NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Wellcome Trust

Wellcome Trust – brytyjska organizacja charytatywna z siedzibą w Londynie. Powstała w 1936 z inicjatywy magnata farmaceutycznego sir Henry'ego Wellcome'a, jej zadaniem jest finansowanie badań naukowych zmierzających do poprawy zdrowia ludzi i zwierząt. Celem organizacji jest „osiągnięcie niezwykłej poprawy zdrowia poprzez wspieranie najzdolniejszych umysłów”, a oprócz finansowania badań biomedycznych wspiera ona też społeczne zrozumienie nauki. Zasoby W 2018 Wellcome Trust operował środkami finansowymi w kwocie 25,9 miliarda funtów, co czyniło go czwartą najbogatszą fundacją charytatywną na świecie. W 2012 Wellcome Trust zostało opisane przez Financial Times jako największy w Wielkiej Brytanii dostawca pozarządowych funduszy na badania naukowe i jeden z największych dostawców na świecie. Przeciwdziałanie COVID-19 W marcu 2020 Wellcome Trust ogłosiło inicjatywę, mającą na celu udostępnianie danych badawczych i ustaleń dotyczących epidemii nowego koronawirusa (SARS-CoV-2), wzywając badaczy, czasopisma i instytucje naukowe na całym świecie do zapewnienia szybkiego i otwartego dostępu do wyników badań i danych dotyczących wybuchu epidemii. Rozpowszechnianie rzetelnych danych pomoże informować opinię publiczną o działaniach mających powstrzymać rozprzestrzenianie się wirusa. Przypisy Linki zewnętrzne [1] Wellcome Trust Case Control Consortium (WTCCC) Other Wellcome Trust websites Scientific Conferences supported by the Wellcome Trust. wellcome.ac.uk. [zarchiwizowane z tego adresu (2009-09-22)]. Ex Memoria - Wellcome Trust Awarded Film. exmemoriafilm.co.uk. [zarchiwizowane z tego adresu (2007-02-16)]. Surgery Live, a Wellcome Collection collaboration with Channel 4 European Society for Clinical Microbioloy and Infectious Diseases Federation of European Biochemical Societies European Federation of Pharmaceutical Societies International Society for Infectious Diseases
Trustul Wellcome

Trustul Wellcome este o organizație de caritate, axată pe cercetarea biomedicală, cu sediul în Londra. A fost înființată în anul 1936, având la bază averea magnatului Henry Wellcome. Scopul trustului este „îmbunătățirea stării de sănătate, încurajând cele mai luminate minți”. În plus, pe lângă finanțarea cercetării în domeniul biomedical, trustul susține înțelegerea științei de către publicul larg. Trustul Wellcome a fost descris de către ziarul Financial Times ca fiind principala sursă de finanțare non-guvernametală pentru cercetarea științifică din Marea Britanie și una dintre cele mai mari surse de finanțare din lume. În domeniul cercetării medicale, Trustul Wellcome este al doilea mare finanțator privat, după Fundația Bill și Melinda Gates. Note
Wellcome Trust

Wellcome Trust — независимый международный благотворительный фонд с центром в Лондоне (Великобритания), финансирующий медицинско-биологические исследования для «улучшения здоровья, потому что хорошее здоровье делает жизнь лучше», его цель — «достичь экстраординарных улучшений состояния здоровья, поддерживая самые яркие умы».Учреждён в 1936 году на наследные средства фармацевтического магната Генри Уэлкома. Ныне это третий по величине благотворительный фонд в мире (см. Список крупнейших благотворительных фондов). Значительная часть грантов Wellcome Trust выделяется для открытия новых лекарств. Wellcome Trust является соучредителем проекта «Геном человека», а также финансирует Институт Сенгера. Ведёт Wellcome Collection (основан в 2007 году), в рамках которого действует также Wellcome Library. История В 1936 году умер фармацевтический магнат, коллекционер и филантроп Генри Уэлком. Его последней волей было создание благотворительной организации, основным активом которой стал акционерный капитал его компании. Уэлком желал, чтобы прибыль от неё пошла на медицинские исследования. На протяжении первых двух десятилетий существования фонда его совокупные пожертвования составили более миллиона фунтов стерлингов. Однако они резко возросли в период 1952-86 гг., увеличившись с 10 миллионов фунтов стерлингов до более чем 500. Большей частью благодаря открытию лекарств, сделанных Дж. Хитчингсом и Г. Элайон, удостоенных Нобелевской премии. Они разработали первые эффективные средства для лечения лейкемии, а также подавления иммунной системы для успешной трансплантации органов. К 1985 году средства в распоряжении фонда достигли £ 1 млрд. До 1980-х Wellcome Trust оставался единственным акционером Wellcome Foundation. Однако в 1986 году последняя под названием Wellcome PLC вышла на фондовый рынок и Wellcome Trust продал её четверть. Затем Wellcome Trust продолжил продажу акций и в 2000 году его средства составили £ 15 млрд. На сентябрь 2016 года они превышают £ 20 млрд. Примечания Ссылки https://wellcome.ac.uk (англ.) Архивная копия от 3 января 2017 на Wayback Machine
Wellcome Trust

Wellcome Trust — незалежний міжнародний благодійний фонд із центром у Лондоні (Велика Британія), який фінансує медично-біологічні дослідження для «покращення здоров'я, тому що хороше здоров'я робить життя кращим», його мета — «досягти екстраординарних покращень стану здоров'я, підтримуючи найяскравіші уми». Заснований в 1936 на спадкові кошти фармацевтичного магната Генрі Велкома. Нині це третій за величиною благодійний фонд у світі (див. Список найбільших благодійних фондів). Значна частина грантів Wellcome Trust виділяється для відкриття нових ліків. Wellcome Trust є співзасновником проекту «Геном людини», а також фінансує Інститут Сенгера. Веде Wellcome Collection (заснований у 2007 році), в рамках якого діє також Wellcome Library. У 2019 році Wellcome Trust також відкрив офіс у Берліні. Історія У 1936 році помер фармацевтичний магнат, колекціонер та філантроп Генрі Велком. Його останньою волею було створення благодійної організації, основним активом якої став акціонерний капітал компанії. Велком хотів, щоб прибуток від неї пішов на медичні дослідження. Протягом перших двох десятиліть існування фонду його сукупні пожертвування становили понад мільйон фунтів стерлінгів. Однак вони різко зросли в період 1952-86 рр., збільшившись з 10 мільйонів фунтів стерлінгів до більш ніж 500. Здебільшого завдяки відкриттю ліків, зроблених Дж. Хітчінгс і Г. Елайон, удостоєних Нобелівської премії. Вони розробили перші ефективні засоби для лікування лейкемії, а також придушення імунної системи для успішної трансплантації органів. До 1985 року кошти у розпорядженні фонду досягли £1 млрд. До 1980-х Wellcome Trust залишався єдиним акціонером Wellcome Foundation. Проте 1986 року остання під назвою Wellcome PLC вийшла на фондовий ринок і Wellcome Trust продав чверть компанії. Потім Wellcome Trust продовжив продаж акцій і в 2000 році його кошти склали £ 15 млрд. На вересень 2016 вони перевищують £ 20 млрд. Посилання https://wellcome.ac.uk(англ.) Архівовано січень 3, 2017 на сайті Wayback Machine. Примітки
Битка при Марстън Мур

54.606389, 2.428056 Битката при Марстън Мур се води на 2 юли 1644 г. по време на първата Английска гражданска война (1642 – 1644). Събраните сили на шотландските ковенанти (привърженици на Националното споразумение от 1638 г. и Тържествения съюз и споразумение от 1643 г.) под командването на Александър Лесли, граф на Левен, и английските парламентаристи под командването на лорд Фердинандо Феърфакс и Едуард Монтагю, граф на Манчестър, побеждават роялистите, командвани от принц Рупърт Рейнски и маркиза на Нюкасъл – Уилям Кавендиш. Ход на военните действия През лятото на 1644 г. ковенантите и парламентаристите обсаждат Йорк, който се отбранява от херцога на Нюкасъл. Принц Рупърт събира армия, която марширува през Северозападна Англия, за да се притече на помощ на обсадения град, събирайки свежи попълнения по пътя. Съсредоточаването на тези сили прави последвалата битка най-голямата от Английската революция. На 1 юли Рупърт достига града чрез умело маневриране покрай шотландците и парламентаристите. На следващия ден той иска да влезе в битка с врага, въпреки неговото числено превъзходство. Разубеден е да нападне незабавно и през деня и двете страни събират войските си на Марстън Мур, обширна ливада, западно от Йорк. Привечер самите шотландци и парламентаристи отправят изненадващо нападение. След объркан бой, продължил два часа, парламентаристката кавалерия под командването на Оливър Кромуел разгромява роялистката кавалерия и унищожава остатъка от пехотата. Последици След поражението си роялистите на практика напускат Северна Англия. Те губят човешките сили от северните графства, които имат силни роялистки симпатии и достъп до Европа посредством пристанищата на брега на Северно море и са ограничени до Уелс и Югозападна Англия. Въпреки че частично компенсират с победи в Южна Англия по-късно през годината, загубата на севера се оказва фатална пречка на следващата година, когато неуспешно се опитват да се свържат с шотландските роялисти под командването на Джеймс Греъм, маркиз на Монтроуз. Източници Външни препратки British Civil Wars – The York March // British Civil Wars site. Архивиран от оригинала на 25 декември 2022. Посетен на 21 June 2015. British Civil Wars – The Battle of Marston Moor // British Civil Wars site. Архивиран от оригинала на 30 април 2015. Посетен на 21 June 2015. Battle of Marston Moor // English Heritage. Посетен на 8 May 2007. Ghosts of Marston Moor // Ghanon: Paranormal Investigators – Wirral Cheshire North Wales Merseyside. Battle of Marston Moor // UK Battlefields Resource Centre. The Battlefields Trust, 2005. Посетен на 28 January 2017.
Bitva u Marston Moor

Bitva u Marston Moor byla jedna z rozhodujících bitev anglické občanské války. Odehrála se 2. července 1644 u Marston Moor, nedaleko města York v Anglii. Spojené vojsko parlamentu a skotských covenanterů v ní drtivým způsobem porazilo královskou armádu Karla I., jíž velel Ruprecht Falcký. Royalisté byli následně odříznuti od severních oblastí Anglie a od přístupu k přístavům v Severním moři, což rozhodně ovlivnilo další průběh války. Odkazy Literatura ASHLEY, Maurice: England in the Seventeenth Century. London 1967 REGAN, Geoffrey. Rozhodující bitvy. 1. vyd. Praha: Naše vojsko, 2006. ISBN 80-206-0824-9. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bitva u Marston Moor na Wikimedia Commons
Bataille de Marston Moor

La bataille de Marston Moor a eu lieu le 2 juillet 1644 durant la Première guerre civile anglaise. Les forces combinées des Covenantaires écossais, sous les ordres d'Alexander Leslie, et les Parlementariens, dirigés par Ferdinando Fairfax et le comte de Manchester, y ont vaincu les Royalistes, commandés par le prince Rupert du Rhin et le marquis de Newcastle. Durant l'été 1644, les Covenantaires et les Parlementariens avaient mis le siège devant York, qui était défendue par le marquis de Newcastle. Le Prince Rupert rassembla alors une armée dans le nord-ouest de l'Angleterre pour tenter de libérer la ville. Le 1er juillet, cette armée arriva non loin de York, mettant ainsi un terme provisoire au siège de la ville, et le lendemain, les deux armées rassemblèrent leurs forces dans les prairies de Marston Moor, à l'ouest d'York. Au soir, les Parlementariens et les Écossais lancèrent une attaque surprise et, après une bataille confuse pendant près de deux heures, la cavalerie d'Oliver Cromwell mit en déroute son homologue royaliste et annihila le reste de l'infanterie royaliste. À la suite de cette défaite, les Royalistes abandonnèrent le nord de l'Angleterre, perdant ainsi une région aux fortes sympathies pour leur camp ainsi que l'accès au continent par les ports de la mer du Nord. Bien qu'ils aient partiellement contrebalancé cette défaite par des victoires dans le sud du pays plus tard dans l'année, la perte du nord allait se révéler être un handicap majeur pour leur cause, quand ils essayèrent en vain de faire leur jonction avec les royalistes écossais dirigés par le marquis de Montrose. Electric Light Orchestra a mis en musique cette bataille sur leur album éponyme. Bibliographie (en) P. R. Newman et P.R. Roberts, Marston Moor 1644 : the battle of the five armies, Pickering, Blackthorn Press, 2003, 182 p. (ISBN 978-0-9540535-2-9) (en) Trevor Royle, Civil War : The Wars of the Three Kingdoms, 1638-1660, Londres, Abacus, 2005, 912 p. (ISBN 978-0-349-11564-1) (en) Peter Young, Marston Moor 1644: The Campaign and the Battle, Roundwood, Kineton, 1970 (en) Eliot Warburton, Memoirs of Prince Rupert and the Cavaliers, vol. 2nd, Londres (réimpr. 2003) (ISBN 978-1-4212-4940-7) Woolrych, Austin Battles of the English Civil War (London: B.T. Batsford Ltd, 1961) Liens externes British Civil War site « Battle of Marston Moor », English Heritage (consulté le 8 mai 2007) Portail de l’histoire militaire Portail de l’Écosse Portail du Yorkshire
Slag bij Marston Moor

De Slag bij Marston Moor was een van de beslissende veldslagen in de Engelse Burgeroorlog. De slag vond plaats op 2 juli 1644 bij Long Marston in North Yorkshire. De slag eindigde in een overwinning voor het Engelse Parlement, dat hierdoor de effectieve controle over Noord-Engeland verkreeg.
Batalha de Marston Moor

A Batalha de Marston Moor, que se deu no dia 2 de julho de 1644, durante a Primeira Guerra Civil Inglesa de 1642-1646. As forças combinadas dos parlamentares ingleses sob Ferdinando Fairfax, 2º Lorde Fairfax de Cameron e Edward Montagu, 2º conde de Manchester e os escoceses Covenanters sob Alexander Leslie, primeiro conde de Leven derrotaram os monarquistas comandados pelo príncipe Ruperto do Reno e por William Cavendish, 1.º Duque de Newcastle-upon-Tyne. Durante o verão de 1644, os Covenanters e Parlamentares cercaram York, que era defendida pelo Duque de Newcastle. Ruperto reuniu um exército que marchou pelo noroeste da Inglaterra, reunindo reforços e novos recrutas no caminho, e através dos Peninos para socorrer a cidade. A convergência dessas forças tornou a batalha que se seguiu a maior das guerras civis. Em 1º de julho, Ruperto superou os Covenanters e Parlamentares para socorrer a cidade. No dia seguinte, ele lutou contra eles, embora estivesse em menor número. Ele foi dissuadido de atacar imediatamente e, durante o dia, os dois lados reuniram suas forças em Marston Moor, uma extensão de campina selvagem a oeste de York. Perto da noite, os próprios Covenanters e Parlamentares lançaram um ataque surpresa. Depois de uma luta confusa que durou duas horas, a cavalaria parlamentar comandada por Oliver Cromwell expulsou a cavalaria realista do campo e, com a infantaria de Leven, aniquilou a infantaria realista restante. Depois de sua derrota, os realistas abandonaram efetivamente o norte da Inglaterra, perdendo grande parte da força de trabalho dos condados do norte da Inglaterra (que eram fortemente realistas em simpatia) e também perdendo acesso ao continente europeu através dos portos na costa do Mar do Norte. Embora eles tenham recuperado parcialmente suas fortunas com vitórias no final do ano no sul da Inglaterra, a perda do norte provou ser uma desvantagem fatal no ano seguinte, quando eles tentaram sem sucesso se unir aos realistas escoceses sob James Graham, 1º Marquês de Montrose.==Referências==
Битка код Марстон Мура

Битка код Марстон Мура је била битка вођена 2. децембра 1644. између ројалиста и удружених снага парламента Енглеске и Шкотске вођена код Марстон Мура, око 12 километара западно од Јорка. Битка Обје стране су рапоредиле пјешадију у центар а коњицу на крила. Снаге су биле: ројалисти 20.000 пјешака, 7.000 коњаника, Парламент 11.000 пјешака, 7.000 коњаника. Вође парламентараца Оливер Кромвел и Дејвид Лезли су разбиле десно крило ројалиста под командом њемачког принца Руперта, али се лијево крило парламентараца под командом Томаса Ферфакса повукло пред нападом ројалиста Џорџа Горинга. У центру су снаге парламента притиснуте и сприједа, и продором десног крила противника. У посљедњем часу долази Кромвелова коњица и рјешава битку у корист парламента разбијањем Горингових коњаника. Битка код Марстон Мура је највећа и најодлучнија битка енглеског грађанског рата. Види још Енглески грађански рат Спољашње везе Британски грађански рат Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (28. фебруар 2009) Референце Литература Војна енциклопедија, Београд, 1973, књига пета, pp. 304.
Slaget vid Marston Moor

Slaget vid Marston Moor utkämpades den 2 juli 1644 under första engelska inbördeskriget 1642–1646. De kombinerade styrkorna bestående av skotska covenanter under earlen av Leven och engelska parlamentariker under Lord Fairfax och earl av Manchester besegrade rojalisterna under befäl av prins Rupert av Pfalz och markisen av Newcastle. Parlamentets trupper besegrade kungens. Segern blev dock inte avgörande för kriget. Populärkultur Slaget har inspirerat den engelska advantgarde-rockgruppen Electric Light Orchestra till en låt – "The Battle of Marston Moor". Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Slaget vid Marston Moor.
Битва під Марстон-Муром

Битва під Марстон-Муром (англ. Battle of Marston Moor) — битва за Йорк, що розгорілась 2 липня 1644 року в ході англійської громадянської війни.У війську круглоголових налічувалось 27 тисяч (включаючи союзних шотландців), а у війську кавалерів — лише 17 тисяч. Втрати «Кавалери» втратили 6000 людей убитими й пораненими, 1500 тисячі полоненими. Парламентська армія втратила убитими й пораненими до 1500 людей. Її трофеями стали 25 гармат і 6000 мушкетів. Значення Бій під Марстон-Мур став першою серйозною перемогою парламентської армії. В результаті перемоги під Марстон-Муром вся північ Англії опинилася упід владою парламенту. У цій битві раніше непереможна роялістська кіннота принца Руперта була розгромлена «Залізнобокими» Олівера Кромвеля. Джерела Посилання [1] [Архівовано 4 квітня 2011 у Wayback Machine.]
Ludgrove School

Ludgrove School est un pensionnat indépendant anglais pour environ 200 garçons, âgés de sept à treize ans. Il est situé dans la paroisse civile de Wokingham Without, attenant à la ville de Wokingham dans le comté anglais du Berkshire. Histoire L'école aujourd'hui Anciens élèves célèbres Le prince William, Prince de Galles ; Le prince Harry, duc de Sussex ; Charles Cumming ; Alexander Frederick Douglas-Home ; Paul Foot ; Bear Grylls ; General Sir Oliver Leese ; Robert R. McCormick. Voir aussi Bibliographie Barber, Richard. (2004) The Story of Ludgrove. Guidon Publishing. (ISBN 0-9543617-2-5) Liens externes (en) Site officiel de Ludgrove School Portail de l’éducation Portail du Royaume-Uni
RNLI College

The RNLI College (formerly known as the Lifeboat College) is the national training centre of the Royal National Lifeboat Institution (RNLI) in Poole, Dorset, England. It opened in 2004 to provide training for lifeboat crews and shore crews. In addition to training facilities, it includes hotel rooms, a restaurant and bar which are open to other organisations and the public. History The RNLI was established in 1824. Lifeboat crews were drawn from local sailors, fishermen and coastguards who did not need to be trained in boat work, but they did need to learn to work together and sail in poor conditions. The regulations required that as the efficiency of a life-boat depends on the good training and discipline of her crew… the boat shall be taken afloat for exercise, fully manned, at least once a quarter, giving the preference to blowing weather. Lifeboat inspectors also visited each station regularly to check on the crew and their boat. The advent of motor lifeboats in the early years of the twentieth century followed by the development of electrical equipment such as radio and radar brought a need for some technical training. Another change was the smaller number of professional sailors which saw most volunteers coming from other backgrounds and needing to be trained in boat handling and navigation. Volunteers were trained at their stations but technical training for radio and radar was done by three Mobile Training Units, caravans which could be taken around the country. Some training was undertaken at the RNLI's headquarters which moved to Poole in 1974. It was suggested in 1996 that an international training college should be provided and so the Lifeboat College (as it was then known) was built on the quayside opposite the headquarters building. It was opened by Queen Elizabeth II on 28 July 2004. The architects were Poynton Bradbury Wynter Cole and the main contractors Dean and Dyball. It was a finalist in the national Built In Quality Awards in 2005. Description The college and adjacent Lifeboat Support Centre were built by Dean and Dyball. The roof is curved to represent waves. Windows are round to mimic portholes. The college has classrooms, engine workshops and a bridge simulator. Its Sea Survival Centre has a wave pool and can simulate 4 m (13 ft) waves, thunder, lightning, rain and gale-force winds. Crews are also trained at sea, either in a fleet of lifeboats that are kept at Poole for that purpose or in their new lifeboats before they are placed on station. The college includes 60 bedrooms, a restaurant and bar which are also open to non-RNLI visitors. See also Poole Lifeboat Station RM Poole, Royal Marine training facility References Further reading "RNLI timeline: 2004, RNLI College opens". RNLI College. RNLI. Retrieved 4 April 2025. "RNLI's Lifeboat College Opens". Maritime Journal. 1 November 2004. Retrieved 4 April 2025. External links Official website
Pendock

Pendock is a village and civil parish in the Malvern Hills District in the county of Worcestershire, England, situated about halfway between the towns of Tewkesbury and Ledbury. The name is probably from old Welsh, possibly penn heddioc, meaning 'head of the barley field. The civil parish constitutes two detached parts, with Lower Pendock containing the main (present-day) village with its church, and school situated at or near Pendock Cross(roads), and Upper Pendock containing the hamlet of Sledge Green and the old parish church (see below); the parish of Berrow cuts between the two parts of Pendock parish. The population was recorded at 295 at the 2021 census and was 341 at the previous census in 2011. Pendock has two churches, and a primary school — the Pendock CE Primary School is a small voluntary-controlled school with full healthy school status and a bronze eco award. The M50 motorway passes through the parish, with the nearest junction being number 2, to the west of Pendock. History Pendock Church dates from the 12th century. Alterations and additions were made to it in the 14th century, and again in the 15th century when the west tower was built. The church was vested in the Churches Conservation Trust on 1 November 1987. To its north are the earthworks of a former medieval village. The prolific nineteenth-century writer on Worcestershire John Noake, in his 1868 Guide to Worcestershire notes that: "Rev. W. S. Symonds, the eminent geologist, is lord of the manor, patron and incumbent of the living." Pendock Cross church, also known as The Redeemer Church, was built in 1899 as a temporary mission church, but is still in use. It has an outdoor font which is stacked up on bricks. Gadfield Elm Chapel, the oldest chapel of The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints in the world, is in the parish. Pendock Church Pendock Church is a redundant Anglican church standing to the southeast of the hamlet of Sledge Green. It is designated by English Heritage as a Grade I listed building, and is under the care of the Churches Conservation Trust. It stands in an isolated position overlooking and to the north of the motorway. References Sources Watts, Victor Ernest, ed. (2004). The Cambridge Dictionary of English Place-Names. Cambridge University Press. ISBN 9781107196896. External links Pendock CE Primary School web site Pendock Parish Council web site
Pendock

Pendock est une paroisse civile et un village du Worcestershire, en Angleterre. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Pendock » (voir la liste des auteurs). Liens externes Ressource relative à la géographie : Open Domesday Portail de l’Angleterre