Лідс (замок)

Замок Лідс (англ. Leeds Castle) — замок у графстві Кент в Англії, розташований посеред озера на острові неподалік від селища Лідс. Був зведений у 1119 році, у 1278 році перейшов у власність короля Едуарда I, ставши його улюбленою резиденцією. Сучасного вигляду набув у XIX столітті. Історія замку Рання історія Назва замку, Esledes, походить від імені його першого власника — Ліда чи Лідіана, який у 857 році побудував на цьому місці укріплення з дерева. Перша згадка сягає кінця XI століття, коли під час поземельного перепису населення дані про Лідс і його мешканців увійшли до Книги страшного суду. 1119 року Роберт де Кревекер звів на озерному острові кам'яний замок. 1278 року він був значно перебудований Едуардом I для його першої дружини, Елеонори Кастильської. Був споруджений потрійний барбакан, кожна частина якого мала власний вхід, розвідний міст, ворота і герсу. До 1318 року замок входив до вдовиної долі королев Англії, у ньому подовгу жила друга дружина короля Маргарита Французька. Після смерті мачухи Едуард II обміняв Лідс на маєток Еддерлі у Шропширі, що належав лорду Бартоломью Бадлсмеру. Резиденція королев Осінню 1321 року під час паломництва до Кентербері у Лідсі мала намір зупинитися королева Ізабелла. Господаря, лорда Бадлсмера, який на той момент перебував в опозиції до короля, не було у замку, а його дружина відмовилась прийняти королеву. Декілька осіб з охорони Ізабелли були вбиті при спробі прорватися у Лідс. У жовтні 1321 року Едуард II у помсту взяв замок в облогу, його комендант і солдати були страчені, а родичі Бадлсмера були арештовані та доправлені у Тауер. Налякані долею захисників Лідса, гарнізони інших замків, що належали Бадлсмеру, здались королю без бою. Можливо, вже у 1321 році замок був переданий королеві Ізабеллі, оскільки відомо, що на Великдень 1322 року за її наказом продавалися продовольчі припаси Лідса. Але документально передача Лідса королеві засвідчена тільки у 1327 році. Більше ніколи замок не зазнавав облог, протягом наступних століть він залишався резиденцією королев Англії. 1395 року Річард II приймав у замку французького літописця Жана Фруассара, який описав цей епізод у своїх «Хроніках». Генріх VIII перебудував замок для своєї першої дружини, Катерини Арагонської. В Лідсі зберігається картина з зображенням зустрічі Генріха і короля Франциска I. Деякий час тут провела в ув'язненні майбутня королева Єлизавета. XVII–XIX сторіччя Протягом Громадянської війни замок уникнув руйнувань, оскільки його власник сер Чейні Калпепер (Cheney Culpeper) перебував на стороні парламентаристів. Протягом війни замок використовувався як склад озброєнь і як в'язниця. Інший член родини Калперерів, Джон Калперер, який був на стороні роялістів, отримав понад 5,000,000 акрів (20,000 км²) земель у Вірджинії у нагороду за допомогу у втечі принца Вельського. Замок належав Роберту Фаєрфоксу протягом 46 років до 1793 року, коли він зрештою перейшов до Вікгем-Мартинсів (Wykeham Martins). Розпродаж майна у Вірджинії приніс родині значну суму коштів, що дозволило провести великі ремонтні роботи, а також реконструкцію замку у тюдорівському стилі, яка була завершена у 1823 році. Сучасний вигляд замку є результатом цієї реконструкції. XX сторіччя У 1926 році Лідс придбала леді Олів Бейлі. Вона повністю переробила інтер'єри замку, найнявши найкращих дизайнерів. Архітектор Арман-Альбер Рато займався як змінами зовні, так і внутрішнім оздобленням. Ним були, приміром, побудовані дубові сходи у стилі XVI століття. Пізніше у Лідсі працював паризький декоратор Стефан Будін. Завдяки леді Бейлі у замку зібрані колекції меблів, кераміки, гобеленів, картин і китайської порцеляни XVIII століття. Були реконструйовані спальня королеви і ванна кімната — цим приміщенням повернули вигляд палат початку XV століття, коли до замку часто навідувалась Катерина Валуа, дружина Генріха V. Також леді Бейлі організувала Фонд замку Лідс, який займається благоустроєм замку і прилеглого парку. Цікаві пам'ятки Рослинний лабіринт з 2,400 тисових дерев, був відкритий у 1988 році. Птаховий вольєр, де можна побачити близько ста рідкісних та екзотичних видів птахів (какаду, папуг ара, туканів тощо). Музей собачих нашийників, в якому зібрана колекція старовинних нашийників XV–XVII століть. Галерея Примітки Література Посилання Офіційний сайт замку [Архівовано 21 листопада 2017 у Wayback Machine.] (англ.)