Tutbury Castle

Tutbury Castle är ett slott i Storbritannien. Det ligger i grevskapet Staffordshire och riksdelen England, i den södra delen av landet, 180 km nordväst om huvudstaden London. Tutbury Castle ligger 86 meter över havet. Tutbury Castle är ett medeltida slott i ruiner, som ägs av hertigdömet Lancaster och därmed för närvarande av kung Charles III. Det är ett kulturminnesmärke, en byggnad av klass I. Bland de som har bott på slottet finns Maria Stuart, som satt fånge där under två perioder. Historia Slottets normandiska ursprung och upproret mot Henrik II Tutbury Castle byggdes år 1068 av Hugh d'Avranches. Han hade fått marken i förläning av Vilhelm I. På platsen byggdes ett motte-and-bailey-borg av jordvallar och timmer. År 1071 då den nämns i skrifter första gången hade ägandet övergått till Henry de Ferrers. Staden Tutbury var år 1086 den största staden i Staffordshire, Borgen dominerade staden, och familjen Ferrers gjorde borgen till ett av sina främsta fästen. Under tidigt 1100-tal byggs ett stentorn som ersätter trätornet på motten. Borgen var också centrum för det väpnade följet Appletree, vilket inkluderade även Ferrers Duffield Frith. Ferrer gav med sin hustru Bertha Tutbury Priory två herrgårdar omkring 1080. Turbury Priory verkade vid den här tiden vara beroende av det normandiska klostret St Pierre-sur-Dives. År 1138, efter hans insatser i slaget vid Standard, blir Robert de Ferrers earl av Derby efter en utnämning av Stefan av Blois. Ferrers stöd för denne orsakade att Henry av Anjou angrep Tutbury år 1153. William de Ferrers, deltog i ett uppror mot Henrik II 1173–1174. Henrik II angrep slottet åter 1173 och slottet belägrades då av Rhys ap Gruffydd, som agerade på uppdrag av den engelska kronan. Ägare av Tutbury 1173 var William de Ferrers, 3:e jarlen av Derby, som hade anslutit sig till kungens (Henrik II) söners uppror mot fadern. Upproret besegrades och William blev benådad, men borgen Tutbury revs delvis. Det var en av minst tjugo slott som delvis raserades till följd av upproret. Medeltiden Slottet drabbades av nästa förstörelse 1264 efter Robert de Ferrers, 6:e jarlen av Derby uppror då prins Edward skövlade och nästan förstörde slottet. År 1269, efter ytterligare ett uppror, gavs slottets marker av Edward till sin son Edmund Plantagenet, earl of Lancaster och det har sedan varit en del av hertigdömet Lancaster. Sir Thomas Earl of Lancaster reparerade slottet under 1300-talet till stor del, dock mera till ett bostadsslott och inte en militär fästning. The Penny magasin från 1836 skriver: "Thomas, den andre earlen av Lancaster [ca 1278–1322], reparerade inte bara de ödeläggelser som det hade lidit medan det var i earlen av Derbys händer, utan gav det också en storslagenhet och prakt som det inte tidigare hade haft. Han gjorde det till sin huvudsakliga residens, och tack vare den mer än furstliga stil han levde i, blev han en välgörare för det omgivande landet, gav stimulans åt sina arrendatorers tillverkning och de fann en marknad för alla sina produkter. Hans hushållning på ett år (1313) uppgick till den otroliga summan av 22 000 pund i våra nuvarande [1836] pengar, och detta även vid en tidpunkt då alla slags förnödenheter var anmärkningsvärt billiga." Före 1370 byggde Johan av Gent om slottet ännu mer omfattande. Från 1372 var slottet permanent residens för Constance, hustru till Johan av Gaunt- Hon bodde på slottet till sin död 1394. Hennes hovhållning var inriktad på musik och konst, och ambitionerna var höga liknande ett modernt Windsor. Maria Stuart Skottlands drottning I juni 1568 vistades Maria Stuart på Carlisle Castle. Hon hade flytt från Skottland efter nederlaget i slaget vid Langside. Det engelska riksrådet beslutade att hon skulle inkvarteras antingen på Nottingham Castle, Fotheringhay Castle eller Tutbury. Avståndet till den skotska gränsen och Yorkshire skulle vara stort. I januari 1569 fördes Maria från Bolton Castle. Hon åkte via Ripon, sedan till Wetherby där hon övernattade hos John Vavasour på Hazlewood Castle. Maria Stuarts vidare färd gick via Pontefract, Rotherham, Chesterfield och Wingfield Manor. George Talbot, sjätte earlen av Shrewsbury, fick detaljerade instruktioner om hur hon skulle hålla Maria inkvarterad, vilket tillät honom att inkvartera henne i Sheffield då och då (vilket han föredrog), och informerade honom om vad han skulle säga till henne angående hennes politiska situation. Tapeter, möbler och sängkläder skickades från Royal Wardrobe i Towern för att möblera Tutbury, men på grund av förseningar orsakade av dåligt väder ombads Bess av Hardwick att skicka sina saker från Sheffield. Huset i Sheffield blev omöblerade, och Maria tvingades att åka till Tutbury. Hon anlände dit den 4 februari 1569. Maria beskrev slottet som en jaktstuga, med sin inhägnad på en liten kulle. Maria klagade på fukten, våt puts och dragiga, illasittande gamla snickerier. British Library har publicerat en skiss som hon ritade över Tutbury Castle. Mari disponerade två rum som var extremt kalla under nätterna. I mars beskrev greven av Shrewsbury hur Mary satt med Bess, hans hustru grevinna av Shrewsbury, i grevinnans kammare i Tutbury, medan Lady Livingston och Mary Seton arbetade med broderi.[14] Hon flyttade åter till Wingfield Manor i april. Mary återvände sedan till Tutbury i september med ökad vaktstyrka och ett minskat hushåll. I november 1569, efter det katolska upproret i norr, fördes Mary i hast söderut till Coventry där hon bodde på ett värdshus. Elizabeth skickade order om att hon skulle återvända till Tutbury på julafton. Den "pauvre prisonniere" (fattig fånge), som hon beskrev sig själv, var tillbaka i Tutbury den 2 januari 1570. Mary skickades till Chatsworth i maj 1570. Mary Stuart återvänder i januari 1585 till Tutbury via Wingfield Manor och övernattade på vägen i Derby i huset hos en änka, Mrs Beaumont. Hennes förmyndare Ralph Sadler och John Somers var upptagna med att skaffa tillfredsställande förhängen till Marys sovrum. Förhängen som hämtats från Lord Pagets närliggande hus i Burton och Beaudesert var otillfredsställande. Drottningens sovrum var beläget högst upp i ett rum direkt under slottets tak, som var byggt mot slottsmuren. Detta rum var av trä och hade inga fönster som vette ut genom slottsmuren, dess två fönster vette mot slottsgården. För att öka värmen i sitt sovrum improviserade Mary ett tält av gobeläng över sin säng. Den franske diplomaten Michel de Castelnau skrev till Marys son, Jakob VI. Han berättade om Marys optimism och hennes tillfredsställelse över sitt nya rum i "Teutbury". Under de kommande månaderna framförde Mary ett flertal detaljerade klagomål om sitt boende i sina brev till Castlenau och hans efterträdare Châteauneuf. En inhägnad utomhus gjord med träbalkar av John Somers, skrev hon, liknade mer en grisgård än något som skulle kunna kallas en trädgård. Maria Stuart hade ett biljardbord till sitt förfogande i Tutbury. Ralph Sadler tog ibland med Mary på jakt med sina hökar vid floden Dove. Jaktexpeditionerna var inte längre än fem kilometer från slottet, med en vakt på 40 eller 50 man till häst. Drottning Elizabeth ogillade trots detta denna frihet och förbjöd den. Den 19 april 1585 placerades Maria i Sir Amyas Paulets vård. Han tog ner Marias tyg från kammaren där han åt, och hindrade Marys tjänare från att använda murgången nära porten. Paulet begränsade också hennes aktiviteter med välgörenhet i staden och avväpnade de skotska tjänare, av vilka många hade pistoler. I juli fick hon tillstånd att jaga efter hjort i Stockley Park nära Anslow med sin greyhound. I augusti ville Maria tillfälligt flytta till ett annat hus, så att hennes logi på slottet kunde och städas. Mary påpekade att earlen av Shrewsbury hade följt denna rutin. Lord Pagets närliggande hus och Henry Cavendishs, som var son till William Cavendish, hus i Doveridge kunde inte hysa alla hennes tjänare. Paulet övervägde att ändra sitt eget bostadshus eller låta drottningen använda en annan del av slottet Titbury som han bebodde. Säkerheten var svår att upprätthålla för detta andra boende, där Mary hade bott 1569. Det hade två kammare tjugofyra fot över marknivå, med fönster som vette mot vallarna och Tutbury stad. Fönstren och en latrinbyggnad, kunde användas för att fly. På julafton 1585 flyttade hon slutligen till Chartley Castle. Slottets förstörelse I slutet av 1500-talet började slottet att förfalla. Jakob I bodde på slottet ett antal gånger mellan 1619 och 1624. I augusti 1624 adlade han Sir Henry Rainsford av Clifford Chambers och Sir Edward Vernon av Sudbury på slottet. Under det engelska inbördeskriget hölls slottet av styrkor lojala mot kungen och återbefästes då för kronan. År 1643 försökte parlamentets styrkor utan framgång att driva bort garnisonen från slottet, men i april 1646 kapitulerade garnisonen efter en tre veckor lång belägring. Den 19 juli 1647 fastställdes "att slottet var ohållbart", och att de skador som orsakats slottet efter belägringen gjorde det obrukbart. Parlamentet beordrade de att fästningen skulle förstöras. Rivningsarbete utfördes från 1647 till 1648. En dåregård byggdes ovanpå motten år 1780. Referenser Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Tutbury Castle.