NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Олимпијски центар за водене спортове (Лондон)

Олимпијски центар водених спортова (енгл. London Aquatics Centre) је вишенаменска спортска дворана намењена такмичењима у воденим спортовима и изграђена је за потребе Летњих олимпијских игара 2012. у Лондону (Уједињено Краљевство). Налази се у Олимпијском парку у источном Лондону. Дворана за водене спортове се налази непосредно уз Ватерполску арену и наспрам Олимпијског стадиона. У оквиру центра налазе два олимпијска базена дужине 50 м, од којих један служи за пливачка такмичења а други за припреме спортиста, и базена дужине 25 м намењеног скоковима у воду. Капацитет дворане је 17.500 гледалаца у току Олимпијских игара, док ће се касније тај број смањити на 2.500. У овој дворани одржават ће се такмичења у пливању, скоковима у воду, синхронизованом пливању и пливачки део модерног петобоја. Карактеристике Пројекат дворане урадио је архитекта Заха Хадид још 2004. и одликује се карактеристичном архитектуром са закривљеним кровом. Градња је почела у јулу 2008. и трајала је три године (до јула 2011). Грађевина је висока 45 м, дугачка 160 м а широка 80 метара. Целокупна конструкција почива на свега два потпорна ослонца, један на северном делу грађевине, а други у виду потпорног зида на јужном делу грађевине. Цела челична кровна конструкција је тешка 3.200 тона и покривена је алуминијумским плочама. Површина крова је 1.042 м². Торањ са 6 скакаоница изнад мањег базена за скокове у воду изграђен је од 462 тоне бетона. На плафону се налази 30.000 комада дрвених панела. У сва три базена стане око 10.000 л воде. Тренутни капацитет за Олимпијске игре је 17.500 седећих места, а после игара две трибине ће бити уклоњене и тиме капацитет смањен на 2.500 места. Види још Летње олимпијске игре 2012. Олимпијски парк (Лондон) Референце Спољашње везе Службена презентација на сајту ЛОИ 2012.
London Aquatics Centre

London Aquatics Centre är en inomhusarena med två 50 meter långa bassänger avsedda för simning och en 25 meter lång bassäng för simhopp. Den ligger i Olympiaparken i London och var en av huvudarenorna vid Olympiska sommarspelen 2012 och Paralympiska sommarspelen 2012. Arenan användes där för simning, simhopp, konstsim samt för simningen vid tävlingarna i modern femkamp och för simning vid paralympiska sommarspelen 2012. Under de olympiska spelen hade arenan en kapacitet på 17 500 åskådare. Efter spelen monterades de två temporära flyglarna på arenan bort och den har nu en kapacitet på 2 500 som vid behov kan utökas med ytterligare 1 000 platser. Referenser Källor Om London Aquatics centre på hemsidan för London 2012 Wikimedia Commons har media som rör London Aquatics Centre.
Центр водних видів спорту

Центр водних видів спорту (англ. London Aquatics Centre) — споруда літніх Олімпійських та Паралімпійських ігор 2012 у Лондоні. Місткість арени становить 17 500 місць. Арена прийме плавання, синхронне плавання, стрибки у воду, сучасне п'ятиборство Олімпіади, а також плавання Паралімпіади. Посилання Профіль на сайті Ігор
London Fire Brigade

Il London Fire Brigade è il corpo dei vigili del fuoco di Londra ed è amministrato direttamente dall'Autorità della Grande Londra. È costituito da 102 stazioni distribuite nella Città di Londra e nei 32 borghi della città. Gradi Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su London Fire Brigade Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su london-fire.gov.uk.
Université de Bath Spa

L'université de Bath Spa (Bath Spa university) est une université anglaise située près de Bath. Anciennement collège universitaire, elle reçut son statut d'université à part entière en 2005. Histoire L'histoire de l'université remonte à 1898 avec l'Académie des arts de Bath. En 1975, le Bath College of Education et le Newton Park College of Education ont fusionné pour former le Bath College of Higher Education. En 1992, ce collège a commencé à décerner ses propres diplômes et pris alors le nom de Bath Spa University College (Collège universitaire de Bath Spa). En mars 2005, l'établissement a reçu son statut d'université et en août son nom actuel de Bath spa University. Campus L'université compte environ 4 300 étudiants répartis sur deux campus, à Newton Park et à Sion Hill. L'ancien campus, à 6 km à l'ouest de Bath, est prêté par le Duché de Cornouailles. Le second campus, à Sion Hill, se trouve à Bath et comprend la Bath School of Art and Design. Personnalités liées à l'Université Professeur Olivette Otele, professeure d'Histoire depuis 2018 Étudiants Mariajo Ilustrajo, illustratrice jeunesse. Emika (Ema Jolly), Creative Music Technology. Références Liens externes (en) Site officiel de l'université Portail des universités Portail de l’Angleterre
Natural History Museum

Natural History Museum er et naturhistorisk museum i Exhibition Road i South Kensington i London. Museets bygninger er kendt for deres arkitektur og er blevet omtalt som ”naturhistoriens katedral”. Museet blev åbnet i 1881, og genstande der var doneret fra samlingerne i British Museum udgjorde kernen i udstillingen. Samlingerne omfatter i dag over 80 millioner genstande fordelt på fem hovedsamlinger: botanik, entomologi, mineralogi, palæontologi og zoologi. Ud over museumsdriften er Natural History Museum et verdenskendt forskningscenter, med taksonomi, identificering og konservering som specialer. Mange af genstandene har ud over deres naturvidenskabelige værdi også betydelig historisk værdi. Fx eksemplarer indsamlet af Charles Darwin. Museet er særligt kendt for sin udstilling af dinosaurskeletter. I forhallen findes en kopi af en Diplodocus. Modellen er lavet efter originalen som findes på Carnegie Museum of Natural History i Pittsburgh. Referencer Eksterne henvisninger
Prirodoslovni muzej u Londonu

Natural History Museum (hr. „Prirodoslovni muzej”) je jedan od tri velika muzeja u muzejskom kvartu Londona na Exhibition Roadu, South Kensington (ostali su Science Museum i Victoria and Albert Museum). Glavni ulaz u muzej je s Cromwell Roada. Muzej je javni, a financira ga država( Ministarstvo za kulturu, medije i sport). Muzej čuva zbirku od oko 70 milijuna izložaka, u pet glavnih zbirki: botanika, entomologija, mineralogija, paleontologija i zoologija. Muzej je svjetski referencijalni centar za istraživanje, specijaliziran za taksonomiju, identifikaciju i očuvanje. Natural History je vrlo stara institucija, tako da mnoge njegove velike povijesne zbirke imaju, pored znanstvene vrijednosti, i veliku povijesnu vrijednost poput zbirke uzoraka koju je osobno prikupio Charles Darwin. Muzej je posebno poznat po svojim izlošcima kostura dinosaura i kićene arhitekture samog muzejskog zdanja - tako da ga ponekad zovu katedrala prirode. Muzej zapošljava oko 850 ljudi, trenutni ravnatelj je Michael Dixon, a posjeti ga više od 5 milijuna posjetitelja godišnje. Povijest Muzej je nastao iz prirodoslovnih zbirki Britanskog muzeja. Naime, Richard Owen, upravitelj Britanskom muzeja od 1856. godine, je želio ispraviti mnoge nepravilnosti bivših ravnatelja i dati prirodoslovnom dijelu Britanskog muzeja više mjesta. Konačno odvojenje se dogodilo preseljenjem prirodoslovne zbirke u novu zgradu arhitekta Alfreda Waterhousea 1881. godine. No, kao zasebna ustanova pod nazivom British Museum (Natural History) postao je tek 1963. godine. God. 1986. mu je priključen i Geološki muzej. Godine 1992. promijenio je ime u Prirodoslovni muzej. Darwinov centar je noviji ogranak muzeja, projektiran kao moderni objekt za skladištenje vrijednih zbirk, dovršen 2008. godinei. Izlošci Jedna od najposjećenijih i vjerojatno najpoznatijih izložaka je replika kostura dinosaura diplodoka dug 32 metra, poznat kao Dippy, koji je bio postavljen u Središnjoj dvorani. Nakon gotovo 112 godina, replika kostura dinosaura je uklonjena i zamijenjena modelom kostura plavog kita. Kostur je dug 25 metara i teži 10 tona. Mogao je biti izložen tek 1934. godine izgradnjom nove dvorane samo za taj izložak (danas „Dvorana velikih sisavaca”), iako je bio u vlasništvu muzeja 42 godine prije izlaganja. Vjerojatno najpoznatiji izložak u Darwinovom centru je divovska lignja dugačka 8,62 metara, nazvana Archie, koja je živa uhvaćena u ribarsku mrežu nedaleko od Faulklandskog otočja 2004. godine. Muzejske galerije su podijeljene u četiri odjela: Izvori Vanjske poveznice Službene stranice Natural History Museuma Povijest izgranje sa stranica Survey of London Arhivirana inačica izvorne stranice od 28. rujna 2007. (Wayback Machine)
Muzeum Historii Naturalnej w Londynie

Muzeum Historii Naturalnej (ang. Natural History Museum) w Londynie jest jednym z trzech wielkich muzeów znajdujących się przy Exhibition Road w South Kensington (inne to Science Museum i Muzeum Wiktorii i Alberta; główne wejście do MHN znajduje się od strony Cromwell Road). Tradycyjną nazwą tej instytucji do 1992 było Muzeum Brytyjskie (Historii Naturalnej) [ang. British Museum (Natural History)]. W 1985 do muzeum włączono niegdyś niezależne Muzeum Geologiczne (ang. Geological Museum). Zbiory i budynek muzeum Prace nad budynkiem rozpoczęto w 1873, a zakończono je w 1880. Oficjalne otwarcie odbyło się w 1881. Kolekcja muzeum liczy ponad 70 milionów eksponatów, a całość dzieli się na 5 głównych działów: botanika, entomologia, mineralogia, paleontologia i zoologia. Dużą popularnością cieszy się symulowane trzęsienie ziemi, którego mogą doświadczyć zwiedzający oraz galeria dinozaurów, gdzie znajduje się ryczący, ruchomy dinozaur-robot. Od 1979 do stycznia 2017 w głównym holu znajdował się odlew szkieletu diplodoka, zwany Dippy. Obecnie zastąpiony jest on przez szkielet płetwala błękitnego. Na samym szczycie galerii znajduje się plaster wycięty z pnia sekwoi o średnicy 6 metrów. Zwiedzanie W muzeum tym można wielu eksponatów dotknąć, spróbować, wykonać różne symulacje i eksperymenty, a całość jest głównie przeznaczona dla młodszych, choć starsi też mogą się wiele nauczyć. Znajduje się tam m.in. kolekcja ryb, płazów, gadów, ptaków i ssaków w różnych stadiach ewolucji. Wstęp do muzeum jest bezpłatny, jednak niektóre wystawy bywają biletowane. W środku znajdują się skrzynki na datki od zwiedzających, wykorzystywane na utrzymanie budynku i znajdujących się w nim eksponatów. Przypisy Linki zewnętrzne Oficjalna strona muzeum Dział muzeum przeznaczony dla dzieci
Muzeul de Istorie Naturală din Londra

Muzeul de Istorie Naturală (engl. "Natural History Museum") din Londra este unul dintre cele mai mari muzee naturale din lume. El a fost clădit în anul 1860 fiind compus din trei muzee numite "Exhibition Road", o clădire în stil bizantin, situată în cartierul "South Kensington" "Science Museum" "Victoria and Albert Museum" Muzeul prezintă pe lângă exponate geologice și schelete, mulaje de animale fosile ca și schelete ale omului preistoric. Prin aceasta caută muzeul să demonstreze dependența omului de resursele naturale. Ca în multe muzee engleze, cu excepția unor sectoare, intrarea este gratuită. Note Vezi și Lista celor mai vizitate muzee de artă din lume Legături externe Materiale media legate de Muzeul de Istorie Naturală din Londra la Wikimedia Commons Website 51.496111111111-0.176111111111117
Музей естественной истории (Лондон)

Музей естественной истории или Музей естествознания (англ. Natural History Museum) — один из трёх крупнейших музеев, расположенных на улице Exhibition Road в Южном Кенсингтоне. Коллекция включает в себя более 70 миллионов экспонатов по ботанике (6 млн растений), зоологии (55 млн экземпляров животных, половина из которых — насекомые в отделе энтомологии), минералогии (500 тыс. камней и минералов) и палеонтологии (9 млн окаменелостей). История Основу коллекции составляет собрание доктора Ганса Слоуна (1660—1753), которая включает гербарий и скелеты животных и человека, первоначально выставлявшиеся в Монтегю-хаусе (Блумсбери); ведал ими в то время Британский музей. В 1850-х годах профессор Р. Оуэн (директор отдела естествознания Британского музея) поставил вопрос о расширении собрания и необходимости собственного помещения. В 1864 году под музей был куплен участок земли в Кенсингтоне. Архитектурный проект был разработан Френсисом Фоуком и после его смерти дорабатывался Альфредом Уотерхаузом. Фасад выдержан в романо-византийском стиле. Строительство было начато в 1873 году и окончилось в 1880-м. Музей открылся в 1881 году; в 1963 году он окончательно отделился от Британского музея. До 1992 года именовался British Museum (Natural History), а в научной литературе был известен под аббревиатурой B.M.(N.H.) или BMNH. Под управлением Лондонского музея естествознания работают некоторые другие коллекции, например — Музей естествознания в Тринге (Natural History Museum at Tring). Экспонаты Музей наиболее известен по его коллекции скелетов динозавров в центральном зале, в том числе копией знаменитого скелета диплодока Карнеги (длиной 26 метров; оригинал находится в Музее естественной истории Карнеги), а также примечателен механической моделью тираннозавра. В зоологической части располагается 30-метровый синий кит. Музей располагает обширной коллекцией метеоритов. Внешняя отделка и интерьер музейного здания отделаны терракотой мастеров фирмы Gibbs And Canning Limited из Tamworth. Кирпичи украшены изображениями растений, животных и ископаемых. Вход в музей свободный. Ближайшая станция метро — South Kensington. Примечания Ссылки Сайт музея (англ.) Picture Library of the Natural History Museum (англ.) Nature News article on proposed cuts, June 2010 (англ.)
Prirodoslovni muzej, London

Prirodoslovni muzej (angleško Natural History Museum) je muzej prirodoslovja, ki stoji v muzejski četrti Londona na ulici Exhibition Road. Je eden od treh velikih muzejev na omenjeni ulici: druga dva sta Muzej znanosti (Science Museum) ter Muzej Victoria and Albert (Victoria and Albert Museum), ki je največji muzej dekorativnih umetnosti na svetu. Celotna zbirka obsega približno 70 milijonov predmetov, ki so razdeljeni na pet glavnih zbirk s področij botanike, entomologije, mineralogije, paleontologije in zoologije. Mnogi predmeti imajo veliko zgodovinsko in znanstveno vrednost, kot so recimo vzorci, ki sta jih zbrala Charles Darwin na popotovanju z ladjo Beagle in Joseph Banks na popotovanju s HMS Endeavour. Poleg tega je muzej svetovni referenčni center za raziskave na področju taksonomije ter identifikacije in konzervacije vzorcev, v njem pa je tudi velika knjižnica, ki hrani redko gradivo s prirodoslovnih področij; dostop do knjižnice je možen ob predhodnem dogovoru. Muzej je nastal na pobudo paleontologa Richarda Owna zaradi prostorske stiske v Britanskem muzeju. Stavbo muzeja je projektiral Alfred Waterhouse, eden pomembnejših arhitektov v času viktorijanske neogotike. Gradnja muzeja je potekala v letih od 1873-1880, odprli pa so ga leta 1881. Leta 1986 je del muzeja postal tudi Geološki muzej (Geological Museum). Najnovejša pridobitev muzeja je Darwinov center, ki hrani dragocene primerke; za javnost so ga odprli leta 2002. Zaradi izrednih primerkov okostij dinozavrov, kot so ogromni diplodoki in slikovite arhitekture je muzej dobil vzdevek katedrala narave. Kot vsi javni muzeji v Združenem kraljestvu je tudi Prirodoslovni muzej javno financiran, zato se obiskovalcem ne zaračuna vstopnine, razen v primeru posebnih razstav. Galerija Viri »Natural History Museum« (v angleščini). Encyclopedia Britannica. 2013. Pridobljeno 21. decembra 2014. Zunanje povezave Uradna stran Prirodoslovnega muzeja (angleško)
Natural History Museum

Natural History Museum (Naturhistoriska museet), tidigare British Museum of Natural History, i London är ett av de största museerna för naturhistoria i världen. Det är ett av tre museer på Exhibition Road i Londonstadsdelen South Kensington. Byggnaden uppfördes 1860 i romersk-bysantinsk stil. Av tradition har museet fri entré. I museet finns omkring 40 miljoner zoologiska och botaniska objekt, däribland skelett av dinosaurier, olika fossiler (till exempel en Archaeopteryx), ett 30 meter långt skelett av en blåval och en modell av drontfågeln som dog ut 1690. Museet har sitt ursprung i de naturhistoriska samlingar vilka fram till 1880–1883 förvarades på British Museum. Museet träffades av bomber under andra världskriget och stora delar av de botaniska och paleontologiska samlingarna förstördes. Chefer Chef för Natural History Museum och dess föregångare har varit: William Henry Flower, 1884–1898Ray Lankester, 1898–1907Lazarus Fletcher, 1909–1919Sidney Frederic Harmer, 1919–1927Charles Tate Regan, 1927–1938Clive Forster Cooper, 1938–1947Norman Boyd Kinnear, 1947–1950Gavin De Beer, 1950–1960Terence Morrison-Scott, 1960–1968Gordon Frank Claringbull, 1968–1976Ronald Henderson Hedley, 1976–1988Neil Chalmers, 1988–2004Michael Dixon, 2004–2020Doug Gurr, 2020– Denna lista hämtas från Wikidata. Informationen kan ändras där. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Natural History Museum. Natural History Museums officiella hemsida
Музей природознавства (Лондон)

Музей природознавства (англ. Natural History Museum) — один з трьох великих музеїв на Ексхібішн роуд у Південному Кенсінгтоні у Лондоні (інші два це Музей науки та Музей Вікторії та Альберта). Головний вхід виходить на Кромвель Роад. Спонсором музею є Міністерство культури, медіа та спорту (англ. Department for Culture, Media and Sport). Музей природознавства (Лондон) займав восьме місце в ТОП-20 музеїв світу за чисельністю відвідувань у допандемічному 2019 році за даними Theme Index and Museum Index 2022 (перше місце в ТОП-20 займав Лувр) та четверте місце серед британських музеїв. Музей у 2019 році мав майже 5,4 млн. відвідувань. Пандемія Covid-19 сильно вплинула на відвідування – у 2020 році кількість відвідувачів становила 1,2 млн. осіб, у 2021 році – 1,6 млн. У 2022 році стан справ покращився, відбулося певне відновлення інтересу до експозицій Natural History Museum, чисельність відвідувань збільшилась до 4,7 млн. Музей у 2022 році став за відвідуваністю першим серед британських музеїв. Історія Основу колекції становить зібрання доктора Ганса Слоуна (1660–1753), яке включає гербарій та скелети тварин і людини, що спочатку виставлялися в Монтегю-хаусі (Блумсбері). Спершу цими експонатами завідував Британський музей. У 1850-х роках професор Р. Овен (директор відділу природознавства Британського музею) поставив питання про розширення зборів та необхідності власного приміщення. 1864 року під музей було куплено ділянку землі в Кенсінгтоні. Архітектурний проєкт був розроблений Френсісом Фоуком і після його смерті допрацьовувався Альфредом Вотерхаузом. Фасад витриманий в неороманському стилі. Будівництво було розпочато 1873 року та закінчилося 1880 року. Музей відкрився 1881 року; 1963 року він остаточно відокремився від Британського музею. До 1992 року називався 'British Museum (Natural History) , а в науковій літературі був відомий під абревіатурою B.M. (N.H.) або BMNH. Експонати Музей відомий насамперед своїми колекціями скелетів динозаврів у центральному залі, зокрема знаменитим скелетом диплодока (завдовжки 26 метрів), а також цікавою механічною моделлю тираннозавра. У зоологічній частині розташовується 30-метровий кит. Музей має цікаву колекцію метеоритів. У зовнішньому оздобленні та інтер'єрі музейного будинку використано теракоту майстрів фірми Gibbs And Canning Limited з Tamworth. Цеглини прикрашені зображеннями рослин, тварин та закам'янілостей. Вхід у музей вільний. Найближча станція метро — South Kensington. Галерея Примітки Посилання Офіційна сторінка [Архівовано 22 лютого 2011 у Wayback Machine.]
Royal Engineers

Het Corps of Royal Engineers of kortweg Royal Engineers is een van de korpsen van het British Army. De Royal Engineers verschaffen genisten en andere technische ondersteuning aan de British Armed Forces. De leden zelf worden ook vaak sappeurs genoemd. Het Corps of Royal Engineers wordt geleid door de Chief Royal Engineer. Het Corps of Royal Engineers is onderverdeeld in verschillende regimenten verspreid over het Verenigd Koninkrijk van Groot-Brittannië en Noord-Ierland en Duitsland. Zowel het hoofdkwartier van de regimenten als de Royal School of Military Engineering bevinden zich in Chatham (graafschap Kent). Externe links (en) Website van de Royal Engineers
Royal Engineers

O Real Corpo de Engenharia, ou Corpo de Engenheiros Reais, geralmente chamado Engenheiros Reais (Royal Engineers, ou RE em inglês), e habitualmente conhecido como Sapadores (Sappers em inglês), é um dos corpos do Exército Britânico. Ocupa-se de engenharia militar) e de engenharia em geral, com diversa assistência técnica às forças armadas do Reino Unido. O quartel geral dos regimentos de Engenharia Militar fica em Chatham, no Kent. O corpo está dividido em vários regimentos, dispersos no Reino Unido e na Alemanha. Os Engenheiros Reais traçam suas origens aos engenheiros militares trazidos para a Inglaterra por Guilherme, o Conquistador, especificamente o Bispo Gundulf da Catedral de Rochester, e reivindicam mais de 900 anos de serviço ininterrupto à coroa. Os engenheiros sempre serviram nos exércitos da Coroa; no entanto, as origens do corpo moderno, junto com os da Artilharia Real, estão na Junta de Artilharia estabelecida no século XV. Referências Ligações externas «Site Oficial dos Royal Engineers» (em inglês) «Instituição dos Royal Engineers» (em inglês)
Royal Engineers

Corps of Royal Engineers, oftast bara kallad Royal Engineers, är den brittiska arméns ingenjörskår. Dess högkvarter och skola - Royal School of Military Engineering - finns i Chatham i Kent. Kåren är uppdelad i flera bataljoner (inom Royal Engineers kallade regiments) som är baserade på olika platser i Storbritannien. Militära ingenjörer har funnits i Storbritannien ända sedan 1066, när Vilhelm Erövraren tog med sig franska fältingenjörer, men dagens brittiska ingenjörskår har sin grund i skapandet av tygkollegiet på 1460-talet. 1718 skapade denna motsvarighet till svenska Kungliga Fortifikationen den separata enheten Corps of Engineers, som 1787 fick rätt att kalla sig kunglig och därmed lade sig till med det nuvarande namnet: Corps of Royal Engineers. Brittiska ingenjörsbataljoner 2007 Ordinarie ingenjörsförband 1 RSME Regiment (utbildningsförband) 3 RSME Regiment (utbildningsförband) 21 Engineer Regiment 22 Engineer Regiment 23 Engineer Regiment (luftlandsättningsförband) 24 Commando Engineer Regiment (amfibieförband som understödjer Royal Marines) 25 Engineer Regiment (flygfältsförband) 26 Engineer Regiment 28 Engineer Regiment (brobyggnadsförband) 32 Engineer Regiment 33 Engineer Regiment (bombröjningsförband) 35 Engineer Regiment 36 Engineer Regiment 38 Engineer Regiment 39 Engineer Regiment (flygfältsförband) 42 Engineer Regiment (Geographic) (geodesiförband) Ingenjörsförband inom arméreserven (fram till 2014 känd som Territorial Army) 71 Engineer Regiment 72 Engineer Regiment 73 Engineer Regiment 75 Engineer Regiment Royal Monmouthshire Royal Engineers (Militia) 101 (City of London) Engineer Regiment (bombröjningsförband) 170 (Infrastructure Support) Engineer Group Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Royal Engineers.