NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
KV52

KV52, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Va ser descoberta en 1906 per Edward Ayrton quan treballava al servei de Theodore Davis, però el seu emplaçament es desconeix actualment. Es troba molt a prop de KV50 i KV51, en el triangle format per KV35, KV36 i KV49. El sepulcre és simple quant a estructura. Té un petit pou d'entrada (A) que dona lloc a una única càmera de tot just 3,6 metres quadrats on va ser trobada la mòmia d'un mico. Com totes les tombes alienes a membres de la família reial de la dinastia XVIII manca de decoració i està toscament tallada a la pedra. No obstant això, potser el més sorprenent fos el propietari del lloc, un mico. KV52 s'acabava de convertir en la tercera de les Tombes d'Animals de la Vall, amb els seus bessones KV50 i KV51. El perquè d'enterrar només a un mico. en la resta de les tombes d'animals hi ha més d'un exemplar, i més en un lloc tan sagrat com era la Vall dels Reis és un misteri. S'ha pensat que potser fos el faraó Amenhotep II el qual disposés les tombes dels seus animals favorits, donada la proximitat de la seva tomba, encara que no hi ha res que demostri que fos ell. Així i tot, el faraó ja ha passat a la història com el "rei esportista", un autèntic atleta amant dels exercicis gimnàstics i, per descomptat, dels animals. I probablement ho hauria estat de ser el que ordenés la construcció de KV52, perquè pel que sembla tant el monito momificat com els altres animals de les tombes KV50 i KV51 van ser enterrats amb un generós aixovar funerari que arribava a incloure joies. Ayrton només va trobar un cofre buit de vasos canopis al costat de l'animal. Referències
KV52

Tomb KV52 is located in the Valley of the Kings, in Egypt. It was discovered in 1906 by Edward R. Ayrton excavating on behalf of Theodore M. Davis. Together with KV50 and KV51 it forms a group known as the "Animal Tombs", it contained a mummified monkey, and is probably associated with the nearby tomb of Amenhotep II (KV35). Location, discovery, and contents The tomb is located on the same rocky promontory as KV49, on the south side of the valley that leads towards KV35; it is cut at a slightly higher level than KV49 and is located near to KV50 and KV51. KV52 was the third in this cluster of three tombs discovered by Edward R. Ayrton in his methodical clearance of this part of the valley on behalf of Theodore Davis. He found the entrance to be buried under 6 feet (1.8 m) of debris. The tomb consists of a shaft 9.6 feet (2.9 m) deep that opens onto a single chamber measuring 8 by 5 feet (2.4 m × 1.5 m). Ayrton found the tomb to be "absolutely empty except for two boxes, one of which was almost double the size of the other." Both were black and entirely undecorated. The larger box contained the mummy of a monkey, lying unwrapped amongst its wrappings. The smaller box was a canopic chest, as it was divided internally into four compartments. Recent excavations In the winter of 2009–2010, a team led by Zahi Hawass and Ahmed el-Leithy attempted to relocate tombs KV50, KV51, KV52 and KV53. The excavations uncovered Eighteenth Dynasty blue painted pottery, tools and hieratic and figured ostraca which included a sketch of a seated queen presenting an offering, depictions of sexual scenes with women and animals, as well as cartouches of Ramesses II. References External links Theban Mapping Project: KV52 includes detailed maps of most of the tombs.
KV52

KV52 es una tumba egipcia del llamado Valle de los Reyes, situado en la orilla oeste del Nilo, a la altura de la moderna ciudad de Luxor. Fue descubierta en 1906 por Edward Ayrton cuando trabajaba al servicio de Theodore Davis, pero su emplazamiento se desconoce actualmente. Aun así, sabemos que se halla muy cerca de KV50 y KV51, también perdidas en el triángulo formado por KV35, KV36 y KV49. El sepulcro no ofrece el menor misterio en cuanto a estructura. Sabemos que tiene un pequeño pozo de entrada (A) que da lugar a una única cámara de apenas 3,6 metros cuadrados donde fue hallada la momia de un mono. Como todas las tumbas ajenas a miembros de la familia real de la dinastía XVIII carece de decoración y está toscamente tallada en la piedra. Sin embargo, quizás lo más sorprendente fuera el propietario del lugar, un mono. KV52 se acababa de convertir en la tercera de las Tumbas de Animales del Valle, junto a sus gemelas KV50 y KV51. El porqué de enterrar solo a un mono —en el resto de las tumbas de animales hay más de un ejemplar— y además en un lugar tan sagrado como era el Valle de los Reyes es un misterio. Se ha pensado que quizás fuese el faraón Amenhotep II el que dispusiese las tumbas de sus animales favoritos, dada la cercanía de su tumba, aunque no hay nada que demuestre que fuera él. Aun así, el faraón ha pasado a la historia como el "rey deportista", ya que era un auténtico atleta amante de los ejercicios gimnásticos y, por supuesto, de los animales. Y probablemente lo hubiera sido de ser el que ordenase la construcción de KV52, pues al parecer tanto el monito momificado como los otros animales de las tumbas KV50 y KV51 fueron enterrados con un generoso ajuar funerario que llegaba a incluir joyas. Ayrton halló tan sólo un cofre vacío de vasos canopos junto al animal: el lugar había sido desvalijado a conciencia. Referencias Bibliografía Reeves, Nicholas; Wilkinson, Richard H. (1998). Todo sobre el Valle de los Reyes: tumbas y tesoros de los principales faraones de Egipto (2ª edición). Barcelona: Destino. ISBN 8423329585.
KV52

Situé dans la vallée des Rois, dans la nécropole thébaine sur la rive ouest du Nil face à Louxor en Égypte, KV52 fait partie d'un groupe de trois tombes (avec KV50 et KV51) appelées tombeaux des animaux car on y a retrouvé des momies d'animaux. Localisation, découverte et contenu La tombe se trouve sur le même promontoire rocheux que KV49, du côté sud de la vallée menant à KV35 ; elle est creusée à un niveau légèrement plus élevé que KV49 et se trouve à proximité de KV50 et KV51. KV52 était la troisième tombe d'un groupe de trois découvertes par Edward Russell Ayrton lors de son nettoyage méthodique de cette partie de la vallée pour le compte de Theodore Monroe Davis. Il a constaté que l'entrée était enfouie sous 1,8 mètre de débris. La tombe se compose d'un puits de 2,9 mètres de profondeur sur 1,38 × 1,28 mètre de côté qui s'ouvre sur une chambre unique de 2,44 mètres sur 1,38 mètre. Ayrton a constaté que la tombe était « absolument vide, à l'exception de deux boîtes, dont l'une était presque deux fois plus grande que l'autre ». Toutes deux étaient noires et dépourvues de toute décoration. La plus grande boîte contenait la momie d'un singe, déballée parmi ses bandelettes. La plus petite était un coffre à vases canopes, car divisée en quatre compartiments. Fouilles récentes Au cours de l'hiver 2009-2010, une équipe égyptienne dirigée par Zahi Hawass et Ahmed el-Leithy a tenté de relocaliser les tombes KV50, KV51, KV52 et KV53. Les fouilles ont mis au jour des poteries peintes en bleu de la XVIIIe dynastie, des outils et des ostraca avec des inscriptions en hiératique et des figures, dont une esquisse d'une reine assise présentant une offrande, des représentations de scènes sexuelles avec des femmes et des animaux, ainsi que des cartouches de Ramsès II. Notes et références Notes Références Bibliographie (en) Carl Nicholas Reeves et Richard H. Wilkinson, The Complete Valley of the Kings: Tombs and Treasures of Egypt's Greatest Pharaohs, Londres, Thames & Hudson, 1996 (ISBN 978-0-500-28403-2) ; (en) Alberto Siliotti, Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, Le Caire, A.A. Gaddis, 1996 ; (en) Theodore Monroe Davis, Gaston Maspero, Edward Russell Ayrton, Georges Daressy et Ernest Harold Jones, The Tomb of Siptah; The Monkey Tomb and the Gold Tomb, Londres, Archibald Constable and Co., 1908 (lire en ligne) ; (en) Patricia Spencer, « Digging Diary 2009-10 », Egyptian Archaeology, no 37,‎ 2010 (lire en ligne). Liens externes (en) « KV52 », sur Theban Mapping Project Portail de l’Égypte antique Portail de l’archéologie
Királyok völgye 52

A Királyok völgye 52 (KV52) egy egyiptomi sír a Királyok völgye keleti völgyében, a délnyugati vádi nyugati ágában. Edward R. Ayrton fedezte fel 1906 januárjában. Tulajdonosa ismeretlen; egy mumifikált majmot találtak benne, valamint egy üres kanópuszládát. Két közeli sírral, a KV50 és a KV51 sírokkal együtt állatsírok néven ismert; egy feltételezés szerint a közeli KV35 sírba temetett II. Amenhotep kedvenc állatait temették ide. A sírt már az ókorban kirabolták. Egyenes tengelyű; egy nem túl mély, négyzetes aknából és egy befejezetlen, díszítetlen kamrából áll; 4,5 m hosszú, területe 5,25 m². Jelenleg törmelékkel teli, nem látogatható. A környéken 2009/10 telén végzett ásatások során XVIII. dinasztia korabeli festett kék cserepek, szerszámok, valamint hieratikus írással és rajzokkal ellátott osztrakonok kerültek elő a KV50, KV51, KV52 és KV53 sírok közelében; az osztrakonokon áldozatot bemutató királyné képe, valamint erotikus jelenetek és II. Ramszesz kartusai láthatóak. Források Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London. Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo. Külső hivatkozások Theban Mapping Project: KV52
KV52

KV52 (Kings' Valley 52) è una delle tombe della Valle dei Re in Egitto, utilizzata come sepoltura di animali. KV52 è forse tra le più piccole della Valle dei Re e fa parte, con KV50 e KV51, di un gruppo noto anche come Tombe degli Animali. Al suo interno, infatti, Edward Russell Ayrton, nel 1906, rinvenne la mummia di una scimmia. La vicinanza con la KV35 di Amenhotep II ha fatto ipotizzare, ma nulla vale a suffragare tale ipotesi, che le tre tombe ospitassero gli animali preferiti del faraone. Sottoposta a furti in antico, al suo interno vennero rinvenuti anche frammenti di un sarcofago di legno verosimilmente destinato a contenere uno o entrambi gli animali. Sia il cane che la scimmia erano stati sottoposti ad un processo di mummificazione molto simile a quello umano, ma erano privi di bende; si è pertanto ipotizzato che, come per gli umani, tra gli strati di fasciatura fossero stati inseriti amuleti oggetti di furto. Note Annotazioni Fonti Bibliografia (EN) Nicholas Reeves e Richard Wilkinson, The complete Valley of the Kings, New York, Thames & Hudson, 2000, ISBN 0-500-05080-5. Christian Jacq, La Valle dei Re, traduzione di Elena Dal Pra, O. Saggi, n. 553, Milano, Mondadori, 1998, ISBN 88-04-44270-0. Alessandro Bongioanni, Luxor e la Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0109-0. Alberto Siliotti, La Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0121-X. Alberto Siliotti, Guida alla Valle dei Re, ai templi e alle necropoli tebane, Vercelli, White Star, 2010, ISBN 978-88-540-1420-6. Erik Hornung, La Valle dei Re, traduzione di Umberto Gandini, ET Saggi, n. 1260, Torino, Einaudi, 2004, ISBN 88-06-17076-7. Alessandro Roccati, L'area tebana, Quaderni di Egittologia, n. 1, Roma, Aracne, 2005, ISBN 88-7999-611-8. Voci correlate Mummia animale Storia dell'antico Egitto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su KV52 Collegamenti esterni (EN) Theban Mapping Project, su thebanmappingproject.com. URL consultato l'8 febbraio 2017 (archiviato dall'url originale il 5 dicembre 2006).
Graf DK 52

Graf DK 52 is een klein graf uit de Vallei der Koningen, waarvan de oppervlakte amper 5,25 m² bedraagt. Het graf werd ontdekt in januari 1906 door de jonge archeoloog Edward Russell Ayrton. Het graf bevat stoffelijke overschotten van gemummificeerde dieren, waaronder een aap. Mogelijk behoort DK 52 bij het naburige graf van Amenhotep II (DK 35). Overzichtskaart Externe link (en) Theban Mapping Project: KV52 - informatie over de tombe
KV52

A tumba KV52 (acrônimo de "King's Valley #52"), no Vale dos Reis em Egito, continha múmias de animais que, provavelmente, seriam de Amenófis II, enterrado próximo desta (KV35). A tumba foi descoberta e escavada em 1906 por Edward Russell Ayrton com o patrocínio de Theodore M. Davis. A KV52 faz parte de um grupo de três tumbas, juntamente com a KV51 e a KV50, destinadas a animais mumificados como cachorros, gatos e macacos. Acredita-se que sejam animais de estimação de Amenófis II pela proximidade da tumba deste (KV35) com as tumbas dos animais. Mas esta teoria não pôde ser comprovada. A tumba foi saqueada na antiguidade. Ver também Lista das tumbas no Vale dos Reis Referências Ligações externas (em inglês) Theban Mapping Project: KV52 - Contém planta, arquitetura e imagens da tumba.
El Badari, Egypt

El Badari (Arabic: البداري) is a town in the Asyut Governorate, Upper Egypt, located between Matmar and Qaw El Kebir. Etymology The older name of the town is Berdanis (Arabic: بردنيس) or Badarnos (Arabic: بادارنوس), which Timm derives from Anba Darius. Archaeology El Badari contains an archaeological site with numerous Predynastic cemeteries (notably Mostagedda, Deir Tasa and the cemetery of El Badari itself), as well as at least one early Predynastic settlement at Hammamia. The area stretches for 30 km (19 mi) along the east bank of the Nile, and was first excavated by Guy Brunton and Gertrude Caton-Thompson between 1922 and 1931. The finds from El Badari form the original basis for the Badarian culture (c. 5500-4000 BC), the earliest phase of the Upper Egyptian Predynastic period. References
Badari

Badari (em árabe: البداري‎) é um distrito de Assiute, no Alto Egito, situado na margem esquerda do rio Nilo perto da atual Assiute, onde se descobriu vários sítios arqueológicos do Neolítico e Calcolítico. Ali há assentamentos e cemitérios pré-dinásticos acima da planície de inundação, atribuídos à Cultura de Badari (4400–4000 a.C.) que existiu no Alto Egito e Deserto Oriental. A maior parte das pesquisas na região foram feitas por Guy Brunton nos anos 20 e início dos 30, que escavou mais de 100 sítios, e Gertrude Caton Thompson, que escavou num sítio chamado Hamamia em 1924-1925. Segundo Guy Brunton, Badari compreende 16 quilômetros de extensão do deserto entre Anteópolis (atual Cau Alquibir) e Naga Uissa; depois se incluiu nessa zona os setores de Mostagueda e Matmar, mais tarde escavados por ele, redefinindo Badari como a área entre dois grandes uádis, Uádi Assiuti e Cau Bei, com extensão aproximada de 60 quilômetros. Referências Bibliografia
Эль-Бадари

Эль-Бадари (араб. البداري‎) — город в центральной части Египта, расположенный на территории мухафазы Асьют. История В первой половине XX века в Эль-Бадари были открыты могильники и поселения культуры позднего неолита, распространённой некогда в долине Нила. Впоследствии эта культура получила название Бадарийской. Географическое положение Город находится в юго-западной части мухафазы, в правобережной части долины реки Нил, на расстоянии приблизительно 27 километров к юго-востоку от Асьюта, административного центра провинции. Абсолютная высота — 30 метров над уровнем моря. Демография По данным переписи 2006 года численность населения Эль-Бадари составляла 48 144 человек. Динамика численности населения города по годам: Транспорт Ближайший аэропорт расположен в городе Асьют. Примечания
Badari

Badari, på arabiska El-Badari, är en ort i mellersta Egypten söder om Asyut. Badari är även en arkeologisk fyndort som givit namn åt en neolitisk kultur, Badarikulturen, som blomstrade under det femte årtusendet f.Kr. Badari var den första kulturen i Egypten som använde koppar. Därmed markerar Badari-kulturen övergångstiden till kalkolitikum, eller kopparstenåldern, i Egypten. Kulturen framställde även kvinno- och djurfigurer av terrakotta och elfenbenssniderier, smycken av halvädelstenar och snäckor, de första sminkpaletterna, samt bruksföremål av främst sten. Keramiken var dekorerad och stod på en hög nivå. De två typiska keramiktyperna för Badari var den svartrandade keramiken på röd botten (eng. black-topped ware), och den mönstrade keramiken (eng. rippled ware). Badari-kulturens ekonomi var baserad på jordbruk och boskapsskötsel med oxar och får, såväl som jakt och fiske. Dateringen av Badarikulturen grundas på C14-metoden och uppgifterna kan därför variera något. Höjdpunkten för kulturen inträffade omkring 4400–4000 f.Kr. Den äldre neolitiska kulturen i Deir Tasa nära Badari anses ofta vara en föregångare eller lokal variant av Badarikulturen. Det var en jordbrukskultur med en liknande keramik, men hade inte börjat använda koppar. Tasakulturen dateras tillbaka ända till 5000 f.Kr. Badarikulturen överlappade delvis sin föregångare i norr, Merimdekulturen, och sin efterföljare i söder, Naqadakulturen. Badarikulturen är framförallt känd genom sina rika gravar. Utgrävningar av gravarna i Badari påbörjades under ledning av den brittiska arkeologen Guy Brunton 1922. Kollegorna Gertrude Caton-Thompson och William Flinders Petrie deltog även i utgrävningarna under kommande år. Badari var en av flera förhistoriska fyndorter som låg vid ökenranden på Nilens östra flodbank utmed en sträcka av 35 km söder om Asyut. Arkeologerna fortsatte att gräva ut de övriga fyndorterna Deir Tasa, El-Hammamiya, Matmar, Mostagedda och Qau under åren 1922-31. På senare tid har Badari undersökts 1989 och 1992 av arkeologer från University College London under ledning av Diane Holmes. Se även Faijum (kultur) Helwan (kultur) (El-Omari) Merimde Naqada (Amratien, Gerzéen, Semainien) Källor Säve-Söderbergh, Torgny: Egyptisk egenart. Stockholm: Wahlström och Widstrand (1968). Externa länkar Badarian culture - engelsk webbsida med bland annat kartor och bilder av fynden från Badari.
El Nasr Boys' School

El Nasr Boys' School (EBS; Arabic: مدارس النصر للبنين) is a PreK - Grade 12 school in Shatby, Alexandria, Egypt. Founded in 1929, it is one of the oldest schools in the city, and has more than 7,000 students each year. History The school was founded in 1929 by the British while Egypt was under British occupation, as the "British Boys' School". After the Egyptian Revolution of 1952, it was renamed the El Nasr Boys' School. It was built in the Shatby area of Alexandria, between Abo Quer and Aflaton streets. Across the street is the El Nasr Girls' College. Also there is another El Nasr school in Heliopolis, Cairo. It provides primary, preparatory, secondary and IGCSE education. Education system The school goes from kindergarten through high school, and offers an American Diploma and the IGCSE for boys and girls. School anthem Usually, the school anthem is used only on primary stage. After that, in the preparatory and the senior stages, only the national anthem is used. Alumni Robert Bauval, Belgian author Ahmed Nazif, former Prime Minister of Egypt Amr Waked, Egyptian actor Islam El-Shater, Egyptian footballer Amr Warda, Egyptian football player Erol Gelenbe, French-Turkish Computer Scientist and Member of several National Academies of Science and Engineering Adham Sharara, President of the International Table Tennis Federation 1999-2014 See also Educational institutions in Alexandria Education in Egypt References External links El Nasr Boys' School Facebook Page
Museu d'Assuan

El museu d'Assuan és un museu situat a l'illa Elefantina, al costat d'Assuan, Egipte. Va obrir les portes al públic en 1912 i conserva objectes arqueològics nubians rescatats durant la construcció de la resclosa d'Assuan. El 1990 va ser habilitat un nou espai per a l'exposició de nous objectes trobats a la mateixa illa Elefantina, com estris, armes, ceràmiques i mòmies. El museu està al costat de les ruïnes d'Abu, on encara segueixen les excavacions arqueològiques. L'edifici del museu va ser la casa d'Horatio Kitchener, al qual se li havia regalat una illa a Assuan. Té un total de 3.328 objectes, gairebé tots trobats a l'illa o als voltants de la ciutat. Referències
Aswan Museum

Aswan Museum is a museum in Elephantine, located on the south-eastern side of Aswan, Egypt. It was set up in 1912 by the British Egyptologist Cecil Mallaby Firth. The museum features artifacts from Nubia, which were housed there during the construction of the Aswan Dam. In 1990, a new department was inaugurated. It displayed findings that were discovered on Elephantine island itself, such as utensils, weapons, pottery and mummies. The museum is situated close to the Ruins of Abu, where excavations are still taking place. Museum contents The museum includes many statues of kings and individuals, some mummies of the ram, the symbol of the god "Khnum", various types of pottery, architectural and decorative elements, a number of sarcophagi, tools of daily life, and some funerary paintings. In recent years, the German mission excavating in Elephantine, in cooperation with the Supreme Council of Antiquities, established an annex to the old museum located to the north of it and includes some of the antiquities that the mission found during its excavations that took place for many years on the island. The museum also includes a garden, caves carved with rock carvings, minarets in the Islamic style, a Nubian house surrounded by a lake, the temple of the goddess Satet, the Temple of haqanaan ayb, and a Nilometer. Museum development Between 1991 and 1993, a new annex was added to the Aswan Museum, called the Incs, located on Elften Island, about ten meters to the north of the Aswan Museum. The area of the museum annex is about 220 square meters and has 3 exhibition halls and a glass ceiling topped by a concrete roof and crowned in the central region in a hierarchical form. The German Archaeological Institute on Elephantine Island from 1969 until 1997. After closing a period since the January 2011 revolution, the Minister of Antiquities decided to reopen the Aswan Museum on Elephantine Island again to foreign tourists, coinciding with the passage of 100 years since the establishment of the museum in 1917, and a major celebration on this occasion. Gallery See also List of museums in Egypt References
Museo de Asuán

El Museo de Asuán es un museo en la Isla Elefantina, en el lado sureste de Asuán, Egipto. Abrió sus puertas al público en 1912 y conserva objetos arqueológicos nubios rescatados durante la construcción de la presa de Asuán. En 1990 un nuevo espacio fue habilitado para la exposición de nuevos objetos encontrados en la misma isla Elefantina, como utensilios, armas, cerámicas y momias.​ El museo está junto a las Ruinas de Abu, donde las excavaciones arqueológicas todavía siguen. El edificio del museo fue la casa de Horatio Kitchener , al que se le había regalado una isla en Asuán. Tiene un total de 3.328 objetos, casi todos encontrados en la isla o en la ciudad de los alrededores. Referencias Enlaces externos