NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Etihad Stadium

Het Etihad Stadium (ook wel bekend als City of Manchester Stadium, COMS, Eastlands, The Blue Camp en Sportcity) is het stadion van de Engelse voetbalclub Manchester City uit Manchester. Het stadion, dat alleen zitplaatsen kent, heeft een capaciteit van 55.000 plaatsen en heeft drie ringen rondom het veld. De bouw ervan, voor de Gemenebestspelen van 2002, heeft 90 miljoen pond gekost. In de zomer van 2015 is er een derde ring bijgebouwd. De naam van het stadion is, evenals die van de sponsorende luchtvaartmaatschappij uit de Verenigde Arabische Emiraten, afgeleid van het Arabische woord voor "unie" (اتحاد ʾIttiḥād). De gemeenteraad van Manchester verhuurt het stadion de komende 250 jaar aan Manchester City, in ruil voor hun oude stadion, Maine Road. Ook is afgesproken dat de club 50% van de opbrengst van de kaartverkoop voor 34.000 plaatsen (de capaciteit van Maine Road) aan de gemeente geeft. Geschiedenis Toen het stadion werd gebouwd voor de Gemenebestspelen had het een capaciteit van 38.000 plaatsen. Er was één ring die rond de atletiekbaan liep, twee ringen op de twee hoofdtribunes en een derde, tijdelijke ring op een van de tribunes. Voordat City erin trok werd eerst de atletiekbaan verwijderd, om plaats te maken voor de huidige onderste ring. Dit zware werk nam een jaar in beslag en zorgde voor een capaciteitsuitbreiding van 12.000 plaatsen. Net voor het seizoen 2003/04 was de klus gereed en kon Manchester City het stadion gebruiken. Het kostte 35 miljoen pond om het stadion om te bouwen, kosten die geheel door de club werden betaald. Het stadion kent het grootste veld in het Engelse voetbal, en de kaartjes worden elektronisch gecheckt, in plaats van door controleurs. Dit betekent dat er elke minuut 1200 mensen het stadion binnen kunnen gaan. Het Etihad Stadium werd het 50e stadion waar Engeland een interland speelde; op 1 juni 2004 tegen Japan. Het stadion is ook gebouwd om concerten en optredens in te houden, en is een van de grootste concertfaciliteiten in Engeland. Er kunnen bij een concert 60.000 mensen in, en in 2004 werd het eerste concert gehouden, van de Red Hot Chili Peppers. In het stadion zijn ook 2 concerten van U2 en 3 van Oasis gehouden. In de zomer van 2006 was het de gastheer van concerten van Bon Jovi en Take That. Op 9 juni 2012 speelde de Britse band Coldplay in het stadion. 30 mei, 31 mei en 1 juni 2014 speelde One Direction met de Where We Are tour. Details Records Recordaantal toeschouwers: 55.123 tegen Chelsea FC, 6 september 2017 (Premier League). Gemiddeld toeschouwersaantal 2003-04-55.000 2018-01-56.000 UEFA Cup In 2008 was het City of Manchester Stadium gastheer van de finale van de UEFA Cup 2007/08 tussen Zenit St. Petersburg en Glasgow Rangers. Het duel werd met 2-0 gewonnen door Zenit St. Petersburg. De doelpuntenmakers waren Igor Denisov en Konstantin Zyrjanov. Externe links Satellietfoto van het stadion in aanbouw Het stadion op Stadiumguide.com
City of Manchester Stadium

City of Manchester Stadium, znany również jako CoMS lub Eastlands; od 8 lipca 2011 roku nosi nazwę Etihad Stadium – stadion w Manchesterze, Wielka Brytania. Obiekt zaprojektowany został na Igrzyska Olimpijskie w 2000 roku. Manchester nie został jednak organizatorem tej imprezy. Stadion wybudowano więc na Igrzyska Wspólnoty Narodów 2002 i kosztował on 110 milionów funtów. Następnie obiekt przekształcono do użytku piłkarskiego i w 2003 roku stał się stadionem Manchesteru City. Umowa obowiązuje na 250 lat. W sezonie 2007/2008 odbył się tu finał Pucharu UEFA. Galeria Przypisy Linki zewnętrzne The Stadium Guide (ang.)
Stadionul Etihad

Stadionul City of Manchester (cunoscut și ca Stadionul Etihad din motive de sponsorizare) este un stadion de fotbal din Manchester, Anglia. Aici își dispută meciurile de acasă echipa Manchester City F.C.. El este al 5-lea stadion după mărime din Premier League și al 12-lea după mărime din Marea Britanie, având o capacitate de 55.097. Note Legături externe City of Manchester Stadium official website Arhivat în 23 octombrie 2011, la Wayback Machine. Manchester City Football Club official website Images tagged City of Manchester Stadium at Flickr Arup Associates PDF format article about the original design of the stadium Arhivat în 27 martie 2014, la Wayback Machine. Arup Associates PDF format article about the transformation of the stadium after the 2002 Games Arhivat în 30 martie 2012, la Wayback Machine. YouTube video depicting MCFC's vision for the club's planned Etihad Campus
Градски стадион у Манчестеру

Градски стадион у Манчестеру (енгл. City of Manchester Stadium), тренутно због спонзорских разлога носи назив стадион Итихад (енгл. Etihad Stadium), фудбалски је стадион који се налази у Манчестеру и на коме игра ФК Манчестер сити. Тренутни капацитет стадиона за фудбалске утакмице је 52.900 седећих места. Изграђен је да буде домаћин Игра Комонвелта 2002, а од тада је био домаћин Финала Купа УЕФА 2008, утакмица фудбалске репрезентације Енглеске, утакмица рагби лиге, утакмица Светског првенства у рагбију 2015. и музичких концерата. Првобитно предложен као атлетски стадион у кандидатури Манчестера за организацију Летњих олимпијских игара 2000, стадион је након Игара Комонвелта 2002. конвертован из стадиона капацитета 38.000 гледалаца у фудбалски стадион капацитета 48.000 седећих места. Трошкови изградње стадиона су били 112 милиона британских фунти, а укупни трошкови конверзије у фудбалски стадион су били 42 милиона британских фунти (од чега је градско веће покрило 22 милиона, а ФК Манчестер сити 20 милиона). Године 2023. је почео пројекат реконструкције и проширења стадиона, којим се до 2026. планира проширење капацитета на око 61.000 седећих места. Конверзија стадиона Види још ФК Манчестер сити Референце
City of Manchester Stadium

City of Manchester Stadium, officiellt kallad Etihad Stadium av sponsorskäl, är fotbollslaget Manchester Citys hemmaarena. Laget flyttade dit från Maine Road den 10 augusti 2003 – redan den 25 juli 2002 hade dock friidrotten flyttat in. Arenan har blivit utmärkt med fyra stjärnor av Uefa. Det är oftast fullsatt vid Manchester Citys hemmamatcher och har efter renovering och tillbyggnad 2014–2015 kapacitet för cirka 55 000 personer (60 000 vid konserter). På arenan spelades även Finalen av Uefacupen 2008, där Zenit Sankt Petersburg besegrade Rangers med 2-0. Arenan bytte formellt namn i juli 2011 då det Abu Dhabi-baserade flygbolaget Etihad köpte rättigheterna till arenanamnet för 150 miljoner pund – det dittills dyraste avtal som skrivits inom den engelska fotbollen. Avtalet sträcker sig över 15 år. Noter
Сіті-оф-Манчестер

Сі́ті оф Манче́стер, також відомий як Етіха́д Сте́діум (через назву спонсора) (англ. City of Manchester, англ. Etihad Stadium) — багатофункціональний стадіон у Манчестері, Англія місткістю 53 400 глядачів, що робить його шостим найбільшим футбольним стадіоном Англії та десятим — Великої Британії. З 2003 року є домашім полем для футбольного клубу «Манчестер Сіті». Побудова стадіону планувалася для проведення літніх Олімпійських ігор 1996 або 2000 років, але обидві заявки Манчестера були відхилені. Проте арену все ж було побудовано, але для Ігор Співдружності у 2002 році. У 2003 році стадіон перебудували для проведення футбольних матчів зі зміною місткості з 38 до 48 тисяч, після чого він був орендований «Манчестер Сіті» на 250 років. Стадіон був збудований компанією «Laing Construction» за 112 мільйонів фунтів за проєктом «Arup Group». Дизайн стадіону отримав декілька нагород, серед яких нагорода за інноваційний інклюзивний дизайн від Королівського інституту британських архітекторів та спеціальна нагорода Інституту інженерів-конструкторів за унікальний конструктивний дизайн. Чаша стадіону складається з двоярусних трибун навколо поля, ще по одному ярусу на двох бокових трибунах, і добудованого 2016 року третього рівня на Південній трибуні. Перебудова Північної трибуни вартістю 300 мільйонів фунтів зі збільшенням загальної місткості до 61 000 має відбутися у 2023—26 роках. Найбільша відвідуваність під час футбольних матчів була зафіксована 6 лютого 2016 року на грі проти «Лестер Сіті», і склала 54 693 вболівальника. Крім того, стадіон приймав фінал Кубка УЄФА 2008 року, поєдинок за титул чемпіона світу з боксу, матчі з регбіліг, гру збірної Англії на Чемпіонаті світу з регбі-юніон 2015 року, а також музичні та інші шоу. Серед відомих артистів, які виступали на стадіоні, можна відзначити гурти Red Hot Chili Peppers, Oasis, U2; Елтона Джона, Рода Стюарта та інших. Посилання Офіційний сайт стадіону Офіційний сайт «Манчестер Сіті» Джерела
Atlantis Bookshop

The Atlantis Bookshop is an esoteric bookshop in Museum Street, London. Established by Michael Houghton in 1922, it is currently owned and run by Bali Beskin and her mother Geraldine. Atlantis has long been a hub for London's occult world. Gerald Gardner attended meetings of The Order of the Hidden Masters in its basement during his formative years, and also held meetings of his own Coven there. The shop published his first book on witchcraft, the novel High Magic's Aid. Here he also met Ross Nichols, later a key figure in the Druid world, who edited Gardner's 1954 Witchcraft Today. Atlantis hosts art exhibitions and esoteric talks, workshops and book launches. For many years it ran a discussion group for pagans and magicians called "The Moot With No Name" in the nearby Devereux Arms off Fleet Street, which then moved to Milford's pub in Milford Lane as "The Atlantis Bookshop Presents" before ceasing some years ago. It also publishes occasional volumes under its own imprint, Neptune Press, for example an illuminated edition of Aleister Crowley's The Book of the Law. The shop featured in the British 1971 film Gumshoe. In the 1980s, the Odin Brotherhood used the shop as a contact point. References
Atlas Fountain

The Atlas Fountain stands in the grounds of Castle Howard, North Yorkshire, England. It has been designated a Grade I listed building and is now recorded in the National Heritage List for England, maintained by Historic England. History The Atlas Fountain and pond dates from 1850. There are claims it was exhibited at The Great Exhibition prior to installation; however that was a different fountain by John Thomas (surmounted by Acis & Galatea, rather than Atlas) which was subsequently installed at Preston Hall, Aylesford. The Atlas Fountain was designed by William Andrews Nesfield and the sculpted figures were carved in Portland stone by John Thomas who was paid £1183 10s 3d (equivalent to £130,010 in 2025) for his work. The figures were transported by rail from London to Castle Howard railway station. The tazza, pedestals, shells and basin were made by local craftsmen. The water engineering was completed by James Easton, taking water from a stream in Coneysthorpe and using a steam engine to pump it uphill to the Ray Wood reservoir. The fountain was turned on for the first time in October 1853. The fountain was overhauled in 1983 and again by The Earth Stone and Lime in 2012. Description A large globe of bronze dominates the fountain supported on the shoulders of Atlas. Four recumbent Tritons blow water through shells over Atlas kneeling on a pedestal in the central tazza. Other jets fill the lower scallop shell basins, which overflow into the central basin producing a dramatic cascade of white water. The fountain is fed from the half-million gallon Ray Wood reservoir, to the east of the main house. Gravity feeds water into a chamber beneath the pond basin where pipes direct it to the main outlets in the Triton's shells. The pond is approximately 27 metres (89 ft) in diameter. See also Grade I listed buildings in North Yorkshire (district) Listed buildings in Henderskelfe References
Attercliffe Chapel

Attercliffe Chapel, also known as the Hill Top Chapel, is a Gothic chapel in Attercliffe, now a suburb of Sheffield, South Yorkshire, England. The chapel was constructed in 1629, when Attercliffe was a township separate from Sheffield, although in the same parish. Consecration took place on St. Matthias' day, 24 February 1630. By the 1840s, the chapel was used only for funeral services. The chapel, surrounded by its cemetery, and lying on the south bank of the River Don, was largely rebuilt in 1909, but retains its period atmosphere. It is Grade II listed. As of 2014, the Sheffield congregation of this Presbyterian Church began meeting at the chapel. Famous interments Benjamin Huntsman, inventor William Staniforth, surgeon In popular culture The exterior of the chapel was a location used in the music video for Cabaret Voltaire's single "Sensoria". The video was directed by Peter Care and released in 1984. References
Attingham Park

Attingham Park ist ein Anwesen nahe Atcham, Shropshire. Es gehört heute dem National Trust. Lord Berwick errichtete Attingham Hall im Jahre 1785. Durch die Anlage fließt der Tern, der südlich des Parks von links in den Severn mündet. Geschichte Die Gegend ist seit der Bronzezeit besiedelt. Aus der Zeit der normannischen Eroberung Englands sind Reste eines Ritterguts und eines Burggrabens erhalten. Ein mittelalterliches Dorf namens Berwick Maviston wird im Domesday Book von 1086 erwähnt. 1785 errichtete George Steuart, ein Schüler von James Wyatt, im Auftrag von Lord Berwick das klassizistische Gebäude. Der Journalist Simon Jenkins, Vorsitzender des National Trust, kritisierte, die Fassade sei „übertrieben groß, fast barackenähnlich“. Der Landschaftsgarten wurde von Humphry Repton gestaltet. Zu Beginn des 19. Jahrhunderts fügte der Architekt John Nash für den 2. Lord Berwick eine Bildergalerie sowie die nahegelegene Villa Cronkhill hinzu. Seit 1947 ist Attingham Park im Besitz des National Trust. Der Landsitz wird allerdings privat bewirtschaftet und ist nur einige Tage im Jahr öffentlich zugänglich. 2019 wurde Attingham Park von rund 557.000 Personen besucht. 2024 betrug die Besucherzahl etwa 582.000 Personen. Literatur Simon Jenkins: England's Thousand Best Houses, 2003, Allen Lane, 2003. ISBN 0-7139-9596-3. Weblinks https://www.nationaltrust.org.uk/attingham-park Einzelnachweise
Auckland Castle

Auckland Castle (Auckland Palace og lokalt Bishop's Castle eller Bishop's Palace) er et slot og herregård, der ligger i Bishop Auckland i County Durham i England. Bygningen ejes af Church of England og blev brugt til fyrstbiskoppen af Durham i mere end 800 år. Auckland Castle blev bygget som jagthytte. Det har været biskoppen af Durhams primære bolig fra 1832, men i 2012 overgik den til Auckland Castle Trust, der er en velgørende organisation, der skal restaurere bygningen og jorden for at skabe en permanent udstilling om kristendommens historie Storbritannien. Bygningen har mere form som et engelsk country house i nygotik end et middelalderligt forsvarsværk. Den er fortsat hovedkvarter for biskoppen af Durham og den skotske afdeling af kirken, og den er administrationskontor for bispedømmets finansafdeling. I The Long Dining Room hænger 12 af de 13 berømte malerier fra 1600-tallet, som Francisco de Zurbarán malede af Jacob og hans 12 sønner. De har hængt her i 250 år og rummet er særligt indrettet til dem. I 2001 stemte Church Commissioners for at sælge kunstværkerne, der var vurderet til £20 mio., men opgav igen i 2010. I marts 2011 meddelte man, at planerne om at sælge billederne var opgivet efter en donation på £15 mio. fra investeringsrådgiver Jonathan Ruffer, der placerede malerierne sammen med bygningen under Auckland Castle Trust. Slottet er omgivet af en park på ca. 3,2 km2, som oprindeligt blev brugt af biskopperne til jagt. Auckland Castle og parken indeholder i alt syv fredede bygninger af 1. grad. Disse inkluderer Deer House i Auckland Castle Park som blev bygget i 1760 og en stor krenelleret stenbygning til hjorte. Se også Liste over borge og slotte i England Referencer
Castillo de Auckland

El castillo de Auckland es un palacio episcopal ubicado en Bishop Auckland, condado de Durham, Inglaterra. Fue propiedad de la diócesis de Durham durante más de 800 años por los príncipe-obispos y la residencia oficial del obispo de Durham desde 1832 hasta julio de 2012. Está rodeado por un parque de 3.2 km² que antiguamente era utilizado por los obispos para actividades cinegéticas y actualmente está abierto al público. En el interior del edificio pueden contemplarse, entre otras obras de arte, la serie de pinturas Las doce tribus de Israel y Jacob y sus hijos, del pintor español Francisco de Zurbarán (1598-1664), lienzos que se encuentran desde hace más de 250 años en el comedor principal, sala que fue diseñada específicamente para colocarlos. Zurbarán y su taller pintaron la serie en torno a 1640 con destino a América. Según algunas hipótesis, los barcos españoles que transportaban los cuadros fueron atacados por navíos ingleses que obtuvieron de esta forma las pinturas. El Príncipe-Obispo Trevor las compró en 1756 a un rico comerciante judío llamado James Méndez.​​ En el periodo 2001-11 se debatió la venta de este grupo de cuadros, pero una donación de 15 millones de libras por parte de un empresario y filántropo aseguró su continuidad en el castillo. Historia Alrededor de 1183, el obispo Hugh Pudsey fundó una casa solariega en este sitio.​​ El obispo de Durham, Anthony Beck, que trasladó su residencia desde el castillo de Durham a Auckland, convirtió más tarde la mansión en castillo. Referencias
Castello di Auckland

Il palazzo di Auckland (in inglese Auckland Palace), noto storicamente come castello di Auckland (in inglese Auckland Castle), è un edificio in stile gotico del villaggio inglese di Bishop Auckland, nella contea di Durham (Inghilterra nord-orientale): realizzato a tra la fine del XII secolo e il XVII secolo, fu per oltre otto secoli dimora e, dal 1832 al 2012, sede ufficiale dei vescovi di Durham. L'edificio è classificato come palazzo di primo grado ed è annoverato tra i palazzi vescovili meglio conservati d'Europa. Storia Le origini del palazzo risalgono al 1183, quando il vescovo Pudsey fece costruire in loco una casa di campagna. Circa un secolo dopo, per volere del vescovo Bek, l'edificio originario venne rimodellato nello stile di un castello per essere adibito a residenza di caccia e diventare la residenza del vescovo-principe. Nel corso del XIII secolo, venne realizzata all'interno della tenuta, per volere del vescovo Beck, una cappella dedicata a San Pietro. Il palazzo acquisì la sua forma definitiva nel XVII secolo, in seguito alla ristrutturazione voluta dal voscovo Cosin. Sempre nel corso del XVII secolo, durante la guerra civile inglese, il palazzo venne occupato dalle truppe parlamentariane di Sir Oliver Cromwell. Nel 1756 il vescovo Richard Trainor portò all'interno del palazzo una collezione di dipinti del pittore spagnolo Francisco de Zurbarán, acquistati all'asta per la cifra di 125 sterline più una copia di un dipinto dello stesso pittore che non riuscì ad acquisire. A partire poi dal 1832, il castello di Auckland venne designato come la sede ufficiale dei vescovi di Durham. Il palazzo cessò di essere la sede dei vescovi di Durham nel 2012, quando venne su iniziativa del collezionista e filantropo Jonathan Rutter, venne acquisito da una fondazione, la Auckland Castle Trust. Il castello di Auckland fu quindi sottoposto a un'opera di restauro prima di riaprire i propri battenti al pubblico nel 2019, quando venne rinominato "palazzo di Auckland". Architettura Il palazzo si erge a Market Place, lungo il corso del fiume del fiume Wear. Da vedere all'interno del palazzo è la collezione di dipinti (13 in tutto) del pittore spagnolo Francisco de Zurbarán (v. anche sezione "Storia") che ritraggono scene bibliche e il "Paradise Bed", un letto in legno di quercia forse proveniente dal palazzo di Westminster. All'interno del palazzo, in un'ala costruita nel 2023, si trova poi il Faith Museum, un museo storico. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Auckland Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su aucklandproject.org.
Bishop Auckland Castle

Bishop Auckland Castle är ett slott i Storbritannien. Det ligger i kommunen Durham i riksdelen England, i den centrala delen av landet, 400 km norr om huvudstaden London. Bishop Auckland Castle ligger 95 meter över havet. Terrängen runt Bishop Auckland Castle är huvudsakligen platt, men norrut är den kuperad. Närmaste större samhälle är Darlington, 17,7 km söder om Bishop Auckland Castle. Trakten runt Bishop Auckland Castle består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Bishop Auckland Castle.
Audenshaw Reservoirs

The Audenshaw Reservoirs were constructed between 1877 and 1882 by Manchester Corporation. They are located between Audenshaw and Denton, in Greater Manchester, England. Their construction was overseen by John Frederick Bateman. Part of the village of Audenshaw was demolished to make way for the three reservoirs. Also destroyed to allow their construction was a section of Nico Ditch. Description The three reservoirs – Audenshaw No.1, Audenshaw No. 2, and Audenshaw No. 3 – originally covered an area of 101.5 hectares (251 acres), and had a total capacity of 5,500 cubic metres (1,200,000 imp gal). Reservoir number 3 was partly filled in during the 1990s, to make way for the M60 motorway. The reservoirs are currently maintained by United Utilities plc and are not open to the general public. However, it is possible to obtain a permit to visit the reservoirs for leisure use. More recently, the reservoirs have been fenced off to the public, in preparation for the creation of a sailing club on the water. See also List of reservoirs and dams in the United Kingdom References Notes Bibliography External links Tameside Unitary Development Plan Audenshaw Local History Society (Currently no mention of the reservoir) Archived 17 April 2019 at the Wayback Machine Tameside Council
Auriol Kensington Rowing Club

Auriol Kensington Rowing Club is a rowing club in Hammersmith, west London, England. The club was formed in 1981 by the amalgamation of Auriol Rowing Club which was founded in 1896 and Kensington Rowing Club which was founded in 1872. The clubhouse is on Lower Mall adjacent to Hammersmith Bridge. Rowing is divided into senior squads for oarsmen and women, a novice group and a masters section for those 27+ not entering Senior (foremost adult) races. Groups compete throughout the year at events such as the Fours Head, the Women's Eights Head of the River Race, the Head of the River Race, the Veterans Head during the winter and, on a different stretch of river in the summer, Henley Women's Regatta and Henley Royal Regatta. The club also annually enters competitions in the Lea Valley, upstream to Reading, Berkshire, including multi-lane national events at Dorney Lake such as 'the Met' and Wallingford Regatta. History In 1907 John de Greet Edye won the Wingfield Sculls rowing for Auriol RC. Peter Haining won three consecutive Wingfield Sculls for the club from 1994 through to 1996 and for a fourth time in 2000. Notable adult winners since 2010 have included success in the 2013 Masters British Championships. In 2025 the club won its first British title since 2006, when winning the women club 8+ at the 2025 British Rowing Club Championships. Honours Henley Royal Regatta Wingfield Sculls British champions Notable members John de Greet Edye Peter Haining Graham Hill W.D. "Wally" Kinnear Hugh Mackworth-Praed See also Rowing on the River Thames References External links Auriol Kensington Rowing Club official website