NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Maharrakai templom

A maharrakai templom ókori egyiptomi templom, melyet Ízisznek és Szerápisznak építettek. Az alsó-núbiai al-Maharrakában (المحرقة, al-Maḥarraqa, görögül: Hieraszükaminosz) áll, Asszuántól kb. 140 km-re délre, az egykori Római Birodalom déli határán. I. e. 23-ban, alig pár évvel azután, hogy Egyiptom római kézbe került, Meroé megtámadta az első katarakta vidékét. Egyiptom római prefektusa, Petronius legyőzte a megszálló meroéi seregeket, majd 400 katonából álló helyőrséget állított a déli határra (a mai Kaszr Ibrimnél). Némi tárgyalás után Maharrakánál húzták meg Meroé és Egyiptom állandó határát, így ez lett Egyiptom római provincia és egyben a birodalom legdélebbi pontja. A templom A templom a római korban épült Ízisz és Szerápisz tiszteletére, de nem tudni pontosan, melyik császár alatt, mert nem készült el teljesen és nem látták el feliratokkal. Mivel azonban tudni, hogy Augustus uralkodása után a núbiai templomépítészet hanyatlásnak indult, lehet, hogy az ő idejében épült. Az épületből egyedül egy 13,56×15.69 méteres udvar készült el, melyet három oldalról oszlopok vettek körül, a tulajdonképpeni templom a szentéllyel sosem készült el, és pülón sem épült. Építészeti érdekességnek számít az udvar sarkában lévő csigalépcső, amely a tetőre vezet; núbiai egyiptomi templomok közül egyedül itt látható ilyen. Áthelyezése Mivel az asszuáni gát építése azzal fenyegetett, hogy több núbiai templomot ellep az így létrejövő Nasszer-tó vize, a maharrakai templomot 1961-ben darabjaira szedték, majd 1966-ban újra felépítették a dakkai templommal együtt Új Vádi esz-Szebuában, amely mindössze négy kilométerre fekszik Vádi esz-Szebuától, melynek templomait ugyanekkor helyezték át. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Temple of Maharraqa című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Jegyzetek Külső hivatkozások Wadi Es-Seboua: Temple of Maharraqa Archiválva 2020. október 9-i dátummal a Wayback Machine-ben
Tempio di Maharraqa

Al-Maharraqa (in lingua araba: المحرقة, in lingua greca: Hierasykaminos) è un sito archeologico nella Nubia inferiore, circa 120 km a sud di Assuan al confine meridionale dell'Impero romano. Alcuni anni dopo la conquista romana dell'Egitto nel 30 a.C., i cusciti del Regno di Meroe lanciarono un'incursione nella regione della prima cateratta del Nilo in Egitto nel 23 a.C. Il prefetto romano d'Egitto, Petronio, mise in atto una rappresaglia armata e sconfisse l'esercito invasore Meroitico. Egli poi procedette a stanziare una guarnigione romana di 400 uomini nell'avamposto meridionale di Qasr Ibrim. Dopo alcune trattative fu stabilita una frontiera permanente all'altezza di Maharraqa. Maharraqa costituiva l'estremo confine meridionale dell'Egitto romano. Il tempio di Serapsis Isis a Maharraqa Il Tempio di Maharraqa è stato trasferito dal suo sito originario nella metà degli anni Sessanta del Ventesimo secolo per via del progetto della diga di Assuan. Era dedicato agli dei egizi di Iside e Serapide. Questo tempio egizio costruito durante l'Impero romano non può essere attribuito di preciso a qualche imperatore romano visto che è privo di iscrizioni e la sua costruzione non è mai stata completamente portata a termine. L'unica parte della struttura che fu portata a termine era: I locali del tempio destinati a contenere il santuario non furono mai effettivamente costruiti. Il tempio manca anche di una formale struttura a piloni e possiede una curiosità architettonica che consiste in una scala a chiocciola situata all'angolo del cortile che porta al suo soffitto. Questo è l'unico tempio egizio della Nubia dotato di scala a chiocciola. Il trasferimento del Tempio Visto che la sua originale posizione era minacciata dall'allagamento del Nilo per via della costruzione della diga di Assuan, questo piccolo tempio fu smantellato nel 1961 dal Servizio per le Antichità Egiziano. Fu successivamente ricostruito assieme al Tempio di Dakka nel 1966 nella località di Sebua. Come annota Christine Hobson: Note Bibliografia Maurizio Damiano-Appia, Dizionario enciclopedico dell'antico Egitto e delle civiltà nubiane, Mondadori, ISBN 88-7813-611-5 Mario Tosi, Dizionario enciclopedico delle divinità dell'antico Egitto, vol. II, Ananke, ISBN 88-7325-115-3 Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tempio di Maharraqa Collegamenti esterni (EN)
Hierasykaminos

Hierasykaminos (z greckiego) – miasto znajdujące się w starożytności w środkowym biegu Nilu, nieco powyżej I katarakty. Jeszcze w II wieku n.e. Hierasykaminos było stolicą rzymskiej prowincji Dodecaschoenus. Stopniowo jego znaczenie malało. Obecnie ruiny zalane wodami Jeziora Nasera.
Templo de Hierasicamino

Hierasicamino (em grego clássico: Hierasykaminos) ou Maarraca em árabe: المحرقة; romaniz.: al-Maḥarraqa) é um sítio da Baixa Núbia, situado cerca de 120 quilômetros ao sul de Assuã na fronteira sul do Império Romano no Egito. Em 23 a.C., apenas alguns anos depois da conquista do Egito em 30 a.C., os cuxitas do Reino de Meroé lançaram um raide na região da primeira catarata do Nilo. O prefeito do Egito, Caio Petrônio, retaliou e derrotou o exército meroítico invasor e então estacionou uma guarnição romana de 400 soldados em Forte Ibrim. Após algumas negociações, uma fronteira permanente entre Meroé e o Egito foi estabelecida em Hierasicamino. Templo de Serápis e Ísis O templo, dedicado aos deuses egípcios Ísis e Serápis, foi realocado em meados dos anos 60 devido ao projeto da barragem de Assuã. O templo não pode ser atribuído com segurança ao reinado de nenhum imperador, uma vez que nunca foi totalmente concluído nem inscrito, mas como se sabe que a construção de templos na Núbia declinou após Augusto (r. 27 a.C.–14 d.C.), o templo pode ser datado de seu reinado. A única parte que foi concluída "era uma quadra de 13,56 x 15,69 metros cercada em três lados por colunas". Apresenta uma escada espiral sinuosa num canto da quadra, que levava ao seu telhado. Seu deslocamento ocorreu em 1961 sob supervisão do Serviço Egípcio de Antiguidades. Foi subsequentemente reconstruído junto ao Templo de Daca em 1966 na Nova Uádi Sebua, que fica apenas 4 quilômetros da localização original de Uádi Sebua. Segundo Christine Hobson: "Um pouco ao norte de Amada agora estão os templos de Uádi Sebua (construídos por Ramessés II), Daca e Maarraca." Referências Bibliografia
Sinagoga Sha'ar Hashamayim

La Sinagoga Sha'ar Hashamayim (hebreu: בית כנסת שער השמים‎; àrab: كنيس عدلي, Kanīs ʿAdlī) es una sinagoga de la ciutat del Caire, a Egipte, coneguda també com a Temple Ismailia i com a sinagoga del carrer Adly. El seu líder històric va ser el gran rabí Chaim Nahum. En 2008, la sinagoga va celebrar el seu centenari. La sinagoga va ser construïda en un estil que evoca els antics temples egipcis, i que una vegada va ser l'edifici més gran en el bulevard. Quan la sinagoga es va obrir en 1899, hi havia una vibrant comunitat jueva al Caire. L'última vegada que la sinagoga va estar plena va ser en la dècada de 1960. En l'actualitat el nombre de membres de la comunitat és de 30 a 40, la majoria dones grans. Referències
Scha’ar-HaSchamajim-Synagoge

Die Synagoge des Tores zum Himmel (hebräisch בית הכנסת שער השמים, arabisch كنيس عدلي ‚Adly-Synagoge‘), auch als Ismailia-Tempel bekannt, ist eine historische Synagoge an der Adly-Straße 17 in der ägyptischen Hauptstadt Kairo. Die Architekten des 1899 eröffneten Gebäudes waren Maurice Youssef Cattaui und sein Partner, der österreichisch-ungarische Katholik Eduard Matasek. Die Synagoge wurde im Stile antiker ägyptischer Tempel errichtet und war damals das größte Gebäude des Boulevards. Obwohl es als sephardische Synagoge gezählt wird, trugen zahlreiche Aschkenasim zu dessen Errichtung und Erhalt bei und waren Mitglied der Gemeinde. Der langjährige Chefrabbiner Chaim Nahum traf hier am 10. September 1953 den ägyptischen Putschistenführer Mohamed Naguib, der mit Gamal Abdel Nasser den Staatsstreich 1952 durchgeführt hatte. In den 1960er Jahren verschlechterte sich jedoch die Situation der Juden in Ägypten, und zahlreiche Gemeindemitglieder mussten das Land verlassen. In diesem Jahrzehnt war die Synagoge auch das letzte Mal mit Besuchern gefüllt. Zu seinem 100-jährigen Bestehen als Gotteshaus wurde die Scha’ar-HaSchamajim-Synagoge 2007 renoviert und wiedergeweiht. Jedoch wurde 2010 ein Anschlag auf die Synagoge verübt, indem von einem gegenüberliegenden Hotel ein Brandsatz auf das Haus geworfen wurde. Der Anschlag schlug fehl, es kam zu keinem Schaden. Literatur Rivka Ulmer, “The Sha‘ar Ha-Shamayim Synagogue (Keniset Isma‘iliyah) in Cairo, Egypt,” in Maven in Blue Jeans: A Festschrift in Honor of Zev Garber (Shofar Suppl.; West Lafayette, in: Purdue University Press, 2009), 431-40. Weblinks Einzelnachweise
Sha'ar Hashamayim Synagogue (Cairo)

The Sha'ar HaShamayim Synagogue (Hebrew: בית כנסת שער השמים, lit. 'Gate of Heaven'; Arabic: كنيس عدلي), also known as Temple Ismailia and the Adly Street Synagogue, is a synagogue, located at 17 Adly Street in Cairo, Egypt. History Its long-time leader was Chief Rabbi Chaim Nahum. In 2008, the synagogue marked its 100th anniversary. The synagogue was built in a style evoking ancient Egyptian temples, and was once the largest building on the boulevard. Work commenced on the synagogue in 1899 and it was inaugurated in 1908, at a time when there was a vibrant Jewish community in Cairo. The last time the synagogue was full was in the 1960s. Today the community numbers approximately six members, most of them older women. The building houses a collection of a few hundred books, ranging in age from the 1500s to contemporary times, concerning or relevant to the history of Jews in Egypt. Although it is considered a Sephardic synagogue, many Ashkenazi Jews were members of the congregation and contributed to its construction and upkeep. The synagogue underwent minor exterior renovations in 2007. 2010 arson incident In February 2010, a booby-trapped suitcase was hurled at the synagogue from a nearby hotel. The suitcase caught fire, but no one was hurt and no damage was reported. Gallery See also History of the Jews in Egypt Synagogues in Cairo List of synagogues in Egypt References Further reading Ulmer, Rivka (2009). "The Sha'ar Ha-Shamayim Synagogue (Keniset Isma'iliyah,) in Cairo, Egypt". Maven in Blue Jeans: A Festschrift in Honor of Zev Garber. West Lafayette: Shofar Suppl.; Purdue University Press. pp. 431–40.
Sinagoga Sha'ar Hashamayim

La sinagoga Sha'ar Hashamayim (que literalmente significa en hebreo: "Puerta del Cielo"; en árabe: كنيس عدلي) se encuentra en la ciudad de El Cairo, en Egipto. La sinagoga era también conocida como templo Ismailia y la sinagoga de la calle Adly. Su líder histórico fue el gran rabino Chaim Nahum. En 2008, la sinagoga celebró su 100 aniversario.​ La sinagoga fue construida en un estilo que evoca los antiguos templos egipcios, y que una vez fue el edificio más grande en el bulevar.​ Cuando la sinagoga se abrió en 1899, hubo una vibrante comunidad judía en El Cairo. La última vez que la sinagoga estuvo llena fue en la década de 1960. En la actualidad el número de miembros de la comunidad es de 30 a 40, la mayoría mujeres mayores. Véase también Sinagoga Torá Religión abrahámica Referencias Enlaces externos Español, Marc (24 de julio de 2021). «El llavero de las sinagogas de El Cairo». El País. «La precipitada huida de Egipto de los judíos a mediados del siglo XX dejó atrás un rico patrimonio, desorganizado y sin asegurar, que hoy intenta proteger un solo hombre».
Synagogue Cha'ar HaChamaïm du Caire

La synagogue Cha'ar HaChamaïm (en hébreu : בית כנסת שער השמיים, synagogue de la porte du Ciel) est la plus grande synagogue sépharade du Caire, en Égypte. Construite à partir de 1905 par de riches familles juives de la ville, sa rénovation en 1980 a été financée par la communauté juive sépharade de Genève. Des manifestations exceptionnelles ont été organisées en novembre 2007 pour célébrer le centenaire de la synagogue. La communauté égyptienne ne compte désormais que moins d'une centaine de juifs. Voir aussi la synagogue Ben Ezra, dans le Vieux-Caire, est la plus ancienne synagogue égyptienne. Liens externes (en) La Porte du Ciel (fr) Les synagogues du Caire Portail du judaïsme Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du Caire Portail du XXe siècle
Unknown Soldier Memorial (Egypt)

The Unknown Soldier Memorial in Cairo is a pyramid-shaped monument in Nasr City. Its construction was ordered by president Anwar Sadat in 1974 in honor of Egyptians and Arabs who lost their lives in the 1973 October War. It was inaugurated in October 1975. The site was also chosen for the president's tomb after his assassination in October 1981. The monument is made of concrete and resembles a hollow pyramid, with a height of 25 meters, and a base width of 14.3 meters. The four pillars are 1.9 meters thick, and are inscribed with 71 symbolic names. At the center of the base is a solid basalt cube representing the soldier's tomb. It was designed by the artist Sami Rafi, a professor in the Faculty of Fine Arts in Cairo. A small memorial to those who died in the 1973 war is present in the 6th of October Panorama. References External links Official Website (Arabic)
Monumento al soldado desconocido (El Cairo)

El Monumento al soldado desconocido (en árabe: النصب التذكاري للجندي المجهول بمدينة نصر) es un monumento en forma de pirámide en el distrito de la ciudad de Nasr, parte de El Cairo en el país africano de Egipto.​ Su construcción fue ordenada por el presidente Anwar Sadat en 1974 en honor de los egipcios que perdieron sus vidas en la guerra del Yom Kippur. Fue inaugurado en octubre de 1975. El sitio también fue elegido para la tumba del presidente después de su asesinato en octubre de 1981. Véase también Monumento Monumento nacional Monumento conmemorativo Referencias
Мемориал Неизвестного солдата (Каир)

Каирский Мемориал Неизвестного солдата (араб. قبر الجندي المجهول‎, англ. Cairo Unknown Soldier Memorial) — памятник-мемориал в Каире в честь египетских солдат, погибших во время Октябрьской войны 1973 года, а также место захоронения президента Египта Анвара Садата, погибшего в 1981 году. Мемориал расположен в современном каирском районе (пригороде) Насер-Сити. Представляет собой сооружение в форме египетских пирамид; был построен специально для увековечения памяти жертв Октябрьской войны (1973). Высота мемориала — 31,6 метра, ширина основания — 14,3 метра. На четырёх опорах (толщиной 1,9 метров каждая), возвышающихся вверх, создавая пирамиду, высечено 71 имя. Посередине мемориала, на земле, прямо под вершиной пирамиды установлен цельный базальтовый куб, изображающий солдатскую могилу. Автор мемориала — доктор Сами Рафе. Идея создать мемориал, который увековечил бы память египетских солдат-жертв Октябрьской войны 1973 года, возникла в первую годовщину войны в октябре 1974 года. Приказ возвести такой мемориал отдал лично президент страны Анвар Садат. Был проведён конкурс на определение лучшего проекта мемориала, который выиграл доктор Сами Рафе. Автор воплотил проект в рекордно быстрый срок — менее чем за полгода, начав работу 25 мая и завершив 15 сентября. 6 октября 1975 года при участии президента Египта Садата и вице-президента Мубарака Мемориал Неизвестного солдату в Каире был торжественно открыт с возложением цветы к кенотафу. В 1981 году после убийства Анвара Садата было решено захоронить его в Мемориале. Ссылки Информация мемориале на сайте Национального Военного музея. (недоступная ссылка)
Меморіал невідомому солдату (Каїр)

Каїрський Меморіал Невідомому солдату (араб. قبر الجندي المجهول, англ. Cairo Unknown Soldier Memorial) — величний пам'ятник-меморіал на честь полеглих єгипетських солдатів у Жовтневій війні 1973 року, також місце захоронення Президента Єгипту Анвара Садата, трагічно загиблого 1981 року. Загальні дані та опис Меморіал розташований у сучасному каїрському районі (передмісті) Насер-Сіті. Меморіал Невідомому солдату в Каїрі являє собою споруду у формі Єгипетських пірамід, поєднуючи велич і простоту, святість та вічність. Його було зведено спеціально для увічнення єгипетських жертв Жовтневої війни (1973). Висота меморіалу — 31,6 метри, ширина основи — 14,3 метри. На чотирьох опорах (завтовшки 1,9 метрів кожна), що підносяться вгору, творячи піраміду, викарбувано 71 символічне ім'я. Усередині меморіалу, на землі, просто під верхівкою піраміди встановлено цільний базальтовий куб, що зображує солдатську могилу. Автор меморіалу — доктор Самі Рафе (Sami Rafe). Подібний (лише ідейно) меморіал є також і в Александрії на площі Ель-Шохада (El-Shohada midan). З історії меморіалу Задум створити Меморіал, який вшановував би жертв-єгипетських солдатів Жовтневої війни 1973 року виник у перші роковини війни в жовтні 1974 року. Президент країни Анвар Садат віддав наказ звести такий меморіал. Було проведено конкурс на визначення найкращого проекту Меморіалу, який виграв доктор Самі Рафе. Автор утілив проект у рекордно швидкий термін — менше ніж за півроку, розпочавши роботу 25 травня і завершивши 15 вересня. Відтак, 6 жовтня 1975 року за участі Президента Єгипту Садата й віце-президента Мубарака Меморіал Невідомому солдату в Каїрі було урочисто відкрито й покладено квіти до кенотафу. У 1981 році після вбивства Анвара Садата було вирішено поховати його у Меморіалі. У теперішній час єгиптяни і туристи-гості країни вшановують пам'ять полеглих єгипетських вояків та Президента Садата, відвідуючи Каїрський Меморіал Невідомому солдату. Джерела і посилання Офіційна вебсторінка Меморіалу (араб.) Про меморіал на сторінці про Національний Військовий музей[недоступне посилання з квітня 2019] на Єгипетська державна інформаційна служба (англ.)
Thébská nekropole

Thébská nekropole je archeologická lokalita v Egyptě na západním břehu Nilu nedaleko dnešního moderního města Luxoru. V dobách starověkého Egypta, zejména v období Nové říše, byla tato rozsáhlá oblast využívána jako pohřebiště někdejšího královského sídelního města Vesetu. V dnešní době patří díky svým historickým památkám mezi nejnavštěvovanější místa v celém Egyptě. V roce 1979 byla thébská nekropole zařazena na seznam světového dědictví UNESCO. Zádušní chrámy Dér el-Bahrí Zádušní chrám královny Hatšepsut Zádušní chrám Mentuhotepa II. Zádušní chrám Thutmose III. Medínit Habu Zádušní chrám Ramesse III. Zádušní chrám Ajeho a Haremheba Zádušní chrám Amenhotepa III. Memnonovy kolosy Merenptahův zádušní chrám Zádušní chrám Ramesse IV. Zádušní chrám Thutmose IV. Zádušní chrám královny Tausret Nebwenenefův zádušní chrám Kurna Zádušní chrám Sethiho I. Zádušní chrám Amenhotepa II. Ramesseum Královská nekropole Údolí králů Údolí královen Nekropole Dér el-Medína Hrobky urozených Dra Abú el-Naga El-Chocha Asasif Šéch Abd el-Kurna Kurnet Muraj Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Thébská nekropole na Wikimedia Commons
Theban Necropolis

The Theban Necropolis (Arabic: مدينة طيبة الجنائزية, romanized: Madīnat Ṭaybah al-Janāʼizīyah) is a necropolis on the west bank of the Nile, opposite Thebes (Luxor) in Upper Egypt. It was used for ritual burials for much of the Pharaonic period, especially during the New Kingdom. Mortuary temples Deir el-Bahri Mortuary Temple of Hatshepsut Mortuary temple of Mentuhotep II Mortuary temple of Thutmose III Medinet Habu Mortuary Temple of Amenhotep III Colossi of Memnon Mortuary Temple of Merneptah Mortuary Temple of Ramesses IV Mortuary Temple of Thutmose IV Mortuary Temple of Thutmose III Mortuary Temple of Twosret Temple of Nebwenenef Qurna Mortuary Temple of Seti I Mortuary Temple of Amenhotep II Ramesseum (Mortuary Temple of Ramesses II) Royal Necropolis Valley of the Kings (Modern: "Wadi el-Muluk") Valley of the Queens (Modern: "Biban el-Harim") Royal Cache Bab el-Gasus Necropolis Deir el-Medina Workmen's Tombs Shrine to Meretseger & Ptah Tombs of the Nobles el-Assasif el-Khokha el-Tarif Dra' Abu el-Naga' Qurnet Murai Sheikh Abd el-Qurna See also List of Theban tombs Theban Mapping Project References External links Peter F. Dorman & Betsy Bryan, Mural Decoration in the Theban New Kingdom Necropolis, Institute for the Studies of Ancient Cultures of the University of Chicago, Studies in Ancient Cultures 2, 2023 Theban Mapping Project
Tebanske nekropole

Tebanske nekropole čini veliko područje na zapdnoj obali Nila, nasuprot drevnog grada Tebe, koje je služilo za pokapanje tijekom Starog Egipta, osobito za Srednjeg i Novog kraljevstva. Zbog toga su Tebanske nekropole, s gradom Tebom, 1979. godine upisane na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Africi. Odlike Ovo veliko područje gdje su tisućama godina sahranjivani faroni, njihova obitelj i dužnosnici kraljevstva, možemo podijeliti na: Kraljevske nekropole: Dolina kraljeva i Dolina kraljica Grobni hramovi: Deir el-Bahri gdje se nalaze grobni hramovi faraonke Hatšepsut, te faraona Mentuhotepa II. i Tutmozisa III. Medinte Habu gdje se nalazi grobni hram i palače Ramzesa II., te grobni hramovi Aja i Horemheba Grobni hram Amenhotepa III. Grobni hram Setija I. Ramzeum Ostale nekropole su Deir el-Medina gdje se nalaze grobnice radnika i tzv. "Grobnice plemića", raskošni hramovi egipatskog plemstva. Izvori
Necrópole de Tebas

A necrópole de Tebas é uma região da margem ocidental do rio Nilo, no lado oposto à cidade de Tebas, do Antigo Egito. Foi usada para sepultamentos rituais por boa parte do período faraônico, especialmente durante o Império Novo. Tanto a necrópole quanto a cidade foram considerados um Património Mundial pela UNESCO, com o nome de Tebas Antiga com sua Necrópole (Ancient Thebes with its Necropolis, em inglês). A região da necrópole é composta por três sítios: Templo de Karnak Templo de Luxor Vale dos Reis Vale das Rainhas Galeria Ligações externas Visita Virtual a Tebas Antiga e a sua Necrópole UNESCO - Tebas Antiga e a sua Necrópole Galeria da UNESCO - Tebas Antiga e a sua Necrópole
Фиванский некрополь

Фиванский некрополь (араб. مدينة طيبة الجنائزية‎) — место на западном берегу Нила, напротив древнеегипетского города Фивы. Некрополь использовался для ритуальных захоронений большую часть эпохи фараонов, начиная с 1-го переходного периода, особенно во времена Нового царства. Поминальные храмы Дейр-эль-Бахри Заупокойный храм Хатшепсут Поминальный храм Ментухотепа II Поминальный храм Тутмоса III Мединет-Абу Поминальный храм Рамзеса III Поминальный храм Эйе и Хоремхеба Поминальный храм Аменхотепа III Колоссы Мемнона Поминальный храм Мернептаха Поминальный храм Рамзеса IV Поминальный храм Тутмоса IV Поминальный храм Таусерта Поминальный храм Сети I Храм Небунефа Рамессеум Царские гробницы Долина Царей Долина Цариц Гробница DB-320 ТТ33 Долина знати эль-Ассасиф эль-Хоха эт-Тариф Дра-Абу-эль-Нага Шейх-Абд-эль-Курна Курнет-Мурай Прочее Дейр-эль-Медина Кладбища ремесленников Часовня Меритсегер и Птаха Вади-Габбанат Гробница трех иноземных жен Тутмоса III (Менхет, Менуи и Мерти), открытая в 1916 году. При раскопках здесь найдена золотая диадема, украшенная головами газелей, ныне хранящаяся в Нью-Йорке. Ком Эс-Самак Небольшой храм-киоск в 2,5 км к югу от Малькаты, обнаруженный экспедицией Токийского университета Васеда в 1974 году, возведён из кирпича-сырца и имел высокий постамент с пандусом и лестницей. При раскопках найдены фрагменты росписи. Этот храм предназначался для празднования 30-летнего юбилея (хеб-сед) правления Аменхотепа III. Каср Эль-Агуз Небольшой, хорошо сохранившийся храм, посвящённый культу Тота, построен во времена правления Птолемея VIII Эвергета. Гробница Ти Найденная в 2021 году гробница государственного деятеля по имени Ти, служившего в середине II тысячелетия до н. э. при царице Хатшепсут и её племяннике и преемнике фараоне Тутмосе III. Ти был военачальником во время похода в Нубию и хранителем печати, также среди его титулов — государь-князь, казначей нижнеегипетского царя, друг единственный, царский посланник и тот, кто занимается грабежом. См. также Список объектов Всемирного наследия ЮНЕСКО в Египте Список гробниц в Фиванском некрополе Египетские пирамиды Служитель места истины Примечания