NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Institute of Materials, Minerals and Mining

L'Institute of Materials, Minerals and Mining (IOM3) est une association à but non lucratif anglaise importante, dont le champ d'action concerne le cycle complet des matériaux, de la prospection minière au recyclage. Son rôle est de développer tous les aspects de la science des matériaux, de l'ingénierie, de la géologie, des procédés industriels. Histoire L'Institut a ses racines dans l'Iron and Steel Institute (à ne pas confondre avec l'American Iron and Steel Institute), qui fut fondé en 1869 pour renforcer les maîtres de forges face à la concurrence européenne qui se renforçait. Cet institut reçu ses chartes royales en 1899 et 1975. L'Institut du fer et de l'acier a fusionné en 1974 avec l'Institut des métaux, qui en 1993 est devenu une partie de l'Institut des matériaux, qui à son tour est devenu une partie de l'IOM3 en 2002. Activités La médaille d'or de Bessemer est décernée chaque année, par l'IOM3 pour des services exceptionnels rendus à l'industrie sidérurgique, à l'inventeur ou au concepteur de toute innovation significative dans le processus utilisé dans la fabrication de l'acier, ou pour l'innovation dans l'utilisation de l'acier dans l'industrie manufacturière ou dans l'économie en général. Le récipiendaire est censé préparer et présenter la conférence Bessemer. Elle est créée par l'Institut du fer et de l'acier en 1874 par Sir Henry Bessemer et est attribuée pour la première fois à Isaac Lowthian Bell en 1874. IOM3 Institute of Materials Institute of Metals Metals Society Iron and Steel Institute Notes et références Notes Cet article est partiellement ou en totalité issu de l'article intitulé « Médaille d'or de Bessemer » (voir la liste des auteurs). Références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Institute of Materials, Minerals and Mining » (voir la liste des auteurs). (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Bessemer Gold Medal » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Bibliographie (en) Robert P Crease (dir.), « Institute of Materials, Minerals and Mining (IOM3) [UK] », dans Between Science And Industry: Institutions In The History Of Materials Research, World Scientific, 22 avril 2024 (lire en ligne). (en) C. Bodsworth, Sir Henry Bessemer: Father of the Steel Industry, CRC Press, 1er novembre 2024 (lire en ligne). (en) « Iron and Steel Institute: Bessemer Gold Medal », Nature, vol. 410, no 147,‎ 5 avril 1941 (DOI 10.1038/147410b0, lire en ligne [html/pdf], consulté le 17 janvier 2025). Liens externes Ressource relative à la recherche : CrossRef Site officiel IOM3 archive website Site internet actuel d'IOM3 Portail de l'industrie Portail des sciences des matériaux Portail du Royaume-Uni
Інститут матеріалів, мінералів та гірничої справи

Інститут матеріалів, мінералів та гірничої справи (англ. The Institute of Materials, Minerals and Mining) — один з найдавніших інженерних закладів Великої Британії. Його попередником був Інститут гірничої справи і металургії (англ. Institution of Mining and Metallurgy), відкритий 1869 року. Цей вищий навчальний заклад двічі одержував королівський статут: у 1899 та 1975 роках, остання реформа відбулась 2002 року. Див. також Медаль Ендрю Браяна Золота медаль Бессемера Примітки Посилання Institute of Materials, Minerals and Mining [Архівовано 3 грудня 2016 у Wayback Machine.] В. Г. Абліцов. Наука України у світовому інформаційному просторі. К.: 2010.
City of London Academy Islington

City of London Academy Islington (COLAI, formerly Islington Green School) is an 11–18 mixed, secondary school and sixth form with academy status in Islington, Greater London, England. It was established in 1966 and adopted its present name after becoming an academy in September 2008. Its sixth form opened in September 2010 and is jointly sponsored by the City of London Corporation and City, University of London. History Islington Green School Islington Green School (IGS) was established in 1966 and was an 11–16 mixed community secondary school. In 1997, the new Labour government, under Tony Blair, had made education reform a priority. The 1997 Education Act strengthened Ofsted's school inspection powers. Blair, an Islington resident, had not sent his children to Islington Green. The school failed its Ofsted inspection in 1997. The school had received a 38 per cent pass rate the previous year and despite shortcomings, the staff were convinced that the school was not failing. The decision caused the school to "implode". The headteacher, under enormous pressure to make visible changes discarded mixed-ability teaching, many teachers decided to leave, and the pass rate dropped below 25 per cent. The school went through nine inspections before it finally came out of special measures in 2000 and serious weaknesses in 2003. Ken Muller, a teacher at the school and SWP activist, made a request to Ofsted under the new Freedom of Information Act to see the documents relating to the judgment. Twenty working days later, he got a reply. Most of the documents had been destroyed, said the email, but there was one that might be of interest. Attached was a memo dated November 1997, from HMI Barry Jones to the then chief inspector Chris Woodhead, making clear that the HMI team, of which Jones was a member, had disagreed with Ofsted's judgment, and noting that they were "of the unanimous view that the school was not failing". Peter Hyman, former speech writer for Tony Blair, decided to leave politics and teach at Islington Green School. He wrote a book of his experiences, 1 Out Of 10: From Downing Street Vision To Classroom Reality. In 2006, consultation was launched on plans to close Islington Green school and convert it to an Academy run by the City of London Corporation and City University. The plans were implemented in 2008. Cultural references Students from the school were featured on Pink Floyd's 1979 album The Wall and the UK-chart-topping single from it, "Another Brick in the Wall (Part II)". The school was used as a location to film the BBC drama That Summer Day, a fictional account of the effect the bombings of the London public transport system on 7 July 2005 had on six children. Some of the school's younger students were used as extras in the film. Notable alumni Islington Green School Thomas Cruise, professional footballer Esther Farinde, singer and songwriter Paloma Faith, singer, songwriter and actress Billy Godleman, cricketer Joe Wright, film director Notable staff Islington Green School Margaret Maden, headteacher from 1975 to 1983 References External links Official website
Islington Green School

L'Islington Green School (ou IGS) est une école secondaire mixte. Elle est située dans le nord de Londres, dans la région d'Islington, et accueille des enfants de 11 à 16 ans. La chorale de l'école figure sur l'album The Wall de Pink Floyd (1979) dans la chanson Another Brick in the Wall (Part II). Liens externes Le site officiel de l'école La chorale de l'école sur IMDb Notes et références Portail de Pink Floyd Portail de l’éducation Portail du rock
Jane Austen's House Museum

Le Jane Austen's House Museum (« Musée de la maison de Jane Austen ») est un petit musée privé dans le village de Chawton, près d'Alton, dans le Hampshire, en Angleterre. Il occupe la maison du XVIIe siècle (connue familièrement sous le nom de Chawton Cottage) dans laquelle la romancière Jane Austen passa les huit dernières années de sa vie, et où elle écrivit Mansfield Park, Emma, et Persuasion. Présentation En 1948 Mr T. Edward Carpenter achète et restaure Chawton Cottage et fonde le Jane Austen Memorial Trust (« La Fondation du souvenir de Jane Austen »). Le Jane Austen's House Museum lui appartient et est toujours géré par cette association anglaise dont les statuts se donnent pour but « la promotion de l'éducation, notamment l'étude de la littérature anglaise, et tout particulièrement des œuvres de Jane Austen ». La collection du musée comprend huit livres de musique qui appartenaient à Jane Austen. Galerie Annexes Notes et références Articles connexes Liste de musées au Royaume-Uni Chawton Jane Austen Centre, à Bath Liens externes (fr) Jane Austen - Chawton, Maisons d'écrivains (en) Site du Jane Austen's House Museum (en) Conseil du comté de Hampshire: Chawton - Jane's literary home (« Chawton, la maison littéraire de Jane ») (en) Site de la Jane Austen Society du Royaume-Uni (en) « Jane Austen », sur Bookdrum (consulté le 23 juillet 2012) : à la fin de l'article, petite vidéo sur Jane Austen's house at Chawton. (en) « A Pictorial Visit to Chawton, photos de Tony Grant », sur Jane Austen's World, 24 mai 2013 (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Jane Austen's House Museum » (voir la liste des auteurs). Portail de la littérature britannique Portail des musées Portail de l’Angleterre Portail de Jane Austen Portail des monuments classés au Royaume-Uni
Casa-Museu Jane Austen

A Casa-museu Jane Austen (em inglês: Jane Austen's House Museum) é um museu independente administrado pelo "Jane Austen Memorial Trust" e consiste em uma casa em estilo georgiano, situada na pequena localidade de Chawton, nos arredores de Alton, Hampshire, Inglaterra (cerca de 80 quilômetros a sudoeste de Londres). Foi a última morada de Jane Austen, que viveu ali entre 1809 e 1817 com sua mãe e irmã Cassandra. Jane Austen trabalhou aqui na revisão dos manuscritos de "Sense and Sensibility", "Pride and Prejudice" e "Northanger Abbey" e escreveu "Mansfield Park", "Emma" e "Persuasion" Ligações externas «Página oficial» (em inglês)
Дом-музей Джейн Остин

Дом-музей Джейн Остин — небольшой частный музей в деревне Чоутон (англ. Chawton) близ Олтона в Гэмпшире. Он находится в здании XVII века, известном как Чоутенский коттедж. Здесь писательница Джейн Остин провела последние восемь лет своей жизни, написав «Мэнсфилд-парк», «Эмму» и «Доводы рассудка». В коллекции музея находится восемь нотных тетрадей, принадлежавших Джейн Остин, а также её письма. Примечания Ссылки Сайт Дома-музея Джейн Остин (англ.) Chawton — Jane’s literary home на сайте Совета графства Хемпшир (англ.) Статья о Доме-музее Джейн Остин на jane-austen.ru (англ.) Сайт британского общества Джейн Остин (Jane Austen Society of the United Kingdom) (англ.)
Tresco Abbey Gardens

Los Jardines de la Abadía de Tresco (en inglés: Tresco Abbey Gardens) son un jardín botánico de 25 hectáreas de extensión que se encuentra en la isla de Tresco del archipiélago de las islas Sorlingas (en inglés, Isles of Scilly). Este jardín botánico pertenece como miembro del BGCI, y su código de identificación internacional es TRES. Localización Tresco Abbey Garden, TRESCO, Isles of Scilly, Cornwall TR24 0PU, U.K. Tresco, United Kingdom-Reino Unido. Teléfono: 01720 424105 Historia En este lugar fue fundada una abadía benedictina en el año 964, aunque la mayoría de lo que permanece actualmente proceda del priorato de San Nicolás fundado por los monjes de la abadía de Tavistock en 1114. Los jardines fueron creados por el propietario de la isla del siglo XIX, Augustus Smith. Colecciones Debido a un clima invernal temperado suave, largas horas de luz solar en el verano, y los altos muros de la abadía que protegen las plantas de los vientos del océano Atlántico, el jardín alberga una colección al aire libre de plantas exóticas procedentes de todo el mundo: del Mediterráneo, Suramérica, África del Sur y Australasia. Entre sus plantas destacan, Proteacea, Acacia, Metrosideros, Eucalyptus, Mesembryanthemum, cactus y suculentas del Sur de África, Puya de Suramérica, árboles y arbustos de Nueva Zelanda, Aeonium, Aloe. La colección Valhalla, está dentro del jardín de la abadía de Tresco y contiene unos 30 testaferros (mascarones de proa), así como tallas de nombres de barcos y otras tallas decorativas pertenecientes a barcos de los días de la navegación a vela. La colección fue aumentada por Augustus Smith. En Valhalla la mayor parte de los testaferros tienen fechas de mediados y finales del siglo XIX y vienen de los veleros mercantiles o de los primeros buques de vapor que naufragaron en las islas Sorlingas. Referencias Página del botánico en el BGCI
Jardins de l'abbaye de Tresco

Les jardins de l'abbaye de Tresco sont des jardins subtropicaux situés sur l'île de Tresco, Sorlingues, Cornouailles, Royaume-Uni. Une abbaye bénédictine est fondée sur l'île en 964 bien que la majorité des bâtiments restant de nos jours soient ceux du prieuré Saint Nicolas fondé par des moines de l'abbaye de Tavistock en 1114. Les jardins sont créés par le propriétaire de l'île au XIXe siècle, Augustus Smith. L'archipel des Sorlingues est soumis à un climat océanique. L'aménagement du jardin permet néanmoins l'installation de plantes d'origine subtropicale. Le jardin est protégé des vents tempétueux par une ceinture végétale. Des plantes exotiques venant du monde entier et poussant souvent en climat méditerranéen ont été installées dans le jardin. La collection Valhalla La collection Valhalla, créée par Augustus Smith, regroupe quelque 30 figures de proue et autres ornements provenant des bateaux échoués sur l'île au XIXe siècle. Sources (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Tresco Abbey Gardens » (voir la liste des auteurs). Références Portail de l’Angleterre Portail de la botanique Portail du jardinage et de l’horticulture Portail des monuments classés au Royaume-Uni
Мадейски Стейдиъм

„Мадейски Стейдиъм“ е футболен стадион в английския град Рединг. Това е официалният стадион на ФК Рединг. Ръгби отборът „Лондон Айриш“ също го ползва като наемател. Стадионът е кръстен на председателя на ФК „Рединг“ Джон Мадейски. Стадионът Стадионът разполага с 24 161 изцяло седящи места и се намира до магистрала М4. Той е построен на мястото на бивше сметище за битови отпадъци. Построяването му струва повече от 50 млн. паунда, а теренът е снабден със система от синтетични влакна, преплетени с естествена трева на стойност 750 000 паунда. Съоръжението е открито на 22 август 1998 г. ФК „Рединг“ участва във Висшата лига за първи път през сезон 2006 – 07. Заради големия интерес към мачовете, през октомври 2006 клубът анонсира намеренията си да разшири капацитета до 37 – 38 000 места. Заявката е подадена на 24 януари 2007 г., като предлага първоначално разширяване на Източната трибуна с още 6000 места (увеличавайки капацитета до 30 000) и следващо разширяване на Северната и Южната трибуна, достигайки до пълния предложен капацитет. На 24 май 2007 е обявено, че е било предоставено разрешение за разширяването на стадиона до 36 900 места. В първия етап ще се увеличи Източната трибуна с 6600 места. Строителните работи е трябвало да започнат в средата на 2008 г., но заради отпадането на Рединг от Висшата лига същата година, плановете биват замразени. Малко вероятно е работите да започнат, освен ако отборът не спечели отново промоция за Премиър лийг. Източници Външни препратки Информация за стадиона Архив на оригинала от 2006-08-14 в Wayback Machine. на официалния сайт на ФК Рединг
Madejski Stadium

Madejski Stadium és un estadi de futbol i de rugbi situat a Reading, Anglaterra. És la seu del Reading Football Club, que pren el seu nom de l'expresident del club de futbol, John Madejski. Aquest estadi de 24.161 espectadors de capacitat es va obrir el 1998 per al Reading Football Club, després de la demolició del vell estadi Elm Park. L'estadi té quatre grades, Nord, Sud, Oest i Est. També és la seu del club de rugbi London Irish. Vegeu també Reading FC London Irish Enllaços externs Fitxa de l'estadi al lloc web del Reading Football Club (anglès)
Madejski Stadium

Madejski Stadium, også kendt som Select Car Leasing Stadium, er et fodboldstadion i Reading i England, der er hjemmebane for League One-klubben Reading F.C. Stadionet har plads til 24.161 tilskuere, og alle pladser er siddepladser. Det blev indviet 22. august 1998 i en kamp mod Luton Town. Eksterne henvisninger Stadioninfo Arkiveret 12. marts 2008 hos Wayback Machine
Stade Madejski

Le Stade Madejski (en anglais : Madejski Stadium, məˈdeɪski) est un stade localisé à Reading, dans le Berkshire, en Angleterre. C'est l'enceinte du Reading Football Club, qui tire son nom de l'ancien président du club de football, John Madejski. Histoire Ce stade de 24 161 places assises fut inauguré en 1998 pour Reading FC, après la démolition de l'ancien stade Elm Park. Le stade contient quatre tribunes, Nord, Sud, Ouest et Est. Événements Bien que le Reading Football Club en soit le résident, les matchs à domicile du club de rugby à XV des London Irish se jouent ici jusqu'en 2020, ainsi que des concerts (dont Red Hot Chili Peppers, Blue, Busted, Craig David, Elton John, Girls Aloud, Lulu, Rachel Stevens et McFly). Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Reading Football Club Elm Park Liens externes Site officiel Ressource relative à l'architecture : Structurae Ressource relative au sport : StadiumDB Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du rugby à XV Portail du football Portail des arts du spectacle Portail de l’Angleterre
Madejski Stadium

Het Madejski Stadium is een voetbalstadion in het Engelse Reading. Het is de thuisbasis van voetbalclub Reading FC, en werd geopend op 22 augustus 1998, met een wedstrijd tegen Luton Town die met 3-0 werd gewonnen. Grant Brebner scoorde de eerste goal. Het stadion wordt ook gebruikt als thuisbasis van rugbyclub London Irish en als finish van de Reading Half Marathon en verving het oude stadion Elm Park. Het stadion, dat alleen zitplaatsen kent, heeft een capaciteit van 24.250 zitplaatsen en ligt vlak bij de M4. Op de plaats waar nu het stadion staat was vroeger een vuilnisbelt gevestigd, en om die reden is het terrein omringd door methaanventilatiegaten. Het stadion kostte meer dan £50 miljoen, en het veld bestaat uit natuurlijk gras, gecombineerd met synthetische vezels. Het Madejski Stadium is ook gastheer geweest van enkele concerten. Onder andere de Red Hot Chili Peppers, Blue, Busted, Craig David, Elton John en Girls Aloud hebben op het veld gestaan. Het stadion is vernoemd naar de voorzitter van Reading, zakenman en geldschieter John Madejski. Het is echter eigendom van de voetbalclub. Reading speelde in het seizoen 2006-2007 voor het eerst in de geschiedenis van de club in de Premier League, de hoogste competitie in Engeland. Dit resulteerde meerdere malen in een uitverkocht huis. Om die reden heeft de club bekendgemaakt dat het stadion zal worden uitgebreid tot 37.000 à 38.000 plaatsen. Reading eindigde zijn debuutseizoen in de Premier League als negende. Externe links Informatie op de officiële site Foto's op StadiumGuide.com
Madejski Stadium

Madejski Stadium – stadion piłkarski, położony w Reading w Wielkiej Brytanii. Oddany został do użytku w 1998 roku. Od tego czasu swoje mecze na tym obiekcie rozgrywa zespół Reading F.C., a także drużyna rugby union London Irish. Jego pojemność wynosi 24 161 miejsc. Rekordową frekwencję, wynoszącą 24 060 osób, odnotowano w 2003 roku podczas meczu ligowego pomiędzy Reading F.C. a Wolverhampton Wanderers F.C. W 2006 roku na stadionie zagrał amerykański zespół rockowy Red Hot Chili Peppers. Jest nazwany imieniem przedsiębiorcy i filantropa Johna Madejskiego. Linki zewnętrzne The Stadium Guide (ang.)
Мадейски (стадион)

«Маде́йски» (англ. Madejski Stadium) — домашний стадион футбольного клуба «Рединг» и регбийного клуба «Лондон Айриш». Назван в честь владельца «Рединга» сэра Джона Мадейски. План строительства нового стадиона возник у Мадейски ещё в 1995 году, так как, по его мнению, старая арена «роялс» — 15-тысячный «Элм Парк» — была непригодна для расширения и не соответствовала амбициям клуба. «Рединг» сыграл первый матч на новом стадионе 22 августа 1998 года, обыграв «Лутон Таун» — 3:0. Официальное открытие состоялось 10 сентября того же года в присутствии герцогини Глостерской Биргитт. После нескольких сезонов успешного выступления «роялс» в Премьер-Лиге возникли планы расширения вместимость стадиона до 37 000 мест. В 2007 году работы были начаты, но впоследствии заморожены в связи с вылетом «Рединга» в низший дивизион. «Лондон Айриш» С 2000 года стадион принимает домашние матчи регбийного клуба «Лондон Айриш». 11 января 2008 года было объявлено, что «ирландцы» продлили аренду «Мадейски» до 2026 года. 16 марта 2008 года на стадионе был установлен рекорд посещаемости Премьер-лиги — на матч с «Лондон Уоспс» собралось 23 709 болельщиков. в 2010 году стадион был признан самым удобным стадионом для регби в Англии. В опросе журнала Rugby World приняли участие 1500 болельщиков со всей страны и за «Мадейски» было отдано почти четверть всех голосов. Примечания Ссылки Информация о стадионе на официальном сайте «Рединга»
Madejski Stadium

Madejski Stadium je ime stadiona v Readingu, Berkshire, Anglija, Združeno kraljestvo. Pregled Na stadionu sta »doma« nogometni klub Reading Football Club in ragbijski klub London Irish. Stadion je bil odprt 22. avgusta 1998. Prva odigrana nogometna tekma na stadionu je bila tekma domačega kluba proti klubu Luton Town. Zmagali so domači s 3:0. Prvi gol na stadionu je zabil domači nogometaš Grant Brebner. Stadion se imenuje po predsedniku kluba Reading F.C. Johnu Madejkemu. Tribune Severna tribuna Tribuna domačih navijačev. Južna tribuna Južna tribuna sprejme 2.327 gledalcev in je rezervirana za gostujoče navijače. Vzhodna tribuna Vzhodna tribuna se nahaja nasproti tunela za igralce in direktorjeve lože. Zahodna tribuna Na sredini tribune se nahaja vhod v tunel, nad njim pa so lože za visoke goste ter loža direktorja. Tribuna ima dve etaži. Obisk Premier League Povprečno: 2006-07: 23.829 Skupaj: 2006-07: 452.758 - na 14. mestu Premier League Največji obisk: 2006-07: 24.135 - 19. januarja 2008 na tekmi proti klubu Manchester United FC Guinness Premiership Največji obisk 2007-08: 23.700 - 16. marca 2008 na tekmi proti klubu London Wasps Reference Zunanje povezave World Stadiums entry Informaciej o stadionu Arhivirano 2006-08-14 na Wayback Machine. MATCHhotels entry Arhivirano 2008-10-13 na Wayback Machine.
Стадион Мадејски

Стадион Мадејски (енгл. Madejski Stadium) је фудбалски стадион у Редингу, Енглеска. Стадион Мадејски је дом ФК Рединга од отварања 1998. године, као и рагби јунион клубу Лондон ајриш од 2000. године. Стадион носи име по председнику Рединга Сер Џону Мадејском. Укупан капацитет стадиона је 24.161 седећих места. Историја Рединг се још 1896. скућио на Елм парку, чију изградњу су већим делом финансирали симпатизери клуба. Након Хејселске трагедије, Тејлоров извештај из 1994. је препоручивао да сви стадиони у највише две енглеске лиге испуњавају највише безбедносне стандарде и да све трибине буду покривене седиштима, па је Рединг почео са плановима за изградњу новог стадиона јер је реновирање старог Елм парка било непрактично. Елм парк је срушен исте године кад је отворен нови стадион, а на његовом месту је изграђено стамбено насеље. За нови стадион изабрана је локација у Смолмеду (Smallmead), јужном делу града, где је за једну фунту купљено земљиште бивше депоније, под условом да изградња стадиона обухвата и делимично финансирање обнове А33 пута. Проширење клупског стадиона је омогућило и додатне комерцијалне могућности (објекте за рекреацију) и заједничко коришћење стадиона са другим клубовима (као што су рагби клубови Ричмонд (1998—1999) и Лондон ајриш (потписан уговор за коришћење до 2026)). Стадион Мадејски је званично отворен 22. августа 1998. утакмицом против Лутон тауна (3:0), а историјски први гол је постигао Грант Бребнер. Изградња стадиона је коштала око 50 милиона фунти. Након уласка Рединга у Премијер лигу у сезони 2012/13, оборен је рекорд за највећу посећеност. Рекордна посета од 24.184 гледалаца (мало преко званичног капацитета) је забележена 17. новембра 2012. у премијерлигашкој утакмици против Евертона. Рекордна посета на рагби утакмици забележена је на мечу Лондон Ајриш-Воспс 16. марта 2008, када је било 23.709 љубитеља рагбија. Референце Литература Дигби, Боб (2001). It's a World Thing. Оксфорд: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-913428-1. Спољашње везе Стадион Мадејски на stadiumguide.com Историја стадиона на званичном сајту ФК Рединг