NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Selhurst Park

Selhurst Park este un stadion de fotbal situat în suburbia londoneză Selhurst, în Borough of Croydon. Este stadionul pe care clubul de fotbal Crystal Palace joacă meciurile de pe teren propriu. Stadionul a fost proiectat de Archibald Leitch și deschis în 1924. Stadionul a găzduit un meci de fotbal internațional, precum și meciuri pentru Jocurile Olimpice de vară din 1948. Stadionul a fost împărțit împreună cu Charlton Athletic F.C. din 1985 până în 1991 și apoi de Wimbledon F.C. din 1991 până în 2003. Istorie În 1922, locul a fost cumpărat de la Brighton and South Coast Railway Company din Londra pentru 2.750 de lire sterline. Clubul dorea ca afacerea să se încheie înainte de 25 februarie 1919. Stadionul, proiectat de arhitectul scoțian Archibald Leitch, a fost construit de Humphreys of Kensington (o firmă folosită în mod regulat de Leitch) pentru aproximativ 30.000 de lire sterline și a fost deschis oficial de Lordul Primar al Londrei la 30 august 1924. Pe atunci exista o singură tribună, actuala tribună principală, dar acesta a fost neterminat din cauza acțiunilor industriale; Crystal Palace a jucat cu Sheffield Wednesday și a pierdut cu 1-0 în fața a 25.000 de suporteri. Doi ani mai târziu, în ziua Sfântului David din 1926, Anglia a jucat împotriva Țării Galilor într-un meci internațional. Meciuri de amatori din Anglia și diverse alte finale au fost, de asemenea, organizate acolo, la fel ca și alte sporturi, inclusiv box, polo pe bicicletă (la sfârșitul anilor 1940), meciuri de cricket și concerte de muzică (în anii 1980). În plus, acesta a găzduit două meciuri pentru Jocurile Olimpice de vară din 1948. În 1953, primele au fost instalați primii stâlpi pentru nocturna stadionului de-a lungul celor 3 laturi ale terasei și a altor patru instalați pe acoperiș deasupra tribunei principale, dar au fost înlocuite nouă ani mai târziu de lumini montate pe stâlpi în fiecare colț al stadionului și șase instalații pe acoperișul tribunei principale. Stadionul a rămas nemodernizat până în 1969, când Palace a promovat pentru prima dată în Divizia 1 (pe atunci cel mai înalt nivel al fotbalului englez). A fost construită tribuna Arthur Wait care poartă numele președintelui clubului, cel care a fost un constructor și a fost deseori văzut lucrând chiar el pe șantier. Arthur Wait a fost remarcat pentru supravegherea promovării echipei din divizia a 4-a în prima divizie 1 în anii '60. Referințe
Селхерст Парк

«Селхерст Парк» (англ. Selhurst Park) — футбольный стадион в Селхерсте, боро Кройдон, Лондон. Является домашним стадионом футбольного клуба «Кристал Пэлас». Место для нового стадиона, где размещалась старая кирпичная фабрика, было куплено у Брайтонской железнодорожной компании за £2 570. Проект был разработан известным архитектором Арчибальд Лейтчем и реализован строительной фирмой Humphreys of Kensington примерно за £30 000. Открытие состоялось 30 августа 1924 года в присутствии лорда-мэра Лондона, в присутствии 25 000 зрителей «Кристал Пэлас» уступил «Шеффилд Уэнсдей» — 0:1. Стадион представлял собой только одну Главную трибуну, остальные были достроены лишь в 60-е годы. Кроме футбольных матчей на «Селхерст Парк» проводились соревнования по боксу, велосипедному поло и крикету, а также музыкальные концерты. Также на стадионе прошли две игры лондонской Олимпиады 1948 года. На стадионе выступали и другие лондонские клубы — «Чарльтон Атлетик» (с 1985 по 1991 год) и «Уимблдон» (с 1991 по 2000 год). В январе 2011 года консорциум CPFC 2010, владеющий стадионом и клубом, объявил о намерении вернуться в изначальный дом «Кристал Пэлас» — Национальный спортивный центр «Кристал Пэлас» в ближайшие пять лет. После постройки нового Олимпийского стадиона к лондонской Олимпиаде 2012, центр утратит статус главного легкоатлетического стадиона и владельцы «Пэлас» планируют, убрав беговые дорожки, превратить его в чисто футбольную арену на 25 000 мест. Также стадион использовался в съёмках сериала «Тед Лассо» про вымышленный ФК "Ричмонд". В сериале Селхерст Парк назывался "Nelson Road". Ссылки Информация о стадионе на сайте «Кристал Пэлас»
Селхерст парк

Селхерст парк (енгл. Selhurst Park) је фудбалски стадион у Лондонској општини Кројдон и на којем своје домаће утакмице игра Кристал палас од 1924. године. На њему су игране утакмице на Летњим олимпијским играма 1948. Референце Спољашње везе Селхерст парк на сајту ФК Кристал палас
Selhurst Park

Selhurst Park är en fotbollsarena i London. Premier league-klubben Crystal Palace har arenan som hemmaarena. 1985–1991 spelade även Charlton Athletic här och 1991–2003 även Wimbledon. År 2011 tillkännagav klubben förslag om att flytta tillbaka till sitt ursprungliga hem på National Stadium. Arenans kapacitet är 26 255 personer. Referenser Noter
Селгерст Парк

«Се́лгерст Парк» (англ. Selhurst Park) — футбольний стадіон у Лондоні. На стадіоні проводить свої ігри футбольний клуб «Крістал Пелес», у 1985–1991 роках — «Чарльтон Атлетік», у 1991–2003 — «Вімблдон». Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Селгерст Парк Selhurst Park [Архівовано 23 серпня 2013 у Wayback Machine.] (англ.)
Harman Lines

Harman Lines is a military installation of the British Army, which is part of Warminster Garrison on the Salisbury Plain. Harman Lines is on Sack Road in Warminster, Wiltshire, United Kingdom. History In 1965, Warminster saw a large expansion, and the 1966 Defence White Paper expanded its role. The nearby Land Warfare Centre gained a 'Tank Demonstration Squadron', later 'Armoured', which was a detached armoured unit from its regiment. In 1975, the custom-built Harman Lines was opened on Sack Hill. As part of the 1998 Strategic Defence Review, a new Joint Nuclear, Biological and Chemical Regiment was formed based at RAF Honington and saw the 1st Royal Tank Regiment dispersed. As part of this change, A Squadron moved to Harman Lines as part of the new unit under the Combined Arms Training Centre. The site remained the home of the Armoured Demonstration Squadron until 2014, when it became the permanent home of, Falcon Squadron, RTR, part of the Defence CBRN Wing. Current garrison The current garrison includes: Falcon Area Surveillance and Reconnaissance Squadron, Royal Tank Regiment (28 Engineer Regiment) Close Support Troop, Royal Engineers (detached from 28 Engineer Regiment, supporting Falcon Squadron) Land Warfare Centre Battlegroup Light Aid Detachment, Royal Electrical and Mechanical Engineers See also Warminster Garrison Waterloo Lines Battlesbury Barracks Footnotes References The Sapper: August 2015 (PDF). Headquarters, Corps of Royal Engineers. 2015. Archived from the original on 7 October 2016. Retrieved 15 April 2021.: CS1 maint: bot: original URL status unknown (link)
Lea (flod)

For alternative betydninger, se Lea (flertydig). (Se også artikler, som begynder med Lea) Lea eller Lee er en flod i England i Storbritannien som flyder mellem Leagrave Park i Leagrave i Luton og Themsen øst for London. Den er 68 km lang. Udmunding i det østlige London Lea er en af Themsens tilløb fra nord. Lea udmunder lige øst for East End (dvs. Tower Hamlets øst for City of London) og lige vest for Newham.
River Lea (Themse)

Der River Lea oder River Lee (beide englische Bezeichnungen sind in Gebrauch) ist ein Fluss in England. Er entspringt in der Nähe von Luton in den Chiltern Hills und fließt dann zunächst ostwärts. Östlich von Hertford ändert der Flusslauf seine Richtung und fließt weiter südwärts in Richtung London, wo er in die Themse mündet. Der Mündungsabschnitt, ein etwa vier Kilometer langes, tidenabhängiges Ästuar, wird auch Bow Creek genannt. Der gewundene Lauf des Lea wurde aufgrund eines Gesetzes von 1767 durch die Lea Navigation schiffbar gemacht. Diese Schiffbarmachung nutzt teilweise den natürlichen Lauf, der selbst begradigt und ausgebaut wurde oder einen parallel zum ursprünglichen Lauf angelegten Schifffahrtskanal. Der Fluss kann von seiner Mündung bis zur Stadtmitte von Hertford mit traditionellen Narrowboats befahren werden. Dies geschieht heute zu Freizeitzwecken, während der ursprüngliche Ausbau zum Gütertransport erfolgte. Er ist über die Themse bzw. Regent's Canal und Paddington Arm mit dem Grand-Union-Kanal und damit mit dem restlichen Binnenwasserstraßennetz Englands verbunden. Durch Gesetz wurde 1966 der Zweckverband Lee Valley Regional Park Authority geschaffen. Dieser entwickelt seitdem das Einzugsgebiet des Flusses Lea im Großraum London auf einer Länge von 26 Meilen (ca. 42 Kilometer) zu einem Naherholungsgebiet mit verschiedenen Attraktionen. Die Nebenflüsse Channelsea River, City Mill River, Prescott Channel, Three Mills Wall River und Waterworks River bilden die Gruppe der Bow Back Rivers. Die Schreibweise Lea ist westlich von Hertford gebräuchlich, während im weiteren Verlauf bis zur Mündung beide Formen (Lea oder Lee) verwendet werden. Der Fluss entspringt westlich von Luton und fließt dann durch (bzw. entlang) Luton, Harpenden, Welwyn Garden City, Hertford, Ware, Hoddesdon, Cheshunt, Edmonton, Tottenham, Upper Clapton, Hackney Wick, Stratford, Bromley-by-Bow, Canning Town und schließlich Leamouth, wo er in die Themse mündet. Der Fluss in England ist nicht zu verwechselt mit dem River Lee im County Cork in Irland und dem Fluss Lea in Nordspanien. Weblinks River Lea Catchment Partnership Homepage Einzelnachweise
Río Lea (Inglaterra)

El Lea es un río de Inglaterra, uno de los países del Reino Unido. Nace en Marsh Farm, Leagrave, Luton, en las Chiltern Hills y fluye generalmente hacia el sureste, al este, y luego hacia el sur a través del este de Londres, donde desemboca en el río Támesis, siendo la última sección conocida como Bow Creek. Es uno de los mayores ríos de Londres y el afluente de importancia más oriental del Támesis, fue usado como referencia para la canción “River lea” de la cantante británica Adele. Su valle crea una larga cadena de terrenos pantanosos a lo largo de su curso bajo, muchos de los cuales han sido utilizados para la extracción de grava y minerales, usos industriales y para embalsar. Gran parte del río se ha canalizado para proporcionar una ruta navegable para embarcaciones hacia el este de Hertfordshire. Mientras que el curso bajo sigue estando algo contaminado, su curso alto y sus afluentes, clasificados como arroyos de creta, son una fuente importante de agua potable para Londres. Un desvío conocido como el New River, abierto en 1613, extrae agua limpia del curso bano del río para beber.​ Sus orígenes en los Chilterns contribuyen a la extrema dureza (alto contenido mineral) del agua del agua de grifo de la zona que abastece de Londres.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Río Lea.
Lea (rivière)

La rivière Lea (ou Lee) est une rivière parcourant Londres et un affluent gauche du fleuve la Tamise. Géographie De 85 km de longueur, la Lea prend sa source près de Luton (Bedfordshire) et coule vers le sud-est puis vers le sud. Elle marque la limite entre les comtés de l'Essex d'une part, et de l'Hertfordshire et du Middlesex d'autre part. Elle rejoint la Tamise à Londres, dans l'East End au nord-est de l'île aux Chiens. Bassin versant Son bassin versant est de 1 420 km2. Affluents Hydrologie Son régime hydrologique est dit pluvial océanique. Climat de l'Angleterre Aménagements et écologie Histoire De 1608 à 1613, des travaux furent menés par Hugh Myddelton (en) pour creuser une dérivation de la Lea qui amène l'eau potable en plein centre de Londres. Cette dérivation fut appelée New River et continue d'approvisionner la capitale. En 2012, dans le cadre du réaménagement de l'East End londonien en vue d'accueillir les Jeux olympiques, la rivière Lea et ses alentours sont fortement réaménagés, car Stratford accueille la plus grande partie des installations olympiques. La rivière est dépolluée grâce à l'utilisation de peroxyde d'hydrogène. Musique Le 20 novembre 2015, Adele sort son troisième album 25, comprenant une chanson intitulée River Lea dont les paroles font référence à la rivière comme un symbole d'histoire et le changement. Bibliographie : document utilisé comme source pour la rédaction de cet article. William Guthrie, Nouvelle géographie universelle : descriptive, historique, industrielle et commerciale des quatre parties du monde, H. Langlois, 1807, 725 p., p. 400 (en) Deborah L. Snook et Paul G. Whitehead, « Water quality and ecology of the River Lee : mass balance and a review of temporal and spatial data », Hydrology and Earth System Science, vol. 8,‎ 2004, p. 636-650 (lire en ligne) Voir aussi New River (Angleterre) Stratford (Londres) la liste des cours d'eau du Royaume-Uni Notes et références Liens externes Portail des lacs et cours d'eau Portail de Londres
Lea (fiume)

Il Lea (o Lee) è il principale affluente del Tamigi ed è il secondo fiume più importante della capitale britannica. Percorso Il fiume nasce a sud della città di Luton, sulle colline che dominano il nord di Londra. A Hertford riceve diversi affluenti e sbocca in pianura. Dopo una trentina di km giunge a Londra dove restringe notevolmente il suo alveo, quasi pare essere un canale navigabile, prima di confluire nel Tamigi, dopo 68 km di corso e con una portata media di 38 m³/s. Il percorso del Lea può essere diviso in tre parti: Il corso del Lea, fino ad Hertford è contraddistinto dallo scorrere veloce delle acque e da una portata quasi sempre presente, grazie ai numerosi affluenti che riceve. La fauna ittica in questo tratto è piuttosto notevole; Da Hertford fino alla periferia di Londra, il Lea, ha una portata d'acqua alta in primavera e in autunno ma molto bassa in estate ed in inverno. Il greto da Hertford a Londra è molto ampio: in alcuni tratti si superano i 300 m di ampiezza ma solo la parte centrale del greto è bagnata dall'acqua, il restante è coltivato perché presenta un fondo adatto all'agricoltura; Dalla periferia di Londra il greto si restringe notevolmente e, per quasi tutto il percorso nella capitale fino alla foce nel Tamigi, è canalizzato ed è navigabile anche da medi battelli. In questo tratto è molto inquinato e la fauna ittica è assente. Portata Il Lea può cambiare notevolmente la sua portata media: in estate il greto è quasi secco e non ha una portata naturale, poiché riceve ingenti reflui fognari ed industriali della città di Londra; in autunno può avere piene disastrose, concorrendo ad aumentare le piene del Tamigi anche di 2 m. La qualità delle acque nell'alto corso è buona, ma peggiora notevolmente a Londra, diventando pessima. Le portate registrate sono le seguenti: 38,9 m³/s (primavera) 0,9 m³/s (estate) 100 m³/s (autunno, in piena) 0,1 m³/s (inverno) Fauna ittica La fauna ittica risulta molto ben strutturata. Essa è composta da: cavedano (nel bacino del fiume raggiunge anche grosse dimensioni); carpa, sia nella varietà specchi che regina; trota, specie nell'alto corso. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Lea Collegamenti esterni Foto Lea zona Olimpiadi 2012, su photaki.it. URL consultato il 20 febbraio 2012 (archiviato dall'url originale il 4 marzo 2016). il "mostro" del Lea, su petedintorni.it. URL consultato il 20 febbraio 2012 (archiviato dall'url originale il 21 febbraio 2013).
Lea (rivier in Engeland)

De Lea, ook wel Lee (uitspraak: [ˈliː]), is een rivier in het zuidoosten van Engeland. De Lea ontspringt in Bedfordshire, in de Chiltern Hills, en stroomt in zuidoostelijke richting door Hertfordshire, langs de grens van Essex, en vervolgens door Groot-Londen, waar de rivier bij Bow Creek in de Theems stroomt. Het betreft een van de grootste rivieren in Londen en de meest oostelijk, grotere zijrivier van de Theems. De voornaamste zijrivier van de Lea is de Stort, die bij Hoddesdon in de Lea stroomt. De rivier is van belang (geweest) als noord-zuidelijke scheepvaartroute. Daarnaast vormde de rivier een obstakel voor het oost-west weg- en railverkeer. Vanaf de middeleeuwen zijn tussen Hertford en de Theems aanpassing aan de rivier verricht om haar bevaarbaarder te maken, de zogenaamde Lee Navigation. Hierdoor vestigden zich vele industrieën langs de oevers. Ook de zijrivier Stort is bevaarbaar. Terwijl de benedenloop van de Lea tamelijk verontreinigd is, bevatten de bovenloop en de zijrivieren schoon, zij het hard (kalkrijk) water, dat een belangrijke rol speelt in de drinkwatervoorziening van Londen. Sinds het begin van de 21e eeuw krijgen de verouderde industrieterreinen aan de benedenloop van de rivier, de Lower Lea Valley, een nieuwe bestemming: woningbouw gecombineerd met natuurontwikkeling.
Lea (rzeka)

Lea (ang. River Lea, także Lee, River Lee) – rzeka w południowo-wschodniej Anglii, na terenie hrabstw ceremonialnych Bedfordshire, Hertfordshire i Wielkiego Londynu, lewostronny dopływ Tamizy. Długość rzeki wynosi 74 km. Źródło rzeki znajduje się w mieście Luton, w dzielnicy Leagrave, skąd płynie w kierunku wschodnim, a następnie południowym. Na teren Londynu wpływa nieopodal Waltham Cross i uchodzi do Tamizy w Leamouth. W XVII wieku skonstruowany został kanał New River, zasilany wodami rzeki Lea, który zaopatrywał Londyn w wodę pitną. W późniejszych latach w tym samym celu w dolinie rzeki zbudowano sztuczne zbiorniki wodne. W pierwszej połowie XX wieku nad rzeką skoncentrowana była duża część londyńskiego przemysłu. Przypisy
Rio Lea

O rio Lea ou rio Lee é um rio inglês, que nasce no Leagrave Park, Leagrave, Luton, nas Chiltern Hills, e flui geralmente para sudeste, leste e depois para o sul de Londres, onde desagua no Rio Tâmisa, sendo o seu último trecho denominado Bow Creek. Referências Ligações externas (em inglês)-Sítio do Vale do Rio Lee (em inglês)-River Lee (em inglês)-River-Lea.co.uk Olimpíadas de 2012 em Londres e a revitalização do rio Lea
Ли (приток Темзы)

Ли (англ. Lee или Lea) — река в Англии, впадает в Темзу на юге Лондона. Длина реки 68 километров. На ней находится город Лутон. Поскольку уже в XVII веке вода в Темзе была сильно загрязнена, река Ли вплоть до XIX века становится важным источником питьевой воды в Лондоне. Река Ли использовалась для подвоза стройматериалов в ходе строительства ряда объектов Олимпийской деревни игр 2012 года. Эстуарий реки Ли при впадению в Темзу (ок. 3,6 км) подвержен приливам и известен как Боу-Крик (англ. Bow Creek).
St Monica's Church, Hoxton

St Monica's Church is a Roman Catholic parish church in Hoxton, London. It was founded by the Augustinian Friars, built in 1866 and designed by E. W. Pugin. It is located on Hoxton Square. It is a Grade II listed building. History Construction In August 1864, Cardinal Nicholas Wiseman invited the Order of Saint Augustine to start in a mission for the local Catholic community. 18 Hoxton Square was bought by Charles Walker for £1609 as a site for the building of a church. On 20 September 1864, the foundation stone of the church was laid by the Vicar General of the Archdiocese of Westminster, Edward Hearn. The church was designed by E. W. Pugin and built by Mr Oxborn of Clapton. In late March 1865, a concert was held in the sanctuary and part of the nave of the incomplete church. On 4 May 1865 the church was opened by the Bishop of Southwark Thomas Grant. At the opening the sermon was done by Henry Edward Manning. After its opening, the church was extended, and a priory was built next door for the Augustinians. On 4 May 1866, the feast of St Monica, the completed church was opened. Developments In 1875, a reredos by Franz Mayer of Munich was installed. In 1880, a lady chapel was added to the church, it was designed by John Young, the son of the architect John Young. From 1903, the Augustinian friars started going out to Hammersmith to serve the Catholic community there, eventually building St Augustine's Church in 1916. In 1907, the school next to St Monica's Church was demolished and replaced with a new one that was opened on 4 July 1908 by Archbishop of Westminster Francis Bourne. Parish The church has five Sunday Masses at 6.30pm on Saturday and 9am, 11am & 6.30pm on Sunday. There are Masses 9:30am on weekdays and 11am on Saturday. Interior See also Augustinian Province of England and Scotland References External links Media related to St Monica's RC Church, Hoxton at Wikimedia Commons Official website
Charterhouse School

La Charterhouse School, originalment anomenada The Hospital of King James and Thomas Sutton in London Charterhouse i coneguda senzillament com a Charterhouse és una public school (un tipus d'escola privada britànica) situada entre Hurtmore i Godalming al comtat de Surrey, al sud-est d'Anglaterra. Aquesta escola és una de les nou institucions educatives privades més prestigioses que figuren a la Public Schools Act de 1868. El seu nom (anglès: "Escola de la Cartoixa") prové de la fundació l'any 1611 per part de Thomas Sutton d'una escola precursora al barri de Smithfield (Londres) on hi havia hagut un monestir cartoixà. Els seus alumnes encara avui en dia són coneguts amb el nom de Carthusians, cartoixans. La Charterhouse va començar a acceptar noies entre els seus estudiants a partir de 1970.
Charterhouse School

Charterhouse School er en af de fornemste og dyreste engelske privatskoler (public schools). Skolen blev grundlagt i 1611 af Thomas Sutton på Charterhouse Square i London, hvor der havde ligget et karteuserkloster. I 1872 flyttede skolen til Surrey, men eleverne bliver stadig kaldt karteusere. Der går over 700 elever i alderen 13 til 18 år på skolen. Blandt berømte tidligere elever kan nævnes William Makepeace Thackeray (forfatter), Robert Baden-Powell (stifteren af spejderbevægelsen) og Ralph Vaughan Williams (komponist). Eksterne links