NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Национални једриличарски центар Вејмут и Портланд

Национални једриличарски центар Вејмут и Портланд (енгл. Weymouth and Portland National Sailing Academy) је једриличарски центар у енглеској грофовији Дорсет. Налази се на острву Портланд на јужној обали Енглеске. Зграда једриличарске академије налази се на северном рту острва у Оспри кеју, док се за једрење користе воде у заливу Вејмут и у Портландској луци. Од отварања центра у априлу 2000. ту се одржавају бројна локална, национална и међународна једриличарска такмичења. Након што је Лондон добио организацију Летњих олимпијских игара 2012., организациони одбор је 2005. одлучио да се управо овде одржавају олимпијске једриличарске регате. Једриличарски центар је удаљен неких 190 км југозападно од олимпијског села у Лондону. Историјат Једриличарска академија Вејмут и Портланд је формирана као непрофитна организација 1999. године, а службено је отворена 1. априла 2000. године. У јуну 2005. отворене су и службене просторије академије, на чију изградњу је утрошено £7,85 милиона, а средства су углавном прикупљана путем донација. Главни циљ академије поред промоције једрења као спорта је и подстицање привредног развоја целог краја. Садржаји Главна подручја за једрење су у Вејмутском заливу и Портландској луци. Лука обухвата површину од 8,6 км² и идеална је за једрење јер је из свих праваца изложена дејству ветра, а са друге стране је лукобраном заштићена од великих таласа и морских струја. Управна зграда налази се у Оспри кеју и садржи све неопходне пратеће објекте, од школских учионица до барова и ресторана. Иза зграде налази се 40 м дугачки шински навоз, и два иста навоза у води, 30 понтона на које је омогућен приступ и особама са инвалидитетом, кранови и везови за чамце те гараже за чамце и паркинг простор за аутомобиле. Управна зграда је саграђена у складу са највишим еколошким стандардима, 20% електричне енергије коју троши долази из соларних панела, а кишница са кровова се скупља и користи за прање једрилица. Летње олимпијске игре 2012. Године 2005. организациони одбор ЛОИ 2012. је именовао НЈЦВП центар за олимоијска такмичења у једрењу. С'тим у вези шински навоз је проширен за додатних 220 м, дограђено је и 70 нових везова за чамце, као и нови докови капацитета 600 чамаца. Олимпијска такмичења у једрењу ће се одржавати од 28. јула до 11. августа 2012. Четири од пет дисциплина ће се одржавати у заливу а једна у луци. За смештај учесника користиће се посебан крузер који ће бити усидрен у луци. Референце Види још Једрење на Летњим олимпијским играма 2012. == Спољашње везе == Службена веб презентација Једриличарске академије Вејмут и Портланд Службена презентација центра на сајту о.о. ЛОИ 2012.
ISIS (нейтронный источник)

ISIS — ускорительный комплекс, исследовательский источник нейтронов и мюонов в национальной лаборатории Резерфорда — Эплтона, графство Оксфордшир, Великобритания. Описание комплекса Название ISIS не является акронимом, это отсылка одновременно к египетской богине Исиде (лат. Isis) и названию реки Темзы, которую в верхнем течении, в Оксфорде, называют Isis. Комплекс представляет собой каскад ускорителей: 35 кэВ источник отрицательных ионов водорода, линейный ускоритель типа RFQ на энергию 665 кэВ, 70 МэВ линейный ускоритель, и синхротрон на энергию 800 МэВ. Инжекция в кольцо происходит с обдиркой обоих электронов, благодаря чему возможно накопление до 2.8×1013 протонов в пучке. Частота повторений циклов ускорения 50 Гц. Далее пучок с мощностью 160 кВт сбрасывается на мишень для производства потока нейтронов. Также имеются две других мишени: для производства пучка нейтрино, и формирования мюонного пучка. В последнем случае протоны взаимодействуют с графитовой мишенью, производя пучок пионов, которые в специальном распадном канале распадаются на мюоны. История Проект был утверждён в 1977 году, первый пучок получен в 1984 году, в 1985 году официально открыт Маргарет Тэтчер. Комплекс построен на месте двух синхротронов предыдущего поколения, протонного Nimrod, и электронного NINA, с использованием их инфраструктуры: с этим связана отсылка к египетской богине Исиде, которая возвращала к жизни мёртвых. Ссылки ISIS Neutron and Muon Source The ISIS Spallation Neutron and Muon Source—The first thirty-three years, J.W.G.Thomason, NIM A, Vol. 917 (2019) pp. 61-67. Примечания
Fortune Theatre

Il Fortune Theatre è un teatro del West End londinese sito nella Città di Westminster, nella zona di Covent Garden. Con la sua capacità di 432 spettatori, il teatro è il secondo più piccolo del West End. Storia Il teatro fu progettato da Ernest Schaufelberg per l'impresario Laurence Cowen ed aprì al pubblico l'8 novembre 1924. Il teatro, costruito tra il 1922 e il 1924, è stato realizzato in stile italianeggiante e fu il primo teatro ad essere costruito a Londra dopo la fine della prima guerra mondiale. Il teatro fu oggetto di un'importante opera di ristrutturazione nel 1960 e fu registrato come monumento classificato di secondo grado nel 1994. Durante la seconda guerra mondiale, il teatro ospitò diverse produzioni dell'Entertainments National Service Association e intrattenimento per le truppe. Nel corso della sua storia le scene del Fortune furono calcate da importanti attori come Judi Dench, Maureen Lipman e Dirk Bogarde. Dal 1989 al 2023 il teatro ha in cartellone il dramma di Stephen Mallatratt La donna in nero, che nel 2001 ha superato le cinquemila rappresentazioni ed è attualmente la seconda opera teatrale più longeva nella storia del West End, con i suoi oltre trent'anni di repliche. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fortune Theatre Collegamenti esterni Sito ufficiale, su atgtickets.com. (EN) Fortune Theatre, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Fortune Theatre

Fortune Theatre – teatr w Londynie, położony przy ulicy Russell Street w gminie City of Westminster i zaliczany do scen West Endu. Należy do teatrów określanych w Wielkiej Brytanii jako receiving houses, tzn. nie posiadających własnego zespołu artystycznego, a jedynie zapewniających przestrzeń i obsługę techniczną dla produkcji zewnętrznych. Historia i charakterystyka Fortune był pierwszym nowym teatrem w Londynie zbudowanym i otwartym po zakończeniu I wojny światowej. Projektantem budynku był Ernest Schaufelberg. Prace budowlane rozpoczęły się w grudniu 1922 r. Po licznych opóźnieniach względem pierwotnego planu, teatr został otwarty 8 listopada 1924 r. W 1960 r. miała miejsce najpoważniejsza jak dotąd renowacja budynku. 23 maja 1994 r. został on wpisany do rejestru zabytków. Od 1989 w Fortune wystawiana jest nieprzerwanie ta sama inscenizacja sztuki The Women in Black, stanowiąca dokonaną przez Stephena Mallatratta adaptacją książki Susan Hill. Teatr jest jedną z mniejszych scen West Endu. Widownia liczy 435 miejsc na trzech poziomach. Właścicielem teatru jest Ambassador Theatre Group. Przypisy Linki zewnętrzne Strona oficjalna
Fortune Theatre

Fortune Theatre são dois teatros, um histórico do período Elisabetano, e outro atual, ambos em Londres, Inglaterra. O Fortune Theatre era contemporâneo do shakespeariano Globe Theatre, o Cisne e outros; estava na paróquia de St Giles-without-Cripplegate, a oeste dos locais em Shoreditch: The Theatre e o Curtain Theatre, entre a Rua Whitecross e a Golding Lane. Entre 1600 e 1642, esteve entre os primeiros locais que representavam obras dramáticas em Londres. Já o Fortune Theatre localizado na Russell Street, próximo ao Covent Garden também em Londres, foi aberto em 1924 e está no lugar da velha Albion Tavern. O nome original do teatro era Fortune Thriller Theatre.
Hopton Castle

Hopton Castle er ruinen af en middelalderborg i landsbyen af samme navn, der ligger omkring halvvejs mellem Knighton og Craven Arms, i det engelske county Shropshire. Det blev grundlagt som en motte and bailey-fæstning i træ i 1100-tallet, af en af Hopton-familien fra Clun Castle. Walter de Hopton genopførte muligvis borgen i sten under baronkrigene i 1260'erne. Baileyen blev befæstet med sten og et to-etagers keep blev opført. Den sidste Walter Hopton døde her under rosekrigene, og borgen overgik via ægteskab til Corbet-familien fra Moreton Corbet Castle. Herfra overgik den til Sir Henry Wallop, da han giftede sig med Elizabeth Corbet, datter af Robert Corbet. Han forskansede den som en del af rundhovedernes fæstninger ved udbruddet af den engelske borgerkrig, emn døde inden han kunne deltage i konflikten, hvorved borgen overgik til hans søn, Robert Wallop. Siden begyndelsen af 1700-tallet har det stået som ruin, men mellem 2006 og 2011 blev det delvist repareret. Det blev åbnet igen of offentligheden i december 2011 af hertugen af Gloucester. Hopton Castle var med i et afsnit af den britiske tv-serie Time Team i 2010. Se også Liste over borge og slotte i England Referencer Eksterne henvisninger
Hopton Castle (slott)

Hopton Castle är ett slott i Storbritannien. Det ligger i grevskapet Shropshire i riksdelen England, i den södra delen av landet, 210 km nordväst om huvudstaden London. Hopton Castle ligger 159 meter över havet. Terrängen runt Hopton Castle är kuperad åt sydväst, men åt nordost är den platt. Närmaste större samhälle är Ludlow, 15,0 km öster om Hopton Castle. Trakten runt Hopton Castle består till största delen av jordbruksmark. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Hopton Castle.
Greenwich Park

Greenwich Park je jeden z královských parků v Londýně a nejstarší z nich (založen v roce 1433). Původně bylo toto území jelení honitbou a největší plochou zeleně v jihovýchodním Londýně. V severní části se nachází Národní námořní muzeum a v centru parku je Královská greenvichská observatoř. Observatoř je umístěná na vrcholku kopce. Na západním okraji parku stojí Ranger's House. Park se dá rozdělit na dvě výškové odlišné části. V dolní části se nacházejí oblíbená dětská hřiště a jezera pro vyjížďky na loďkách. Nachází se zde také zahrada se záhony osázenými bylinami (poblíž východu do centra Greenwiche). V horní části parku se nachází rozlehlá květinová zahrada s rybníkem, růžová zahrada, kriketové hřiště, tenisový kurt, hudební pavilon, pozůstatky osídlení Římany, starověký dub (Queens Oak spojovaný s Alžbětou I.) a obora s několika divokými jeleny. Kousek za observatoří se nalézá tajná zahrada – klidná oddělená plocha vhodná pro pikniky a občas používaná divadelními společnostmi pro jejich vystoupení. Naproti se nachází Park Cafe. Parkování v oblasti kolem hlavní komunikace vedoucí od Blackheath je povoleno. Park protínají cyklistické stezky, které jsou používány nejen cyklisty ale pro kondiční běh a vycházky se psem. Použití jiných typů dopravních prostředků (auta a motocykly) na cestách parku je možno pouze v úseku mezi Blackheath a Greenwich v době dopravní špičky o víkendu. V průběhu Letních olympijských her 2012 byl park místem jezdecké a běžecké části závodu moderních pětibojařů. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Greenwich Park na Wikimedia Commons Web Greenwich Parku
Greenwich Park

Greenwich Park er en del af det maritime Greenwich, der blev verdensarvssted i 1997. Greenwich Park er på 74 hektarer (180 acres) og er een af de kongelige parker i London. Parken ligger højt med en imponerende udsigt over Themsen med Docklands og City of London i baggrunden. Det nationale maritime museum og villaen Queen's House ligger lige nord for parken, mens Royal Greenwich Observatory ligger i hjertet af parken, øverst på bakketoppen. Ved parkens vestlige kant ligger opsynsmandens hus. Her er der udsigt mod det tilgrænsende område Blackheath. Nulmeridianen (Greenwich meridianen) går tværs igennem parken. Se også Parker i London Referencer Eksterne henvisninger
Greenwich Park

Der Greenwich Park ist einer der königlichen Parks in London. 1997 wurden der Greenwich Park und die dazugehörigen Gebäude von der UNESCO zum Weltkulturerbe der Menschheit erklärt. Lage Der Greenwich Park liegt im Londoner Stadtteil Greenwich. Am Nordrand des 73 Hektar großen Parks befinden sich das National Maritime Museum und das Queen’s House, ein ehemaliger königlicher Palast. Auf einem Hügel in der Mitte des Parks befindet sich das Royal Greenwich Observatory. Der kleine Platz vor dem Observatorium wird durch eine Statue von General James Wolfe geschmückt. Vom Hügel aus sieht man in Richtung Norden ein Panorama mit dem ehemaligen Greenwich Hospital (später das Royal Naval College), der Themse, den Wolkenkratzern von Canary Wharf, der City of London und dem Millennium Dome. Der Park besitzt zahlreiche Freizeiteinrichtungen wie einen Kinderspielplatz, einen Bootssee, einen Kräutergarten, einen Blumengarten mit Ententeich, einen Rosengarten, einen Cricket-Spielplatz, mehrere Tennisplätze, einen Musikpavillon und einen kleinen Tierpark. Südlich des Parks schließt sich, getrennt durch eine breite Straße, die Grünfläche Blackheath an. Im Park wurden die Reste eines römischen Tempels ausgegraben. Im Greenwich Park befindet sich das Startgelände des jährlich stattfindenden London-Marathons. Sportstätte Der Greenwich Park war Austragungsort der Olympischen Spiele 2012 und Paralympics 2012. Hier wurden die Pferdesport-Wettbewerbe sowie die Disziplinen Springreiten und Combined (Laufen und Schießen) des Modernen Fünfkampfs ausgetragen. Dafür wurde der Park im Jahr 2012 umgestaltet und temporär ein Reitstadion mit 23.000 Sitzplätzen sowie eine Geländestrecke für den Geländeritt der Vielseitigkeit installiert. Siehe auch Parks und Grünflächen in London Weblinks Greenwich Park. Website der Parkverwaltung Website London 2012
Greenwich Park

El Parque Real de Greenwich (del inglés: Greenwich Park) es un antiguo coto de caza en Greenwich y constituye uno de los mayores espacios verdes en el sureste de Londres. Uno de los Parques Reales de Londres, el primero en ser creado (en 1433), cubre 74 hectáreas (182,9 acre)​ y es Patrimonio de la Humanidad de la Unesco desde 1997.​ Tiene hermosas vistas sobre el río Támesis, la Isle of Dogs y la City de Londres. Bibliografía Barker, Felix (1999). Greenwich and Blackheath Past. Historical Publications. ISBN 0-948667-55-9. Pevsner, Nikolaus (1983). The Buildings of England, London 2: South. Penguin Books. ISBN 0-300-09651-8. (with Bridget Cherry). Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Greenwich Park. Página web oficial Visite Greenwich Park London 2012 Olympics profile
Greenwich Park

Greenwich Park è uno dei Parchi Reali di Londra, e il primo ad essere stato riconosciuto tale (nel 1433). Il Parco di Greenwich è uno dei più grandi spazi verdi della Londra meridionale. Copre 183 acri (0,70 km²). All'interno del parco è possibile osservare il fiume Tamigi e la città di Londra. In questo parco si sono svolte nel 2012 le prove degli sport equestri di salto ostacoli, dressage e concorso completo dei Giochi della XXX Olimpiade. Note Voci correlate Gli altri Parchi Reali sono: Bushy Park The Green Park Hyde Park Kensington Gardens The Regent's Park Richmond Park St. James's Park Brompton Cemetery Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Greenwich Park Collegamenti esterni Sito ufficiale, su royalparks.org.uk.
Greenwich Park

Greenwich Park is een van de acht Koninklijke Parken van Londen. Het bestaat uit een gebied van ongeveer 74 hectares en was voor de ontsluiting door Hendrik VI in 1433 een hertenkamp. Net noordelijk van het park liggen het National Maritime Museum en Queen's House. Midden in het park ligt de sterrenwacht Royal Observatory, dwars onder de meridiaan van Greenwich. Aan de westrand ligt Ranger's House, uitkijkend op de weiden van Blackheath. Het park ligt op een heuvelrand. Het noordelijke deel richting de Theems ligt laag, naar het zuiden toe stijgt het landschap om uiteindelijk deel uit te maken van het plateau van Blackheath. De sterrenwacht ligt op de top van de heuvel; op een ernaast gelegen pleintje staat het standbeeld van generaal James Wolfe van waar het voormalige Greenwich Hospital, tegenwoordig gekend als het Old Royal Naval College zichtbaar zijn, en over de Theems is Canary Wharf, naar het noordwesten de City of London en in het noorden The O2 zichtbaar. Naast de sterrenwacht ligt een afgeschermd deel van het park dat als picknickplek en als podium voor toneel gebruikt wordt. In het lage gedeelte van het park bevinden zich een populaire speeltuin, een kruidentuin en een meertje waarop gevaren kan worden; dit alles nabij het station Maze Hill. Op het hogere deel liggen een bloementuin waaronder een groot rozenperk, een cricketveld, tennisbanen, een muziektent, Romeinse resten, een oude eik (Queen's Oak, verwijzend naar Elizabeth I) en een met een hek omsloten deel waarin sommige herten rondlopen. Het park is doorgaans niet toegankelijk voor gemotoriseerd verkeer; enkel tijdens spitsuren gedurende de week wordt de weg tussen Greenwich en Blackheath tijdelijk opengesteld. Tijdens de Olympische Spelen van 2012 zijn de paardensportwedstrijden in het park gehouden en de moderne vijfkamp. In 2006 was het de startplaats van de wielerronde Ronde van Groot-Brittannië. Externe link Greenwich Park op de Royal Parks-website
Greenwich Park

Greenwich Park – jeden spośród królewskich parków w Londynie, pierwszy, który został ogrodzony (w 1433). Zajmuje 74 hektary (183 akrów). W 1427 ziemie te stały się własnością Humphreya Lancastera, księcia Gloucester. Humphrey ogrodził park, zbudował nad rzeką pałacyk Bella Court, a na wzgórzu zamek zwany „wieżą księcia Humphreya”. Ten pierwszy przekształcono później w Pałac Placentia, a następnie w Queen's House i Greenwich Hospital. Na miejscu zamku od 1675 stoi Królewskie Obserwatorium Astronomiczne zbudowane przez Christophera Wrena. Park służył królom jako teren do polowań z sokołami. Henryk VIII wprowadził tu także jelenie. Jakub I postawił wokół parku nowy ceglany mur wysoki na cztery metry i długi na dwie mile, którego część nadal wyznacza granice Greenwich Park. W XVII wieku park przerobiono według projektu André Le Nôtre. Maria, córka Jakuba II, podarowała pałac na szpital dla marynarzy, i na początku XVIII w park otworzono dla jego pensjonariuszy, a następnie dla wszystkich zwiedzających. Podczas Igrzysk Olimpijskich Londyn 2012 w Greenwich Park odbyły się zawody jeździeckie.
Greenwich Park

Greenwich Park é um dos Parques Reais de Londres, um antigo parque de caça de Greenwich e um dos maiores espaços verdes do sudeste de Londres. Um dos Parques Reais de Londres, e o primeiro a ser fechado (em 1433), abrange 74 hectares (180 acres). Segundo a lenda, D. Carlos II, em 1662, passeava por esse parque com D. Catarina de Bragança, rainha da Inglaterra. D. Carlos II resolveu oferecer-lhe uma flor mas, em vez de oferecer a flor à rainha, ofereceu-a por engano a outra senhora que por lá passava. D. Catarina de Bragança, revoltada, mandou arrancar todas as flores desse parque, restando apenas relva verde. História A herança de cerca de duzentos hectares foi inicialmente detida pela Abadia de São Pedro de Gand, mas foi revertida para a Coroa em 1427 e foi doada para Humphrey, Duque de Gloucester pelo seu tio Henrique VI de Inglaterra. Ele construiu uma casa à beira do rio, Bella Court, e um pequeno castelo, Duke Humphrey’s Tower, sobre a colina. O antigo prédio evoluiu para Palácio de Placentiae depois para Queen's House e Hospital de Greenwich. O local que hoje é o Observatório de Greenwich foi escolhido por Carlos II de Inglaterra em 1675. No século XV, o parque utilizado para a prática de Hawking. No século seguinte, foram introduzidos veados para a caça por Henrique VIII de Inglaterra, e uma pequena colecção de veados é mantida hoje, em uma área a sudeste do parque. No mesmo século Jaime VI da Escócia e I de Inglaterra anexou ao parque uma parede de tijolos, com doze metros de altura e duas milhas de comprimento e que custou mais de 2.000 libras. Observatório Real O Observatório de Greenwich está no topo da colina. Na parte exterior há uma estátua do general James Wolfe, em uma pequena praça a partir da qual se pode ver o antigo Hospital de Greenwich, o Rio Tâmisa, o Canary Wharf e o Domo do Milênio, ao norte. Esportes Quando Londres sediar os Jogos Olímpicos de Verão de 2012, o Greenwich Park será o palco para as competições de hipismo e parte do pentatlo moderno. Ver também Parques Reais de Londres Referências Ligações Externas Official website[ligação inativa] London 2012 Olympics profile
Гринвичский парк

Гринвичский парк (англ. Greenwich Park) — бывший охотничий парк в Гринвиче и одна из самых больших зелёных зон на юго-востоке Лондона. Вход — через ворота с двумя колоннами, украшенными золочеными шарами, изображающими Земной шар. Парк является владением короны, во времена правления Якова I он был обнесен стеной и долгое время оставался недоступным для рядовых посетителей. Свой проект устройства парка в 1662 году предлагал великий ландшафтный архитектор Андре Ленотр, автор садово-паркового комплекса в Версале, однако были ли они воплощены в жизнь — остаётся неизвестным. На Гринвичском холме стоит Королевская обсерватория. Знаменитый Гринвичский меридиан, который делит Землю на западное и восточное полушарие, проходит здесь прямо по двору и отмечен блестящей полосой. В 2012 году в Гринвичском парке проходили соревнования по конному спорту и современному пятиборью в рамках летних Олимпийских игр и по конному спорту в рамках Паралимпийских игр в Лондоне.
Гринички парк

Гринички парк (енгл. Greenwich Park) је некадшњи ловачки парк, а данас највећа парковска површина у лондонском насељу Гриничу (Уједињено Краљевство), под управом Лондонских краљевских паркова (енгл. Royal Parks of London). Површина парка је 74 ha (180 а). Парк као део Приморског Гринича налази се на листи светске баштине. У централном делу парка налази се чувена Гриничка опсерваторија. Током Летњих олимпијских игара 2012. у Гриничком парку су се одржавала такмичења у коњичком спорту и неке дисциплине модерног петобоја. Из Гриничког парка се пружа леп поглед на реку Темзу, Псеће острво и лондонски Сити. За пешаке парк се отвара сваки дан у 6 часова, док је промет возилима дозвољен након 7 часова. Историја Првобитно имање на месту данашњег парка, површине од око 81 ха било је у поседу опатије Светог Петра на Генту, али је 1427. враћено тадашњем краљу Хенрију VI Ланкастеру који га је поклонио свом ујаку војводи Хемфрију од Ланкастера. Војвода је на обали саградио кућу, осматрачницу на узвишењу и малени замак (Гринички дворац). Кућа је већ 1447. прерасла у палату (енгл. Palace of Placentia) а касније је један њен део посто Краљичина кућа (енгл. Queen's House) док је други део прерастао у болницу. У време владавине Чарлса II Стјуарта (1675) Гринички замак (тада у рушевинама) је прерастао у Гриничку опсерваторију. Током 15. века парк је био доста запуштен и углавном су га користили соколари. Већ век касније краљ Хенри VIII Тјудор је наредио да се парк насели јеленима и претвори у ловиште. Занимљиво је да и данас у југоисточном делу парка обитава мање крдо јелена. По налогу краља Џејмса I цео парк је ограђен оградом од печене цигле дугачком 3 км, а већином та ограда представља и данашње границе парка. Парк је у 17. веку највероватније преуредио у то доба најпознатији пејзажни архитекта Андре ле Нотр. Већ у наредном веку парк је по први пут отворен за јавне посете обичних грађана а убзо је узвишење северно од опсерваторије постало омиљено излетничко место околног становништва. Географија парка Парк је правугаоног облика, димензија 1.000х750 метара и са дуже стране је оријентисан у правцу север-северозапад југ-југоисток. Његова геодезијска ознака у Лондону је TQ390772. Нижи део парка лежи уз Темзу, а након благог успона прелази се у равнији део. Спорт За време Летњих олимпијских игара 2012. у Гриничком парку ће се одржавати олимпијска такмичења у коњичком спорту, те тркачка и коњичка деоница модерног петобоја. Галерија Референце Спољашње везе Службена презентација на сајту Краљевских паркова Лондона Удружење пријатеља гриничког парка Профил Гриничког парка на сајту О. О ЛОИ 2012.