NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Minack Theatre

Minack Theatre (kornisk: Gwaryjy Minack) er et friluftsteater, der er opført på en granitklippe lige ud til havet i Porthcurno, omkring 6,4 km Land's End i Cornwall, England. Sæsonen går fra maj til september, og i 2012 så omkring 80.000 personer en forestilling på Minack Theatre, og mere end 100.000 betalte indgangsbillet for at gå rundt på området. Det er blevet listet af Daily Telegraph blandt verdens mest spektakulære teatre. Teatret blev udtænkt af Rowena Cade, der flyttede til Cornwall efter første verdenskrig, hvor hun byggede et hus til sig selv og sin moder ved Minack Point for £100. Hendes søster var den feministiske dystopiske forfatter Katharine Burdekin og hendes partner boede sammen med dem i 1920'erne. I 1929 satte en lokal gruppe fra landsbyen Shakespeares skuespil En skærsommernatsdrøm op på den nærliggende en i Crean, og de gentog dette året efter. De besluttede at deres næste produktion skulle være Stormen, og Cade tilbød at haven omkring hendes hus kunne bruges, da det var et passende sted lige ved siden af havet. Cade og hendes gartner Billy Rawlings etablerede en terrasse og simple sæder, ved at kaste materialer ned fra huset ovenfor eller at bære de op fra den smalle sti fra stranden. I 1932 blev Stormen opført med havet som et dramatisk bagtæppe med stor succes. Cade forbedrede teatret og arbejdede siden igennem vintermånederne resten af sit liv med hjælp fra Rawlings og Charles Angove) således at teatret blev forbedret til forestillinger hver sommer. I 1944 blev teatret brugt som lokation til Gainsborough Studios' film Love Story, med Stewart Granger og Margaret Lockwood, men barskt vejr tvang produktionen til at lave optagelserne i et studie, hvor der blev opført en kulisse af teatret. I 1955 blev den den første teatergarderobe bygget. I 1970'erne blev teatret ledet af Lawrence Shove. Siden 1976 har teatret været registreret som en Charitable Trust og den drives nu af et lokalt team. Cade døde den 26. marts 1983 i en alder af 89 år. Minack Theatre bliver i øjeblikket brugt fra påske til september til en hel sommersæson med 20 forskellige skuespil, der bliver produceret af teaterselskaber fra hele Storbritannien og udenlandske teatre fra bl.a. USA. Teatret er åbent for besøgende resten af året. 75-års jubilæet for teatret blev fejret med opsætning af Stormen i august 2007, der blev instrueret af Simon Taylor og fremført af skuespillere fra Winchester College. Referencer Eksterne henvisninger Official website with pictures and full history Arkiveret 19. april 2021 hos Wayback Machine BBC tribute to the 30th anniversary of the death of Rowena Cade Daily Telegraph article by Philip Johnston about history of theatre
Minack Theatre

Das Minack Theatre (auch einfach The Minack genannt) ist ein einzigartiges Freilichttheater an der Südküste Cornwalls (England), das in einen Felsenabhang direkt an der See in der Nähe des Ortes Porthcurno gebaut worden ist. Es ist nur wenige Kilometer von Land’s End entfernt. In der kornischen Sprache ist meynek die Bezeichnung für einen felsigen Ort. Geschichte Das Theater war Idee und Lebenswerk von Rowena Cade, die das Gelände in den 1920er Jahren für 100 Pfund gekauft hatte und dort in einem selbst gebauten Haus wohnte. Ein örtliches Ensemble hatte dann 1929 und 1930 das Stück Ein Sommernachtstraum von William Shakespeare auf einem nahe gelegenen Feld aufgeführt und plante nun die Aufführung von Shakespeares Der Sturm. Rowena Cade bot als Aufführungsort ihren Garten an, der in einem Abhang zur See endete; dieser Hintergrund erschien passend, weil das Stück auf einer Insel spielt. Cade und ihr Gärtner Billy Rawlings legten im kommenden Winter in mühevoller Arbeit eine Bühne und Sitzplätze an, wozu sie Steine sowohl von höherem Gelände als auch von einem nahen Strand heranschafften. 1932 wurde das Stück aufgeführt und war ein großer Erfolg. Cade arbeitete von nun an ihr ganzes Leben bis ins höchste Alter am Ausbau des Theaters. Unterstützt wurde sie dabei von Rawlings und dessen Freund Charles Angove, später auch von weiteren ehrenamtlichen Helfern und Bekannten. Die Arbeiten fanden dabei im Winter statt, während im Sommer gespielt wurde. Seit 1976 ist das Theater als Charitable Trust (eine Art Stiftung) anerkannt. Rowena Cade verstarb am 26. März 1983 im Alter von 89 Jahren. Sie hinterließ umfangreiche Pläne für einen weiteren Ausbau, die teilweise bis heute nicht verwirklicht sind. Heute Zurzeit werden jährlich zwischen Juni und September 16 Stücke aufgeführt. Ensembles kommen aus Großbritannien und den USA. Traditionsgemäß werden oft Werke Shakespeares gegeben; alle 10 Jahre gibt es eine Jubiläumsaufführung von Der Sturm. Gespielt wird teilweise auch abends und zur Not auch bei schlechtem Wetter. Zuschauer kommen dann mit Thermoskannen, Regencapes werden vom Theater gestellt. Die Zuschauerränge sind sämtlich aus Stein und teilweise mit Gras bewachsen. Der Titel jedes gespielten Stücks wird mit der zugehörigen Jahreszahl in eine der steinernen Rückenlehnen geschlagen, so dass inzwischen kaum einer der etwa 750 Sitzplätze mehr unbeschriftet ist. Oberhalb des Theaters befindet sich eine ständige Rowena-Cade-Ausstellung, in der Cades Leben und die Geschichte des Minack dokumentiert werden, sowie ein kleines Café. Seit 1998 werden auch einige Hänge durch Anpflanzungen in farbenfrohe Gärten verwandelt. Das Minack ist ganzjährig für Besucher geöffnet. Weblinks Offizielle Website
Minack Theatre

The Minack Theatre (Cornish: Gwariva Veynek) is an open-air theatre, constructed above a gully with a rocky granite outcrop jutting into the sea. The theatre is at Porthcurno, four miles (six kilometres) from Land's End in Cornwall, England. The Minack's performing season runs from Easter to the end of October and includes a wide range of music and theatre. Each year, in addition to producing several professional productions itself, the Minack hosts visiting companies. It has appeared in many lists of the world's most spectacular theatres. History The theatre was the brainchild of Rowena Cade, who moved to Cornwall after the First World War, bought land at Minack Point for £100, and built a house there for herself and her mother. Her sister was the feminist dystopian author Katharine Burdekin, who lived with them from the 1920s. In 1929, Rowena Cade became involved with a local village group of players who staged Shakespeare's A Midsummer Night's Dream in a nearby meadow at Crean, repeating the production the next year. They decided that their next production would be The Tempest and Miss Cade offered her cliff garden as a suitable location for the play. Miss Cade and her gardener, Billy Rawlings, made a terrace and rough seating, hauling materials down from the house or up via the winding path from the beach below. In 1932, The Tempest was performed with the sea as a dramatic backdrop, to great success. Miss Cade resolved to improve the theatre, working over the course of the winter months each year (with the help of Billy Rawlings, Charles and Thomas Angove and other friends), to create the theatre that exists today. She was still working on it well into her 80s. Rowena Cade died in 1983 shortly before her 90th birthday. In 1955, the first dressing rooms were built. In the 1970s, the theatre was managed by Lawrence Shove. Since 1976, the theatre has been registered as a charitable trust and is now a Charitable Incorporated Organisation (CIO). The theatre is open for visitors throughout the year, although visiting days are limited in the winter. The 90th anniversary of the Minack was celebrated with a production of The Tempest performed by Hertfordshire Players in August 2022. In popular culture In 1944, the theatre was used as a location for the Gainsborough Studios film Love Story, starring Stewart Granger and Margaret Lockwood, but inclement weather forced them to retreat to a studio mock-up. Gallery References External links Official website BBC tribute to the 30th anniversary of the death of Rowena Cade Daily Telegraph article by Philip Johnston about history of theatre
Minack Theatre

El Minack Theatre (Teatro Minack en español, Gwaryjy Minack en córnico) es un teatro al aire libre construido sobre una roca de granito junto al mar en Porthcurno, Reino Unido. El teatro fue obra de Rowena Cade, hermana de la novelista británica Katharine Burdekin. Ella, Katharine, la pareja de Katharine y la madre de ambas vivieron en una casa que compraron en Minack Point, muy cerca del teatro. En 1944 fue utilizado como parte del escenario de la película Love Story, mientras que en la actualidad durante la época de verano se realiza la temporada de teatro, acogiendo a muchos visitantes durante la misma.​​​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Minack Theatre.
Théâtre Minack

Le Théâtre Minack (cornique : Gwariva Veynek) est un théâtre en plein air, construit au sommet d'un affleurement rocheux de granit s'avançant dans la mer, situé à Porthcurno, à 6 kilomètres de Land's End en Cornouailles, au Royaume-Uni. La saison de représentation du Minack s'étend de Pâques à fin octobre et comprend un large éventail de musique et de théâtre. Chaque année, le Minack produit plusieurs productions professionnelles et accueille des compagnies invitées. Il figure dans de nombreuses listes des théâtres les plus spectaculaires du monde. Le théâtre est né de l'imagination de la comédienne britannique Rowena Cade, qui s'installa en Cornouailles après la Première Guerre mondiale et construisit une maison pour elle et sa mère sur un terrain à Minack Point pour 100 £. Sa sœur, Katharine Burdekin, autrice féministe dystopique, vécut avec elles dans les années 1920. En 1929, Rowena Cade s'impliqua dans une troupe de comédiens du village qui montèrent Le Songe d'une nuit d'été de Shakespeare dans une prairie voisine à Crean ; ils reprirent la production l'année suivante. Ils décidèrent que leur prochaine production serait La Tempête, du même dramaturge et Cade offrit son jardin sur la falaise comme lieu approprié pour la pièce. Avec son jardinier, Billy Rawlings, elle construisit une terrasse et des sièges sommaires, transportant les matériaux depuis la maison ou remontant par le sentier sinueux depuis la plage en contrebas. En 1932, La Tempête fut jouée avec la mer comme toile de fond dramatique : ce fut un grand succès. Cade décida d'améliorer le théâtre, en travaillant au cours des mois d'hiver chaque année (avec l'aide de Billy Rawlings, Charles et Thomas Angove et d'autres amis), pour créer le théâtre qui existe aujourd'hui. Elle y travaillait encore bien après ses 80 ans. Rowena Cade est décédée en 1983, peu avant son 90e anniversaire. En 1944, le théâtre servit de décor au tournage du film Love Story des studios Gainsborough, avec Stewart Granger et Margaret Lockwood, mais les intempéries les forcèrent à se réfugier dans une maquette du studio. En 1955, les premières loges furent construites. Dans les années 1970, le théâtre fut géré par Lawrence Shove (en). Depuis 1976, le théâtre est enregistré comme fondation caritative (en) et est désormais une Organisation caritative constituée en société (en) (CIO)[réf. nécessaire]. Le théâtre est ouvert aux visiteurs toute l'année, mais les jours de visite sont limités en hiver. Le 90e anniversaire du Minack a été célébré avec une production de La Tempête interprétée par les Hertfordshire Players en août 2022[réf. nécessaire]. Références Liens externes Site officiel avec photos et historique complet Hommage de la BBC au 30e anniversaire de la mort de Rowena Cade Article du Daily Telegraph de Philip Johnston sur l'histoire du théâtre Portail de l’Angleterre Portail du théâtre
Minack Theatre

Il Minack Theatre è un teatro all'aperto sul modello dei teatri dell'Antica Grecia e dell'Antica Roma, situato su un promontorio di fronte alla baia di Porthcurno, in Cornovaglia (Inghilterra sud-occidentale), e realizzato tra il 1931 e il 1983 su iniziativa di un'abitante del luogo, Rowena Cade (1893-1983). Si tratta probabilmente del più famoso teatro all'aperto della Gran Bretagna. Viene utilizzato per le rappresentazioni durante l'estate. Il nome del teatro deriva dalla parola cornica meyneck, che significa "luogo roccioso". Caratteristiche Il teatro è costruito in granito e ha una capienza di 750 posti. Storia La costruzione del Minack Theatre si deve a Rowena Cade, un'abitante di Porthcurno, nel distretto di Penwith (Cornovaglia). Nel 1929 la donna assistette ad una rappresentazione all'aperto dell'opera di William Shakespeare Sogno di una notte di mezza estate e, rimastane estremamente colpita, decise, l'anno successivo, di ospitare una rappresentazione nel giardino di casa propria. In seguito, la Cade maturò l'idea della costruzione di un teatro all'aperto stabile da costruire proprio nelle scogliere dietro casa sua, sfruttando lo scenario naturale della Cornovaglia. Per la costruzione, per la quale la Cade si avvalse della collaborazione di due abitanti del posto, Billy Rawlings e Charles Thomas Angove, furono utilizzati dei sassi in granito estratti a mano dai luoghi circostanti. In sei mesi furono poste le basi minime di un teatro e già nel 1932 ebbe luogo la prima rappresentazione al Minack Theatre: la prima opera ad andare in scena al Minack Theatre fu La tempesta di William Shakespeare. In seguito, Rowena Cade volle apportare sempre ulteriori "ritocchi" all'opera, sino alla sua morte, avvenuta nel 1983. Nel frattempo, nel 1976, il teatro era stato donato dalla Cade ad un'associazione benefica. Note Voci correlate Siti di interesse in Cornovaglia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Minack Theatre Collegamenti esterni Sito ufficiale, su minack.com. Cornwall Calling: Culture > Minack Theatre, su cornwall-calling.co.uk. "V" come "viaggiare": Minack Theatre, su vcomeviaggiare.freehostia.com. URL consultato il 16 gennaio 2011 (archiviato dall'url originale il 23 aprile 2012).
Minack Theatre

Minack Theatre (korn. Gwaryjy Minack) – amfiteatr w Anglii, w Kornwalii, w dystrykcie Penwith w pobliżu miejscowości Porthcurno. Wykuto go w skale, pod opadającym klifem. Znajduje się 4 mile od Land’s End. W języku kornijskim nazwa teatru oznacza skałę. Teatr wymyśliła, sfinansowała, a także w dużej mierze własnoręcznie zbudowała w latach 30. XX w. Rowena Cade, aktorka teatralna. Inspiracją do powstania teatru była sztuka Williama Szekspira Sen nocy letniej wystawiana przez miejscowych aktorów na pobliskiej łące w 1929 roku. Kolejnym pomysłem na przedstawienie miała być sztuka Burza. Cade zaproponowała, by sceną dla niej była część jej posesji nad morzem. Sztuka została wystawiona po raz pierwszy w 1932 roku na tle morza. W 1944 roku teatr miał być wykorzystany przez studio filmowe Gainsborough Pictures jako miejsce akcji dla filmu Love Story z Stewartem Grangerem i Margaret Lockwood w rolach głównych. Niekorzystne warunki atmosferyczne spowodowały przeniesienie zdjęć do studia. W 1955 roku teatr został rozbudowany o nowe garderoby, a w 1976 roku został zarejestrowany jako Charitable Trust. Rowena Cade administrowała miejscem aż do swej śmierci w roku 1983. Obecnie scena wykorzystywana jest od czerwca do września i w pełnym sezonie wystawiane jest 17 sztuk autorstwa aktorów z Wielkiej Brytanii i USA. W 75. rocznicę powstania Teatru Minack, w sierpniu 2007 roku, wystawiono ponownie pierwszą sztukę Burza w reżyserii Simon Taylor, wykonaną przez aktorów z Winchester College Players. Przypisy
Минак

Минак (англ. Minack, корн. Gwaryjy Minack) — театр под открытым небом, построенный на отвесной скале на берегу Атлантического океана. Свое название получил от корнского слова «meynek», означающего «каменное место». Театр находится в Англии, в деревне Порткарно в графстве Корнуолл, в 4 милях (6,4 км) от мыса Лендс-Энд. По версии издания «The Telegraph» Минак входит в список самых зрелищных театров мира. Театральные сезоны проходят с мая по сентябрь. В остальное время года театр открыт для посещения. История Театр был основан старшей сестрой известной писательницы Кэтрин Бурдекин — Ровеной Кейд. В 1929 году на лужайке рядом с домом Ровены местная актёрская труппа сыграла пьесу Уильяма Шекспира «Сон в летнюю ночь», а на следующий год повторила свою постановку. Узнав, что актёры собираются ставить шекспировскую пьесу «Буря», Ровена предложила им перенести постановку в свой сад у моря — место идеально подходившее под естественные декорации. Вместе со своим садовником она соорудила сцену и сидячие места из подручных материалов. Сыгранная в 1932 году в естественных декорациях пьеса имела огромный успех. Вдохновленная этим событием, Ровена Кейд решила улучшать театр, работая в зимнее время вместе со своим садовником Билли Ролингсом (Billy Rawlings) и Чарльзом Энгоувом (Charles Angove). В 1944 году театр был задействован в качестве места съемок фильма «История любви» («Love Story») режиссёра Лесли Арлиса (Leslie Arliss). С 1976 года театр является благотворительным фондом (Charitable Trust) и управляется группой энтузиастов. Ровена Кейд умерла 26 марта 1983 года в возрасте 89 лет. В настоящее время каждое лето в театре ставится около 20 спектаклей профессиональными труппами из Великобритании и США. Галерея Примечания Ссылки Официальный сайт театра «Минак» London Russian Guides
Минак театар

Минак театар је позориште на отвореном, изграђено на стени изнад мора. Позориште је у Портчурну, 6,4 km од Корнволa, у Енглеској. Сезона траје сваке године од маја до септембра, а до 2012. позориште је посетило око 80.000 људи годишње, а више од 100.000 плаћа улаз за разгледање локације. Појавио се на списку најспектакуларнијих светских позоришта. Историја Позориште је било идеја Ровенe Кејд, која се преселила у Корнвол након Првог светског рата, где је саградила кућу за себе и мајку на земљи у износу од 100 фунти. Њена сестра је била феминистичка дистопијска ауторка Кетрин Бурдекин и њен партнер је живео с њима од 1920-их. Године 1929. локална сеоска група играча приредила је Шекспиров Сан летње ноћи на оближњој ливади у Kреану, понављајући представу следеће године. Одлучили су да ће њихова следећа представa бити Бура, а Кејд понудила је врт своје куће као погодно место, поред мора. Кејд и њен баштован Били Ролингс направили су терасу и седишта. Године 1932. Бура је постигла велики успех. Кејд је одлучила да побољша позориште, радећи током зимских месеци сваке године током свог живота (уз помоћ Били Ролингса) како би други могли да наступају сваког лета. Године 1944. позориште је коришћено као локација за снимање филма Љубавна прича, студија Gainsborough Pictures, у којем глуме Стјуарт Грејнџер и Маргарет Локвуд, али лоше време их је натерало да снимају у студију. Године 1955. изграђене су прве свлачионице. Седамдесетих година позориштем је управљао Лоренс Шоув. Од 1976. позориште је регистровано као добротворни фонд, а сада га води локални менаџерски тим. Ровена Кејд умрла је 26. марта 1983. у 89. години. Минак театар тренутно се користи од Ускрса до септембра током целе летње сезоне од двадесет представа, које су произвеле компаније из целе Велике Британије и гостујуће компаније из САД. Позориште је отворено за посетиоце током остатка године. Седамдесет пета годишњица Минaка прослављена је продукцијом Бура у августу 2007. године, у режији Сајмона Тејлора. Галерија Референце Спољашње везе Званична веб страница са сликама и пуном историјом Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (19. април 2021) BBC-јева почаст 30. годишњици смрти Ровенe Кејд Чланак Филипa Џонстонa о историји позоришта
Sint-Wedendrakerk (March)

De Sint-Wedendrakerk (Engels: St Wedendra's Church) is een beschermde parochiekerk van de Church of England in March in het Oost-Engelse Cambridgeshire. Geschiedenis De kerk is gewijd aan de lokale heilige Wedendra en bezat ook haar relieken. Ze werden in een schrijn geplaatst in de 7e-eeuwse kerk. Bij de Engelse Reformatie van 1534 zijn ze vernietigd, al wordt nog gezocht of ze toch niet deels zijn bewaard. Het huidige kerkgebouw dateert grotendeels uit het midden van de 14e eeuw, en werd in verschillende fasen uitgebouwd tot 1528. In 1874 vond een restauratie plaats door W. Smith. Het koor kreeg toen een nieuw dak. In 2023 werd vastgesteld dat de torenspits in slechte staat was. In afwachting van dringende reparaties werd het luiden van de klokken gestaakt en werd een fondsenwerving opgezet. Beschrijving Het gaat om een gotische kerk met een basilicaal schip, waarbij een lichtbeuk uitsteekt boven de zijbeuken. De kroonlijst is versierd met waterspuwers. De spitse klokkentoren uit 1350-1400 heeft vier geledingen. Hij wordt geschoord door forse steunberen. De middenbeuk heeft een bijzondere dakstoel versierd met engelen. Dit type dak wordt double hammerbeam genoemd. Er zijn zeven engelen per gebinte en 120 in totaal, naast 19 heiligen en martelaren. Het geheel is rond 1500 geschonken door William en Alice Dredeman. De uitvoering gebeurde in 1523-1526 door de gebroeders Rollesbury te Bacton. De kerk bezit voorts een 12e-eeuwse doopvont, die nadien is bewerkt tot een achthoekige vorm. Literatuur Trevor Alan Bevis, The memorial church of Saint Wendreda, March. The story of a famous Fen church, [1982] 1996 Voetnoten
St Peter's Church, Lewtrenchard

St Peter's Church, Lewtrenchard is a Grade I listed parish church in the Church of England Diocese of Exeter in Lewtrenchard, Devon. The renowned antiquarian Sabine Baring-Gould was the local squire and the rector between 1881 and 1924. History The original church on the site was dedicated to Saint Petroc, but no trace of this church remains. The surviving church's west wall contains remnants of a 1261 construction, but the rest of the church was rebuilt in Perpendicular Gothic style in 1520. Sabine Baring-Gould inherited the manor of Lewtrenchard in 1872. When the living became vacant in 1881, he appointed himself as the parson. He carrief out extensive restorations of the church over the remainder of his life. Architecture The church is built of stone rubble with a slate roof and Dartmoor 'broad and narrow' quoins. The church is largely of late 15th century and early 16th century construction, with considerable rebuilding and restoration, especially by Sabine Baring-Gould, whose noted criticisms of most contemporary restoration make his work at his own church of especial interest. Baring-Gould installed various church furnishings he collected from his travels across Europe. The pulpit and the rood screen in the church were carved by the Pinwill sisters. A 21st century extension was built by the church to provide a meeting room, a vestry, and a kitchen. Memorials There are monuments to Sabine Baring-Gould and his wife Grace in the churchyard. Current day The church is part of the benefice of Lifton. Events are sometimes organised in the church by the Lewtrenchard Women's Institute. References