NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Nova Calabexa

Nova Calabexa é um promontório situado perto de Assuã, no Egito. Abriga templos, estruturas e outros restos importantes que foram realocados de Velha Calabexa (Babal Calabexa em árabe e Talmis em grego) e outros sítios da Baixa Núbia para evitar sua destruição pelas águas do lago Nasser. Edifícios Templo de Calabexa O Templo de Calabexa (ou Templo de Mandúlis) é a principal estrutura de Nova Calabexa. Dedicado ao deus solar Mandúlis, foi edificado pelo imperador Augusto (r. 27 a.C.–14 d.C.) e era o maior templo independente da Núbia egípcia (depois de Abul-Simbel) a ser movido e erguido num novo local. Durante a realocação, foi cortado em 13 000 blocos. Templo de Beitel Uáli O Templo de Beitel Uáli foi movido de sua posição original por uma equipe arqueológica polonesa. Era dedicado a Ramessés II (r. 1279–1213 a.C.) e os deuses Amom-Rá, Rá-Haraqueti, Quenúbis e Anúquis. Foi decorado com vários relevos coloridos, dos quais apenas os presentes na parte interna do templo estão no in situ, enquanto os exteriores desapareceram. Gerfe Huceine O Templo de Gerfe Huceine (originalmente chamado Per Ptá, a "Casa de Ptá") foi dedicado ao faraó Ramessés II e os deuses Ptá, Ptá-Tatenene e Hator e foi erigido pelo vice-rei de Cuxe Setau. De início, era parcialmente independente e parcialmente cortado em rocha. Com a inundação do lago Nasser, a porção independente foi desmontada e reconstruída, enquanto o templo cortado na rocha foi deixado e está submerso. Quiosque de Quertassi O Quiosque de Quertassi é "um pequeno quiosque romano com quatro colunas delgadas de papiro dentro [e] duas colunas de Hator na entrada." É uma estrutura pequena que "está inacabada e não está inscrita com o nome do arquiteto, mas é talvez contemporânea ao Quiosque de Trajano em Filas." Templo de Dedune O Templo de Dedune é uma pequena capela do Reino Ptolemaico (332–30 a.C.) que originalmente estava dentro da muralha exterior do Templo de Calabexa e foi dedicado à deusa serpente núbia Dedune. Foi movido junto do templo de Calabexa. Referências Bibliografia
Nya Kalabsha

Nya Kalabsha eller kort bara Kalabsha är en udde belägen nära staden Assuan i Egypten. Platsen hyser flera viktiga tempel, byggnadsverk och andra lämningar som flyttats hit från platsen för Gamla Kalabsha (arabiska: Bab al-Kalabsha, "Gate of Kalabsha;" klassisk grekiska: Ταλμις, Talmis) för att rädda dessa från det Nassersjöns stigande vattennivåer orsakad av byggandet av Assuandammen. Nya Kalabsha ingår i världsarvet Nubiska monument från Abu Simbel till File. De större lämningarna i området beskrivs nedan: Templet Kalabsha Templet Kalabsha (eller Mandulis tempel) är den stora byggnaden i Nya Kalabsha. Hela templet från den romerska perioden tillägnad solguden Mandulis flyttades hit 1970. Det uppfördes av kejsar Augustus och var det största fristående templet i Nubien. När det skulle flyttas skars templet i 13 000 block. Gerf Hussein Templet Gerf Hussein (ursprungligen kallat Per Ptah, "Huset Ptah") är tillägnat Ramses II och uppfördes av Nubiens vicekung Setau. Det var ursprungligen ett delvis fristående tempel och delvis ett tempel hugget ur berget. När Nassersjöns vattenivå steg, lät man montera ned den fristående delen och återuppbyggde denna i Nya Kalabsha. Större delen av själva klipptemplet fick vara kvar och är nu under vatten. Beit el-Wali Templet Beit el-Wali flyttades från sin ursprungliga plats av ett polskt arkeologteam. Detta var tillägnat Ramses II och gudarna Amon och Anukis (och flera dnra). Ursprungligen var templet dekorerat med starka färger, men de flesta av dessa dekorationer togs bort på 1800-talet och visas nu på British Museum. Qertassis kiosk Qertassis kiosk är en "liten romersk kiosk med fyra smäckra papyruskolonner på insidan och två Hathorkolonner vid dess entré." Kiosken är en liten men elegant byggnad som "är ofärdig och saknar arkitektens namn, men är troligen samtida med Trajanus kiosk i File." Dedwen Templet Dedwen låg ursprungligen innanför templet Kalabshas yttre murar, och är tillägnat den Nubiske ormgudinnan Dedwen. Den flyttades tillsammans med Kalabsha till Nya Kalabsha. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Nya Kalabsha.﻿
Wadi al-Sabua

Wadi al-Sabou (àrab: وادي السبوع, Wādī as-Subūʿ o وادي الأسود, Wādī al-Usūd) o Vall dels Lleons fou un lloc del sud d'Egipte, 140 km al sud-oest d'Assuan, on hi havia construït dos temples del temps de les dinasties XVIII i XIX. Un d'aquestos temples es va traslladar per evitar ser cobert per les aigües del Llac Nasser. Es tracta del temple d'Amon (Amon-Re) construït per Ramsès II que va ser mogut a uns kilòmetres al nord-est a un lloc més elevat. L'altre temple, el d'Amenhotep III, va desaparèixer sota les aigües, si bé cinc esteles d'aquest temple són al Museu d'Assuan. El temple d'Amenhotep III estava dedicat a Horus, i més tard a Amon. Ramsès II el va restaurar de les malmeses que havia patit anteriorment. El temple de Ramsès II fou construït per presoners libis vers l'any 44 del seu regnat i fou dedicat a Amon. Per aspecte de les esfinxs, que conformen una avinguda d'accés, el lloc fou conegut com a Vall dels lleons. Una estàtua de Ramsès II i una esfinx d'ell mateix son a cada costat de l'entrada. Al centre dos esfinxs de cap humà. Pilars i decoracions apareixen a part del recinte amb escenes de deus i el faraó. La cambra de les ofrenes està abans del santuari principal que està flanquejat per dues capelles. El temple fou adaptat pels cristians com església segles més tard i la figura del faraó fent l'ofrena a Horus fou canviada i es veu el faraó fent ofrena a sant Pere. Referències
Kebira

Kebira je impaktní kráter na Sahaře. Střed kráteru leží v Libyi, jeho východní okraj zasahuje na území Egypta. Jméno kráteru pochází z arabštiny a znamená „velký“. Koresponduje také s názvem nedaleké oblasti náhorní plošiny Džilf al-Kabír (v překladu Velká bariéra) ležící v jihozápadním Egyptě. Objevení a vznik kráteru Kráter objevili vědci z Bostonské univerzity Farouk El-Baz a Eman Ghoneim. Má průměr 31 kilometrů a odhaduje se, že ho vytvořil náraz tělesa o velikosti přibližně 1 km. Kráter má dva valy, což je pro impaktní krátery velmi typické. Jeden z nich vznikl v momentě nárazu, druhý, menší, bezprostředně po výbuchu impaktujícího tělesa. Z východu na západ ho protínají suchá koryta dvou bývalých řek. Geologie Věk impaktu se zatím nepodařilo spolehlivě určit. Geologové předpokládají, že fragmenty zelenožlutých křemičitanů známých také jako pouštní sklo, které se vyskytují v oblasti Velkého písečného moře v jihozápadním Egyptě, vznikly přetavením hornin během impaktu. Zavátý kráter dlouhé roky unikal pozornosti geologů, jeho obrysy objevili až na snímcích ze satelitu.
Kebira-Krater

Der Kebira-Krater (arabisch فوهة كبيرة) ist eine etwa 31 km große Kraterstruktur in der Sahara auf der Grenze zwischen Libyen und Ägypten. Sie wurde 2006 bei der Auswertung von Satellitenaufnahmen entdeckt. Farouk El-Baz und Eman Ghoneim vom Center for Remote Sensing an der Boston University hatten vorgeschlagen, dass es sich hier um einen Einschlagkrater handeln könnte. Einen wissenschaftlichen Beweis für die Einschlagstheorie gibt es bis heute nicht. Alternativ wird ein hydrothermaler (vulkanischer) Ursprung vorgeschlagen. Siehe auch Liste der Einschlagkrater der Erde Libysches Wüstenglas Weblinks Presseartikel der Boston University zur Entdeckung des Kraters Kebira Crater NASA Earth Observatory, Image of the Day, 8. März 2006 Artikel auf der Seite der Fakultät mit Bildern in verschiedenen Auflösungen Einzelnachweise
Cratère Kebira

Le cratère Kebira (en arabe, فوهة كبيرة) est une singularité circulaire du relief du désert de Sahara dont le centre est en Libye, mais dont le bord oriental s'étend en Égypte. Sa découverte sur des images satellites a été annoncée en mars 2006 par le docteur Farouk El-Baz et le docteur Eman Ghoneim, chercheurs du Centre pour la Télédétection de l'Université de Boston, qui proposent d'y voir un cratère d'impact érodé. Ils suggèrent que l'aspect originel du cratère a été modifié par le vent et l'érosion hydraulique. Cette hypothèse reste à valider par des études de terrain. Caractéristiques Le cratère possède un diamètre d'environ 31 km et si l'hypothèse d'un cratère météorique se confirme, il s'agirait du plus grand de la Libye, le second en taille, le cratère de l'Oasis, possédant un diamètre voisin de 18 km. Il se serait formé il y a 50 millions d'années. Article connexe Liste de cratères d'impact sur Terre Portail des sciences de la Terre et de l’Univers Portail de la Libye Portail de l’Égypte
Cratere Kebira

Il Cratere Kebira (in arabo: فوهة كبيرة) è una struttura geologica, presumibilmente di origine vulcanica, nel deserto del Sahara. Per qualche tempo è stato ritenuto un cratere meteoritico, ma recentemente sono stati sollevati dubbi riguardo alla sua natura di cratere da impatto. La scoperta Il centro del cratere si trova in Libia, ma si estende ad est fino in Egitto. La scoperta di questo cratere fu annunciata nel marzo 2006, dopo che i satelliti di telerilevamento, con l'apporto dei ricercatori dell'Università di Boston (Dottori Farouk El-Baz ed Eman Ghoneim) ne rilevarono l'esistenza. La fisionomia Il cratere ha due cerchi, di cui quello esterno di 31 chilometri di diametro. Se si trattasse davvero di un cratere meteoritico, sarebbe molto più grande del Cratere dell'Oasi che ha un diametro di circa 18 chilometri. Il nome Il nome Kebira, dato al cratere, deriva dalla parola araba kebir che indica "grande", usata anche per indicare il Gilf Kebir (in italiano la Grande Barriera), una regione dell'Egitto sud-occidentale. Note Voci correlate Gilf Kebir Gebel Dalma Arkenu Crateri da impatto sulla Terra Collegamenti esterni Vista dalla mappa di Google, su maps.google.com. (EN) Earth Impact Database, su unb.ca. (EN) Articolo della Boston University sul cratere di Kebira, su bu.edu (archiviato dall'url originale il 12 aprile 2006).
Krater Kabira

Krater Kabira (Kebira) – przypuszczalny krater uderzeniowy na granicy Libii i Egiptu. Nazwa Kebira w języku arabskim oznacza "duży" i odnosi się do nazwy płaskowyżu Dżilf al-Kabir w południowo-zachodnim Egipcie, gdzie odkryto krater. Kabira jest najprawdopodobniej kraterem uderzeniowym, powstałym na skutek upadku meteorytu, największym odkrytym na Saharze. Jego średnica wynosi 31 km. Powstał przypuszczalnie na skutek uderzenia obiektu o średnicy około 1,2 km. Kolista struktura została zauważona na zdjęciach satelitarnych przez Faruka Al-Baza z Uniwersytetu w Bostonie. Odkrycie to zostało wskazane jako wyjaśnienie zagadki występowania tzw. szkła pustynnego – zielonożółtych fragmentów zeszklonej krzemionki, rozproszonych na obszarze około 100 km w pobliżu granicy z Libią. Mimo wszystko, impaktowe pochodzenie tej struktury nie zostało jednoznacznie dowiedzione. Zobacz też Rezerwat przyrody Meteoryt Morasko Krater Chicxulub, Meteor Crater Linki zewnętrzne Doniesienie prasowe w Science Magazine (ang.) Informacja na stronach Space.com (ang.) Egyptian Impact Site: Possible Source of Libyan Desert Glass Discovered. The Planetary Society, 2006-03-03. [dostęp 2014-07-26]. [zarchiwizowane z tego adresu (2011-06-05)]. (ang.). Widok na krater w Google Maps
Kebira (krater)

Kebira är en naturformation i västra Egypten på gränsen till Libyen på en plats kallad Gilf Kebir. Formationen som identifierades från luften 2007 har fått namnet Kebira, eftersom namnet betyder "stor" på arabiska. Formationen har tidigare bedöms som krater efter meteoritnedslag. Enligt en annan teori är kratern en gammal vulkan. Referenser
Ал-Азхар

Ал-Азхар (на арабски: جامعة الأزهر) е университет в Кайро, Египет. Свързан е с джамията „Ал-Азхар Кайро“. Известен е като най-стария университет в света (който продължава да съществува и до днес) като по този критерий си съперничи единствено с университета Карауин в Мароко. Основаване „Ал-Азхар“ е най-старият университет в света след университета „Ал-Карауин“ в Мароко и е известен като „най-престижния университет в сунитския ислямски свят“. Неговото изграждане започнало през 970 година и приключило две години по-късно. Открит през 972 година от Фатимидите като център на ислямското обучение. Nеговите ученици изучавали Корана и ислямския закон в детайли, заедно с логика, граматика, реторика и изчисляване на лунните фази. Той е един от първите университети в света и единственият оцелял модерен университет със светски предмети в учебната програма. В наши дни той е главният център на арабската литература и ислямския свят. През 1961 година са били добавени нови нерелигиозни предмети в учебната програма. В допълнение към по-високо образование, Ал-Азхар ръководи национална мрежа от училища с приблизително два милиона студенти. Тъй като до 1996 година над 4000 учебни заведения са били филиали с университета. Мисия Мисията на Ал-Азхар е да разпространява исляма и ислямската култура. За тази цел, неговите ислямски учени (улеми) правят едикти (фетви) по спорове, които са от всички краища на сунитския ислямски свят по отношение на правилното поведение за мюсюлманските общества. Университета също обучава и духовници за египетското правителство. Библиотека Университетската библиотека се счита за втората по важност в Египет като отстъпва единствено на Националната египетска библиотека и архив в Кайро. През май 2005 година, Ал-Азхар заедно със своя партньор Dubai information technology enterprise стартира проекта „Х.Х. шейх Мохамед Бин Рашид Ал Мактум“, или както още се нарича--“Онлайн проекта на Ал-Азхар“. Университетът цели с този проект да опази ръкописите си, публикувайки ги онлайн. А цялата колекция от писаните документи и творби съдържала около 7 милиона страници. Източници
Univerzita al-Azhar

Univerzita al-Azhar je univerzita, která byla založena u mešity al-Azhar nacházející se v Káhiře. Název mešita al-Azhar znamená Zářící mešita. Mešita byla založena v roce 970 generálem Džauharem jako páteční mešita nově založeného města al-Qáhira. Škola (Madrasa) samotná byla založena v roce 988 a je to patrně nejstarší kontinuálně existující vysoká škola na světě (někdy bývá chybně uváděno univerzita, což je ale specifický druh instituce pocházející z evropského středověku a pro který je charakteristická akademická svoboda a všeobecné vzdělání, tj. poskytování vzdělání ve všech hlavních oborech lidského poznání). Názory na přesnou dataci založení vysokého učení se různí. Vedle hojně užívaného roku 988 se častěji uvádí také rok 972 (dokončení výstavby budovy) a rok 975 jako možný počátek vyučování. V současné době je al-Azhar nejprestižnější univerzita v oboru studia islámu na světě. Studium na univerzitě Do roku 1961 zde byla vyučována pouze teologie, islámské vědy, islámské právo a arabština. Dnes zde jsou také různé fakulty přírodních a společenských věd. Každý student studující některý ze světských oborů musí zároveň navštěvovat i přednášky z teologie a islámského práva. Z obou těchto oborů také skládá zkoušky. Pro přijetí ke studiu je potřeba maturitní vysvědčení na některé z al-azharských středních škol, které se nachází po celém Egyptě. Studenti ze zahraničí musí nejdříve navštěvovat rok přípravný kurz, kdy se učí arabštinu, angličtinu a islámské vědy. Mešita al-Azhar Mešitu al-Azhar nazýval západní svět "Vatikán islámu", protože za doby Fátimovců zde byly položeny základy šíitské víry a v době Saladina se naopak stala centrem ortodoxního sunnitského učení. Požár 2013 Během střetů policie s částí radikálních studentů vznikl na univerzitě požár a jeden student zahynul. Požár se podařilo po 2 hodinách uhasit. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Univerzita al-Azhar na Wikimedia Commons Oficiální stránky univerzity (pouze arabsky)
Al-Azhar Universitet

Al-Azhar Universitet er et universitet i Cairo i Egypten. Det betegnes som den muslimske verdens vigtigste kulturinstitution. Det omtales også til tider som verdens ældste eksisterende universitet. Det blev dog oprindelig omkring 970 bygget som en moské og madrasa, der hurtigt blev et kendt centrum for islamisk lærdom. Først i 1961 fik det selvstændig status som et universitet i vestlig forstand. Udtalelser fra al-Azhar har stor indflydelse blandt sunni-muslimer i mange lande. Universitetets alumner omtales som Azharier. Historie Universitetet blev grundlagt som en moské af det shiitiske fatimide-dynasti, da fatimiderne i 969 efter erobringen af Egypten gjorde Cairo til hovedstad i deres rige. Fatimiderne udsendte mange missionærer til andre lande som led i en aktiv ideologisk politik, og disse udsendinge blev uddannet ved al-Azhar. Da Egypten i 1200-tallet igen var blevet sunnitisk, underviste man på al-Azhar efter alle de fire vigtige sunnitiske retsskoler, og at være Azhari blev en æresbetegnelse, der vidnede om, at man havde modtaget en grundig uddannelse i de islamiske religiøse discipliner. Under den franske invasion af Egypten 1798-1801 var universitetet sæde for en oprørsbevægelse mod franskmændene. Den stigende kontakt med Europa førte til en modernisering af Egypten i løbet af 1800-tallet, og fra slutningen af århundredet gennemgik universitetet en række reformer for at blive mere tidssvarende. Den største reform indtrådte dog i 1961 under præsident Nasser. Universitetet fik en særlig campus for kvinder og indførte en række nye fag som polyteknik, medicin og landbrug. Samtidig blev universitetet økonomisk og politisk afhængig af den sekulære egyptiske stat, og de senere egyptiske præsidenter Sadat og Mubarak har brugt al-Azhar som en allieret i deres kamp imod egyptiske islamister. Al-Azhar omtaler gerne islam som moderationens religion og "midtervejen". Referencer
Azhar-Universität

Die Azhar-Universität (arabisch جامعة الأزهر, DMG ǧāmiʿat al-Azhar) ist eine islamische Universität in Ägypten, die Teil der Gesamtkörperschaft der Azhar ist. Sie ist über zahlreiche Standorte in ganz Ägypten verteilt und hat einen männlichen und einen weiblichen Zweig. Im männlichen Zweig gibt es heute insgesamt 43 Fakultäten: sechs Fakultäten für Theologie (uṣūl ad-dīn) und islamische Mission (Daʿwa), fünf juristische Fakultäten, sieben Fakultäten für Arabische Sprache (al-luġa al-ʿArabīya), sechs Fakultäten für islamische Wissenschaften (ad-dirāsāt al-islāmīya), drei medizinische Fakultäten, zwei Fakultäten für Zahnmedizin, zwei pharmazeutische Fakultäten, zwei ingenieurwissenschaftliche Fakultäten, zwei landwirtschaftliche Fakultäten, zwei Fakultäten für Landwirtschaftstechnik, zwei erziehungswissenschaftliche Fakultäten, eine handelswissenschaftliche Fakultät, eine Fakultät für Sprachen und Übersetzung, eine medienwissenschaftliche Fakultät und eine naturwissenschaftliche Fakultät. Der weibliche Zweig der Azhar-Universität hat 26 Fakultäten: 13 Fakultäten für islamische und arabische Studien, zwei handelswissenschaftliche Fakultäten, jeweils eine Fakultät für Medizin, Zahnmedizin, Pharmazie, Ingenieurwissenschaften, Naturwissenschaften, Pflegewissenschaft, Humanwissenschaften und Hauswirtschaftslehre sowie zwei allgemeine Mädchenfakultäten. Der religiöse Charakter der Universität bedingt, dass die Studierenden neben ihrer beruflich-wissenschaftlichen Qualifikation jeweils auch immer eine religiös-islamische Ausbildung erhalten. Der Lehrkörper der Azhar-Universität besteht heute aus rund 16.000 Lehrenden. An der Spitze des Verwaltungsapparates steht der „Direktor der Azhar-Universität“ (mudīr ǧāmiʿat al-Azhar). Die Bedeutung der Azhar-Universität lässt sich auch an der Zahl der Studierenden ablesen, die völlig außerhalb dessen steht, was an amerikanischen oder europäischen Universitäten üblich ist: Im Jahr 2004 waren an der Azhar etwa 375.000 Studenten eingeschrieben, darunter 150.000 Frauen. Seit dem Frühjahr 2006 werden öffentlich Pläne diskutiert, die Universität in drei Hochschulen aufzuteilen. Einzelnachweise
Sveučilište Al-Azhar

Sveučilište Al-Azhar (ar.: جامعة الأزهر الشريف), vodeća je ustanova visokog obrazovanja u Egiptu, čuvena u svijetu zbog svoje uloge u islamskoj znanosti i obrazovanju. Drugo je najstarije sveučilište u svijetu s kontinuiranim radom od svog osnivanja. Povijest Sveučilište Al-Azhar je izgradila šiitska fatimidska dinastija (909. – 1171.) kojoj je Kairo služio kao prijestonica. Povezan je s džamijom Al-Azhar (na arapskom: najblistavija) koja je dobila ime po prelijepim palačama koje je okružuju ili po Muhamedovoj ćerki Fatimi Al-Zahri. Džamija je počela s izgradnjom 969. godine i završena je za dvije godine. Teološka škola je osnovana 988. i na njoj je izučavan šiitski islam. Krajem srednjeg vijeka, sveučilište postaje sunitsko. Većina sunita Al-Azhar smatra najprestižnijim islamskim sveučilištem. Na čelu Al-Azhara je Šejh-ul Azhar; član Vrhovnog vijeća. Za razliku od većine sveučilišta, Al-Azhar ne prima nemuslimanske studente. Sveučilište je 1961. godine temeljno reorganizirala Naserova vlada. Otvoreno je nekoliko sekularnih fakulteta (medicina, strojarstvo, poljoprivreda) kao i fakultet za žene. Al-Azharova knjižnica sadrži 99.062 knjige od 595.668 tomova. Najveći dio čine rukopisi i rijetke knjige, neke stare 13 stoljeća. Knjižnica je u središtu pozornosti mnogih istraživača, studenata i drugih islamskih sveučilišta. Pokrenuta je online pismohrana 2005. godine, rezultat suradnje sveučilišta i Znanstvenog projekta Muhamed bin Rašid Al Maktum iz Dubaija. U budućnosti će biti omogućen besplatan pregled 42.000 rukopisa od približno sedam milijuna stranica. Vanjske povezice Službena stranica
Azhar Egyetem

Az Azhar Egyetem (arabul Dzsamaa al-Azhar, sokszor al-Azhar As-saríf (الأزهر الشريف „A nemes Azhar”) az iszlám világ egyik legfontosabb felsőoktatási intézménye Kairóban. Egy mecsethez kapcsolódik, és Fátima az-Zahra, Mohamed próféta lányának tiszteletére nevezték el építtetői, az Egyiptomot 969-ben elfoglaló Fátimidák, akik magukat Fátimától, Mohamed próféta lányától eredeztették. Nyomban hozzá is fogtak az építkezéshez, és 971-re elkészült a híres egyetem. A mecset nagyimámja jelenleg (kalifa hiányában) a szunnita iszlám legmagasabb rangú vallási vezetője. Híres hallgatói 1923 és 1927 között édesapjához hasonlóan az egyetem diákja volt Hasszán al-Banna, a Muszlim Testvériség nevű iszlám szervezet alapítója. Magyar vonatkozások Az Azhar Egyetem első magyar diákja, s egyben első nem-muszlim hallgatója Goldziher Ignác volt. 1903-tól két évig itt folytatott mohamedán teológiai tanulmányokat Antalffy Endre marosvásárhelyi orientalista. Ennek az egyetemnek volt hallgatója Germanus Gyula (Abdul Karim) 1935-ös mekkai zarándoklata előtt. Az Al-Azhari élményeit és a zarándoklatot Allah Akbar című könyvében írja le. Az 1980-as években itt tanult Mihálffy Balázs, a Kegyes Korán egyik magyar fordítója, aki egyben a Magyar Iszlám Közösség alapítója is volt. Források További információk Története és felépítése (angolul)