes ou Hayles est une ancienne abbaye cistercienne située près de Winchcombe, dans le Gloucestershire, en Angleterre, et aujourd'hui en ruines. Histoire L'abbaye est fondée en 1245 ou 1246 par Richard, comte de Cornouailles, et frère cadet du roi Henri III d'Angleterre, dans le manoir de Hailes que le roi lui avait donné. Richard de Cornouailles décide de créer cette abbaye après avoir survécu à un naufrage. Il fait venir des moines cisterciens de l'abbaye de Beaulieu (Hampshire). Richard y est inhumé à sa mort en 1272. Ce manoir avait vu naître le célèbre théologien Alexandre de Hales (1180-1245). Les bâtiments monastiques furent entièrement construits en une seule fois en 1277, et furent consacrés lors d'une grande cérémonie à laquelle assistèrent le roi, la reine et quinze évêques. L'abbaye devint un lieu de pèlerinage quand Edmond, le fils de Richard de Cornouailles, donne à la communauté de moines une ampoule contenant le sang du Christ, qu'il avait achetée en Allemagne en 1270. Cette relique provoque une augmentation du nombre de pèlerinages, qui permet la construction de nombreux bâtiments. À la suite de la Bataille de Bramham Moor en 1408, l'un des abbés, considéré comme un rebelle, est tué. Au XVIe siècle, lors du schisme avec Rome, les commissaires envoyés par le roi Henri VIII pour inspecter les monastères du royaume déclarèrent que la fameuse ampoule ne contenait rien d'autre que du sang de canard, régulièrement renouvelé. Dans l'espoir de sauver son abbaye, l'abbé Stephen Sagar le reconnut. Pourtant, l'abbaye fut l'un des derniers établissements monastiques à être supprimé, et les commissaires du roi n'en prirent possession qu'à Noël 1539. L'aile ouest, qui contenait les appartements de l'abbé, devint une maison particulière, et fut la demeure de la famille Tracy au XVIIe siècle. Au XXIe siècle, il ne reste de l'abbaye que quelques arches et fondations de murs dans l'herbe ainsi qu'une petite église avec des fresques médiévales, qui sont à la charge du National trust et de l'English Heritage. Galerie Notes et références Liens externes Ressource relative à l'architecture : National Heritage List for England Portail du catholicisme Portail du monachisme Portail de l’architecture chrétienne Portail de l’Angleterre Portail des monuments classés au Royaume-Uni