NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Suez Stadium

The Suez Stadium is a multi-purpose stadium located in Suez, Egypt. It is used mostly for football and serves as the home stadium of Montakhab Elsuees the main soccer team of the city and also Asmant El-Suweis and Petrojet SC. The stadium has a capacity of 27,000 people. It opened in 1990. 2019 Africa Cup of Nations The stadium was one of the venues for the 2019 Africa Cup of Nations. The following eight games were played at the stadium during the competition: References
Estadio de Suez

El Estadio de Suez (en árabe: ملعب السويس‎) es un estadio multiuso principalmente utilizado para el fútbol en la ciudad de Suez en Egipto. Fue construido en el año 1990 y actualmente es utilizado por los equipos Petrojet FC, Asmant Al Suwais y el Suez Montakhab. Cuenta con capacidad para 27 000 espectadores.​ Eventos disputados Copa Africana de Naciones 2019 - El estadio albergó ocho partidos de la Copa Africana de Naciones 2019. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Egipto Referencias Enlaces externos Perfil Archivado el 4 de mayo de 2017 en Wayback Machine. en worldstadiums (en inglés)
Stade de Suez

Le stade de Suez (en arabe : ملعب السويس) est un stade de football égyptien situé dans la ville de Suez. Il est surtout connu pour servir de stade aux équipes de première division égyptiennes de PetroJet, d'Asmant Al Suwais et enfin de Suez Montakhab. Sa capacité est d'environ 25 000 spectateurs. Annexes Articles connexes Petrojet Football Club Asmant Al Suwais Suez Montakhab Lien externe Le stade sur worldstadiums Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail de l’Égypte
Szuezi stadion

A Szuezi stadion egy különféle sportversenyek megrendezésére alkalmas stadion az egyiptomi Szuez városában. A leginkább labdarúgó mérkőzések lebonyolítására használt stadion Suez Cement labdarúgócsapat hazai pályája. A mérkőzéseken 45 000 nézőt tud fogadni. A 2009-es U20-as labdarúgó-világbajnokság egyik hivatalos stadionja 5 km-re található Szuez belvárosától. Lásd még Egyiptomi labdarúgó-bajnokság (első osztály) További információk
Stadio di Suez

Lo stadio di Suez (in arabo: ملعب السويس, Suez Stadium) è un impianto sportivo che può contenere 27.000 spettatori. Ospita le partite delle squadre egiziane del Suez Cement, del Suez SC e del Petrojet, che utilizzano questa struttura per le proprie partite casalinghe. Inoltre ha ospitato diverse partite della Coppa d'Africa 2019, tra le quali un quarto di finale. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Stadio di Suez
Suezstadion

Het Suezstadion is een multifunctioneel stadion in Suez, een stad in Egypte. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Petrojet SC maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 27.000 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 1990 en gerenoveerd in 2008. In 2019 wordt dit een van de stadions waar het Afrikaans kampioenschap voetbal 2019 wordt gespeeld. Dat toernooi zal van 15 juni tot en met 7 juli 2019 in Egypte zijn.
Stadion w Suezie

Stadion w Suezie – wielofunkcyjny stadion w Suezie, w Egipcie. Został otwarty w 1990 roku, w roku 2008 przeszedł renowację. Pojemność obiektu wynosi 25 000 widzów. Swoje spotkania rozgrywają na nim drużyny Suez SC, Suez Cement oraz Petrojet FC. Przypisy
Estádio de Suez

O Estádio de Suez (em árabe: ملعب الاسماعيلية) é um estádio de futebol localizado na cidade de Suez, no Egito, inaugurado em 1990. Foi uma das sedes oficiais do Campeonato Africano das Nações de 2019, realizado no país. Os clubes locais Asmant el-Suweis e Petrojet Sporting Club mandam ali seus jogos oficiais por competições nacionais e continentais. Sua capacidade máxima é de 25 000 espectadores. Referências
Katara (depresija)

Depresija Katara (arapski: منخفض القطارة‎ Munḫafaḍ al-Qaṭṭārah) je depresija u sjeverozapadnom Egiptu u guvernatu Matrouh, dio Libijske pustinje. Nalazi se ispod razine mora, a prekrivena solanama, pješčanim dinama i slanim močvarama. Regija se proteže između geografske širine 28 ° 35 'i 30 ° 25' sjeverno i dužine od 26 ° 20 'i 29 ° 02' istočno. dvadesetak kilometara zapadno od depresije leže oaze Siwa i Jaghbub, te nekoliko manjih sličnih depresija. Katara predstavlja najrasprostranjeniju suhu depresiju na Zemljinoj površini s dnom ispod morskog nivoa. Na sjevernoj i zapadnoj strani je uokvirena strmim vapnenačkim grebenima do 100 m visine. Uz ovaj strmi obod su i najveće dubine depresije od 133 metra. Južna i istočna strana depresije postepeno se uzdižu. Sadrži drugu najnižu točku u Africi, najniža je Jezero Assal u Džibutiu. Depresija pokriva površinu od oko 19.605 četvornih kilometar, veličine usporedive s jezerom Ontariom i Slovenijom. Zbog svoje veličine i blizine obale Sredozemnog mora studije pokazuju da ima potencijal za generiranje hidroelektrike. Klima Klima u Katari je vrlo sušno s godišnjim padalina između 25 do 50 mm na sjevernim rubovima na manje od 25 mm na jugu depresije. Prosječna dnevna temperatura je između 36,2 - 6,2 ° C tijekom ljetnih i zimskih mjeseci. Prevladavajući vjetar dolazi iz smjera sjevera. Maksimalne brzine vjetra su u ožujku od 11,5 m / s, a minimalne u prosincu s 3,2 m / s. Prosječna brzina vjetra je oko 5-6 m / s. Izvor
Kattara-mélyföld

A Kattara-mélyföld (arabul: منخفض القطارة, DIN 31635 szerinti átírással Munḫafaḍ al-Qaṭṭārah) Egyiptom északnyugati részén, a Líbiai-sivatagban található lefolyástalan medence. A medence felszínének nagyobb része a tengerszint alatt terül el, és homokdűnék, sóréteg és sós mocsarak fedik. A legmélyebb pontja -133 méter. Területe közel 20 000 km². Leírás A medence északi részen 280 m magas dombok vannak, délen a Nagy-homoktenger homokdűnéi hullámzanak. A mocsarak 300 km²-t foglalnak el. A kiszáradt tavakban nagy esőzések után időszakosan van víz. A mélyedést folyamatosan alakítja a sós erózió és a szél. A mélyedésben van néhány oázis: a Szíva-oázis, a Kara-oázis, a Mogra-oázis, az Ain EI Qattara és az Ein EI Ghazzalat. A Siva-oázis védett terület. A Hatiyat Tabaghbagh és Hatiyat Umm Kitabain oázisok körül vizenyős területek találhatók, ahol számos növény él, köztük cserjék és kisebb pálmaerdők is. A medencében több helyen kutatnak olaj után. Növény- és állatvilág A sekélyes helyeken akáciaerdők nőnek, a közönséges nád állandó növényzet a mocsaras vidéken. A mélyföld északi és nyugati részén, az oázisok közelében gepárdok élnek. A gazella szintén a mélyedés lakója, és gepárdok fő tápláléka. A délnyugati részen vizenyős területek mellett nagyobb gazellapopuláció él. A vizenyős és füves részeken a fokföldi nyúl, aranysakál, róka és kis létszámú sörényes juh él. Egykor itt élt, de mára kihalt a kardszarvú antilop és az addax. Klíma A Kattara-mélyföld éghajlata száraz, északon évente 25–50 mm csapadék esik, délen ennél kevesebb. A napi hőmérséklet 6,2–36,2 °C között ingadozik. Az uralkodó széljárás északnyugati, márciusban 11,5 m/s, decemberben 3,2 m/s. Története Az európaiak közül angol felfedezők járták be először 1921 és 1925 között a mélyedést, tapasztalataikat 1931-ben tették közzé a The Geographical Journal folyóiratban. A második világháború nem kerülte el a Kattara-mélyföldet. A német-olasz csapatok és az angolok a Földközi-tenger és a mélyföld között aknamezőket és állásokat telepítettek. Az el-alameini csaták a közelben zajlottak le. Az itt állomásozó németek akaratlanul is hozzájárultak az üzenetek titkosítására készített Enigma feltöréséhez, mivel állandóan azt az üzenetet küldték, hogy „nincs semmi jelentenivaló”. Lakosság Csak a Kara-oázisnak van állandó lakossága, mintegy 300 fő. A medence területén nomád beduinok vándorolnak. Irodalom El Bassyony, Abdou: Introduction to the geology of the Qattara Depression. (hely nélkül): International Conference on the Studies and Achievements of Geosciences in Egypt, 69. 1995. Hughes, R. H. and J. S. Hughes: A Directory of African Wetlands. (hely nélkül): IUCN, Gland, Switzerland. 1992. ISBN 2-88032-949-3 Jegyzetek Források https://web.archive.org/web/20111025092125/http://saharasafaris.org/hassaneinbey/ngs1924article.htm http://www.miktechnology.com/qattara.html Archiválva 2019. szeptember 15-i dátummal a Wayback Machine-ben http://www.medjmc.com/mahmoud/qattara.html http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0169555X01001520
Kattara

Kattara (Al-Kattara, arab. ‏منخفض القطارة‎ = Munchafadh al-Qaţārah) – depresja w północno-zachodnim Egipcie na Pustyni Libijskiej, w muhafazie Matruh, głębokość 133 m p.p.m., powierzchnia 18 tys. km². Charakterystyka Jest to najniższy punkt w Egipcie. Przesiąkanie słonych wód z Morza Śródziemnego sprawia powstawanie na dnie depresji Kattara słonych bagien (solnisk), które całkowicie uniemożliwiają uprawy rolnicze. Plany zalania W latach 80. XX wieku egipscy inżynierowie opracowali plan napełnienia depresji wodami Morza Śródziemnego poprzez 20-kilometrowy kanał o szerokości 280 metrów. Kosztem trzech miliardów dolarów powstałoby w ten sposób największe jezioro Afryki. W rejonie el-Alamein planowano wybudowanie elektrowni wodnej o mocy 5000 MW, dwukrotnie pod tym względem przewyższającej elektrownię asuańską. Celem obniżenia kosztów inwestycji rozważano użycie przy budowie kanału ładunków nuklearnych. Przypisy Linki zewnętrzne Plan Kattary (ang.) Plan tunelu z Kattary do Morza Śródziemnego (ang.)
Каттара

Катта́ра (араб. منخفض القطارة ‎) — безводная впадина в Египте, является частью Ливийской пустыни. С севера и запада обрамлена крутыми известняковыми обрывами высотой до 100 метров, вблизи обрывов находятся самые низкие участки впадины (133 метра ниже уровня моря), занятые солончаками. К востоку и югу дно постепенно повышается, появляются глинистые равнины и грядовые пески. Климат Климат во впадине является очень засушливым, уровень осадков составляет 25—50 мм в северной её части, и менее 25 мм в южной. Среднесуточная температура летом 36,2 °C, зимой 6,2 °C. Ветер преимущественно веет с северной стороны, достигая максимальной скорости в марте — 11,5 м/с, и минимальной в декабре — 3,2 м/с. Население На территории впадины есть одно постоянное поселение — оазис Кара, население которого составляет около 300 человек. Также эту область обжили кочевые бедуины со своими стадами скота. Имеется несколько нефтяных месторождений, среди разработчиков которых Royal Dutch Shell и Apache Corporation. История Европейцы открыли впадину в 1917 году. Один из первооткрывателей этой географической области, д-р Болл дал ей название Каттара, что переводится с арабского как «капающий». В 1933 году он первым выступил с идеей заводнения региона для получения гидроэнергии. В 1957 году проект был рассмотрен ЦРУ в качестве способа достижения мира на Ближнем Востоке. Согласно докладу, представленному президенту Эйзенхауэру, заводнение впадины имело бы следующие положительные последствия: способствование миру; улучшение климатической обстановки; обеспечение работы и места жительства палестинским арабам; ослабление советского влияния на Египет. Специалисты и сейчас рассматривают возможность реализации данного проекта, который может послужить ключом к решению существующих в регионе экономических, экологических и социальных проблем. Один из вариантов предлагает прорытие канала на север, до Средиземного моря, протяжённость которого в зависимости от маршрута составит от 55 до 80 км. Другой вариант предусматривает прокладку трубопровода длиной в 320 км на северо-восток, до устья реки Нил в области города Розетта. См. также Сива (оазис) Примечания
Катара

Катара је безводна депресија у северном делу Либијске пустиње, односно на северозападу Египта, са површином 18.100 km². Представља најраспрострањенију суву депресију на Земљиној површини са дном испод морског нивоа. На северној и западној страни је уоквирена стрмим кречњачким одсецима до 100 m висине. Уз овај стрми обод су и највеће дубине депресије (-133 m). Јужна и источна страна депресије постепено се уздижу. Референце Спољашње везе
Qattarasänkan

Qattarasänkan, (arabiska: منخفض القطارة Munkhafad al-Qattarah), är en dal i Västra öknen av Mersa Matruh (guvernement) i nordvästra Egypten. Sänkan ligger i genomsnitt cirka 60 meter, och med en lägsta punkt av 133 meter, under havets nivå. Sänkan är världens största depression med en yta mellan 26 000 och 44 000 km2 under havsytan Botten på Qattara utgörs av en saltskorpa. De mest kända oaserna i området är Moghra-oasen, med bräckt vatten, och Qara-oasen, med en fast bosättning av cirka 300 människor. Sedan 12 juni 2003 är Qattarasänkan uppsatt på listan över Tentativa världsarv i Afrika tillsammans med oasen Dakhla under namnet Stora ökenlandskap. Qattarasänkan Den enda permanenta bosättningen i Qattarasänkan ligger vid Qara-oasen i västra kanten av sänkan och har cirka 300 invånare. Sänkan bebos också av beduiner och deras boskap. I sänkan norra delar finns det salta kärr och vidsträckta områden med uttorkad sjöbotten som översvämmas emellanåt. En viktig oas i sänkan är Moghra-oasen med en 4 km2 sjö av bräckt vatten inklusive områden med bladvass. De salta kärren uppgår till cirka 300 km2 men vindburen sand tar över mer och mer i vissa områden. Ungefär en fjärdedel av området består av uttorkad sjöbotten med en hård, torr saltskorpa. Sänkan är också en viktig naturlig hemvist för geparden, där de vanligaste och tätaste observationerna är i dess nordvästliga del inklusive de otillgägliga oasrena Ein EI Qattara och Ein EI Ghazzala. I området finns dessutom gaseller, kaphare (Lepus capensis), guldschakal (Canis aureus hupstar), brunryggad sandräv (Vulpes rueppelli) och mer sällsynt Fennek (Vulpes zerda). Planer på vattenkraftutbyggnad Planer finns sedan länge att utnyttja sänkan för produktion av vattenkraft genom att bygga en drygt 50 km lång tunnel och kanal från Medelhavet. Då avdunstningen är mycket stor i området kan hela tiden nytt vatten tillföras. Största utbytet ur vattenkraftssynpunkt (ca 650 MW) erhålls med en sjö med en nivå på 50-60 m under havsytan. De senaste planerna under 1980-talet gällde en sjö på nivån 90 m under havsytan med en yta av 5 000 km2. Planerna avskrevs då på grund av höga kostnader. Projektet skulle förändra lokalklimatet med större fuktighet, ökad molnighet och lägre temperatur, och leda till ökad växtlighet. Liknande projekt övervägs i Libyen samt för Döda havet. Det har även diskuterats att leda en del av Nilens vatten till Qattara, då även för jordbruksändamål. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Qattara Depression, 3 april 2011. Noter
Каттара

Каттара (араб. منخفض القطارة Munḫafaḍ al-Qaṭṭārah) — безводна депресія в Лівійській пустелі на північному заході Єгипту. Депресія, має найнижчу точку — 133 м нижче рівня моря (середня глибина — 60 м), що є другою нижчою точкою в Африці (найглибша — Ассаль в Джибуті). Депресія має площу 19 605 км², розміри її можна порівняти з озерами Ладозьким чи Онтаріо і вона майже у два рази перевищує площу Лівану, маючи максимум в довжину — 300 км і в ширину — 135 км. Дно депресії є такиром. Північний і північно-західний край депресії займають солоні болота і такири. Оаза Могра має солене озеро 4 км², заросле очеретом (Phragmites). Близько 300 км² займають солончаки; Близько 5 100 км² або 26% площі депресії займають такири. Представники фауни: гепард, газель доркас, газель піщана, капський заєць, шакал звичайний, лисиця піщана, лисиця фенек, гривастий баран. Нещодавно зниклі в депресії види: антилопа шаблерога, антилопа адакс, антилопа буба. Головними представниками флори є: acacia raddiana й очерет звичайний. Населення В депресії Каттара існує одне постійне поселення — оаза Кара. Оаза розташована в західній частині депресії, і в ній проживає близько 300 осіб. Депресія також населена кочовими племенами бедуїнів, які випасають свої стада в околицях безлюдної оази Могра, дуже важливого у часи дефіциту води під час сухих сезонів. Депресія містить численні нафтові концесії і кілька полів експлуатації. Нафтові свердловини експлуатують кілька нафтових компаній, зокрема Royal Dutch Shell і Apache Corporation. Гідроенергетичні пропозиції Існують пропозиції щодо перекидання води або з Нілу, або з Середземного моря, за рахунок різниці рівня джерел води і пропонованої до затоплення відмітки -90 м встановити гідротурбіни. За рахунок великої площі, великої кількості годин сонячного сяйва і високих температур поступаюча вода буде випаровуватись. За для цього треба побудувати 55-80 км канал або тунель до Середземного моря або річки Ніл. Примітки
QV55

QV55 (Queen's Valley Nummer 55) ist die moderne Nummer für das Grab des Prinzen Amunherchepeschef (der ältere, auch als Amenhirkopshef B bezeichnet) eines Sohnes des altägyptischen Königs (Pharao) Ramses III. im Tal der Königinnen. Das Grab wurde 1904 bei den Ausgrabungen von Ernesto Schiaparelli gefunden. Baudetails Die unterirdische Grabanlage ist etwa 30 m lang und ost-west-orientiert. Über eine Treppe im Osten erreicht man den ersten Raum, der ca. 5 × 6 m groß ist und eine Nebenkammer an der Nordseite aufweist. Von dort gelangt man zu einem weiteren Gang (7,35 × 2,55 m), an dessen Ende im Westen sich die Grabkammer befindet und von dem im Norden eine weitere Nebenkammer abzweigt. Vor allem der erste Raum und der Gang sind mit feinem Relief dekoriert, während die beiden Nebenkammern und auch die Grabkammer undekoriert sind. Vorzeichnungen in der ersten Nebenkammer deuten an, dass auch diese Räume dekoriert werden sollten, was aber nicht erfolgt ist. Die fertiggestellte Dekoration ist im versenkten Relief ausgeführt und zeigt meist Ramses III. vor diversen Gottheiten. Amunherchepeschef, der eigentliche Grabbesitzer, wird immer hinter seinem Vater wiedergegeben – kleiner, mit Seitenlocke und meist mit Wedel. Mehrmals ist Ramses III. auch alleine vor oder zwischen zwei Gottheiten dargestellt. An der Tür von der ersten Kammer zum Gang findet sich eine Widmung, die ausdrücklich besagt, dass der Herrscher das Grab als Gunsterweis erbauen ließ. In der undekorierten Grabkammer fand sich neben dem menschenförmig (anthropoid), jedoch eher grob gestalteten Sarkophag des Prinzen noch das Skelett eines Fötus. Literatur Fathy Hassanein, M. Nelson: La tombe du prince Amon-(Ḥer)-Khepchef (= Collection scientifique / Centre d'Etude et de documentation sur l'Ancienne Egypte Vallée des Reines.). Centre de documentation et d'études sur l'ancienne Egypte, Kairo 1976, OCLC 604082887. Weblinks Jimmy Dunn schrieb als Mark Andrews: Egypt: The Tomb of Amenherkhepshef in the Valley of the Queens. Auf: touregypt.net; zuletzt abgerufen am 1. Juni 2023. Einzelnachweise
QV55

La tumba QV55 está situada en el Valle de las Reinas, en la necrópolis tebana, y fue construida durante la dinastía XX para Amenherjepeshef, hijo de Ramsés III, que tenía los títulos de Hijo del rey, Príncipe heredero, escriba real, comandante de carros, comandante del carro de la plaza de User-Maat-Ra, Merit-Amón, comandante del Jefe de carros y que murió a los 15 años. El príncipe no llegó a ser enterrado aquí. Descripción La tumba fue descubierta e investigada en 1904 por una expedición arqueológica italiana dirigida por Ernesto Schiaparelli, director del Museo Egipcio de Turín. Tras la entrada hay un corredor que lleva a una antecámara, con una puerta en la pared derecha que da a un anexo y otra al fondo que da paso a la cámara funeraria, que tiene dos anexos: en la pared derecha y en la del fondo. Al igual que en la QV44, en las paredes hay pinturas muy detallistas en las que Ramsés acompaña a su hijo, representado como un niño, para presentarle a los distintos dioses. En la sala funeraria están reproducidos algunos capítulos del Libro de los Muertos. En la QV55 se encontró un sarcófago de granito rosa inacabado y una pequeña caja que contenía un feto envuelto en vendas, que posiblemente era otro hijo de Ramses III. Se ha especulado con que podría ser un gemelo de Amenherjepeshef nacido sin vida. Bibliografía Siliotti, Alberto (1997). El Valle de los Reyes: Y los templos y necrópolis de Tebas. Martínez Roca. ISBN 84-270-2200-X. Dodson, Aidan y Hilton, Dyan (2005). Las familias reales del antiguo Egipto. Oberon. ISBN 84-96052-51-6. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre QV55. El Valle de las Reinas. QV55. La tumba de Amenherjepeshef. (en inglés).
Királynék völgye 55

A Királynék völgye 55 (QV55) ókori egyiptomi sír a Királynék völgyében. Amonherkhopsef herceg, trónörökös, III. Ramszesz fáraó fiatalon elhunyt fiának sírja. A sírt az Olaszországi Régészeti Küldöttség Ernesto Schiaparelli vezette, 1903-1904 közt végzett ásatása során találták meg. A sírt teljesen kifosztották, csak a befejezetlen szarkofág és pár tárgy maradt benne, domborműves díszítése azonban nagyon jó állapotban maradt fenn és a völgy egyik legszebb sírjává teszi. Leírása A bejárattól meredek lépcsősor vezet le egy négyzetes alaprajzú előcsarnokba, ahonnan jobbra egy oldalkamra nyílik. Az előcsarnok egyenesen folytatódik a teremben, amelyben a vörösgránit szarkofágot megtalálták, ebből jobbra egy oldalkamra, a helyiség hátuljában pedig egy hátsó mellékkamra nyílik. Utóbbiba vitték át a szarkofágot. A korabeli hercegi sírokból ismert módon a dekoráció nagy részén a királyé a főszerep. A körülbelül tizenöt évesen elhunyt herceget az ifjúságot jelző hajfürttel ábrázolják. Az előcsarnokban a király, a herceg és istenek képei láthatóak; III. Ramszesz hódol Ptah, Ptah-Tatjenen, Su valamint a Hórusz-fiak előtt, hogy kedvesen fogadják fiát. A továbbvezető ajtó egyik oldalán a királyt Ízisz öleli át, mögötte Thot áll, a másik oldalon egy másik istennővel, talán Hathorral ábrázolják az uralkodót. Az előkamra oldalkamrájának díszítése befejezetlen maradt, a tervezett dekorációnak csak pár vázlata látható. Az előcsarnokból a szarkofágterembe vezető kis lépcső két oldalán Ízisz és Nebethet a megtisztulás szertartását végzik, mellyel üdvözlik az elhunytat az alvilágban, Hórusz Inmutef pedig bevezeti a királyt és fiát a szarkofágterembe. Ennek falán a Halottak Könyve jelenetei láthatóak, előttük a király látható, a herceg mögötte áll. A Halottak Könyve 145. fejezetében szereplő túlvilág kapuit érdekes módon felosztották a hercegek sírjai közt, a QV55-be az 5.-8. kapu került. A teremből jobbra és hátul nyíló két mellékkamra díszítetlen, de utóbbinak bejárata fölött szárnyas napkorong, ureuszok és III. Ramszesz kártusai láthatóak, kétoldalt pedig Ízisz és Nebethet ábrázolása. A gránit szarkofágot, melyet eredetileg az előtte lévő helyiségben találtak, a felfedezés után vitték át a leghátsó kamrába, hogy könnyebben lehessen közlekedni a sírban. Nem tudni, ide temették-e a herceget; a Királyok völgye 13 sírban, amely eredetileg Bay kancellárnak épült, megtaláltak egy eredetileg Tauszert fáraónő számára készült szarkofágot, melyen a nevet átírták Amonherkhopsef nevére. Valószínűbb azonban, hogy itt egy később élt Amonherkhopsefről van szó, mert a sír kisajátítása VI. Ramszesz korára tehető, Amonherkhopsef (III. Ramszesz fia) pedig még apja uralkodása alatt meghalt. A leghátsó mellékkamrában egy magzat vászonba burkolt testét őrzik, amelyet Schiaparelli a völgy egyik vádijában talált, a QV88 sírban, Jahmesz herceg sírjában; eredetileg nem ide temették. A sír egyike a völgy néhány látogatható sírjának. Jegyzetek További információk A sír leírása, képekkel