NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
BRIT School

Die BRIT School (voller Name The London School for Performing Arts & Technology) ist eine weiterführende Schule für darstellende Künste und Technologie in Selhurst in London, England. Die Schule wird mit staatlichen Mitteln finanziert und konzentriert sich auf die berufliche Ausbildung in den Gebieten darstellende Künste, Medien, Kunst und Design sowie den dazugehörigen Technologien, die die Darstellung dieser Künste möglich macht. Zudem wird der nationale Lehrplan auf GCSE- und AS/A2-Abschlüsse sowie auf BTEC-Abschlüsse hin unterrichtet. Geschichte Die BRIT School wurde 1991 im Rahmen der „City Technology Colleges“-Initiative gegründet und von der British Record Industry Trust gefördert. Die BRIT Awards sammeln bei der jährlichen Preisverleihung Spendengelder, die unter anderem auch der BRIT School zugutekommen. Aufnahmekriterien Der Einstieg ist sowohl in der 10. Schulstufe (im Alter von ca. 14 Jahren) als auch in der 12. Schulstufe (im Alter von ca. 16 Jahren) möglich. Potentielle Schüler müssen sich für einen Kurs bewerben. Erfüllen die Bewerber die Grundvoraussetzungen, werden sie zu einem Interview in ihrem Schwerpunktfach (Medien, Musik, Musical, Drama, Bühnentechnik, Tanz) eingeladen und müssen zusätzlich auch ein Gespräch mit ihrem zukünftigen Lehrer in diesem Schwerpunktfach absolvieren. Absolventen Zu den Absolventen zählen unter anderem: Amy Winehouse (1983–2011), Soul- und Jazz-Sängerin und Songschreiberin Antigoni Buxton (* 1995/1996), britisch-zyprische Sängerin, Teilnehmerin am Eurovision Song Contest 2026 Adele Adkins (* 1988), Pop-, Soul-, Jazz- und R&B-Sängerin sowie Songwriterin Chris de Sarandy (* 1998), Singer-Songwriter Dane Bowers (* 1979), Popsänger, Songwriter und Plattenproduzent Freya Ridings (* 1994), Singer-Songwriterin Imogen Heap (* 1977), Sängerin, Komponistin, Musikerin und Musikproduzentin Jamie Woon (* 1983), Sänger Jessie J (* 1988), Popsängerin Kate Nash (* 1987), Singer-Songwriterin Katie Melua (* 1984), georgisch-britische Sängerin, Songwriterin und Musikerin Katy B (* 1989), Singer-Songwriterin und Musikproduzentin King Krule (* 1994), Sänger, Komponist und Musiker Leona Lewis (* 1985), britische Sängerin, Songwriterin, Schauspielerin und Tierrechts-Aktivistin Luke Pritchard (Frontmann von The Kooks) Lynden David Hall (1974–2006), Sänger und Songwriter Noisettes Paul Godfrey (Mitglied von Morcheeba) Polly Scattergood (* 1986), Sängerin und Komponistin Rizzle Kicks The Feeling Tom Holland (* 1996), Schauspieler und Tänzer Rolle in der britischen Musikindustrie Der BRIT School wird zugesprochen, Künstler zu „erschaffen“, und damit Aufgaben in der Künstlerentwicklung wahrzunehmen, die noch vor wenigen Jahrzehnten durch Musiklabels übernommen wurde. Jordan Stephens von Rizzle Kicks sagte in einem Interview, an der BRIT School gäbe es eine Menge Kontakte zur Musikindustrie – der Plattenvertrag seiner Gruppe sei jedoch auf anderem Wege zustande gekommen. Kritisiert wird an den aus der BRIT School kommenden Acts mitunter, diese würden sich nicht von der Masse abheben oder die Musik als Kunstform vorantreiben, so Paul Stokes von Q Magazine. Weblinks Website der Schule Einzelnachweise
BRIT School

La BRIT School (in inglese "London School for Performing Arts & Technology", ma più comunemente nota come "The BRIT School for Performing Arts & Technology") è una scuola inglese situata a Londra, nella zona suburbana di Selhurst, Croydon. La scuola selettiva nell'accettare le iscrizioni, fu fondata con l'obiettivo di fornire un'educazione e una formazione professionale per arti sceniche, comunicazione, arte e design. Fondata nel 1991 nel quadro del programma CTC (City Technology College), la scuola è finanziata dal governo britannico con il sostegno del British Record Industry Trust e mantiene lo status di scuola indipendente dalle autorità educative locali. La scuola è nota per essere una delle uniche scuole di arti sceniche e tecnologia della nazione a frequenza gratuita. La scuola ha festeggiato il suo 30° compleanno nel 2022 ed è stata premiata con il PRS Music heritage award per aver plasmato l'arte e la cultura del Regno Unito per 30 anni. YouTube Music ha finanziato un nuovo studio televisivo aperto nel 2019 per gli studenti di produzione cinematografica e multimediale. In un articolo del 2011 della BBC News si discuteva se gli studenti accettati dalla scuola ricevessero un vantaggio ingiusto nelle industrie artistiche creative rispetto a quelli che non lo avevano. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su BRIT School Collegamenti esterni Sito ufficiale, su brit.croydon.sch.uk. URL consultato il 25 giugno 2019.
BRIT School

BRIT School, właściwie Brytyjska Szkoła Sztuki Widowiskowej i Technologii (ang. BRIT School for Performing Arts and Technology) – państwowa i bezpłatna szkoła średnia założona w 1990 roku, wyspecjalizowana w kształceniu adeptów branży muzyczno-estradowej, w tym m.in. piosenkarzy, producentów muzycznych, dźwiękowców, scenografów, operatorów itp. Szkoła przeznaczona jest dla uczniów w wieku od 14 do 19 lat. Sponsorem szkoły jest Organizacja Brytyjskiego Przemysłu Muzycznego (ang. British Record Industry Trust, w skrócie: BRIT). Budynek szkoły mieści się pod adresem CR0 2HN przy ulicy 60 The Crescent w miejscowości Croydon. Absolwentami BRIT School jest wielu artystów, którzy osiągnęli międzynarodowych sukces komercyjny, w tym m.in.: Tom Holland, Adele, Amy Winehouse, Katie Melua, Kate Nash, Ella Eyre, Katy B, Jessie J, Rizzle Kicks, The Kooks i Leona Lewis. Historia BRIT School została założona przez Marka Featherstone-Witty’ego, który został zainspirowany filmem Fame (Sława) w reżyserii Alana Parkera i również chciał założyć liceum sztuk widowiskowch. Featherstone-Witty stworzył wówczas zintegrowany program nauczania oraz zaczął zbierać fundusze na założenie szkoły za pośrednictwem Szkoły Organizacji Sztuki Widowiskowej (ang. School for Performing Arts Trust, w skrócie SPA). Ostatecznie szkoła powstała w ramach programu CTC (ang. City Technology College), czyli technikum utrzymywanego wspólnie przez państwo i koła biznesu. Przez ponad 20 lat istnienia, BRIT School zapewniła brytyjskiemu przemysłowi muzycznemu ponad siedem milionów funtów zysku. Część funduszy zbierana jest podczas corocznej ceremonii wręczenia Nagród Brit, czyli nagród brytyjskiego przemysłu fonograficznego. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona szkoły
BRIT School

Лондонская школа исполнительского искусства и технологий (англ. The BRIT School или англ. The London School for Performing Arts & Technology) — единственная в Великобритании независимая общественная школа, где учащиеся получают профессиональное образование в области изящных искусств, СМИ, искусства и дизайна, а также сопутствующих им технологий. Возраст учащихся: 14-19 лет. История Основана в 1991 году в Кройдоне на базе Лондонского технологического колледжа при поддержке британского фонда «British Record Industry Trust» (BRIT). На ежегодном вручении премии «BRIT Awards» собираются пожертвования, идущие, в том числе, и на поддержку школы. Школа располагает собственным профессиональным театром «The Obie Trice Theatre», вмещающим до 700 зрителей, а также несколькими танцевальными, телевизионными и радио-студиями. Вступительные экзамены Приемная комиссия рассматривает заявления абитуриентов и в случае соответствия претендента требованиям, он приглашается на собеседование со своим будущим педагогом и экзамен по своей специальности, где он должен показать свои умения в области музыки, театра (мюзикла, драмы), сценических эффектов, танца или изобразительных искусств. Экзамен по музыке также включает прослушивание и задания по теории музыки. Экзамен по актёрскому мастерству (драматическому театру и музыкальному театру) и танцу проходит в несколько этапов. Выпускники К знаменитостям, окончившим школу, относятся Том Холланд, Эми Уайнхаус, Адель, Джесси Джей, Леона Льюис, Кэти Мелуа, Кейт Нэш, а также Билли Блэк, Фарзана Дуа Элахе, Фрея Роуз Райдингз. Примечания Ссылки The BRIT School News Blog (англ.) The BRIT Trust (англ.) The BRIT Awards (англ.) The BRIT School LIVE at The Bloomsbury Theatre (англ.)
Лондонска школа за извођачке уметности и технологију

Лондонска школа за извођачке уметности и технологију (енгл. London School for Performing Arts & Technology), познатија као БРИТ Школа (енгл. BRIT School) је престижна британска школа која се налази у Селхарсту, Кројдон, у Лондону, Енглеска, са функцијом да обезбеди образовање и стручну обуку за извођачке уметности, медије, уметности и дизајна, те технологије које чине перформанс могућим. Због селективног уписа студената, школа је позната по бројним бивших ђацима, који су сада познати, укључујући Адел, Ејми Вајнхаус, Џеси Џеј, Лиона Луис, Кети Мелуа, Д Кукс, Имеџин Хип и Кејт Неш. Види још Адел Ејми Вајнхаус Лиона Луис Кејт Неш Џеси Џеј Спољашње везе The BRIT School News Blog The BRIT Trust The BRIT Awards The BRIT School LIVE at The Bloomsbury Theatre 2007 Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (3. јул 2017)
Лондонська школа виконавського мистецтва і технологій

Лондонська школа виконавського мистецтва і технологій або BRIT School (англ. The BRIT School, The London School for Performing Arts & Technology) — це єдина у Великій Британії незалежна громадська школа, де учні здобувають професійну освіту в області витончених мистецтв, ЗМІ, мистецтва та дизайну, а також супутніх їм технологій. BRIT School була заснована в 1991 році в Кройдоні на базі Лондонського технологічного коледжу за підтримки британського фонду «англ. British Record Industry Trust» (BRIT). На щорічному врученні премії «Brit Awards» збираються пожертви, що йдуть, в тому числі, і на підтримку школи. Школа має власний професійним театром «The Obie Trice Theatre», що вміщує до 700 глядачів, а також декількома танцювальними, телевізійними і радіо-студіями. Вступні іспити Приймальна комісія розглядає заяви абітурієнтів і у разі відповідності претендента вимогам, він запрошується на співбесіду зі своїм майбутнім педагогом та до іспиту за своєю спеціальністю, де він повинен показати свої вміння у царині музики, театру (мюзиклу, драми), сценічних ефектів, танцю або образотворчих мистецтв. Іспит з музики також включає прослуховування й завдання з теорії музики. Іспит з акторської майстерності та танцю відбувається в кілька етапів. Вік учнів: 14-19 років. Відомі випускники Серед випускників школи : Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: BRIT School The BRIT School - GOV.UK (англ.) The BRIT Trust [Архівовано 26 лютого 2021 у Wayback Machine.](англ.) The BRIT Awards [Архівовано 18 лютого 2013 у Wayback Machine.](англ.) The BRIT School LIVE at The Bloomsbury Theatre [Архівовано 3 липня 2017 у Wayback Machine.](англ.)
Warkworth Hermitage

Warkworth Hermitage is a chapel and priest's house built onto and within a cliff-face on the north bank of the River Coquet in Northumberland, England, close to Warkworth Castle and the village of Warkworth. The hermitage consists of an outer portion built of stone and an inner portion hewn from the sandstone cliff above the river. This inner part comprises a chapel and a smaller chamber, each having an altar. There is an altar-tomb with a female effigy in the chapel. From the window between the inner chamber and the chapel, and from other details, the date of the work is placed in the latter part of the fourteenth century, the characteristics being late Decorated. The traditional story of the origin of the hermitage, attributing it to one of the Bertrams of Bothal Castle in this county, is told in Bishop Percy's 1771 ballad The Hermit of Warkworth. The ballad is fiction as the chapel was built as a chantry and occupied by a series of clergy from 1489 to 1536; since that time it has remained as it is today. The carving in the window is a nativity scene; the female is Mary with the newborn child at her breast. The item at her feet is the head of a bull, and the figure at her shoulder is an angel. Warkworth Hermitage is in the care of English Heritage, who provide its only public access, a ferry boat from the riverside path below the castle. The ferry point is about 1⁄2 mile (0.80 km) upstream from the castle. The hermitage, which English Heritage manages together with the castle, is open to the public during the summer season. Gallery In Art and Literature Besides Bishop Percy's ballad mentioned above, the hermitage is the subject of Letitia Elizabeth Landon's poetical illustration Warkworth Hermitage to an engraving of a painting by Thomas Allom, published in Fisher's Drawing Room Scrap Book, 1836. References External links Official website Historic England. "Details from listed building database (1041684)". National Heritage List for England.
Warminster Athenaeum

Warminster Athenaeum is a Victorian theatre in Warminster, Wiltshire, England, and a Grade II listed building. Built in Jacobean style in 1857/8 to designs by William Jervis Stent, it is held in trust on behalf of the residents of Warminster by a charitable trust and is Wiltshire's oldest working theatre. It is perhaps the oldest non-cinema venue in the country to still be showing films - the first having been presented in 1897. The building was originally a literary institution with a large lecture room, a reading room, classrooms and a library. Lectures, entertainment, plays and concerts were held. From 1895 the building was owned by the Urban District Council. In 1912, Albany Ward leased the auditorium and converted it into the Palace Cinema which was also used for plays, operas and music. It ran for fifty two years as a cinema, presenting over 13,000 films. Most parts of the building closed after falling into disrepair in December 1964, with just a gentlemen's club remaining on the first floor. The Athenaeum reopened after much restoration in 1969 as an Art Centre presenting an ambitious programme of arts; music, dance, cinema, plays, concerts and exhibitions. After falling into financial difficulty and liquidation, in February 1997, the building was rescued by a steering group who reformed the charity and reopened the whole building as The Athenaeum Centre for the Community in September 2000. The trust launched a restoration appeal, and by 2015 had already spent over £100,000 on the building, cleaning the facade, replacing the roof, and refurbishing the bar and function room. The Centre continues to host shows, plays, concerts, lectures and films. References External links Official website
St Saviour's Church, Iford

St Saviour's Church is a Church of England parish church in Iford, Dorset, England. It was designed by Frederic W. Lawrence and opened in 1936. History St Saviour's was built to serve Iford, a suburb of Bournemouth, at a time when the small settlement was undergoing rapid expansion. The population had reached 5,000 by 1934 and expansion was set to double this number over the following few years. In February 1934, the Rev. C. W. C. Browne appealed before a meeting of the Bournemouth Ruri-Decanal Conference for £10,000 to construct a church. By February 1936, £7,080 had been raised towards the £9,500 building fund, while in September only £1,000 remained to be found. Mr. Frederic W. Lawrence of Bournemouth drew up the plans for the church which was influenced by Romanesque architecture. The foundation stone was laid on 14 August 1935 and the church was built by Mr. Frank Grigg & Sons. St Saviour's was consecrated by the Bishop of Winchester, the Right Rev. Cyril Garbett, on 22 September 1936. Described by the Bournemouth Graphic as a "most impressive ceremonial", the consecration marked the formation of Iford as a parish and St Saviour's as the parish church. Architecture St Saviour's is built of multi-coloured bricks, with the interior walls rendered in plaster and the roof of tiles and asphalt. It was designed to seat 462 persons and made up of a nave, north and south aisle, chancel, Lady chapel, organ chamber, choir vestry, clergy vestry, warden's room and two west porches. In 1994, a two-storey church hall was built next to the church and won the Civic Trust Awards for its design. The hall was connected to the church with a modern style glass panelled building called the Link in 2012. Activity in the community St Saviours is well known in the community for its annual Halloween alternative "Light Party" as well as its Christmas Christingle services. It also actively aims to be a key part in the community with weekly social events and groups for people of all ages. They employ both a youth worker and a children's worker which provide weekly groups for young people in the area, but also have groups targeting over 60s, and everything in between. References External links St Saviour's Church website
Warrington Museum & Art Gallery

Warrington Museum & Art Gallery is on Bold Street in the Cultural Quarter of Warrington in a Grade II listed building that it shares with the town's Central Library. The Museum and the Library originally opened in 1848 as the first rate-supported library in the UK, before moving to their current premises in 1858. The art galleries were subsequently added in 1877 and 1931. Operated by Culture Warrington, Warrington Museum and Art Gallery has the distinction of being one of the oldest municipal museums in the UK and much of the quintessential character of the building has been preserved. Architecture The museum and art gallery were built between 1855 and 1857 to a design by John Dobson. The building is constructed in brick and stone and is in two storeys. It is recorded in the National Heritage List for England as a Grade II listed building, having been designated on 4 April 1975. Collections The museum's collection was originally based upon the collection of the Warrington Natural History Society but it has since grown and now includes a wide range of subjects such as ethnology, egyptology, geology, Roman Britain, pottery/ceramics, botany, fish, amphibians, reptiles, the Civil War, local industries, birds and mammals, and glass. The building also houses a collection of around 1,000 paintings, (oils, watercolours and prints) from the 19th and early 20th centuries, many of which are on display in the mezzanine Art Gallery on the 2nd floor. One of the most famous works in the collection is Between The Tides (1901) by Walter Langley, acquired in 1966. On the first floor there are two temporary galleries, one large and one small, which frequently display travelling exhibitions and the work of local artists and events relating to the community. One exhibit which has received some public attention is the Warrington seal, which was shot in Paddington Lock in 1908, then given to the Museum. In 1999 James Dickinson repaired the mount, giving it new whiskers "rescued from an old tiger". Since 1885 the museum has been home to the mummy of an Egyptian male teenager. Notable staff Arthur Deane, FRSE, Assistant Curator 1901–5 See also Listed buildings in Warrington (unparished area) List of museums in Cheshire References External links Warrington Museum & Art Gallery Archived 2 May 2013 at the Wayback Machine
Věž British Telecom

Věž British Telecom (BT Tower), původně Post Office Tower a také London Telecom Tower, je vysoká válcovitá věž na Cleveland Street v Londýnském obvodu Westminster. Hlavní konstrukce je vysoká 175 m a s anténním systémem dosahuje celkové výšky 188 m. Historie Věž byla postavena na objednávku hlavního poštovního úřadu. Původním účelem byla podpora mikrovlnného vysíláni, tehdy používaného pro přenos telekomunikačních dat z Londýna do ostatních částí země. Autory návrhu věže byli architekti Ministerstva veřejných prací; hlavními architekty byli Eric Bedford a G. R. Yeats. Materiál použitý pro stavbu – beton a sklo, odpovídá zvyklostem doby vzniku. Úzký válcovitý tvar je dán požadavkem na použití pro telekomunikační účely. Budova se pohne maximálně o 25 cm ve větru o rychlosti 150 km/h. Původně bylo prvních 16 pater použito pro technické vybavení a napájení a nad nimi byla 35metrová část pro mikrovlnné antény a nad touto sekcí byly prostory pro šatny, kuchyně a jiné technické zázemí. Pro snížení ohřevu budovy byly skleněné části pokryty speciálním nátěrem. Náklady na stavbu činily 2,5 miliónů liber. Stavba byla zahájena v červnu 1961 a byla dokončena 15. června 1964. Do provozu byla uvedena 8. října 1965. Pro veřejnost byla zpřístupněna 16. května 1966. V budově se kromě kanceláří nacházely i vyhlídkové galerie, obchody se suvenýry a na 34 poschodí i otočná restaurace – Top of the Tower. Restaurace se otočila kolem osy za 22 minut. Každoročně byly pořádány závody v běhu do schodů až do horního patra. 31. října 1971 vybuchla na pánské toaletě bomba, kterou tam zřejmě umístila IRA a budova byla později z bezpečnostních důvodů uzavřena pro veřejnost. Restaurace byla uzavřena roku 1980, kdy vypršela původní nájemní smlouva provozovatele restaurace. Současnost Poté, co byly poštovní služby rozděleny a privatizovány, byla věž přejmenována na London Telecom Tower. Od roku 1992 byla znovu přejmenována na BT Tower. Věž stále není přístupná pro veřejnost. Restaurace byla zprovozněna a je používána společností British Telecom pro pořádání sponzorských a propagačních akcí. Poté, co byly objeveny náhradní díly se restaurace dokonce občas znovu otáčí. Věž je stále používána a je jedním z hlavních komunikačních uzlů Velké Británie. Ačkoli optická vlákna převzaly hlavní úlohu v přenosu dat, je věž používána pro mikrovlnnou komunikaci. Do poloviny 90. let 20. století byla budova předmětem utajení a nebyla zachycena na žádné oficiální mapě. Dokonce i fotografování této věže bylo zakázáno. Zajímavostí je, že udělení výjimky pro evakuaci osob z této věže v případě požáru byl přijat zvláštní zákon. A tak je tato věž jedinou budovou ve Velké Británii ve které je pro evakuaci osob v případě požáru možno použít výtahy. Dopravní spojení – metro – Goodge Street, Warren Street, Great Portlan Street. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Věž British Telecom na Wikimedia Commons WWW stránky lightstraw.co.uk o BT Tower WWW stránky British Telecom Group Archivováno 5. 2. 2011 na Wayback Machine.
BT Tower

La BT Tower (anciennement Post Office Tower ou London Telecom Tower) est le onzième plus haut gratte-ciel londonien. Elle se trouve dans le quartier de Fitzrovia, arrondissement de Camden. C'est une tour de télécommunications qui appartient à la société British Telecom. Histoire La construction de la BT Tower commença en 1961 ; elle fut inaugurée par le premier ministre Harold Wilson le 8 octobre 1965, et fut ouverte au public le 16 mai 1966 par Tony Benn et Billy Butlin. Jusqu'en 1981, elle fut la tour la plus élevée du Royaume-Uni. L'accès du public à la BT Tower fut interdit cette même année pour des raisons de sécurité, après l'explosion d'une bombe placée dans les toilettes pour hommes par le groupe Angry Brigade le 31 octobre 1971. Elle est classée Grade II listed building depuis 2003. Voir aussi Liste des plus hautes structures de Londres Notes et références Liens externes (fr) Fiche sur le site Structurae Portail de Londres Portail des télécommunications Portail des gratte-ciel Portail des monuments classés au Royaume-Uni