Somerville College

Somerville College är ett college vid Oxfords universitet. Det grundades 1879 under namnet Somerville Hall, efter matematikern Mary Somerville, och tog ursprungligen in kvinnliga studenter, utan hänsyn till deras religiösa övertygelser. Colleget har haft sitt nuvarande namn sedan 1894. Det är sedan 1994 öppet för både män och kvinnor. Colleget är beläget i norra Oxford vid Woodstock Road, nära naturvetenskapscampus och universitetsparkerna. Somerville College utmärker sig bland Oxfords college genom att ha ett av de största biblioteken, stor variation inom arkitekturstilar och en mer liberal tradition. Denna karaktär kan spåras till dess grundande av socialliberaler som det första colleget i Oxford utan religiös anknytning, där det ursprungligen främst uppstod som ett liberalt alternativ till det strikt anglikanska Lady Margaret Hall. Somerville blev som exempel 1964 ett av de första collegen att hålla portarna öppna nattetid istället för att tvinga studenter att återvända tidigt till sitt boende. Under collegets formella middagar bärs inte akademisk högtidsdräkt. År 2021 erkändes det som ett sanctuary campus av City of Sanctuary UK. Somerville är ett av endast tre college i Oxford som tillhandahåller boende på collegets område för alla grundutbildningsstudenter genom hela utbildningen. Den ligger nära Science Area, University Parks, Oxford University Press, Jericho, och Green Templeton, St Anne's, Keble och St Benet's. Över en tredjedel av de 650 eleverna kommer inte från Storbritannien. Över hälften av antagningarna i Storbritannien kommer från statliga skolor – nära universitetsgenomsnittet. Dess totala nettotillgångar minskade från 238 miljoner pund efter 2021, återhämtade värdet 2024 och nådde 247,6 miljoner pund år 2025, vilket var det sjunde högsta för ett grundutbildningscollege i Oxford. Somervilles systercollege i Cambridge är Girton. Till de mest berömda alumnistudenterna vid Somerville College räknas bland andra Margaret Thatcher, Dorothy Hodgkin, Indira Gandhi, Iris Murdoch, Mary Midgley, Philippa Foot, Patricia Churchland, A.S. Byatt, Svava Jakobsdóttir, Margaret Ballinger, Nicole Krauss, Frances Hardinge, Jenny Harrison och Dorothy L. Sayers. Historia Grundandet I juni 1878 bildades Association for the Higher Education of Women med målet att så småningom skapa ett college för kvinnor i Oxford. Några av de mer framstående medlemmarna i föreningen var George Granville Bradley, rektor (Master) för University College, T. H. Green, en framstående liberal filosof och fellow vid Balliol College, samt Edward Stuart Talbot, rektor (Warden) för Keble College. Talbot insisterade på en specifikt anglikansk institution, vilket var oacceptabelt för de flesta andra medlemmar. De två partierna splittrades så småningom, och Talbots grupp ("Christ Church-lägret") grundade Lady Margaret Hall, som öppnade sina dörrar för studenter 1879, samma år som Somerville. Således bildades 1879 en andra kommitté för att skapa ett college "där ingen åtskillnad ska göras mellan studenter på grund av tillhörighet till olika religiösa samfund." Denna kommitté kallades "Balliol-lägret" och hade nära band till Liberala partiet. Denna andra kommitté inkluderade A. H. D. Acland, T. H. Green, George William Kitchin, James Legge, Henry Nettleship, Walter Pater, Henry Francis Pelham, dess ordförande John Percival, Grace Prestwich, Eleanor Smith, A. G. Vernon Harcourt och Mary Ward. Andra personer som hjälpte till med grundandet var Anna Swanwick, Bertha Johnson, Charlotte Byron Green och Owen Roberts. Denna nya satsning resulterade i grundandet av Somerville Hall, uppkallat efter den då nyligen avlidna skotska matematikern och berömda vetenskapliga författaren Mary Somerville. Man ansåg att namnet skulle spegla de dygder liberalism och akademisk framgång som skolan ville förkroppsliga. Hon beundrades av skolans grundare som forskare, liksom för sina religiösa och politiska åsikter, inklusive sin övertygelse om att kvinnor borde ha jämlikhet vad gäller rösträtt och tillgång till utbildning. Madeleine Shaw-Lefevre valdes till den första rektorn eftersom hon, även om hon inte var en välkänd akademiker vid den tiden, ansågs spegla skolans politiska hållning. På grund av sin status som både kvinnocollege och icke-konfessionell institution ansågs Somerville allmänt inom Oxford vara "en excentrisk och något oroande institution." Kvinnocollege När Somerville Hall öppnade hade de tolv elever i åldrarna mellan 17 och 36 år. De första 21 studenterna från Somerville och Lady Margaret Hall deltog i föreläsningar i rum ovanför en bagarbutik på Little Clarendon Street. Endast två av de ursprungliga 12 studenterna som antogs 1879 stannade kvar i Oxford i tre år, den period som krävdes för att manliga studenter skulle kunna slutföra en kandidatexamen. I takt med att skolan antog fler studenter blev den dock mer formaliserad. Somerville utsåg Lilla Haigh till sin första interna handledare 1882, och i slutet av 1890-talet tilläts kvinnliga studenter att delta i föreläsningar vid nästan alla colleges. År 1883 besöktes skolan av den framstående suffragetten Susan B. Anthony, som kallade den "ett skydd för flickor". År 1891 blev det den första kvinnohallen att införa inträdesprov och 1894 den första av de fem kvinnliga studentbostäderna att anta namnet college (och bytte namn till Somerville College), den första av dem att utse egen lärarkår och den första att bygga ett bibliotek. Enligt Oxfordlegenden blev det snart känt som "bluestocking college", dess utmärkta examinationsresultat motbevisade den utbredda tron att kvinnor inte kunde uppnå höga akademiska prestationer. På 1910-talet blev Somerville känt för sitt stöd till kvinnlig rösträttskampanj. Innan hon blev sekreterare för Women's Employment Federation undervisade Irene Hilton i naturvetenskap vid Somerville. År 1920 tillät Oxford universitet kvinnor att avlägga studentexamen och därmed avlägga högre examen. Från skolans början var alla kvinnliga studenter tvungna att ha sällskap när de var i närvaro av manliga studenter. Sedvänjan avskaffades 1925, även om manliga besökare till högskolan fortfarande var orsak för utegångsförbud. Samma år fick skolan sina stadgar. Mutual Admiration Society Mutual Admiration Society (MAS) var ett litterärt sällskap av kvinnor som blev vänner vid Somerville College. Bland medlemmar återfanns Dorothy L. Sayers, Muriel St Clare Byrne, Charis Frankenburg, Dorothy Rowe och Amphilis Throckmorton Middlemore. Sällskapet var en verklig klubb. Medlemmarna skrev poesi och prosa till nöje för varandra. Förutom Sayers var ingen av dem ett välkänt namn, även om alla var anmärkningsvärda. Mo Moulton hävdade i sin Agatha Award-vinnande bok The Mutual Admiration Society: How Dorothy L. Sayers and Her Oxford Circle Remade the World For Women, att var och en levde ett liv värt uppmärksamhet. Författaren Vera Brittain, som inte själv var medlem, har berättat att MAS "tog sig själva på stort allvar". Första världskriget Under första världskriget rekvirerades Somerville College tillsammans med examensskolorna och andra byggnader i Oxford av krigsministeriet för att skapa Third Southern General Hospital, en anläggning för Royal Army Medical Corps för att behandla skadade soldater. Under krigets gång flyttades Somerville-studenter till Oriel College. Eftersom många manliga studenter hade lämnat Oxford för att låta sig värvas till militären kunde Somerville hyra St Mary Hall Quad, som de lät avskilja från resten av college med en mur för att separera det från Oriels kvarvarande manliga studenter. Många studenter och handledare var involverade i arbete under första världskriget och några av dem åkte till västfronten i Frankrike. Kända patienter som bodde på Somerville inkluderar krigspoeterna Robert Graves, Siegfried Sassoon och R. E. Vernède. Sassoon anlände den 2 augusti 1916. Graves och Sassoon mindes senare sin tid på Somerville Hospital: Hur olikt dig att fördöma min idé om att gå på Ladies' College i Oxford, skrev Sassoon till Graves 1917 och kallade det mycket likt paradiset. På Somerville College träffade Graves sin första kärlek, en sjuksköterska och professionell pianist vid namn Marjorie. Om sin tid på Somerville skrev han: Jag trivdes med min vistelse i Somerville. Solen sken och disciplinen var lätt. När kriget tog slut fördröjdes återgången till det normala mellan Oriel och Somerville, vilket utlöste både frustration och en incident våren 1919 känd som "Oriel-räden", där manliga studenter gjorde ett hål i väggen som delade könen. I juli 1919 återvände rektorn (Emily Penrose) och fellows till Somerville. Alumna Vera Brittain skrev om krigets påverkan i Oxford och hyllade rektorns, miss Penrose, arbete i sina memoarer Testament of Youth. Männens inträde Från och med 1970-talet började de traditionellt manliga högskolorna i Oxford ta emot kvinnliga studenter. Eftersom man antog att rekrytering från en bredare demografisk grupp skulle garantera bättre studenter, fanns det press på enkönade högskolor att ändra sin policy för att undvika att falla ner i rankingen. Helt kvinnliga högskolor, som Somerville, hade allt svårare att attrahera bra sökande och föll till botten av de interkollegiala akademiska rankningarna under perioden. Under 1980-talet pågick många debatter om huruvida kvinnliga högskolor skulle blandas. Somerville förblev ett kvinnocollege fram till 1992, då stadgarna ändrades för att tillåta manliga studenter och fellows; De första manliga fellows utsågs 1993, och de första manliga studenterna antogs 1994. Somerville blev näst sista college (efter St Hilda's) att bli samundervisande. En könsbalans på 50% mellan män och kvinnor har upprätthållits till idag, dock utan formella kvoter. På 1890-talet hjälpte Somerville till att forma "New Woman"; Ett sekel senare... har skolan gett sig själv den kanske större utmaningen att utbilda den "Nya Mannen." — Pauline Adams, Somerville for Women (1996) Byggnader och områden Skolan och dess huvudentré, Porters' lodge, ligger i den södra änden av Woodstock Road, med Little Clarendon Street i söder, Walton Street i väster och Radcliffe Observatory Quarter i norr. Collegets framsida ligger mellan Oxford Oratory och Filosofiska fakulteten. Somerville har byggnader i olika arkitektoniska stilar, många av dem bär namnen efter tidigare rektorer för skolan, belägna runt en av Oxfords största innergårdar. Fem byggnader är klassade som byggnadsminnesmärkta. En arkeologisk utvärdering från 2017 visar att området som nu upptas av Somerville under medeltiden låg i fält bortom Oxfords gräns. Det finns bevis på byggande och jordvallar från 1600-talet under platsen, varav en del nästan säkert relaterar till det försvarsnätverk som rojalister placerade runt staden under inbördeskriget. Det finns också rester av några byggnader från 1800-talet, inklusive en brunn klädd med sten. Walton House Den ursprungliga byggnaden Somerville Hall, Walton House (vanligtvis kallad House) byggdes 1826 och köptes från St John's College 1880 av rädsla för att de manliga collegen i framtiden skulle kunna återta platsen för egna ändamål. House kunde bara rymma sju av de tolv studenter som kom till Oxford under det första året. År 1881 fick Sir Thomas Graham Jackson i uppdrag att bygga en ny sydflygel som kunde rymma ytterligare elva elever. År 1892 lade Walter Cave till en nordflygel och en extra våning. Han byggde också en ingång vid Woodstock Road-infarten. År 1897/98 tillkom Eleanor Smith Cottages, intill Walton House. Idag är House hem för endast en eller två studenter, och fram till 2014 inhyste det collegebaren. Det innehåller också Green Hall, där besökare till skolan ofta välkomnas och där blivande studenter blir registrerade och väntar på intervjuer; några av skolans målningar av Roger Fry finns här. Största delen av collegeadministrationen och de akademiska brevsorteringsfacken (Pigeon-hole messagebox) finns i House, liksom Mary Somerville Room, ett mottagningsrum med målningar av Mary Somerville, George Romney och George Frederic Watts. Park Building Park Building kallades ursprungligen West och idén att bygga en andra självständig hall inspirerades från Newnham College, Cambridge, från dess läge i college. Den ritades av Harry Wilkinson Moore och byggdes i två etapper. Fasen 1885–1887 innebar byggandet av rum för 18 elever med egen matsal, sällskapsrum och biträdande rektor. Detta var en medveten policy som syftade till att återskapa den familjemiljö som de kvinnliga studenterna hade lämnat. Det hade effekten att göra House och West till rivaler. Den andra byggnadsfasen (1888–1894) skapade två uppsättningar lärarrum, ytterligare 19 rum och West Lodge (nu Park Lodge). År 2004 bytte den namn till Park till ära för Daphne Park, rektor från 1980 till 1989. Idag finns det över 60 rum för studenter och fellows i byggnaden samt ett musikrum och ett datorrum. Park är en byggnad med skyddsklass II Biblioteket Det byggnadsminnesmärkta biblioteket (Grade II), ritat av Basil Champneys 1903, invigdes av John Morley året därpå. Speciellt för öppningen skrevs Demeter av Robert Bridges och framfördes för första gången. Somerville Library var det första specialbyggda biblioteket bland universitetets kvinnocolleges. Med viss förutseende var det utformat för att rymma 60 000 volymer, även om skolan bara hade 6 000 när det öppnade. Det rymmer nu omkring 120 000 föremål (95 000 på öppna hyllor), som ett av universitetets största högskolebibliotek. Amelia Edwards, John Stuart Mill, John Ruskin och Vera Brittain har varit framstående välgörare till biblioteket. Den innehåller målningar av Mary Somerville, John Constable, Maud Sumner och Patrick George. The John Stuart Mill room innehåller det som var Mills personliga bibliotek i London vid tiden för hans död, med anteckningar i många av böckerna. Biblioteket dominerar norra flygeln av innergården, utformat för att förena skolan, och är öppet dygnet runt, med tillgång till skolans hela wifi, ett grupprum samt dator- och utskriftsfaciliteter. Biblioteket får bästa betyg enligt flera årliga studentundersökningar. Hall och Maitland Det fanns ingen sal stor nog för hela colleget förrän 1911, då Maitland Hall och Maitland, ritade av Edmund Fisher i Queen Anne-stil och edvardiansk barock, invigdes av universitetets vicekansler Herbert Fisher och Gilbert Murray. Murray, vars översättningar av grekisk drama framfördes i Somerville 1912 och 1946, stödde Somerville på många sätt, bland annat genom att finansiera dess första forskningsstipendium. En fond samlades in som ett minnesmärke över miss Maitland, rektor för Somerville Hall (College från 1894) från 1889 till 1906, och pengarna användes för att betala för ekpaneler i Hall. Panelerna på södra väggen var utformade för att rama in ett porträtt av Mary Somerville målat av John Jackson. Byggnaderna uppfördes på platsen för en angränsande byggnad som gavs till Somerville av E. J. Forester 1897 och köptes från University och Balliol Colleges för £4 000 respektive £1 400. Det uppstod svårigheter med att uppföra byggnaderna, som nu tros ha berott på att Oxfords stadsbefästningar låg under platsen. År 1935 byggde Morley Horder om valvet som förbinder Maitland Hall med södra flygeln av Walton House, och skapade en lässal vid huvudhallen; 1947 höll André Gide en föreläsning som fyllde både dessa rum och trappan och innergården utanför. Somerville har den enda matsalen i Oxford där alla porträtt visar kvinnor. De är målade av Michael Noakes, Herbert James Gunn, George Percy Jacomb-Hood, William Coldstream, John Whittall, Francis Helps, Claude Rogers, Humphrey Ocean, Thomas Leveritt, Richard Twose och Tania Rivilis. Hall och Maitland utgör östsidan av huvudinnergården, som byggnader av klass II. Senior Common Room ligger på bottenvåningen. Första våningen rymmer köket och matsalen, där Formal hall (kallad gästkväll) hålls varje vecka under terminstiden. Maitland har nu få studenter och är huvudsakligen upptaget av fellows' offices. Byggnaden, uppkallad efter den tidigare rektorn Agnes Maitland, är belägen söder om Hall. Penrose Penrose-kvarteret ritades av Harold Rogers 1925 och de första eleverna installerades 1927. En rad popplar fick tas bort 1926 för att bygga den sydvästra änden av huvudinnergården på platsen för 119 och 119A Walton Street. Den renoverades 2014, med mattor som ersatte de kala trägolven och nya möbler. Penrose är uppkallad efter Dame Emily Penrose, skolans tredje rektor. Det innehåller främst boende för förstaårsstudenter i cirka 30 rum. Darbishire Darbishire Quad var kulmen på ett långvarigt projekt för att inkorporera Woodstock Road-fastigheter ovanför Oxford Oratory. År 1920 köpte skolan tre hus (29, 31 och 33) från kyrkoherden i St Giles' Church, Oxford för £1 300. De tre hade byggts 1859 och hyrts av skolan före köpet. Den intilliggande puben Waggon and Horses köptes från St John's College 1923. Dessa byggnader revs 1932–1933 tillsammans med det gamla Gate House. Morley Horder fick i uppdrag att bygga en innergård som skulle fylla det utrymme som lämnats efter de rivna byggnaderna, med ett lån på £12 000 från Christ Church. Porters' lodge och New Council Room byggdes vid ingången till innergården, där både studenter och fellows bodde. Vapenskölden tillhörande Somerville, medgrundaren John Percival, den förste rektorn Madeleine Shaw-Lefevre och Helen Darbishire snidades av Edmund Ware inuti innergården. Valvet som leder till Hall tillkom 1938. East Quadrangle invigdes den i juni 1934 av Lord Halifax som "ett anmärkningsvärt tillskott till byggnader i olika stilar" (varii generis aedificiia additamentum nobile) under den akademiska festligheten Encaenia. Darbishire döptes om 1962 till minne av skolans rektor under byggnationen, Helen Darbishire. Idag består Darbishire av cirka 50 studentrum, tillsammans med lärarkontor, skolans arkiv och ett läkarrum. Global Ocean Commissions kontor, som leddes av José María Figueres, Trevor Manuel och David Miliband, låg i Darbishire som en del av ett samarbete med Somerville 2012–2016, då organisationen slutförde sitt arbete. Darbishire Quad beskrivs på inledningssidan av Kamratfesten av alumnen Dorothy L. Sayers. Klockan donerades av alumnen Eleanor Rathbone. Kapellet Somerville Chapel byggdes till stor del med medel från alumnen Emily Georgiana Kemp 1935 och speglar den icke-konfessionella princip som colleget grundades på 1879. Inga religiösa prov användes vid antagningen och icke-konfessionella kristna böner hölls på skolan. Istället för en kaplan finns en "kapelldirektör", i enlighet med dess icke-konfessionella tradition. Kapellet erbjuder möjligheter till kristen gudstjänst utöver att ha talare med flera olika religiösa perspektiv. Kapellet har en blandad kör från Somerville College, som turnerar och ger ut inspelningar då och då. Hostel och Holtby Hostel är ett litet område mellan House och Darbishire som färdigställdes 1950 av Geddes Hyslop. Den rymmer tio elever på tre våningar. The Bursary ligger på bottenvåningen. Holtby, ritat 1951 och färdigställt 1956 av Hyslop, ligger ovanför biblioteksutbyggnaden intill Park. Det har tio rum för grundutbildningsstudenter och är uppkallad efter alumnen Winifred Holtby. Vaughan och Margery Fry & Elizabeth Nuffield House Ritat av Sir Philip Dowson mellan 1958 och 1966, är Vaughan Margery Fry & Elizabeth Nuffield House (ofta förkortat till Margery Fry) båda uppkallade efter tidigare rektorer för skolan, medan Elizabeth Nuffield var en viktig förespråkare för kvinnors utbildning och tillsammans med sin make Lord Nuffield en ekonomisk välgörare av skolan. Margery Fry öppnades 1964 av Vijaya Lakshmi Pandit och Vaughan 1966. Byggnaderna är byggda i samma arkitektoniska stil, med en yttre betongram som skjuter ut från väggarna i den inre byggnaden, och de två byggnaderna ligger ovanpå ett podium av butiker och en arkadförsedd gångväg på Little Clarendon Street. Vaughan är den större av de två, med elva rader i sin betongram jämfört med åtta. Det är arketoniskt II-klassat och innehåller cirka 60 grundutbildningsrum, mindre än de på Margery Fry och används uteslutande för förstaårsstudenter samt juniordekaner. Vaughan renoverades 2013 med nya badrum, inklusive handfat för första gången. Under de två byggnaderna ger en tunnel tillgång till Somerville från Little Clarendon Street. Margery Fry fungerar som centrum för forskarstudentgemenskapen vid Somerville, med 24 forskarutbildningsrum. Andra bostäder för forskarstuderande finns i byggnader intill skolan. Wolfson Sir Philip Dowson fick i uppdrag att rita en byggnad bakom skolan för att hysa grundutbildningsstudenter och kontor för fellows och Wolfson. Liksom hans andra verk i Somerville är det till stor del byggt av glas och betong; den är också byggnadsminnesmärkt som Klass-II. Wolfson är en fyravåningsbyggnad med fem fönster på varje våning och med en imponerande utsikt över Walton Street bakifrån och Somervilles huvudinnergård framifrån. Wolfson är uppkallad efter byggnadens huvudvälgörare, Sir Isaac Wolfson, och invigdes 1967 av rektor Barbara Craig, med Harold Macmillan, Dorothy Hodgkin och Lord Wolfson som höll tal. Bottenvåningen innehåller Flora Anderson Hall (FAH) och Brittain-Williams Room, uppkallade efter Vera Brittain och Shirley Williams, skolans mest kända mor-dotter-alumner. Rummet designades 2012 av arkitekten Niall McLaughlin och öppnades den 29 november 2013 av Williams vid ett evenemang där hon avtäckte ett porträtt av sig själv, som nu hänger i rummet. FAH används för föreläsningar och evenemang, särskilt högskolefester (eller bops) och övningsprov, kända som Collections. Margaret Thatcher-centret och Dorothy Hodgkin Quadrant MTC, som är uppkallad efter alumn-premiärministern Margaret Thatcher, består av ett föreläsningsrum, ett förrum och en lobby som används för möten, konferenser och andra interna högskoleevenemang. Föreläsningssalen har fullt utrustade AV-faciliteter och plats för 60 sittande åskådare. En byst av Margaret Thatcher står i lobbyn och mötesrummet har porträtt av Somervilles två premiärministeralumner: ett föreställande Margaret Thatcher målat av Michael Noakes och Indira Gandhi av Sanjay Bhattacharyya. Dorothy Hodgkin Quad (DHQ) skapades 1985, färdigställdes 1991 och är uppkallad efter Somervilles Nobelpristagare Dorothy Hodgkin. Innergården ligger ovanför MTC och är utformad kring självständiga lägenheter med två och fyra sovrum samt gemensamma kök, som främst rymmer sistaårsstudenter och några andraårsstudenter. Arkitekten Geoffrey Beards förslag lämnades in till Oxford City Council 1986 och Sir Geoffrey Leighs och alumnen samt tidigare rektorskandidat Baroness Daphne Park inhämtade stöd från hela världen. Byggnaderna invigdes 1991 av Margaret Thatcher, Dorothy Hodgkin, rektor Catherine Hughes och collegeinspektorn Baron Roy Jenkins. St Paul's Nursery Somerville College var det första Oxford-college som erbjöd en förskola för barn till Fellows och personal och är fortfarande ett av få college som gör det. Alumna Dorothy Hodgkin donerade en stor del av sina Nobelprispengar till projektet. St Paul's Nursery är också öppet för familjer utan koppling till skolan och tar hand om 16 barn mellan tre månader och fem år. Radcliffe Observatory Quarter ROQ East och West flankerar norra sidan av Somerville och har utsikt över platsen för universitetets nya Blavatnik School of Government and Mathematical Institute. De färdigställdes 2011 och var de första nya byggnaderna i universitetets Radcliffe Observatory Quarter och har vunnit fyra priser för sin arkitekt Niall McLaughlin. Projektet tilldelades också Oxford City Councils David Steel Sustainable Building Award, där det berömdes för att ha balanserat Somervilles studentarv med behovet av energieffektivitet. Energieffektivitetsåtgärder inkluderar förnybara teknologier såsom solvärme och markvärmepumpar. Byggnaderna rymmer 68 studenter i rum med eget badrum. Det finns flera rum och faciliteter utformade för att hjälpa personer med funktionsnedsättningar, inklusive hissar och angränsande vårdrum. Byggnaderna finansierades genom donationer på över 2,7 miljoner pund från över 1 000 alumner och vänner till skolan samt genom ett betydande lån. Nu finns en obehindrad utsikt över Radcliffe Observatory. The Terrace Skolans bar och café, The Terrace, öppnade 2013 (och ersatte den gamla baren i House) och är anslutet till Vaughan-byggnaden. Det är inrymt i en huvudsakligen glasbyggnad, med sittplatser i skolans färger rött och svart. Den har en utomhusterrass med utsikt över Little Clarendon Street. The Terrace har de vanliga biljardbords- och barfaciliteterna och serverar collegedrycken "Stone-cold Jane Austen", bestående av blå VK, Southern Comfort och Magners cider, samt "College Triple" och den alkoholfria "Somerville Sunset". Catherine Hughes Building Catherine Hughes Building, som är uppkallad efter Somervilles avlidne rektor 1989–1996, färdigställdes i oktober 2019 och erbjuder 68 ytterligare sovrum. Designad av Niall McLaughlin Architects inkluderar den egna badrum, kök och tillgängliga rum på varje våning samt ett nytt gemensamt studieområde för forskarstuderande. Den röda tegelbyggnaden har fasad mot Walton Street och ytterligare tillgång från skolans trädgårdar, i linje med våningar i den intilliggande Penrose Building. Sovrummen är ordnade i kluster med kök och cirkulationsutrymmen som utgör sociala samlingspunkter. Byggnadens konstruktion har gett Somerville tillräckliga lokaler för att vara ett av tre Oxford-college som gör det möjligt för alla studenter som ansöker från 2017 att bo på college under hela sina tre- eller fyraåriga grundutbildningskurser. Trädgårdar Somerville är ett av få Oxford-college där studenterna är tillåtna att promenera på gräsmattan. En anspråkslös fasad vetter ut mot en stor grön yta som tas om hand av två trädgårdsmästare. Den ursprungliga platsen bestod av en hage, en fruktträdgård och en grönsaksodling och var omgiven av stora träd. Det var hem för en åsna, två kor, en ponny och en gris. Paddocken omvandlades snart till tennisbanor, där enorma tält restes under första världskriget. Under andra världskriget grävdes stora vattentankar i Main Quad och i Darbishire Quad vid brandbombningar, och gräsmattorna grävdes upp och planterades med grönsaker. I Main eller Library Quad har ett cederträd planterats av Harold Macmillan 1976, efter att ett tidigare cederträd fallit offer för en vinterstorm. Ett annat träd, en Picea likiangensis (var. rubescens), planterades 2007 på kapellets gräsmatta och gav Somerville en utomhusjulgran. Bibliotekets ram av lavendel och Agapantus refererar till Somervilles rykte som blåstrumpor. Den toryblå kinesiska blåblomman står utanför Margaret Thatcher Centre. Trädgården utanför Thatcher Centre, som nu är tillägnad Lisa Minoprio, designades ursprungligen av den tidigare chefen för Oxfords universitets botaniska trädgård och föreläsaren i växtvetenskap, Timothy Walker, och behåller gult och blått som sina temafärger. Det finns anspelningar på Somervilles långvariga band till Indien, där det mest anmärkningsvärda är ett stort exemplar av indisk hästkastanj, Aesculus indica, planterat på Librarys gräsmatta 2019. Intressanta kännetecken inkluderar en smal bädd av lågt växande medelhavsväxter framför Wolfson i modernistisk stil, ett varierat urval av mogna träd i Library Quad och stora örtartade rabatter med emblematiska Somerville-tistlar (Echinops). De årliga sommar- och vinterbäddarna i Darbishire Quad, bäddarna utanför SCR och de i krukor runt området har traditionellt varit i viktoriansk stil, för att spegla skolans start. Detta utvecklas dock på grund av en förändring i trädgårdsskötseln i slutet av 2019, med målet att följa mer miljövänliga odlingsprinciper och utveckla en mer modern stil. Penroses västra mur och Vaughans norra vägg bildar ett avskilt område, historiskt känt som Fellows' Garden (för närvarande i en övergångsfas). Den skiljer sig från huvudgården och skiljs från den av en häck och en mur, och som tidigare var köksträdgårdar. Denna inhägnade trädgård har ett solur från 1926 och till minne av första rektorn Madeleine Shaw-Lefevre, samt en trädgårdsvält som gavs av föräldrarna till läraren Rose Sidgwick. År 1962 lånade Henry Moore ut sitt konstverk Falling Warrior till skolan och Barbara Hepworth lånade ut Core kort därefter. Det finns också permanenta skulpturer av Wendy Taylor, Friedrich Werthmann och Somervillealumnen Polly Ionides. Den mest slående skulpturen på platsen är Taylors Triad (1971), som står på Chapel Lawn framför Maitland-byggnaden. Studentliv År 2011 bedömdes studenternas omdömen om skolan i vissa kategorier som den högsta vid universitetet. Centralt i det är dess stora innergård, mot vilken de flesta boenden är inbyggda. Den är ofta fylld med studenter på sommaren. Somerville är ett av de få Oxford-college där studenter (till skillnad från bara fellows) kan promenera på gräsmattan. Somerville kallas ibland för The Ville. Formella middagar hålls på vissa tisdagar och fredagar ungefär sex gånger per termin. Inga akademiska kläder bärs och bordsbönen är Benedictus benedicat. Skolans sång är Omnes laetae nunc sodales. Sport Somerville har ett gym under Vaughan med löpband, crosstrainers och vikter. Skolan delar idrottsplats med Wadham College och St Hugh's College på Marston Ferry Road. Det finns klubbar och lag i herr- och damfotboll, rugby (med Corpus Christi), mixed lacrosse, cricket, simning, ishockey, netball, basket, pool, vattenpolo, tennis, squash, badminton, cykling, golf, rounders och krocket. Både Somervilles cricket- och netbollag vann Cuppers säsongen 2014/15. Simlaget vann säsongen 2015/16. Rodd Somervilles roddlag bildades 1921. Laget tävlar i båda de årliga universitetsloppen Torpids och Summer Eights. Damerna är det mest framgångsrika damroddlaget vid universitetet, med titeln Head of the River åtta gånger i Summer Eights och fem gånger i Torpids. Klubben delar det prisbelönta University College Boathouse on The Isis med St Peter's College, University College and Wolfson College. Kören Kören vid Somerville College består av blandade röster och leds av kapellmusikdirektören Will Dawes. I samarbete med orgelstipendiaterna är kören central för det musikaliska livet vid skolan. Det ges regelbundna konserter och katedralbesök samt recitaler med solister från kören. Under de senaste åren har den turnerat i Tyskland (2005 och 2009), Italien (2010) och USA (2014 och 2016). Kören sjunger varje terminssöndag vid kvällsgudstjänsten. Orgeln i collegekapellet är ett traditionellt instrument byggt av Harrison & Harrison. [117] Somerville erbjuder upp till åtta körutställningar per år till sökande som läser vilket ämne som helst. Collegekören har släppt två CD-skivor: "Requiem Aeternam" (2012) och "Advent Calendar" (2013). Triennial Ball Vart tredje år anordnar Somerville en bal tillsammans med Jesus College, Oxford. De senaste, för över tusen personer, hölls i april 2022 och 2025. Dock var balen 2013, The Last Ball, omgiven av kontroverser som rapporterades i nationella nyheter. Arrangörerna hade tänkt visa upp en levande amhaj som underhållning. Tillstånd för hajen gavs initialt av rektor Alice Prochaska, men drogs senare tillbaka efter elevprotester. Balen fördömdes allmänt för dålig organisation, bland annat brist på kanapéer och att det bara fanns ett matstånd som dessutom serverade fläsk. De vegetariska alternativen sades ta slut snabbt och festdeltagarna sattes enligt uppgift i brand av fläskrestaurangen. The Guardian rapporterade: "Balen urartade i en fars med gäster som ifrågasatte vad arrangörerna hade gjort med pengarna som betalats av 1 000 gäster." Akademisk profil Innan män antogs etablerade Somerville, under Barbara Craigs rektorskap, en position vid eller nära toppen av Norringtontabellen. På senare tid låg Somerville i den nedre halvan av universitetets högskolor vad gäller akademiska prestationer. För läsåret 2018/19 kom den på 21:a plats av 30 i Norringtontabellen, som listade universitetets grundutbildningshögskolor i ordning efter studenternas examinationsresultat. Men under 2021/22, efter vilken Norringtontabellen lades ner, fick Somerville 76,4% och rankades som nummer 9 i tabellen, vilket markerar en betydande förbättring från tidigare resultat. Högskolan har erkänts som University College of Sanctuary av den brittiska välgörenhetsorganisationen City of Sanctuary och erbjuder ett fullt finansierat postgraduat-stipendium. University Challenge Somerville har nyligen haft framgångar som är oproportionerligt stora i TV-quizprogrammet University Challenge. De vann tävlingen en gång, då de vann University Challenge-serien 2001–02 genom att besegra Imperial College London med 200 poäng mot 185. Den kroatiska frågesportaren Dorjana Širola var en av deltagarna. Nyligen nådde collegelaget finalen i University Challenge 2013–14-serien, men förlorade finalen mot Trinity College, Cambridge, med resultatet 135–240. Indien Somerville College spelar en stor roll i relationerna mellan Oxford och Indien. Cornelia Sorabji, född i Presidentskapet Bombay i Brittiska Indien, blev den första indiska kvinnan att studera vid något brittiskt universitet när hon kom till Somerville 1889 för att läsa juridik, medan Indira Gandhi, Indiens första kvinnliga premiärminister, läste modern historia vid högskolan 1937. Radhabai Subbarayan, den första kvinnliga medlemmen av Indian Council of States (Rajya Sabha), studerade också vid Somerville College, liksom prinsessan Bamba Sutherland, den sista överlevande medlemmen av en familj som styrt Sikh-imperiet i Punjab, och hennes syster Catherine Hilda Duleep Singh. Andra alumner med kopplingar till Indien inkluderar Moon Moon Sen, Agnes de Selincourt, Smit Singh, Gurmehar Kaur, Hilda Stewart Reid och Utsa Patnaik. Tidigare rektorn för Somerville College, Barbara Craig, från 1967 till 1980, och fellow Aditi Lahiri föddes i Kolkata. Sonia Gandhi besökte Somerville 2002 och överlämnade ett porträtt av sin avlidna svärmor till sitt alma mater. Indira Gandhi mottog en hedersdoktorsexamen från högskolan 1971. År 2012 tillkännagav skolan och Oxford University ett Indira Gandhi Centre for Sustainable Development värt 19 miljoner pund. Indien bidrog med 3 miljoner pund och universitetet och högskolan 5,5 miljoner pund. Namnet ändrades senare till Oxford India Centre for Sustainable Development (OICSD). OICSD bedriver forskning om de utmaningar för hållbar utveckling som Indien står inför och tillhandahåller stipendier till framstående indiska studenter. Från 2018 hade centret 12 Indien-stipendiater, vilket sedan dess har ökat och 2022 fanns det totalt 19 stipendiater. En ny byggnad planeras i Radcliffe Observatory Quarter, intill skolans ROQ-lokaler. Somervilles kör var 2018 den första Oxford-kören på college som turnerade i Indien. I december 2023 gjorde de ytterligare en (tre-stads) turné i Indien, tillsammans med representanter från OICSD, för att fira 10-årsjubileet av hållbarhetspartnerskapet med landet. Tidigare samma år lanserades också ett nytt stipendium för indiska studenter från underrepresenterade bakgrunder. År 2024, efter Ratan Tatas död, ordförande för Tata Group och Tata Sons från 1991 till 2012, samt hedersbeskyddare för Oxford India Centre for Sustainable Development, tillkännagavs att gruppen och Somerville hade planerat ett samarbete för att bygga Ratan Tata-byggnaden till hans ära. Den 23 september 2025 hölls en spadtagsceremoni för den nya byggnaden som "kommer att fungera som ett permanent hem" för OICSD, och ritad av London- och Köpenhamnsbaserade Morris & Co., a vCatherine Royle, Somervilles nyutnämnda rektor. Även 2024, efter ett samarbete mellan OICSD och familjen Piramal, lanserade Somerville ett stipendium till ära för Dr Gita Piramal, en framstående affärshistoriker och en av deras Senior Associate Fellows. Stipendiet var tänkt att pågå i fem år. Personer associerade med Somerville Alumner Alumner från Somerville inkluderar premiärministrarna Margaret Thatcher och Indira Gandhi, Nobelpristagaren Dorothy Hodgkin, TV-personligheterna Esther Rantzen och Susie Dent, reformatorn Cornelia Sorabji, författarna Marjorie Boulton, A.S. Byatt, Vera Brittain, Susan Cooper, Penelope Fitzgerald, Winifred Holtby, Nicole Krauss, Iris Murdoch och Dorothy L. Sayers, politikerna Lucy Powell, Shirley Williams, Thérèse Coffey, Margaret Jay och Sam Gyimah, prinsessan Bamba Sutherland, biologen Marian Dawkins, filosoferna Elizabeth Anscombe, Patricia Churchland, Philippa Foot och Mary Midgley, psykologen Anne Treisman, arkeologen Kathleen Kenyon, skådespelerskan Moon Moon Sen, sopranen Emma Kirkby, bankiren baronessan Baroness Vadera och många (kvinnorättigheter) aktivister. Somerville-alumner har uppnått ett imponerande antal "första", både (inter)nationellt och vid University of Oxford. Möjligen de mest framstående av dessa är: Storbritanniens första kvinnliga premiärminister Margaret Thatcher; den första, och enda, brittiska kvinnan att vinna Nobelpriset i vetenskap Dorothy Hodgkin och den första kvinnan att leda världens största demokrati Indira Gandhi, som var Indiens premiärminister under större delen av 1970-talet. Somerville-medlemmarna inkluderar minst 30 Dames, 18 rektorer för Oxfordcolleges, 12 parlamentsledamöter, 15 life peers, fyra olympiska roddare, tre av de 50 största brittiska författarna sedan 1945, två premiärministrar, två prinsessor, en drottninggemål, en Landets första dam och en Nobelpristagare (plus tre nominerade). Tidigare studenter från Somerville tillhör en alumnigrupp, Somerville Association, som ursprungligen grundades 1888. Fellows Framstående fellows vid Somerville College (exklusive alumner) inkluderar filosofen Elizabeth Anscombe, biokemisten Louise Johnson, klassisk arkeolog Margarete Bieber, egyptologen Käthe Bosse-Griffiths, klassikerna Edith Hall och Lotte Labowsky, författaren Alan Hollinghurst, astronomen Chris Lintott, grundaren av International Federation of University Women Rose Sidgwick. botanikern Timothy Walker och filologen Anna Morpurgo Davies. Galleri Vapensköld och motto Liksom alla Oxfordcolleges har Somerville en mängd symboler och färger som är förknippade med det. Collegets färger, som finns på collegehalsduken och på båtarnas årblad, är rött och svart. Kombinationen antogs ursprungligen på 1890-talet. Flaggan har skölden från vapnet på gul bakgrund. De två färgerna finns också med i collegets vapensköld, som visar tre stjärnor i rött sparre, mellan sex svarta kors. Collegets motto, Donec rursus impleat orbem, tillhörde ursprungligen Mary Somervilles familj. Hennes familj tillät skolan att anta deras vapen och motto. Det latinska mottot beskrivs som "förvirrande" eftersom, även om det översätts till "Tills det fyller världen igen", lämnas subjektet i meningen ("det") ospecificerat. Hjälmprydnaden som ofta utelämnas, är en hand som håller en halvmåne och ibland läggs en hjälm med mantel till. I populärkulturen Deckarromanen Kamratfesten av Dorothy L. Sayers med Lord Peter Wimsey utspelar sig på Shrewsbury College, som är en tunt förklädd tolkning av Sayers eget Somerville College (dock på en annan plats). I filmen The Amazing Spider-Man 2 från 2014, regisserad av Marc Webb, erbjuds en av huvudpersonerna, Gwen Stacy, en plats att studera medicin i Somerville. Dess vapensköld syns i en scen. Den biografiska filmen Testament of Youth från 2014, baserad på Brittains memoarer med samma namn, ersatte Merton College, Oxford i scenerna som visar Brittains tid som student vid Somerville, med argumentet att det skulle ha varit för svårt att filma i Somerville med tanke på de nya byggnader som byggts där sedan filmens tid. Somerville är den igenkännliga modellen för St Bride's College i romanen Michaelmas Term at St Bride's av Brunette Coleman (Philip Larkin). I filmen Iris från 2001 berättas om alumnen Iris Murdoch och hennes relation till sin make John Bayley, som hon träffar under en middag på Somerville. Somerville medverkar i BBC-serien Testament of Youth (1979). I den japanska mangaserien Master Keaton gifte sig huvudpersonen med en matematikstudent från Somerville. St Jerome's College i barnboken Endymion Spring, skriven av alumnen Matthew Skelton, är baserat på Somerville. Katten Mephistopheles är baserad på den tidigare collegekatten Pogo. Amory Clay, huvudpersonen i romanen Sweet Caress av William Boyd, uppmuntrades av sin lärare att gå på Somerville. Grace Ritchie, huvudpersonen i Slave Of The Passion av Deirdre Wilson, har börjat på Somerville. Helena Warner från TV-serien A Likeness in Stone av Julia Wallis Martin var student vid Somerville. Eleanor Drummond, huvudpersonen i romanen Daddy's Girl av Valerie Mendes, gick på Somerville. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Somerville College, Oxford, 15 april 2026. Noter Tryckta källor Adams, Pauline (1996). Somerville for Women: An Oxford College, 1879-1993. Oxford: Oxford University Press. ISBN 9780199201822. Batson, Judy G. (2008). Her Oxford. Nashville: Vanderbilt University Press. ISBN 978-0-8265-1610-7. https://archive.org/details/heroxford00bats_401. Brockliss, L. W. B. (2016). The University of Oxford: A History. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-924356-3. Fair, Alistair (2014). ”'Brutalism Among the Ladies': Modern Architecture at Somerville College, Oxford, 1947—67”. Architectural History 57: sid. 357–392. doi:10.1017/S0066622X00001465. Harrison, Brian (1994). The History of the University of Oxford: Volume VIII: The Twentieth Century. Oxford: Clarendon Press. ISBN 978-0198229742. Manuel, Anne (2013). Breaking New Ground: A History of Somerville College as seen through its Buildings. Oxford: Somerville College. du Ruvigny and Raineval, Marquis (1 October 2006). The Roll of Honour. A biographical record of all members of His Majesty's naval and military forces who have fallen in the war. "IV". Naval & Military Press Ltd. ISBN 978-1843425304. Vidare läsning Byrne, Muriel St. Clare; Hope Mansfield, Catherine (1922). Somerville College 1879–1921. Oxford: Oxford University Press. OCLC 557727946. Salter, H. E.; Lobel, Mary D. (1954). ”Somerville College”. The Victoria History of the County of Oxford. "3: The University of Oxford". London: British History Online. Sid. 343–347. Leonardi, Susan J. (1989). Dangerous by degrees: women at Oxford and the Somerville College novelists. New Brunswick: Rutgers University Press. ISBN 9780813513669. Chapman, Allan (2007). Mary Somerville and the World of Science. Bristol: Canopus. ISBN 9780953786848. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Somerville College. Officiell webbplats JCR website MCR website Choir Website