NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
London Velopark

Il London VeloPark è un polo sportivo dedicato al ciclismo situato nella zona est di Londra, nel borgo di Newham. Fa parte delle sedi permanenti utilizzate durante i Giochi Olimpici e Paralimpici del 2012. L'edificio ha sostituito l'Eastway Cycle Circuit. Progettazione Il progetto di un nuovo polo sportivo per il ciclismo venne annunciato nel 2005. Facevano parte degli investitori Sport England, la Lee Valley Regional Park Authority, la città di Londra e Transport for London. Il sito sarebbe stato di 34 ettari sul margine settentrionale della zona prevista per il Parco Olimpico, vicino all'A12. Il palazzetto avrebbe compreso un velodromo con 1500 posti a sedere, da ampliare per 6000 presenze se Londra si fosse aggiudicata le Olimpiadi 2012. Inoltre vi avrebbero trovato spazio un circuito internazionale di BMX, un parco per BMX freestyle, un percorso per mountain bike e una pista ciclabile all'aperto. La struttura sarebbe stata usata sia per eventi di rilievo internazionale che per la pratica sportiva dilettantesca. Si stimava un afflusso di 88000 utenti annui, visto che la struttura avrebbe rimpiazzato l'Eastway Cycle Circuit ormai obsoleto. Il team di progettazione fu scelto nel corso del 2007, e il progetto venne reso pubblico l'anno seguente. La ridotta ampiezza (10 ettari rispetto ai 34 previsti) suscitò diffuse proteste presso il Sindaco di Londra. La conclusione dei lavori fu fissata per il 2011. Il costo previsto ammontava a 57 milioni di sterline. Velodromo La costruzione del velodromo è iniziata nel 2007, con un costo stimato di 105 milioni di sterline. I lavori sono stati completati nel febbraio 2011, rendendo il velodromo la prima location del Parco Olimpico ad essere terminata. I laterali dell'edificio sono rivestite completamente permettendo così la vista a 360 gradi del parco olimpico. Il Velodromo è ad alta efficienza energetica: i lucernari riducono la necessità di luce artificiale e la buona ventilazione naturale consente un ottimo risparmio per il sistema di condizionamento. Viene inoltre raccolta l'acqua piovana, diminuendo il fabbisogno idrico della struttura. Il Velodromo è stato ufficialmente inaugurato nel febbraio 2011. È noto anche come The Pringle per la sua caratteristica forma. La sede è stata usata per la prima volta in occasione della Coppa del mondo di ciclismo su pista 2011-2012, nel febbraio 2012. Il velodromo è stato utilizzato anche per le Paralimpiadi del 2012. Circuito BMX All'esterno sorgeva un circuito BMX, con una capacità di circa 6000 spettatori, completata nel marzo 2011. La prima gara svolta sul tracciato è stata gara di Coppa del Mondo BMX Supercross 2011. La pista per gli uomini era lunga 470 m, quella per le donne 430 m. Conclusi i Giochi olimpici le tribune sono state rimosse e la pista riadattata per essere adatta a tutti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su London Velopark Collegamenti esterni Sito ufficiale, su visitleevalley.org.uk. (EN) Sito ufficiale, su live-qeop.pantheonsite.io. (EN) London Velopark, su Structurae.
London Velopark

London Velopark is een velodroom in Leyton in Londen. De onderdelen baanwielrennen en bmx voor de Olympische Zomerspelen van 2012 werden gehouden in het London Velopark. Eerder werd hier ook al de UCI BMX Supercross World Cup gehouden. Bouw Het Olympic Delivery Authority heeft op 12 juli 2007, na een designcompetitie, de architecten bekendgemaakt: Hopkins Architects, Expedition Engineering, BDSP and Grant Associates. Het Velopark zou volgens de planningen in 2011 klaar moeten zijn. Het Velopark bestaat uit een overdekte baan voor baanwielrennen en een BMX parcours. Het BMX-gedeelte ligt buiten. BMX Het outdoor BMX-parcours bestaat uit een 470 meter lang parcours voor de mannen en een 430 meter lang parcours voor de vrouwen, beide parcours zullen een capaciteit hebben van 6.000 mensen. De aanleg van het parcours begon in maart 2011. In februari 2012 werd hier al de eerste wedstrijd gehouden, tijdens de Wereldbeker. In de voorbereiding voor de Olympische Zomerspelen 2012 werd in Nederland al een replica gemaakt door het NOC*NSF voor de aanleg van een BMX parcours bij het Nationaal Sportcentrum Papendal, dit kwam in maart 2011 ook in gebruik. Velodrome Het overdekte Velodrome bestaat uit een 250 meter lange baan, waaraan in 2009 al werd gewerkt. Het Velodrome heeft een capaciteit van nog eens 6.000 mensen en werd in 2011 al gebruikt voor de Wereldbeker.
London Velopark

London Velopark – kompleks sportowy w Londynie, w dzielnicy Leyton na terenie London Borough of Newham, położony w północnej części Parku Olimpijskiego. Pierwotnie składał się z dwóch głównych części: hali do kolarstwa torowego (welodromu) oraz toru do zawodów na BMX. Obiekt był areną zmagań w tych konkurencjach podczas Letnich Igrzysk Olimpijskich 2012. Dodatkowo welodrom był używany także podczas Igrzysk Paraolimpijskich. Budowa welodromu rozpoczęła się w 2008 roku, zaś jego oddanie do użytku miało miejsce w lutym 2011 roku, najwcześniej ze wszystkich nowych obiektów budowanych na terenie Parku Olimpijskiego. Widownia liczy trzy poziomy, na których łącznie może zasiąść 6 tysięcy widzów. Tor BMX powstał wiosną 2011, a jego łączna długość wynosiła 400 metrów. Po zakończeniu igrzysk tor BMX został zlikwidowany, natomiast welodrom jest nadal użytkowany. Nie otrzymał jednak statusu brytyjskiego welodromu narodowego, gdyż decyzją Brytyjskiego Związku Kolarskiego tę funkcję pełni nadal welodrom w Manchesterze, wybudowany w 1994 roku. Galeria Bibliografia Tor BMX, london2012.com (ang.) [dostęp 2012-02-12] Welodrom, london2012.com (ang.) [dostęp 2012-02-12]
Velódromo de Londres

O Lee Valley VeloPark (também conhecido como Velódromo de Londres) é um centro de ciclismo no parque olímpico rainha Elizabel, em Stratford, leste de Londres. Pertence e é gerenciado pela autoridade do Parque Regional Lee Valley, e foi aberto ao público em março de 2014. A instalação foi um dos locais permanentes dos Jogos Olímpicos e Paraolímpicos de 2012. O Lee Valley VeloPark fica no extremo norte do Parque Olímpico Rainha Isabel. Possui um velódromo e pista de corrida de BMX, usados ​​nos Jogos, além de um percurso de 1,6 km e 8 km de trilhas de mountain bike. O parque substitui o Eastway Cycle Circuit demolido para dar lugar a ele. As instalações feitas para as Olimpíadas foram construídas entre 2009 e 2011. O primeiro evento no VeloPark foi a rodada de Londres da Copa do Mundo de BMX 2011. Referências
Velodromul din Londra

Velodromul din Londra este un centru de ciclism situat în suburbia Leyton din estul Londrei. Este una dintre locațiile permanente de la Jocurile Olimpice și Paralimpice de vară din 2012. El este situat în partea de nord a Parcului Olimpic din Londra. Construcția velodromului a început în anul 2009 și s-a terminat în luna februarie a anului 2011. Pentru velodromul în sine, cât și pentru spațiul de curse BMX s-au alocat tribune de câte 6000 de spectatori. Pista velodromului este construită din lemn de pin siberian. Deschiderea oficială a velodromului a avut loc pe data de 24 februarie 2011, când acolo s-a desfășurat etapa din Londra a Cupei de BMX și Supercross UCI 2011. Pentru a fi construit velodromul, s-a demolat circuitul Eastway Cycle. Acesta cu o deschidere maximă 250 de metri este a treia cea mai mare pistă acoperită din Marea Britanie. Costurile construcției doar pentru velodrom au fost de circa 105 milioane lire sterline. Legături externe Prezentarea velodromului din Londra pe London2012.comArhivat în 27 aprilie 2012, la Wayback Machine.
Ли Вэлли (велопарк)

Велопарк Ли Вэлли (англ. Lee Valley VeloPark) — велосипедный центр в Лондоне. Состоит из велотрека и трассы для BMX. Место проведения соревнований по трековым велогонкам и гонкам BMX в рамках летних Олимпийских игр 2012 года. Также принимал соревнования Паралимпийских игр 2012 года. Центр построен в 2009—2011 годах. Стоимость строительства составила 105 млн фунтов стерлингов. Велотрек имеет стандартную длину 250 метров. На сооружение полотна ушло 53 км сибирского кедра, было забито 350 000 гвоздей. Сооружение получило целый ряд наград за архитектурные решения, дизайн и инновации. После Олимпийских игр велопарк продолжает использоваться в качестве одного из самых современных спортивных сооружений мира. В июне 2015 года сэр Брэдли Уиггинс установил здесь новый мировой рекорд в часовой гонке на треке. Здесь прошёл чемпионат мира по трековым велогонкам 2016, который также был одним из квалификационных турниров Олимпийских игр 2016 года в Рио-де-Жанейро. См. также Гиперболоидные конструкции Перекрытие-оболочка Скоушабэнк-Сэдлдоум Панорама Примечания Ссылки Страница велотрека на сайте Олимпиады 2012
Лондонски велопарк

Лондонски велопарк (енгл. London Velopark) је бициклистички комплекс у источном Лондону (Уједињено Краљевство), смештен у северном делу Олимпијског парка. У оквиру комплекса налази се дворана за велодром и стаза за BMX бициклизам. Цео комплекс је примарно изграђен за потребе Летњих олимпијских игара 2012, а градња је трајала две године (од 2009. до 2011). Укупна површина велопарка је 10 хектара. Велодром Градња велодромске стазе и дворане започела је у марту 2009. а завршена је у фебруару 2011. и велодром је тако постао први спортски објекат у Олимпијском парку који је у целости завршен. Спољашњи изглед дворане прати геометрију бицикла. Грађевина је енергетски самоодржива, што се најбоље одражава у слободном дотоку природног светла, природног зрачења дворане и сакупљање кишнице са крова. Кров дворане чини лагана мрежа затегнутих челичних каблова преко којих су пресвучене плоче од алуминијума и стакла, што омогућава несметан продор природног светла у дворану. Екстеријер дворане је обложен са 5.000 м² плочица од дрвета црвеног кедра. Капацитет дворане је 6.000 места а седишта су подељена на две трибине са по два нивоа. Између оба нивоа трибина налази се кружни стаклени зид који гледаоцима омогућава поглед на остатак Олимпијског парка. Стазу је дизајнирао и конструисао Рон Веб, који је такође радио на пројектима велодрома за игре у Сиднеју и Атини. Стаза је дугачка 250 метара и пресвучена је паркетом од сибирског бора. У пресвлачењу стазе утрошено је укупно 56 км боровог паркета и око 350.000 ексера. У априлу 2012. велодромска дворана је награђена наградом за најбоље архитектонско решење једног спортског објекта. Стаза за BMX бициклизам Градња стазе за ВМХ бициклизам започела је у марту 2011. и окончана је након 6 месеци. За насипање стазе утрошено је укупно 14.000 м³ земље и разног насипног материјала. Дужина стазе за такмичења мушкараца је 470 м док је за женска такмичења стаза дугачка 430 метара. Димензије борилишта су 160х90 метара. Дуж стазе се налазе монтажне трибине са 6.000 седећих места које ће након ОИ бити расформиране и уклоњене. Види још Летње олимпијске игре 2012. Олимпијски парк (Лондон) Референце Спољашње везе Службена веб презентација Велодрома на сајту О. О. ЛОИ 2012. „Службена веб презентација ВМХ стазе на сајту О. О. ЛОИ 2012.”. Архивирано из оригинала 01. 05. 2012. г..
Лондонський велопарк

Лондонський велопарк (англ. London Velopark) — споруда літніх Олімпійських та Паралімпійських ігор 2012 у Лондоні. Місткість арени становить 6000 місць. Арена прийняв велоспорт Олімпіади та велоспорт Паралімпіади. Велотрек має стандартну довжину 250 метрів. На спорудження полотна пішло 53 км Сибірського кедра, було забито 350 000 цвяхів. Панорама Посилання Профіль на сайті Ігор
Burgess Field Nature Park

Burgess Field Nature Park (also known as Burgess Field) is a nature reserve next to Port Meadow, Oxford, in Oxfordshire, England, managed by Oxford City Council. Overview The site is between Port Meadow to the west and the railway line to the east, just north of the Aristotle Lane entrance to Port Meadow and the Trap Ground Allotments. The reserve is on a reclaimed landfill site and is approximately 30 hectares (74 acres) in area. There are open grass areas, some woodland, and a path around the edge of the site, as well as some paths crossing the site. Wildlife includes birds such as cuckoo, short-eared owl and jack snipe. The site was used for landfill until the 1980s and is thus higher than Port Meadow, which regularly floods. The area was landscaped, with trees and hedge planting in the 1990s. The name may derive from the burgesses who endowed Godstow Nunnery with land. John Thompson The site includes a memorial stone to John Thompson (1941–2015), the city of Oxford's landscape architect, who inspired the nature reserve and planted over 10,000 trees in Oxford. Friends of Burgess Field There is a Friends of Burgess Field organization, formed in 2018. Volunteers help to maintain the site. See also Hook Meadow and The Trap Grounds Trap Grounds References External links Friends of Burgess Field website
St Andrew's Stadium

St Andrew's Stadium és un estadi de futbol del barri de Bordesley de la ciutat de Birmingham, Anglaterra. Sempre ha estat la seu del Birmingham City FC, club històric de la Premier League, des de la seva inauguració el 1906. Actualment té una capacitat d'uns 30.000 espectadors. Història Es va inaugurar el 1906 amb una capacitat de 75.000 espectadors amb una tribuna coberta i la resta del camp al descobert. El rècord d'assistència està entre 66.844 i 67.341 espectadors en un partit de la FA Cup del 1939 en què els locals van empatar contra l'Everton. Durant la Segona Guerra Mundial es va cremar la tribuna, la nova tribuna es va construir durant els anys 1950, i el 1993 amb la remodelació de totes les localitats en seients la capacitat va baixar a 30.000 espectadors. El St Andrew's Stadium ha estat seu de partits internacionals de la selecció anglesa i de semifinals de la FA Cup. Enllaços externs Vídeo tour de l'estadi Arxivat 2012-03-28 a Wayback Machine.
St. Andrew's (stadion)

St. Andrew's er et stadion i Birmingham i England, der hovedsageligt benyttes til fodbold. Stadionet er hjemmebane for Championship-klubben Birmingham City F.C., og har plads til 29.409 tilskuere. Historie St. Andrew's stod færdigt i 1906, og har været hjemmebane for Birminham City lige siden. Udover at huse denne klubs kampe, har stadionet også ofte været brugt til landskampe, og koncerter. Eksterne henvisninger Stadioninfo Arkiveret 22. marts 2008 hos Wayback Machine
St. Andrew’s Stadium

Das St. Andrew’s Stadium (durch Sponsoringvertrag seit Januar 2024 offiziell St. Andrew’s @ Knighthead Park nach der US-Versicherungs- und Rückversicherungsunternehmen Knighthead Annuity & Life Assurance) ist ein Fußballstadion in der englischen Stadt Birmingham. Der Fußballclub Birmingham City ist Eigentümer und Hauptnutzer. Es bietet 29.409 Zuschauern auf Sitzplätzen Platz. Geschichte Das ursprüngliche Stadion wurde 1906 fertiggestellt, bot Platz für über 75.000 Zuschauer und wurde am 26. Dezember 1906 mit einer Begegnung der Football League First Division 1906/07 zwischen Birmingham City und dem FC Middlesbrough eröffnet. Während des Zweiten Weltkrieges wurde die Anlage schwer beschädigt und zu Beginn der 1950er-Jahre wieder aufgebaut. Im Oktober 1956 wurde mit einem 3:3-Unentschieden gegen Borussia Dortmund das erste Spiel unter Flutlicht ausgetragen. Von 1993 an wurde die Spielstätte komplett renoviert sowie modernisiert, unter anderem wurde es in eine komplette Sitzplatzarena umgewandelt. Nach Abschluss der Umbauten bot es knapp über 30.000 Besuchern Platz. Wie eine einzige große Tribüne zieht sich das Tilton Road End mit dem Spion Kop um eine Längs- und eine Hintertorseite um das Spielfeld herum. Die zweite neue Tribüne, das Railway End, wurde im Februar 1999 eröffnet. Sie ist ein großer, zweirangiger Bau, der durch seinen schmalen Oberrang, die Olympic Gallery, ungewöhnlich erscheint. Diese ragt in den Luftraum über dem Unterrang hinein. Auch auf dieser Tribüne findet man eine Reihe Logen, hinter den oberen Sitzreihen des Unterrangs. Nur noch eine alte Tribüne (erbaut 1952) ist aus alten Zeiten verblieben: Der Main Stand entlang der Seitenlinie. Von 2019 bis 2021 trug der Fußballclub Coventry City seine Heimspiele im St. Andrew’s Stadium aus. Am 26. Januar 2024 wurde die Knighthead Annuity & Life Assurance neuer Namenssponsor des Stadions. Das Unternehmen zahlt im langjährigen Vertrag 29,7 Mio. Euro (25,4 Mio. Pfund Sterling) für die ersten drei Jahre. Das Stadion wird „St. Andrew’s @ Knighthead Park“ heißen. Das Trainingsgelände wird in „Knighthead Training and Academy Grounds“ umbenannt. Zudem wird eine Fanzone an der Haupttribüne des Stadions eingerichtet. Besucherrekorde und Zuschauerschnitt Am 11. Februar 1939 traf Birmingham City in der 5. Runde des FA Cup 1938/39 vor der Rekordkulisse von 66.844 Zuschauern auf den FC Everton. In den Zeiten moderner Sitzplatzstadien versammelten sich zum Spiel der Premier League 2003/04 am 22. November 2003 gegen den FC Arsenal insgesamt 29.588 Besucher im St. Andrew’s Stadium. 2015/16: 17.603 (Football League Championship) 2016/17: 18.717 (EFL Championship) 2017/18: 21.042 (EFL Championship) 2018/19: 22.483 (EFL Championship) 2019/20: 20.412 (EFL Championship) Weblinks Stadium Plan (Memento vom 3. Juli 2019 im Internet Archive) (englisch) footballgroundguide.com: Birmingham City – St Andrews Trillion Trophy Stadium (englisch) stadiumguide.com: St. Andrew’s Stadium (englisch) europlan-online.de: St. Andrew’s Stadium – Birmingham stadionwelt.de: Bildergalerie groundhopping.de: Besucherbericht von 2006 Einzelnachweise
Estadio San Andrés

St Andrew's es un estadio de fútbol del barrio de Bordesley de Birmingham (Inglaterra) Reino Unido. Ha sido el campo del Birmingham City FC desde su apertura en 1906, cuando tenía un aforo de 75 000 espectadores, contaba con una tribuna y el resto de la grada al descubierto. El récord de asistencia, se situó entre los 66 844 y 67 341 espectadores, en un partido de la FA Cup de 1939 que terminó en empate contra el Everton. Durante la Segunda Guerra Mundial, la tribuna se quemó y el terreno de juego quedó gravemente dañado. La nueva tribuna se construyó en la década de 1950, y una pequeña grada en uno de los fondos, pero hubo pocos cambios hasta la década de 1990. Tras la adquisición del club en 1993, todas las localidades se remodelaron y se convirtieron en localidades de asiento para dar cumplimiento al Informe Taylor en la seguridad de los recintos deportivos, reduciéndose la capacidad a poco más de 30 000. St Andrew's ha acogido los partidos internacionales de Inglaterra, en las categorías inferiores a la selección absoluta, así como partidos de la semifinal de la FA Cup, y finales de competiciones menores. Se han celebrado también otros acontecimientos deportivos, incluido el rugby y el boxeo profesional, y, más recientemente, ha sido el escenario de conciertos de música. El estadio tiene salas adecuadas para los negocios o eventos sociales y una tienda de merchandising oficial del Birmingham City. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio San Andrés. Sitio web oficial del Birmingham City F.C. Video tour of stadium Archivado el 28 de marzo de 2012 en Wayback Machine. focusing on 2009 improvements
St Andrew's

St Andrew's est un stade de football localisé à Birmingham. C'est l'enceinte du club de Birmingham City Football Club. Histoire Ce stade de 30 016 places fut inauguré le 26 décembre 1906 lors d'un match de championnat entre Birmingham City et Middlesbrough. Le record d'affluence est de 66 844 spectateurs le 11 février 1939 pour un match de FA Cup, contre Everton. Le terrain fut équipé d'un système d'éclairage pour les matchs en nocturne en octobre 1956. Notes et références Liens externes Ressource relative au sport : StadiumDB Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de Birmingham
St Andrew’s Stadium

St Andrew’s Stadium – stadion piłkarski, położony w mieście Birmingham w Wielkiej Brytanii. Oddany został do użytku w 1906 roku. Od tego czasu swoje mecze na tym obiekcie rozgrywa zespół Championship Birmingham City. Jego pojemność wynosi 30 009 miejsc. Rekordową frekwencję, wynoszącą 66 844 osób, odnotowano w 1939 roku podczas meczu ligowego pomiędzy Birmingham City a Evertonem. Przypisy Linki zewnętrzne The Stadium Guide (ang.)
St Andrew's Stadium

St. Andrews é um estádio de futebol, do Birmingham City Football Club, localizado no bairro Bordesley, em Birmingham. O estádio foi construído no ano de 1906, para substituir o estádio Muntz Street, que estava pequeno para a necessidade do clube. Originalmente, o St. Andrews poderia receber 75.000 pessoas. O recorde de público foi em um jogo FA Cup em 1939, contra o Everton Football Club, time da cidade de Liverpool. Durante a Segunda Guerra Mundial, o estádio foi parcialmente destruído, mas acabou sendo reconstruído logo em 1950. O estádio foi aberto pela primeira fez no dia 26 de dezembro de 1906 em uma partida contra o Middlesbrough Football Club pela primeira divisão do Campeonato Inglês de Futebol, no famoso Boxing Day, que são jogos nessa época do ano, em que o mundo todo para, menos o futebol na Terra da Rainha. Referências
Сент-Эндрюс (стадион)

«Сент-Эндрюс» — стадион в Бирмингеме, Англия. Уже больше ста лет является домашним стадионом футбольного клуба «Бирмингем Сити». Был построен и открыт в 1906 году, максимально мог вмещать до 75 000 зрителей. Во время Второй мировой войны подвергся разрушению из-за бомбы: дотла сгорела одна из трибун. В 1950-х годах клуб заменил трибуну и установил прожекторы на стадионе. В 1993 году началась шестилетняя перестройка стадиона, после её окончания окончательная вместимость стала 30 000 зрителей. Здесь проводили свои игры различные молодёжные сборные Англии, также проходили полуфиналы Кубка Англии и финалы других соревнований. Также стадион принимал соревнования по другим видам спорта, включая регби и бокс, а также различные музыкальные концерты.
Сент-Ендрюс (стадіон)

Сент-Е́ндрюс (англ. St Andrew's) — футбольний стадіон у Бірмінгемі, Англія. Відкритий 26 грудня 1906 року товариським матчем місцевої команди «Бірмінгем» проти «Мідлсбро». Ця арена є домашньою для «синіх» вже понад століття. Стадіон збудований для того, щоб замінити стару арену «Мунц Стріт», яка була замалою, щоб вміщувати всіх охочих. Спочатку стадіон міг приймати до 75 000 вболівальників, які розміщувалися на трибунах та довгій ненакритій терасі. Найбільша кількість глядачів була зареєстрована 11 березня 1939 року у матчі 5-го раунду Кубка Англії проти «Евертона», і склала 66 844 людей. У роки Першої світової війни поле стадіону використовувалося як полігон для тренувань солдатів Британської армії. Під час Другої світової війни стадіон сильно постраждав від бомбардувань, і «сині» були вимушені проводити свої матчі на арені історичних суперників «Астон Вілли» — Вілла Парк. У 1950-х частину трибун було демонтовано і встановлено прожекторне освітлення. Пізніше добудували маленьку трибуну та дах над терасами. Стадіон почав занепадати, і у 80-х роках під час масових заворушень обвалилася стіна, що призвело до загибелі однієї людини. Коли прийшли нові власники, то у 1993 році почалася шестирічна реконструкція, за програмою якої стадіон позбувся стоячих місць і повністю відповідав вимогам доповіді Тейлора. Зараз повна місткість стадіону трохи перевищує 30 000. Сент-Ендрюс приймав матчі національної збірної Англії з футболу, півфінали Кубка Англії, та фінали менш вагомих футбольних турнірів. На стадіоні проходили змагання з інших видів спорту, серед яких регбі, бокс та ін. Також арена інколи використовується для проведення музичних концертів. Посилання Офіційний сайт «Бірмінгем Сіті» Відеотур по стадіону, сфокусований на впровадженнях 2009 року. Джерела