NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Центральноамериканський університет імені Хосе Сімеона Каньяса

Центральноамериканський університет імені Хосе Сімеона Каньяса (ісп. Universidad Centroamericana «José Simeón Cañas»), також відомий як UCA El Salvador, — це приватний католицький університет з некомерційними цілями в Антігуо-Кускатлані, Сальвадор. Він управляється Товариством Ісуса. UCA був заснований 15 вересня 1965 року на прохання групи католицьких сімей, які звернулися до уряду Сальвадору та Товариства Ісуса з проханням створити університет як альтернативу Університету Сальвадору, ставши першим приватним вищим навчальним закладом у країні. Єзуїти також керували Центральноамериканським університетом у Нікарагуа (UCA Managua), відкритим у 1960 році. Історія З того часу UCA перетворився на один з найкращих вищих навчальних закладів Центральної Америки (Гватемала, Сальвадор, Гондурас, Нікарагуа, Коста-Рика та Панама). Це так, незважаючи на те, що університет зосереджений на вирішальній ролі в трансформації несправедливого сальвадорського суспільства. Такий акцент у сальвадорському контексті спонукав університет надавати пріоритет ступеням бакалавра, дослідженням у галузі соціальних наук та популярному представленню результатів досліджень («соціальна проекція») у місцевих рецензованих журналах. У 1970-х та 1980-х роках, під час Громадянської війни в Сальвадорі, UCA був відомий як дім кількох всесвітньо визнаних єзуїтських вчених та інтелектуалів, включаючи Джона Собріно, Ігнасіо Еллакурію, Ігнасіо Мартіна-Баро та Сегундо Монтеса. Вони відверто виступали проти зловживань сальвадорських військових та уряду та проводили дослідження, щоб продемонструвати наслідки війни та бідності в країні. Екстремальні соціальні умови в Сальвадорі забезпечили дуже багату емпіричну основу для інноваційних досліджень у соціології, соціальній антропології, філософії, соціальній психології та теології. Ці вчені зробили важливий та тривалий внесок у ці галузі. Еллакурія, Мартін-Баро та Сегундо Монтес, разом із трьома іншими професорами-єзуїтами, їхньою економкою та її дочкою, були вбиті сальвадорськими збройними силами 16 листопада 1989 року в одному з найвідоміших епізодів Громадянської війни (див. Вбивство науковців UCA). Кампус Університет розташований в Антігуо-Кускатлані. Університетський кампус має 38 акрів (16 га) з 33 будівлями, професійним футбольним полем, баскетбольним та волейбольним майданчиками, а також трьома аудиторіями та чотирма кафетеріями. Кампус також включає мінімаркет, музей, три клініки, книгарню, головну бібліотеку, кілька менших тематичних бібліотек та центр документації. Примітки
Сан Андрес (археологически обект)

Сан Андрес (San Andrés) са археологически разкопки на древен град на маите в Салвадор. Заселването на района започва около 900 пр.н.е., като земеделски град в долината Запотитан (Zapotitán), намираща се в сегашния департамент Ла Либертад. Мястото е изоставено през 250 г. заради изригването на вулкана Илопанго (Ilopango) и е заселено отново през V век, заедно с много други селища в долината Запотитан. Между 600 и 900 г. Сан Андрес е главен град на династия на маите, господстваща над другите селища в долината. Структури Жилищният район все още не е добре проучен. Изследванията и разкопките в Сан Андрес се извършват главно в политико-церемониалния център на града и показват, че града е разделен на две части: северна (северно седалище) и южна (южно седалище) – в която част е концентрирана властта. През 600 г. в южната част се докарват материали за построяване на акропол. Този акропол е съдържал церемониални и политически сгради и структури. В крайните южни и източни части на акропола са издигнати структури: № 1 (главната пирамида), № 2, № 3 и № 4. В крайните му северни части и на запад се намират серия от стаи, в които са живели управниците – две от тези стаи са реставрирани. На юг от акропола се издига структура № 7 и други церемониални постройки и структури. В северната част се намира пирамида (структура № 5, наречена „Камбаната на Сан Андрес“), която се свързва с акропола чрез структура № 6 (структурата е с форма „L“). Около структура № 5 се намират постройките, където се е извършвала търговията. Търговия, изоставяне и преоткриване Археологическите изследвания показват, че Сан Андрес е имал силна връзка и търговски отношения с Копан и Теотиуакан, също така в града са доставяни стоки от далечни региони, намиращи се в сегашните територии на Петен, Гватемала и Белиз. Влиянието на Сан Андрес като политически център изчезва през IX век. Последните доказателства за пред-испанска активност в района са между 900 и 1200 г. След испанското нашествие руините на Сан Андрес влизат в рамките на голямо имение в което се отглежда едър рогат добитък. Руините на древния град са погребани при избухването на вулкана Плайон (El Playón) през 1658 г. През 1996 г. правителството на Салвадор открива за посетители и туристи „Археологическия парк Сан Андрес“, където всеки посетител може да се изкачи по пирамидите или да посети музеят, който се намира на мястото. Външни препратки Археологически разкопки на древни градове на маите в Салвадор Архив на оригинала от 2010-08-12 в Wayback Machine. ((en))
San Andrés (El Salvador)

San Andrés és un lloc Maia prehispànic de El Salvador, la llarga ocupació del qual es va iniciar prop de l'any 900 aC. com un poble agrícola a la vall de Zapotitán del Departament de La Libertad. Aquest establiment aviat va ser desocupat per l'any 250 a causa de l'enorme erupció de la caldera del llac de Ilopango, i va ser novament ocupat en el segle v, juntament amb molts altres llocs de la vall de Zapotitán. Entre el 600 i el 900 San Andrés va ser la capital d'un cacicatge maia amb supremacia sobre els altres assentaments de la vall. Estructures L'àrea residencial no ha estat tan estudiada. Les recerques i excavacions a San Andrés s'han fet en el centre político-cerimonial i han revelat que, en un principi, estava dividida en la Plaça Sud -a on estaven els governants-, i la Plaça Nord. L'any 600 la Plaça Sud va ser omplerta amb tova -deixant un túnel que conduïa a la plaça original-, i sobre seu es va erigir l'acròpolis, on es troben les estructures cerimonials i polítiques. En els extrems sud i orient de dita acròpolis es troben les piràmides o estructures "1" -la piràmide principal-, "2", "3" i "4"; en els extrems nord i ponent es troben una sèrie d'habitacions on vivien els governants -els últims palaus de San Andrés-, dels quals dos han estat reconstruïts; al sud de l'acròpoli es troba l'estructura "7", una altra estructura cerimonial. A la Plaça Nord o Gran Plaza, es troba la piràmide o estructura "5" -nomenada la Campana de San Andrés-, la qual està unida amb l'acròpolis a través de l'estructura "6" -estructura que té forma de L-. Prop de l'estructura 5 estan les estructures on es realitzava el comerç. Després de la conquesta espanyola, les ruïnes de San Andrés es trobaven dintre d'una hisenda colonial dedicada a la ramaderia i la producció d'anyil. Així mateix, a causa de l'erupció de El Playón el 1658, l'obrador d'anyil de la hisenda va ser sepultat, encara que va quedar conservat i quasi intacte. L'any 1996, el Govern d' El Salvador va inaugurar el Parc Arqueològic San Andrés, on el visitant pot recórrer piràmides, l'obradori el museu de lloc. Referències Bibliografia Kelly, Joyce. An Archaeological Guide to Northern Central America: Belize, Guatemala, Honduras, and El Salvador (en anglès), 1996. ISBN 0-8061-2858-5. OCLC 34658843.
San Andrés (El Salvador)

San Andrés ist eine präkolumbische Maya-Stätte in der Provinz La Libertad in El Salvador. Das ursprünglich kleine Maya-Dorf befindet sich im Zapotitán-Tal und wurde um etwa 900 v. Chr. errichtet. Nach einem Ausbruch des nahegelegenen Vulkans Ilopango im Jahr 250 v. Chr. und der darauffolgenden Verwüstung wurde das Dorf aufgegeben. Erst ca. 400 n. Chr. kam es zu einer Wiederbesiedlung und San Andrés entwickelte sich zu einer bedeutenden Stadt in der Region und wurde um ca. 600 n. Chr. sogar zu einer Regionalhauptstadt der Maya. San Andrés pflegte Handelsverbindungen mit anderen bedeutenden Maya-Städten wie Copán, Tikal oder Caracol. Der Niedergang der Stadt begann im 10. Jahrhundert und sie wurde um ca. 1200 n. Chr. endgültig aufgegeben. Man vermutet, dass in der Stadt zur Blütezeit etwa 12.000 Menschen gelebt haben. Heute kann man in San Andrés eine restaurierte Pyramide mit zwei Terrassen besichtigen. Literatur Hugo Díaz, Oscar Camacho, Katty García, Juan Guerra, Karla López, David Messana, Shione Shibata, Masaki Yoshidome: Proyecto Arqueológico San Andrés, temporada 2011, El Salvador. In: XXVI Simposio de Investigaciones Arqueológicas en Guatemala, 2012. Museo Nacional de Arqueología y Etnología, Guatemala-Stadt, S. 343–351. (spanisch) Weblinks El Salvador: Pre-Columbian Maya Ruins and Archaeological Sites. (englisch)
San Andrés (Salvador)

San Andrés egy maja régészeti lelőhely a mai Salvador területén, az ország egyik legnagyobb lelőhelye. Története Valószínűleg már időszámításunk előtt 900-ban is éltek itt emberek, egészen i. sz. 420 tájáig, ám ekkor az Ilopango tűzhányó pusztító kitörése miatt elhagyták. Később maják költöztek ide: fénykorát a késői klasszikus korban (650 és 900 között) élte, amikor a közeli völgy kisebb településeit is innen irányították. Többek között kormányzók, kézművesek, katonák, papok és mezőgazdasági munkások is éltek itt. A maják után egy rövid ideig a pipilek is laktak a városban. Mai nevét az egykori San Andrés haciendáról kapta, amelynek tulajdonosa, a Dueñas család a 20. században lehetővé tette a kutatóknak, hogy a területen dolgozzanak: az első kutatásokat 1940-től kezdve végezte John Dimick és csapata. A turisták az 1970-es évektől kezdve látogatják San Andrést. Leírás A romok Salvador nyugati felében, La Libertad megye területén találhatók a termékeny talajú Zapotitláni-völgyben, a Pánamerikai főútvonal és a Sucio folyó közvetlen közelében. A területet és a hozzá tartozó múzeumot a turisták belépődíj ellenében látogathatják; számukra rendelkezésre áll parkoló és italokat is lehet vásárolni. Az egykori város legalább 200 hektáros területen helyezkedett el: a központ körül kiterjedt lakóövezet feküdt. A lakóövezetben kevés régészeti feltárást végeztek, de az bizonyosnak látszik, hogy a házak falai a paticshoz hasonló bahareque-technikával épültek. A 20. század közepén még mintegy 140 kisebb halmot lehetett megfigyelni a területen, amelyek valószínűleg a nagyobb házak maradványai voltak, légifelvételek elemzése alapján pedig 1200-ra teszik az egykori lakóépületek számát. A központi, 20 hektáros részen piramisok és hozzájuk kapcsolódó építmények találhatók. A központi nagy tér keleti sarkában áll az 5-ös számú építmény, az úgynevezett La Campana piramis, míg délnyugati oldalán található a téglalap (közel négyzet) alaprajzú akropolisz, ahol egy nagy kőalapzaton kisebb piramisszerű építmények állnak, az 1-es, a 2-es, a 3-as és a 4-es számú, északi és nyugati szélén pedig lakószobák sora helyezkedik el, az úgynevezett Los aposentos: itt valószínűleg a kormányzó elithez tartozó emberek laktak. Ugyancsak az akropoliszban, annak déli részén tárták fel az egyetlen olyan építményt, a 7-es számút, amelyeket kőtéglákkal burkoltak. Képek Jegyzetek
San Andrés (El Salvador)

San Andrés è un sito archeologico pre-ispanico situato in El Salvador costruito dalla civiltà Maya. La zona venne occupata intorno al 900 a.C. da agricoltori, intorno alla odierna valle di Zapotitán del dipartimento La Libertad. Questa colonia venne depopolata intorno all'anno 250 a causa delle eruzioni del Lago Ilopango, venendo riabitata nel V secolo assieme ad altri siti della valle. Tra il 600 e il 900 San Andrés fu la capitale della signorìa maya, di una dinastia governante a capo delle altre città della regione. Gli scavi effettuati hanno rivelato che la città aveva rapporti con Teotihuacan, e che riceveva merce da luoghi distanti come le zone dell'odierno Petén in Guatemala e del Belize. La caduta politica di San Andrés iniziò intorno all'XI secolo. Alcuni indizi ritrovati fanno risalire l'ultima occupazione della città tra il 900 e il 1200. Tra i segni vi sono dei frammenti di ceramica che illustrano sacrifici nello stile mixteco-puebla, che appartiene a una nuova fase culturale, detta Guazapa, associata alla città pre-ispanica di Cihuatán. Dopo la conquista delle terre mesoamericane da parte degli spagnoli, le rovine di San Andrés rimasero all'interno di una proprietà coloniale adibita all'allevamento di bovini e alla produzione di índigo. A causa dell'eruzione del vulcano Playón, nel 1658 la città venne ricoperta dalla cenere e lasciò intatto l'indigo. Nel 1996, il governo di El Salvador inaugurò il parco archeologico San Andrés, dove i turisti possono ammirare il sito e il museo dedicato. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su San Andrés Collegamenti esterni (EN) Siti maya di El Salvador, su online.sfsu.edu. URL consultato il 20 giugno 2008 (archiviato dall'url originale il 12 agosto 2010).
San Andrés (El Salvador)

San Andrés é um sítio arqueológico pré-colombiano em El Salvador, cuja longa ocupação se iniciou cerca de 900 a.C., como povoado agrícola no vale de Zapotitán, no departamento de La Libertad. O povoado foi abandonado cerca de 250 em virtude da grande erupção da caldeira do lago Ilopango e novamente ocupado no século V, juntamente com muitos outros locais do vale de Zapotitán. Entre os anos 600 e 900, San Andrés foi a capital de um senhorío maia, sede de uma dinastia governante, com supremacia sobre os demais assentamentos do vale de Zapotitán. A área residencial não foi até agora muito estudada. As investigações e escavações em San Andrés têm sido efectuadas sobretudo no centro político-cerimonial e revelaram que no início existiam duas praças (norte e sul, onde se situava o governo). No ano 600 a praça sul foi preenchida com adobe, deixando-se um túnel que conduzia à praça original, construindo-se a Acrópole onde se encontram as estruturas cerimoniais e políticas; nos extremos sul e oriente da Acrópole encontram-se várias estruturas entre as quais a pirâmide principal. Nos extremos norte e poente, situa-se uma série de quartos onde habitavam os governantes (que constituem os últimos palácios de San Andrés), dos quais dois foram reconstruídos; a sul da Acrópole encontra-se uma outra estrutura cerimonial. Na praça norte, encontram-se a pirâmide 5 a qual está ligada à Acrópole pela estrutura 6, em forma de L. Em redor da estrutura 5 estão as estruturas onde se levava a cabo o comércio. A arqueologia demonstra que San Andrés teve fortes contactos com Copán e Teotihuacan, e que recebeu bens comerciais desde lugares tão afastados como os actuais territórios de Petén na Guatemala e Belize. San Andrés deixou de existir como centro político em finais do século IX. A última evidência de actividade pré-hispânica ocorreu entre os anos 900 e 1200 como sítio residencial, do qual restam alguns fragmentos de incensários e cerâmica pintada com cenas de sacrifícios no estilo Mixteca-Puebla, os quais pertencem a uma fase cultural nova, denominada como Guazapa, relacionada com a cidade pré-hispânica de Cihuatán. Após a conquista espanhola, as ruínas de San Andrés situavam-se dentro de uma fazenda colonial dedicada à pecuária e à produção de anil. Graças à erupção do vulcão El Playón em 1658, as oficinas de produção de anil foram sepultadas e conservadas quase intactas. Em 1996 o governo de El Salvador, inaugurou o Parque Arqueológico de San Andrés, onde os visitantes podem ver as pirâmides, as oficinas de anil e o museu do sítio.
Сан-Андрес (Сальвадор)

Сан-Андрес (исп. San Andrés) — археологический объект в Сальвадоре, принадлежащий культуре майя. Расположен в долине Сапотитан, провинция Ла-Либертад. Возник около 900 года до н. э. В результате извержения вулкана Лаго-Илопанго около 250 года город был заброшен. Вновь заселён в V веке. Расцвет города пришёлся на VII—VIII века, когда он стал важным политическим центром. Город имел две основные части — южную и северную. В районе 600 года в южной части города был построен так называемый «Акрополь», состоявший из церемониальных и административных сооружений. В южной и восточной части Акрополя располагались пирамиды (структуры 1 — 4), а в северной — дворец правителя. К югу от Акрополя располагается церемониальная структура 7. В северной части города располагается ещё одна пирамида — структура 5. Около неё находилась рыночная площадь. Согласно археологическим исследованиям Сан-Андрес поддерживал тесные контакты с Копаном и городами горной части Гватемалы. В IX веке Сан-Андрес пришёл в упадок и перестал быть важным политическим центром. Тем не менее город оставался заселённым до XIII века. После испанского завоевания на территории бывшего города располагалась фабрика по производству индиго. Она была засыпана пеплом в результате извержения вулкана в 1658 году. Благодаря этому она была найдена археологами практически неповреждённой. В 1996 году власти Сальвадора организовали Археологический парк Сан-Андрес и открыли его для туристов. См. также Список мезоамериканских пирамид Литература Kelly, Joyce. An Archaeological Guide to Northern Central America: Belize, Guatemala, Honduras, and El Salvador. — Norman: University of Oklahoma Press, 1996. — ISBN 0-8061-2858-5.
Supermercados Super Selectos

Supermercados Super Selectos is a Salvadoran supermarket chain that is owned by Grupo Calleja and founded by Daniel Calleja (whose grandson, Carlos, is the current vice-president of Grupo Calleja). The company includes Supermercados De Todo and Selectos Market. As of 2023, Supermercados Super Selectos operates 111 stores in all 14 departments. History In 1940, Daniel Calleja founded Super Selectos, which was the first supermarket in El Salvador. See also Carlos Calleja References External links Official website (in Spanish)
Super Selectos

Súper Selectos es una cadena de supermercados salvadoreña y cuenta con 122 sucursales en todo El Salvador, incluyendo la tienda en línea www.superselectos.com. Súper Selectos pertenece al conglomerado empresarial denominado Grupo Calleja y es la cadena de supermercados líder en El Salvador, con presencia en todo el país. Historia En el año de 1950 Daniel Calleja incursiona en la industria con una pequeña tienda llamada "Sumesa", la cual se ubicaba en la 9ª avenida sur del centro de San Salvador. Al pasar el tiempo, Daniel, con el apoyo de su hijo Franciso Calleja, abrieron dos tiendas más, siendo una de las innovaciones la venta de productos refrigerados, que en ese tiempo eran muy escasos, pero que al poco tiempo fue un concepto muy bien recibido por los compradores. El nombre de "Súper Selectos" aparece por primera vez en 1969. Progresivamente la pequeña empresa se fue extendiendo a otros departamentos de El Salvador y en la década de los 90 consolida su presencia con la compra de los supermercados El Sol, Todo por menos, Multimart y La Tapachulteca. Ya en el siglo XXI, la cadena de supermercados inició un proceso de renovación total de su imagen, inventario y desarrollo de productos de marca propia, ampliando su oferta con secciones más refinadas con categorías Gourmet, panadería, alimentos preparados y restaurantes dentro de sus salas de venta. Esta transformación se llevó a cabo con la incorporación de Carlos Calleja, hijo de Francisco, como vicepresidente del Grupo Calleja. Posteriormente la empresa ha seguido reinventándose con la adición de nuevos servicios digitales como la tienda en línea www.superselectos.com, la App Selectos y su presencia en diversas plataformas como redes sociales. Actualmente cuenta con salas de venta en todo el territorio salvadoreño, convirtiéndose en la cadena de supermercados con mayor presencia en el El Salvador. Ofertas y promociones Súper Selectos tiene una dinámica publicitaria constante y agresiva en medios escritos, radio, televisión, internet y redes sociales, con decenas de ofertas de los productos más vendidos y preferidos por los centroamericanos. Enlaces externos https://web.archive.org/web/20130531032223/http://www.superselectos.com/Contenidos/DetalleContenido/9 http://www.ofertasahora.com/ofertas-super-selectos-el-salvado https://www.facebook.com/superselectos.sv/
Museo del Ferrocarril de El Salvador

El Museo del Ferrocarril y Parque Temático de El Salvador se encuentra ubicado en la ciudad de San Salvador, El Salvador. Fue inaugurado el día 11 de diciembre de 2015 bajo el cargo del Presidente de la Comisión Ejecutiva Portuaria Autónoma (CEPA) Lic. Federico Anliker y ocupa las instalaciones de Ferrocarriles Nacionales de El Salvador (FENADESAL).​ El museo consta de una sala de exposición permanente, sala de la Imprenta, sala de los vagones, área de talleres, la «Casa Redonda», la «Casona» y otros atractivos que abarcan la historia del ferrocarril en el país desde el año 1882. Además cuenta con un tren que hace un pequeño recorrido por las instalaciones.​ Áreas del Museo Área de Transparencia Talleres Locomotora de Vapor 101 Locomotora de Vapor 12 Locomotora Alemana La Grúa de Vapor Interior de Casa redonda Bala Tacuzcalco La bala de plata Coche Cuscatlán o vagón Presidencial (Interior) Coche Cuscatlán o vagón Presidencial Campana de locomotora de vapor Señales Ferroviarias Coche con pasajeros Área de coches Taller de Máquinas Ventanales sobre talleres de máquinas Referencias
Estadio Jorge "El Mágico" González

Estadio Nacional Jorge "El Mágico" González is a football stadium in San Salvador. It is named after Salvadoran star player Mágico González. The stadium has a capacity of 30,000 and was previously known as "Estadio Nacional Flor Blanca", referring to the name of the San Salvador neighborhood where it is located. The stadium was restored in 2001 to host notable sporting events in Latin America, the Central American and Caribbean Games in August 2002. History The Estadio Nacional was constructed in 1932 by President Maximiliano Hernández Martínez for the 1935 Central American and Caribbean Games. The name Flor Blanca was named after the location of the stadium (49 North Avenue, Colonia Flor Blanca, San Salvador). In 2002, as part of the 70th anniversary of its construction and organization of the 2002 Central American and Caribbean Games, it would hold the largest renovation in its history, where it doubled its initial capacity, and was fully modernized. The renovation includes the installation of 20,000 seats for the convenience of the spectators and track facilities for more modern and the installation of functional Tartan Central, where they have made the most important athletic competition of the Isthmus. In 2006, 74 years after its construction, the government of President Antonio Saca, decided to change its name to Estadio Nacional Jorge "Mágico" González, after the footballer in El Salvador. In 2010, the stadium was used for the eleventh season of the Dutch TV-show Wie is de Mol? 2021 Renovations Plan In September 2021, It was announced by the National Institute of Sports of El Salvador (INDES) that it agreed a 22 million dollar loan with the Central American Bank for Economic Integration (CABEI) to complete a renovation. The renovation will include the development of new stands, a new pitch, athletics track, irrigation system, lighting and drainage, as well as improved access for people with disabilities. They will also build a museum dedicated to González will form part of the renovation project. The project is expected to be completed in September 2023. Important events 1935 Central American and Caribbean Games 1963 CONCACAF Championship 1977 Central American Games 1994 Central American Games 2002 Central American and Caribbean Games 2003 Maná Revolución de Amor Tour 2006 Shakira Oral Fixation Tour 2016 Iron Maiden the book of souls world tour 2018–19 Copa El Salvador Final 2023 Central American and Caribbean Games 2026 Shakira Las Mujeres Ya No Lloran World Tour Gallery References External links Media related to Estadio Nacional Jorge «Mágico» González at Wikimedia Commons