NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Huckford Viaduct

The Huckford Viaduct spans the River Frome just north of Winterbourne Down in South Gloucestershire, England. It presently forms part of the Badminton line from Bristol Parkway to London Paddington. The viaduct was constructed during 1902 by the Great Western Railway as part of the Wootton Bassett to Patchway railway line. Its construction was driven by the desire to deliver a more direct route for traffic over the somewhat circuitous route that had been previously necessitated. The viaduct has a height of roughly 100 feet above the level of the River Frome, which passes through one of its arches. The Frome Valley Walkway also runs through another of the viaduct's arches. History The original route of the Great Western Railway was less than optimal for long-distance traffic between London and South Wales, having involved a relatively circuitous route in the vicinity of Stroud, Gloucester and Chepstow. Following the opening of the Severn Tunnel during 1886, there was both the desire and opportunity to develop a more direct route to South Wales via Bristol. Accordingly, one of the last pieces of the Great Western Railway to be constructed was a 33-mile stretch of track, which has since become known as the Badminton line; the Huckford Viaduct was built so that the line could successfully traverse the Frome valley. During 1897, work commenced on building the Badminton line. The construction of the line's viaducts was prioritised over several other civil engineering works of the project, as it had been recognised that they would be needed for transporting excavated spoil from several cuttings and embankments being driven around Patchway. To assist the construction effort, a trestle supporting a movable gantry crane was assembled alongside to move payloads between either end of the viaduct. Conventional methods were dominant in the viaduct's construction, which saw concrete bases established along with timber staging to support the brick arches until the structure's completion. To better facilitate the viaduct's construction, a new brickworks was established at Stoke Gifford, capable of firing 250,000 bricks per week. Furthermore, the majority of the stone of which it is composed was sourced from the adjacent Huckford Quarry. Several decades following the viaduct's completion, this quarry was abandoned; since 1993, it has been designated as a nature reserve located alongside the viaduct. Citations External links Bristol Parkway to Wootton Bassett Junction via cornwallrailwaysociety.org.uk Ordnance Survey Grid Reference: ST6567079980
Huddersfield Media Centre project

The Media Centre is a business centre and a community of digital, media and creative and supporting industry businesses in the West Yorkshire town of Huddersfield, England, with 65 managed office spaces and Flex, a dedicated co-working and hot desk area for freelancers and remote workers. It offers flexible workspace solutions, Virtual Office packages and meeting room hire. History The Media Centre opened its doors in 1995. The first building was on Northumberland Street, Huddersfield, with only a third of it in use when the centre opened. The success of the first companies based in the centre and their rapid expansion meant that by 2000, the building was converted and full of media businesses. Its second building (Lord Street) was opened in November 2001, this is located immediately adjacent to the main Media Centre building opposite the old Open Market. These new offices were designed by Bauman-Lyons architects and provide a range of office spaces. Since 2004, The Media Centre has been owned and operated by Creative Media Centres Ltd, a not-for-profit small business located within The Media Centre In 2021 a hot desking space, Flex was opened in the previous exhibition space located in behind reception. References
Huddersfield Royal Infirmary

The Huddersfield Royal Infirmary is a hospital situated in the English town of Huddersfield, part of Calderdale and Huddersfield NHS Foundation Trust. It is situated in the suburb of Lindley and provides general services, emergency services and some specialist services. History The original hospital in Huddersfield, which was designed by Joseph Kay and which was located at New North Road, opened in 1831. Additions included the south wing in 1861, the north wing in 1874 and the Carlisle Wing, financed by a gift from Sir Hildred Carlile, in 1898. The foundation stone for a further extension was laid by the Duke of York in 1932; it was opened by Lord Moynihan in 1934. The infirmary moved to new facilities at Lindley which were completed in 1965 and formally opened by Prime Minister Harold Wilson in January 1967. It became the base for Huddersfield Pharmacy Specials, a business which had been established several years earlier and which produces mainly unlicensed medicines and bespoke creams and ointments, oral liquids, eye drops and injectables. In April 2006, photovoltaic array panels were installed on the roof of the hospital building, providing it with a renewable source of electricity. In May 2024, the new Emergency Department opened. The department was designed twice the size as the previous trauma unit. Situated on the hospitals North Drive, the resuscitation room included four private cubicles, and the major injuries area was built significantly larger than previously. The new Emergency Department won the title for the Best New Build and was also the overall winner at the 2024 Huddersfield Civic Society Design Awards. See also List of hospitals in England References
Huddersfield bus station

Huddersfield bus station serves the town of Huddersfield, West Yorkshire, England. The bus station was opened on Sunday 1 December 1974 and is owned and managed by Metro. It is the busiest bus station in West Yorkshire and is used by more than 33,000 passengers every day. The bus station is situated in Huddersfield town centre, underneath the Multi-storey car park. It is bordered by the Ring Road (Castlegate A62) and can be accessed from High Street, Upperhead Row and Henry Street. There are 25 pick-up and three alighting only stands at the bus station. Services The main operators at the bus station include First West Yorkshire, Arriva Yorkshire and Team Pennine with other services run by Stagecoach Manchester, TLC, South Pennine Community Transport and Stotts Coaches. National Express coaches run nationwide from here. In March 2009, Megabus started to run a coach service, called Megabusplus to London, which involves changing from the coach on to an East Midlands Railway service at East Midlands Parkway. There are plenty of local services which link Huddersfield with the surrounding areas of the town such as Denby Dale, Golcar, Holmfirth, Lindley, Marsden, Meltham, Milnsbridge, Slaithwaite. In addition to this, there are several services which run to other towns in West Yorkshire such as Batley, Bradford, Brighouse, Cleckheaton, Dewsbury, Elland, Halifax, Hebden Bridge, Heckmondwike, Leeds, Mirfield, Morley and Wakefield, the White Rose Shopping Centre plus the 184 service which links Huddersfield with Oldham. References External links Metro's Huddersfield bus station page Huddersfield Bus Station and Multi Storey Car Park - Geograph
Hugh Christie School

Hugh Christie School is a secondary school and sixth form based in Tonbridge, Kent, England. In November 2006 the school moved into a new £14 million building. The school currently has a roll of approximately 1000 students. Hugh Christie was part of the Tonbridge School Federation, which included Long Mead Primary School and Little Foxes Children's Centre. The Headteacher is Palak Shah. School history The school first opened in 1957, founded by Hugh Christie, with Roy Howard as the head teacher under the name "Hugh Christie Secondary Modern." It was originally a one-building school in Norwich Avenue. Between the 1960s and 2006, it was located at two neighbouring sites, Norwich Avenue and White Cottage Road. The school's motto, taken from Acts 27:23 of the King James Bible, was "Whose I am I Serve". Deputy headteacher Daphne Whitmore received the MBE in the Queen's Birthday Honours list of 1988. In 1994 the school was re-branded as "Hugh Christie Technology College". In March 2006, the school began an extensive rebuilding project, which was completed in September 2007, allowing the school to be located on a single site, White Cottage Road. It was re-branded to Hugh Christie School in 2018, following the loss of the technology college status. As of May 2024 Hugh Christie school now has an academy status with "The Leigh Academy" and has been renamed - Leigh Academy Hugh Christie. Notable former pupils Dame Kelly Holmes, Olympic athlete Andy Titterrell, rugby player Paul Way, golfer Isaac Holman, singer References External links Official site
Hugh Sexey Church of England Middle School

Hugh Sexey Church of England Middle School, formerly known as Sexey's School and Sexey's Grammar School, is a coeducational middle school located in Blackford near Wedmore, Somerset, England. The school had 620 pupils in June 2012, who join aged 9 in Year 5 and stay until age 13 in Year 8, after which they go to The Kings of Wessex Academy in Cheddar. Because the school educates pupils of secondary school age it has middle deemed secondary status. The school had been rated outstanding by Ofsted, but as of January 2023 had not been inspected since conversion to an Academy on 10 December 2016. It is part of the Wessex Learning Trust with other schools in the Cheddar Valley area. History The school is named after Hugh Sexey (1556–1619), a royal auditor of the Exchequer to Queen Elizabeth I and later King James I. After his death the trustees of his will established Sexey's Hospital in Bruton as an institution to care for the elderly, and Sexey's School in Bruton, which still exists today. Sexey's School in Blackford was originally opened in 1897 in a barn in nearby Stoughton, with 13 pupils. The Blackford site opened in 1899 with around 60 pupils, of which around 20 were boarders. It became Sexey's Grammar School in 1948, and ceased to be a boarding school in 1966. The 1976 Education Act abolished the tripartite education system of grammar and secondary modern schools in England and Wales. Up to this point, the area was served by Sexey's Grammar School in Blackford, and The Kings of Wessex School (a secondary modern school) in nearby Cheddar. In 1976, the three-tier Cheddar Valley Community Learning Partnership was established, creating a system of first, middle and comprehensive upper schools in the area. The Kings of Wessex School became a comprehensive, Sexey's Grammar School became Hugh Sexey Middle School serving half of the Cheddar Valley, and Fairlands Middle School was established to serve the other half. In September 2010, Hugh Sexey was one of the first two middle schools in England to be awarded specialist Technology College status. Previously a voluntary controlled school administered by Somerset County Council, in November 2016 Hugh Sexey Church of England Middle School converted to academy status. The school is now sponsored by the Wessex Learning Trust. Notable former pupils Jos Buttler (born 1990), current England cricket team wicket-keeper Sophie Luff (born 1993), cricketer Sexey's Grammar School Chris Phillips (1956–2007), former chief executive of Scottish Widows References External links Official website
Hughenden Manor

Hughenden Manor ist ein englisches Herrenhaus. Lage Es steht in Hughenden Valley am nördlichen Stadtrand von High Wycombe in Buckinghamshire, knapp 50 km westlich von London. Geschichte Die Ursprünge des Anwesens reichen bis in die Zeit vor dem 11. Jahrhundert und den ersten Aufzeichnungen im Domesday Book zurück. Das umgebende Land wurde viele Jahrhunderte lang landwirtschaftlich genutzt und das zentrale Wohnhaus war ein bescheidenes Bauernhaus. Erst durch einen Umbau im Jahr 1738 wurde es zu einem Herrenhaus (englisch manor). Ein weiterer Umbau im Jahr 1862 wurde vom späteren britischen Premierminister Benjamin Disraeli (1804–1881) beauftragt. Er hatte 1848 Hughenden Manor erworben, da er als angehender Vorsitzender der Konservativen Partei einen repräsentativen Landsitz benötigte. Während des Zweiten Weltkriegs war es Sitz von MI4 (Military Intelligence, Section 4, deutsch „Militärische Aufklärung, Abteilung 4“), der mit der geografischen Aufklärung und Kartenerstellung befassten Abteilung des britischen Militärnachrichtendienstes und trug damals den Decknamen Hillside. Nach dem Krieg wurde nahezu alles, was mit Kartografie zu tun hatte, aus dem Herrenhaus entfernt, und Hughenden Manor wurde 1947 dem National Trust übergeben. Das Anwesen ist öffentlich zugänglich. Weblinks Hughenden. In: National Trust. Abgerufen am 1. September 2025 (englisch). Einzelnachweise
Hughenden Manor

Hughenden Manor è una casa di campagna in stile vittoriano nei pressi del villaggio di Hughenden Valley, nel Buckinghamshire (Inghilterra sud-orientale), costruito nella forma attuale nel 1862 su progetto dell'architetto Edward Buckton Lamb, ma le cui origini risalgono al XVIII secolo. Fu per oltre trent'anni (1848-1881) la residenza del primo ministro Benjamin Disraeli. L'edificio è classificato come palazzo di primo grado ed è gestito dal National Trust. Storia La tenuta di Hughenden venne menzionata per la prima volta nel Domesday Book (1086) come Huchedene. Il primo edificio che sorgeva nella tenuta era una fattoria. In seguito, nel 1738, la fattoria venne riconvertita in una residenza in stile georgiano. Alla fine degli anni quaranta del XIX secolo, la tenuta venne acquisita da Benjamin Israeli, scrittore e politico di origine ebraica, che era membro del partito Conservatore. Israeli riteneva infatti importante per la sua ascesa politica diventare un proprietario terriero. Israeli incaricò nel 1862 l'architetto Edward Buckton Lamb di rimodellare l'edificio preesistente in una residenza in stile vittoriano. La moglie di Israeli, Mary Anne, progettò poi i giardini che circondano il palazzo, che sarebbero stati successivamente modificati. Benjamin Disraeli visse a Hughenden Manor fino al 1881, anno della sua morte. In seguito, agli inizi del XIX secolo, il suo erede, Coningsby Disraeli, fece realizzare all'interno della tenuta l'ala occidentale. Nel corso della seconda guerra mondiale, venne progettata a Hughenden Manor un'operazione militare nota in codice come "Operazione Hillside". Architettura L'edificio presenta una facciata in mattoni rossi ed è costituito da tre piani. All'interno dell'edificio è presente un'ampia collezione di ritratti della famiglia Disraeli. Nella cultura di massa Hughenden Manor è stato utilizzato come location di alcuni film, tra cui Johnny English con Rowan Atkinson e Natalie Imbruglia (2003), W.E. - Edward e Wallis (2011), diretto da Madonna, Mistero a Crooked House (2017) con Glenn Close, ecc. Note Bibliografia Vari, Gran Bretagna da scoprire, Dorling Kindersley, London, 2010 - Mondadori, Milano, 2011 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Hughenden Manor Collegamenti esterni Sito ufficiale, su nationaltrust.org.uk. (EN) Sito ufficiale, su nationaltrust.org.uk. (EN) Hughenden Manor, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Уестминстърско абатство

Катедралата „Свети Петър“, известна със старото си име Уестминстърско абатство (на английски: Westminster Abbey) е сред най-известните сгради в Лондон, Обединеното кралство. Между 1540 и 1556 г. има статут на катедрала. От 1560 година вече не е нито абатство, нито катедрала, а е „кралска собствена църква“ (Royal Peculiar) в Църквата на Англия, подчинена пряко на краля (суверен едновременно на кралството и на Църквата). Представлява готическа катедрала. Намира се в централната част на града, в района Уестминстър. През 616 г. на мястото на днешната сграда е имало бенедиктинска църква. Абатството е построено при Едуард Изповедника (предпоследния англо-саксонски крал на Англия) в периода 1045 – 1050 г. и е осветено на 28 декември 1065 г. От 1245 г. до 1517 г. сградата претърпява реконструкции, след които добива сегашния си готически стил. Параклисът на Хенри VII е построен през 1503 г. и е сред най-красивите в Европа. Комплексът на Уестминстърското абатство е в Списъка на световното наследство на ЮНЕСКО. В абатството се провеждат коронациите на английските монарси от 6 януари 1066 г., когато е коронован крал Харолд Годуинсън – последният англо-саксонски крал. В абатството са се състояли 16 кралски сватби от 1100 г. Там са погребани над 3300 души, повечето известни личности свързани с Британската история (включително поне 16 крале, 8 премиери, поети, учени, военни лидери, включително Исак Нютон, Чарлз Дарвин, Георг Хендел, Хенри Пърсел, Чарлз Дикенс, Уилям Шекспир). Гробът на незнайния воин също се намира в сградата. Поради големия брой изтъкнати личности погребани там, Уестминстърското абатство е понякога описвано като „Британската Валхала“, по името на емблематичната зала на героите от скандинавската митология. Галерия Външни препратки Сайт на Уестминстърското абатство
Westminster Abbey

Ikke at forveksle med Westminster Cathedral. Westminster Abbey, eller som den hedder officielt The Collegiate Church of St. Peter, Westminster, er en hovedsagelig gotisk kirke på størrelse med en katedral. Den er bygget mellem 1045 og 1050. Kirken, der var klosterkirke, ligger i bydelen Westminster i London og er det traditionelle kronings- og begravelsessted for de engelske monarker siden Vilhelm Erobreren. Fra ca. 1245 blev kor, tværskib og en del af skibet opført i fransk gotik. Byggeriet fortsatte til ca. 1375 med facade og to tårne, hvis øverste dele først stod færdige omkring 1745. Kun klostergården og kapitelhuset er bevaret. En del af kirkens sydlige tværskib er kendt som Poets' Corner. Det var gravsted for digteren Geoffrey Chaucer, og andre kulturpersonligheder blev begravet omkring ham som Charles Dickens, David Garrick, Isaac Newton, G. F. Händel, Samuel Johnson, Laurence Olivier og Stephen Hawking. Kirken er kendt for den ukendte soldats grav fra 1920. Eksterne kilder Westminster Abbeys hjemmeside
Вестминстерска опатија

Саборна црква Светог Петра у Вестминстеру, познатија као Вестминстерска опатија (енгл. Westminster Abbey или енгл. The Collegiate Church of St Peter at Westminster), црква је која се сматра катедралом, а изграђена је у готичком стилу. Налази се у лондонском средишњем дистрикту Вестминстер, западно од Вестминстерске палате. То је традиционално мјесто крунисања и покопа владара Уједињеног Краљевства. Историја Према легенди, године 616. на том мјесту је, тада познатом као Острво Торни, подигнута црква посвећена указању Светог Петра од стране рибара на реци Темзи због чега је вековима постојала традиција доношења лососа као поклона у цркву. Иако прича о цркви није доказана, чињеница је да је Едгар потпомогао комуну бенедиктинских редовника која је на томе мјесту постојала око 970. године. Цркву је градио краљ Едвард између 1045. и 1050. године. Црква је просвећена 28. децембра 1065. непосредно пре Едвардове сахране и крунисања краља Харолда II. Опат и редовници Вестминстерске опатије, која се налазила непосредно уз Вестминстерску краљевску палату, након норманских освајања Енглеске постали су снажна сила. Често су обављали разне послове за краља па су због тога постали веома утицајни. Краљ Хенри III наредио је 1245. преуређење цркве у готичком стилу у част и као светиште покојног краља Едварда III и као своју властиту гробницу. Рад на преуређењу трајао је од 1245. па све до 1517. и довршена је за власти краља Ричарда II. Хенри VII додао је капелу посвећену Девици Марији. Иако је опатија, као и сви други самостани одлуком краља Хенрија VIII била затворена, Хенрик VIII ју је, због њене важности и историје, изузео и ставио под своју директну контролу. Краљица Елизабета I ју је такође држала под властитом контролом и назвала ју садашњим именом Универзитетском црквом Светог Петра. Током четрдесетих година 17. века црква је доживела велика оштећења која су починили пуританци, али заштићена је поново за време Оливера Корвела који је тамо сахрањен 1658, да би 1661. био ископан и обешен на вешала. Два западна торња опатије изграђена су између 1722. и 1745. Нацрт за њих направио је Николас Хавксмор. Изграђени су у готмчком стилу. Следеће преуређење одвијало се у 19. веку под водством сер Џорџа Жилберта Скота. До 19. века Вестминстерска опатија је била трећа најбоља школа у Енглеској, уз Оксфорд и Кембриџ. Баш ту је преведена трећина Старог завета и друга половина Библије краља Џејмса. Такође, у опатији је састављена Новоенглеска библија у 20. веку. Крунисања Хенрик је постао краљ Енглеске са само девет година и владао је од 1216. до 1272. године. Од крунисања краља Харолда II Вилијама Освајача (1066), сви енглески краљеви, осим Џејн Греј, Едварда V и Едварда VII, крунисани су у опатији. Надбискуп кентерберијски био је увек важна карика у крунисању. Краљевска столица краља Едварда I, која се и сада налази у опатији, столица је на којој су крунисани сви владари. Референце Спољашње везе
Сити Граунд

52.94, -1.132778 „Сити Граунд“ (на английски: City Ground) е футболен стадион в Уест Бриджфорд, Голям Нотингам, на който домакинските си срещи играе отборът на Нотингам Форест. Построен е през 1898 г., капацитетът му днес е 30 602 зрители. Намира се на брега на река Трент, на около 300 метра от Медоу Лейн - стадиона на градския съперник Нотс Каунти, който е на другия бряг на реката. Стадионът е домакин на 3 мача от Евро 1996: Турция - Хърватия (0:1), Португалия - Турция (1:0), Хърватия - Португалия (0:3). Трибуни В началото стадионът разполага само с трибуната Мейн Стенд. През 1965 г. тя е реконструирана, но на 24 август 1968 г., по време на мача срещу Лийдс Юнайтед, изгаря до основи. За щастие при пожара не умира никой от присъстващите 31 126 зрители. Мейн Стенд е построена отново и побира 5708 зрители. Ийст Енд е втората трибуна на стадиона и е открита през 1957 г. Строежът струва 40 000 паунда, а капацитетът е 2500 зрители. През 1992-1993 г. тя е реконструирана основно и е преименувана на Бриджфорд Енд на името на квартал Западен Бриджфорд, в който се намира стадионът. Капацитетът е 7710 зрители, като в долната ѝ част 5131 места са предназначени за гостуващите фенове. Самата трибуна има доста странна форма, като около 1/3 от нея е по-ниска от останалата част, а козирката има чупка под формата на обърната буква Z. Причината за това са къщите, намиращи се непосредствено до стадиона – по този начин до тях достига пряка слънчева светлина. Третата трибуна е построена през 1980 г. за 2 милиона паунда. Капацитът ѝ е 10 000 зрители и е най-голямата на стадиона. Дълги години няма консенсус относно името ѝ и затова получава името Екзекютив Стенд заради ВИП ложите, които се намират там. Едва през 1999] г. е постигнато съгласие за името на трибуната. В знак на почит към Брайън Клъф, под чието ръководство Нотингам Форест постига най-големите си успехи в историята, тя е наречена Брайън Клъф Стенд. Последна, навреме за домакинството на Евро 1996, е построена трибуната Тренд Енд, намираща се откъм реката. Капацитетът ѝ е 7338 зрители. Източници The City Ground - A Brief History