Ньюарк-он-Трент

Ньюарк-он-Трент (англ. Newark-on-Trent) — місто у графстві Ноттінгемшир, регіон Східний Мідленд, Англія, Сполучене Королівство. Станом на 2001 рік населення міста — 25 376 осіб, разом із містом Балдертон та невеликими поселеннями утворює зону суцільної забудови із сукупним населенням — 53 746 осіб, в агломерації до 75 000 людей. Місто виникло на перетині старовинної римської дороги з річкою Трент. Перша писемна згадка від 664 року. За середньовіччя місто було важливим торговим центром Англії. Географія Місто стоїть над судноплавною річкою Трент, та її притокою Девон. Через місто проходить шосе A1 (Лондон↔Единбург), що є частиною загальноєвропейського шляху E15. У Ньюарку перехрещуються дві залізничні гілки: Ноттінгем↔Лінкольн та Пітерборо↔Лідс. Також через місто пролягав старовинний давньоримський шлях Фоссе-Вей. В Середньовіччі місто зростало як торговий та ремісничий центр навколо замку. Демографія Згідно з переписом населення 2001 року населення міста становило 25 376 міщан, за оцінкою на 01.07.2007 — близько 26 700. Ньюарк має суцільну забудову із містом Балдертоном із населенням 10,298, яке прилягає з півдня. Сукупне населення обидвох міст 35 454 (пер. 2001). , останні дані близько 37 000 мешканців (оц. 2007). Разом із навколишніми сільськими поселеннями та невеличкими містечками (Фарндон, Вінзорп, Саузвелл, Оллертон) утворює агломерацію в 75 000 осіб. Історія Ймовірно, що корені міста сягають часів римського панування. Ньюарк виник на місці перетину римського шляху Фоссе-Вей (англ. Fosse Way) та річки Трент. Перша писемна згадка про місто датується 664 роком. Зафіксовано факт дарунку міста королем Мерсії Вульфгером у володіння абатству міста Пітерборо. За часів Едуарда Сповідника місто належало леді Годиві та її чоловіку Леофріку, який у 1055 році пожалував його Лінкольнширському єпископу з монастиря в місті Стоу. Монастир продовжував отримувати доходи від міста навіть після нормандського завоювання, коли потрапив під контроль нормандського єпископа Реміґіуса з Фекампа (фр. Remigius de Fécamp). По його смерті в 1092 році місто знову потрапило під володарювання єпископів з Лінкольнширу, так протривало аж до часів Едвард VI. Первісно замок в Ньюарку був саксонською укріпленою садибою, закладеною королем Едвардом Старшим. У 1073 році єпископ Лінкольну Роберт Блоет (англ. Robert Bloet) здійснив земляні роботи та збудував укріплений мотт та бейлі. У 1123-33 роках єпископ Александер Прекрасний (англ. Alexander the Magnificent) перебудував замок. Тоді ж за правління короля Генріха I було збудовано міст над Трентом 1123-35 та засновано шпиталь Св. Леонарда. Генріх I також дав право проводити щорічну п'ятиденну ярмарку в замку. Король Стефан видав дозвіл на заснування в місті монетного двору. Від часів Генріха II (2-а пол. XII ст.) місто стало регіональним центром з торгівлі вовною та текстилем. 18/19 жовтня 1216 Іоанн Безземельний король Англії в рамках Першої баронської війни проводив військову кампанію в Східній Англії, проте занедужав і вмер, ймовірно від дизентерії в замку Ньюарка в ніч на 19-е жовтня. Велика повінь 1457 року змила міст над Трентом. Тодішній єпископ Лінкольнський, Джон Чадвортз (англ. John Chadworth) профінансував будівництво нового мосту з кам'яними вежами з обидвох берегів. Генріх VIII відділивши церкву від влади Риму, як верховний владика англіканської церкви конфіскував майно монастирів. Після тривалого протистояння єпископів Лінкольнських та Генріха VIII, у 1547 році місто було передане у власність корони. Ньюарк отримав самоуправління та почав керуватися альдерманом та дванадцятьма його помічниками. У 1549 році Єлизавета I підтвердила та розширила права міста. Король Карл I, у зв'язку із розквітом міста, як центру торгівлі, позбавив місто самоуправління. За винятком часів короля Якова II, так протривало аж до прийняття Акту реформування муніципалітетів (англ. Municipal Reform Act) 1835 року. У часи Громадянської війни Ньюарк був оплотом роялістів. Під час війни місто двічі було в облозі парламентаристів, та двічі облогу відбивали. Під час третьої облоги, за наказом короля Карла I у травні 1646 року місто капітулювало. Після здачі в Ньюарку було зруйновано більшість захисних споруд, зокрема й замок, лише незначна його частина вціліла. Близько 1770-го року було прокладено Великий Північний Шлях (англ. Great North Road, нині називається шосе A1). Згідно із рішенням парламенту в 1773 році було дозволено зведення міської ратуші поруч з Ринковою площею. Будівництво за проектом Джона Карра з Йорку (англ. John Carr of York) було завершено у 1776 році. У 1775 році поруч із замком було перекинуто новий міст над Трентом з кам'яним облицюванням. Відомі люди Іоанн I Безземельний (* 1166 — † 1216) — король Англії від 1199 і до смерті. Вмер в замку Ньюарка. Джон Блоу (англ. John Blow) (*1649 — †1708) — композитор барокової музики, органіст. Ймовірно уродженець Ньюарка. Т. В. Робертсон (*1829 — †1871) — драматург. Уродженець Ньюарка. Вільям Ніколсон (*1872 — †1949) — художник, гравер та дитячий письменник. Уродженець Ньюарка. Годфрі Гаунсфілд (*1919 — †2004) — Лауреат Нобелівської премії з фізіології та медицини від 1984, інженер-електрик. Уродженець села Саттон-он-Трент під Ньюарком, у дитинстві проживав у Ньюарку. Руперт Шелдрейк (англ. Rupert Sheldrake) (*1942) — біохімік, психолог. Уродженець Ньюарка. Мері Кінг (*1961) — вершниця, олімпійська медалістка з триборства 2004 та 2008 років. Уродженка Ньюарка. Ейден Аслін (7 січня 1994) — британо-український нині український морський піхотинець, який раніше воював у складі курдських Загонів народної оборони (YPG) у Рожаві, на півночі Сирії. У 2018 році їздив Україною та вступив до Збройних Сил України. У квітні 2022 року він був захоплений російськими військами в оточеному місті Маріуполь під час російського вторгнення в Україну. Посилання