NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
KV38

KV38 is an ancient Egyptian tomb located in the Valley of the Kings in Egypt. It was used for the reburial of Pharaoh Thutmose I of the Eighteenth Dynasty, and was where his body was removed to (from KV20) by Thutmose III before ultimately being relocated to the Royal Cache, located in Deir el-Bahri, during the Third Intermediate Period of Egypt. Sjef Willockx has proposed that KV38 was original built by Hatshepsut as the tomb for a young Thutmose III in the case that the boy-king Thutmose III would not live to see adulthood. Later, after he reach adulthood, Willockx proposed that instead of extending the tomb to accommodate his adult burial, Thutmose III choose to carve a new tomb, KV34 for himself while the old tomb, KV38, was expanded to accommodate the reburial of his grandfather Thutmose I. On fragments of the background of the burial chamber, it was discovered that the tomb also contained portions of the Amduat, a funerary text commonly found in royal tombs of the period intended to guide deceased royalty through the afterlife. References External links Theban Mapping Project: KV38 includes detailed maps of most of the tombs.
KV38

La tumba KV38, situada en el Valle de los Reyes en Egipto, fue utilizada para el entierro del faraón Tutmosis I de la decimoctava dinastía, a donde el cuerpo fue trasladado por Tutmosis III desde la KV20, para separarle de Hatshepsut. La momia fue sacada de nuevo para protegerla de los saqueadores y se encontró en la DB320. La tumba consiste en un pasillo inclinado que se abre al llegar a un compartimento de forma irregular. Otro corredor con mucha pendiente lleva a la cámara funeraria, que tiene un pequeño compartimento en la pared izquierda. La tumba no está bien excavada, y esto y la humedad le dan un pobre aspecto. Solamente quedan restos de la decoración en la cámara funeraria, decorada con fragmentos del Libro del Amduat, la copia más antigua de las que se conocen. En su interior se encontró un sarcófago de piedra roja con el nombre de Tutmosis I, un cofre de vasos canopos y fragmentos de cerámica. Bibliografía Reeves, Nicholas; Wilkinson, Richard H. (1998). Todo sobre el Valle de los Reyes: tumbas y tesoros de los principales faraones de Egipto (2ª edición). Barcelona: Destino. ISBN 8423329585. Siliotti, Alberto (1997). El Valle de los Reyes: y los templos y necrópolis de Tebas. Barcelona: Martínez Roca. ISBN 842702200X. Enlaces externos Plano de situación La Vallee des Rois (en francés) Theban mapping project (en inglés)
Királyok völgye 38

A Királyok völgye 38 (KV38) egy egyiptomi sír a Királyok völgye keleti völgyében, a délnyugati vádi délnyugati ágában, az El-Qurn csúcs alatt. Kétoldalról két későbbi sír veszi közre, a KV14 (Tauszert és Széthnaht sírja), valamint a KV15 (II. Széthi sírja). Victor Loret tárta fel 1899-ben, majd Howard Carter 1919-ben. A sír enyhén hajlított tengelyű, hossza 37,31 m, területe 133,16 m². Alaprajza egyszerű. Egy meredeken lejtő folyosó újabb folyosóban folytatódik, amely balra kanyarodva halad lefelé, majd egyenetlen kialakítású kis kamrába torkollik. Innen lépcső vezet le a kártus alaprajzú sírkamrába. A sírkamrában egy oszlop állt, mely mára elpusztult, balra pedig egy oldalkamra nyílik. Díszítés nyoma csak a sírkamrában látható, többek közt egy heker-fríz nyomai; az Amduat könyve jelenetei, melyeket 1899-ben eltávolítottak és a kairói Egyiptomi Múzeum raktárába vittek. A sírban I. Thotmesz kvarcitszarkofágját találták meg, így először úgy vélték, ez az a sír, melyet a fáraó főépítésze, Ineni említ, ezt a sír viszonylag kis mérete és egyszerű alaprajza is alátámasztotta, ami miatt úgy tűnt, az újbirodalmi sírok fejlődésének egy korai fázisát képviseli. Eszerint az elmélet szerint ez volt Thotmesz eredeti sírja, és a KV20-ba lánya, Hatsepszut alatt temették újra, majd unokája, III. Thotmesz temette vissza eredeti helyére. Az építési lerakaton, melyet Carter talált meg 1919-ben, nem szerepelt uralkodó neve. John Romer 1974-ben felhívta rá a figyelmet, hogy a sír nagyban hasonlít III. Thotmesz sírjára, a KV34-re, valamint az ugyanebben a korban készült KV42-re, például kártus alaprajzú a sírkamra, oszlop van benne és a hátuljában van a szarkofág. Ennek alapján úgy tűnik, a KV20 volt I. Thotmesz eredeti sírja, Hatsepszut apja mellé temetkezett ide, majd III. Thotmesz újratemette I. Thotmeszt a KV38-ban. Az Ineni által tervezett sír valószínűleg a KV20. A múmia az újbirodalom végén ismét új helyre került, a Dejr el-Bahari-i rejtekhelyre. Egy hieratikus graffito tanúskodik arról, hogy a XX. dinasztia uralkodásának végén vagy a XXI. dinasztia elején a sírt felnyitották – talán akkor, amikor Pianh főpap elrendelte a nekropolisz felszámolását, a múmiák közös sírba helyezését és a velük eltemetett javak újrahasznosítását. I. Thotmesz két fakoporsóját I. Pinedzsem használta fel temetkezéséhez; méretük alapján kellett bennük lennie egy legbelső, fémkoporsónak is. A sír hanyagul lett kialakítva, és a beáradó víz is kárt tett benne. Nyitva áll, törmelékkel tele. Források Külső hivatkozások Theban Mapping Project: KV38
KV38

KV38 (Kings' Valley 38) è la sigla che identifica una delle tombe della Valle dei Re in Egitto; era la sepoltura del faraone Thutmosi I (XVIII dinastia). L'importanza particolare di questa tomba, per il resto relativamente piccola e dalla planimetria semplice, è che si tratti, verosimilmente, della tomba più antica della Valle, forse la prima giacché proprio sotto il suo titolare, Thutmosi I, padre di Hatshepsut, inizierà la pratica della sepoltura in questa zona durante la XVIII dinastia. A questa tomba farebbe riferimento il testo funerario del funzionario Ineni in cui riferisce di aver provveduto, da solo, alla realizzazione della tomba del suo re. Successivamente la figlia di Thutmosi I, Hatshepsut, avrebbe traslato il suo corpo nella sua tomba, KV20, da cui, nuovamente, il figlio Thutmose III l’avrebbe trasferito nella originaria KV38. Alla fine del Nuovo Regno, il corpo di Thutmosi I sarebbe poi stato trasferito, per sottrarlo alle razzie, nella cache DB320 della piana di Deir el-Bahari, ma la sua individuazione è controversa poiché si ritiene che il suo sarcofago sia stato usurpato da Pinedjem I, faraone della XXI dinastia. Lunga solo 25 m, venne scoperta e scavata, per conto del Servizio delle Antichità, da Victor Loret nel 1899 e, successivamente, scavata nuovamente da Howard Carter nel 1919 che rinvenne, nella medesima occasione, un deposito di fondazione nei pressi dell’ingresso. La tomba presenta la strana caratteristica della camera funeraria scavata a forma di cartiglio. Proprio tale particolarità, nonché la presenza di uno o due piloni centrali e il posizionamento del sarcofago nella parte posteriore della camera funeraria, tutti elementi riscontrabili anche nelle tombe KV34, di Thutmosi III, e KV42 (forse di Thutmosi II), hanno fatto anche supporre che la tomba KV38 fosse stata espressamente costruita da Thutmosi III per il proprio nonno e per allontanarlo dalla contaminazione derivante dall’essere sepolto con la figlia Hatshepsut. Al suo interno sono stati rinvenuti frammenti del Libro della camera nascosta (Amduat). Note Annotazioni Fonti Bibliografia (EN) Nicholas Reeves e Richard Wilkinson, The complete Valley of the Kings, New York, Thames & Hudson, 2000, ISBN 0-500-05080-5. Christian Jacq, La Valle dei Re, traduzione di Elena Dal Pra, O. Saggi, n. 553, Milano, Mondadori, 1998, ISBN 88-04-44270-0. Alessandro Bongioanni, Luxor e la Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0109-0. Alberto Siliotti, La Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0121-X. Alberto Siliotti, Guida alla Valle dei Re, ai templi e alle necropoli tebane, Vercelli, White Star, 2010, ISBN 978-88-540-1420-6. Erik Hornung, La Valle dei Re, traduzione di Umberto Gandini, ET Saggi, n. 1260, Torino, Einaudi, 2004, ISBN 88-06-17076-7. Alessandro Roccati, L'area tebana, Quaderni di Egittologia, n. 1, Roma, Aracne, 2005, ISBN 88-7999-611-8. Voci correlate Storia dell'antico Egitto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su KV38 Collegamenti esterni (EN) Theban Mapping Project, su thebanmappingproject.com. URL consultato il 31 gennaio 2017 (archiviato dall'url originale il 5 dicembre 2006).
Graf DK 38

Graf DK 38 is een graf uit de Vallei der Koningen. Het graf, daterend uit de 18e dynastie, werd ontdekt door Victor Loret in maart 1899. Het is gebouwd voor Thoetmosis I. Thoetmosis III heeft er zijn lichaam naartoe gebracht vanuit DK 20. Overzichtskaart Externe link (en) Theban Mapping Project: KV38 - informatie over de tombe
KV38

A KV38, no Vale dos Reis, é uma tumba que foi usada para enterrar o faraó Tutemés I da décima oitava dinastia. Sua múmia foi removida do local por Tutemés III e reenterrada na KV20. Referências Ligações externas «Theban Mapping Project: KV38» (em inglês) - Contém descrições, imagens e arquitetura da tumba.
KV38

KV38 i Konungarnas dal utanför Luxor i Egypten var begravningsplats för farao Thutmosis I under Egyptens artonde dynasti. Graven är uthuggen i slutet av den sydvästra grenen från huvudwadin i dalen mellan KV14 och KV15 och är en av de mindre gravarna i Konungens dal. Thutmosis III flyttade Thutmosis I:s mumie till KV38 från KV20 där han tidigare var begraven tillsammans med sin dotter Hatshepsut. Under slutet av tiden för Nya riket flyttades Thutmosis I:s mumie till TT320 nära Deir el-Bahri. Graven hittades 1899 av Victor Loret. Graven är idag i dåligt skick på grund av vattenskador efter översvämningar. Referenser Noter
Elefantina

L'illa Elefantina és una illa al riu Nil, al davant d'Assuan, la més gran de la zona. Té al costat l'illa Kitchener (nord) i Amun (sud). Està just en la primera cascada del Nil, cosa que històricament la va col·locar en una posició estratègica. A l'illa, es troben alguns monuments interessants: un nilòmetre (un dels tres que resten al Nil) que es feia servir al segle xix; les ruïnes del temple de Knum que ja existia amb la dinastia III però que fou millorat per la reina Hatshepsut; les ruïnes del temple de Satet (dona de Knum), també construït per ordre de la reina Hatshepsut; una capella feta pel governador de l'illa Hekadjib durant la dinastia VI (vers el 2300 aC); una piràmide esglaonada de granit; un temple ptolemaic acabat pels romans amb Cèsar August (construït amb materials procedents de Kalabsha i amb decoracions que podrien ser del rei de Napata, Argamenes) i algunes tombes. A les excavacions de la ciutat, es van trobar, entre altres coses, estàtues de Knum, la principal de les quals és al museu situat a la mateixa illa (conegut com a Museu d'Assuan). Els temples de Tuthmosis III i Amenhotep III, força ben conservats, foren destruïts per ordre del governador turc, el 1822. Es van trobar a l'illa un tros de calendari conegut com a Calendari d'Elefantina, i un papir conegut com a Papir d'Elefantina (però sembla que s'han perdut) i, a més a més, una estela del faraó Sesostris III (al Museu Britànic). Història Fou seu de l'establiment egipci conegut com a Elefantina situat al sud, i tenia un pont fins a la riba est del riu. Els egipcis li deien Abu o Iabu, que vol dir 'elefant', i els grecs la van anomenar Elefantina. A l'illa, s'adorava el déu Knum i de vegades s'anomenava l'illa Kom. L'illa fou un empori comercial, especialment de vori, però en general de tota mena d'articles. És propera a l'actual Assuan (Aswan), ciutat de la qual actualment forma part. Avui dia, hi ha ubicat a l'illa un museu amb moltes restes greques i romanes, un hotel i tres poblets nubians. Elefantina, capital d'un nomós, va fer funcions de centre d'intercanvi comercial amb les terres de Núbia durant l'Imperi antic. Durant l'Imperi mitjà i nou, els seus governadors sovint eren a la vegada encarregats dels afers de Núbia. A la ciutat, s'adorava Khnum i Satet. Tuthmosis III va construir-hi un temple dedicat a Satet que encara es conserva, mentre d'altres de Khnum i Satet estan més malmesos. També hi ha capelles d'ambdós déus. Entre el 3000 aC i el 2600 aC (dinasties I a IV), es van construir diverses fortaleses per tot Egipte; encara queden restes d'aquestes fortaleses a Elefantina i a Ayn Asil (oasi de Dakhla), la resta només se'n coneix pels documents escrits. Referències Bibliografia Edda Bresciani, "Elephantine" en Encyclopaedia Iranica. Vegeu també Illa Sehel.
Elefantine

Elefantine (arabisk: جزيرة الفنتين) er en ø i Nilen, historisk i det nordlige Nubien. Den er nu en del af den moderne by Aswan i Sydegypten. Elefantine er 1200 meter lang fra nord til syd og 400 meter bred hvor den er bredest. Øen ligger umiddelbart nedenfor Nilens første katarakt ved grænsen mellem Øvre Egypten og Nedre Nubien. På sydspidsen ligger et arkæologisk udgravningsområde og Aswanmuseet. I midten ligger tre landsbyer, og i nord ligger et stort luksushotel.
Elefantina

Elefantina (arap. الفنتين, grč. Ἐλεφαντίνη) je egipatski otok u rijeci Nil, ispod prvog katarakta. Otok se proteže oko 1200 metara u dužinu, odnosno 400 m u širinu. Danas je sastavni dio grada Asuana. Pretpostavlja se kako je otok dobio ime zbog trgovanja slonovačom u antičko doba. Na Elefantini postoje velike količine crvenog granita koji je u Starom Egiptu bio vrlo cijenjen, a faraoni su ga koristili za svoje građevinske projekte. U to doba Elefantina je bila strateško mjesto na granici između Egipta i Nubije. Drevno ime Elefantini bilo je „Abu“. Prema egipatskoj mitologiji u pećinama ispod otoka bio je dom boga Hnum koji je kontrolirao vodopade i vode Nila. Božanstva Hnum, Satis i Anuket su bili poštovani u hramovima na otoku kao „Elefantinska trijada bogova“. Povezani članci Luksor Izvori Vanjske poveznice Elefantina (enciklopedija Britannica) Otok Elefantina (egyptsites.wordpress.com)
Elephantiné

Elephantiné szigete (egyiptomi nyelven: Jeb), a rajta lévő, hasonló nevű várossal Asszuán mellett található, nevét a szigetet körülvevő, fürdőző elefántokra hasonlító szürke gránit-sziklákról kapta. Az ókori Egyiptom déli határának tartották, bár időnként a fáraók ennél délebbre is terjeszkedtek, de a város mindvégig megőrizte határváros jellegét. Gránitbányái miatt kereskedelmi központként is fontos szerepe volt, mivel az építkezésekhez szükséges gránitot itt fejtették ki. A mai gránitbányában található egy félig elkészült befejezetlen obeliszk, amit csak félig véstek ki a sziklából, és egy szinte teljesen kész múmia-kolosszus. A sziget már a predinasztikus korban is lakott terület volt. Itt tisztelték Hnum kosistent. Az egyiptomiak szerint ő volt az egyik isten, aki az áradásért felelt. A köré szerveződő triász (Szatet és Anuket) fő kultuszhelyeként templomkomplexumot építettek, mely az egyik legnagyobb volt Egyiptomban. Itt található az úgynevezett Nilométer, mellyel a Nílus vízszintjét mérték. Innen jelezték először az évenkénti áradásokat. Források Útitárs EGYIPTOM 2007, Grafo Könyvkiadó, Panemex Kiadó, Útitárs sorozat ISBN 9639491721 További információk Elephantine a piramisok.hu-n https://web.archive.org/web/20160414200659/http://piramisok.hu/egyiptom-elephantine-osszeskiskep.html
Elephantine

Elephantine is een eiland in de rivier de Nijl, gelegen in het zuiden van Egypte, vlak bij het eerste cataract. Van noord naar zuid is het eiland ongeveer 1,2 km lang, en het is op het breedste punt ongeveer 400 meter. Het maakt deel uit van de Egyptische stad Aswan. Geschiedenis Het eiland stond bij de oude Egyptenaren bekend als Abu of Yebu, en het ligt op de grens tussen Egypte en Koesj. Het eiland was een ideale plek voor de verdediging van een stad, en het was een populaire plek voor handelaren die de rivier gebruikten. In het Middenrijk was het de cultusplaats van de goden Chnoem, Satet en Anuket. Op de Hongersnoodstele op het eiland Sehel wordt deze Triade (= godendrie-eenheid) ook genoemd. Volgens Egyptische mythologie was Elephantine de plaats waar Chnoem, de god van de cataracts met het hoofd van een Ram, verbleef. Hij hield het water van de Nijl in bedwang vanuit de grotten onder het eiland. Er is een Nilometer om de hoogte van een overstroming te meten. Archeologische opgravingen hebben veel vondsten opgeleverd die aan Chnoem refereren. Deze zijn te bezichtigen in een museum op het eiland. Ook zijn er vondsten uit de tijd van voor de dynastieën. Tot 1822 waren er ook in relatief goede staat verkerende tempels ter ere van Thoetmosis III en Amenhotep III op het eiland, maar deze werden door de Ottomaanse regering vernietigd. De Elephantine papyri is een verzameling wetsdocumenten en brieven in het Aramees uit 495 - 399 v.Chr. waarin de samenleving van Joodse soldaten staat vastgelegd die hier gestationeerd waren. Tegenwoordig Naast de archeologische sites wordt het eiland tegenwoordig gebruikt door het Aswan Museum in het zuiden, de lokale bevolking in drie dorpen in het midden van het eiland en een groot luxueus hotel aan de noordkant. Externe links I. Regulski, Geschiedenis van Elephantine, egyptologica-vlaanderen.be (2007). B. Van Dooren, Het heiligdom van Heqaib, egyptologica-vlaanderen.be (2007).
Elefantina

Elefantina é uma ilha no rio Nilo, no sul do Egito, situada frente à cidade de Assuão. Encontra-se a cerca de 900 quilómetros a sul do Cairo, a capital egípcia. Tem cerca de 1 500 metros de comprimento e 500 metros de largura na parte sul. História Elefantina é o nome grego para o faraônico Abu. Lá, os faraós da XVIII e XIX dinastia construíram um grande templo para Quenúbis, o deus carneiro da região da catarata, para sua consorte, Sátis, e para Anúquis, deusa da vizinha Sehel. Ao norte fica o santuário do Império Antigo e Médio. Numerosos túmulos de pedra proeminentes dos nobres da cidade do Antigo e Médio Império estão situados no alto do penhasco na margem oeste do Nilo. No Império Antigo (c. 2575–2130 a.C.), Elefantina era conhecida como a “porta do sul”, por ser a cidade mais ao sul do Egito e o ponto de partida do comércio sudanês. Já no Império Médio (c. 1938–1600 a.C.), era um centro administrativo da Núbia controlada pelo Egito. Durante o Império Novo (c. 1539–1075 a.C.), a região fazia parte da província de Núbia, mas, a partir do período Saita (c. 664–525 a.C.), tornou-se novamente uma fortaleza de fronteira. Nos tempos modernos, a ilha é o local de duas aldeias núbios. Arqueologia A ilha tem sido alvo de escavações arqueológicas intensas nas últimas décadas, apesar do governador otomano de Assuão ter mandado destruir vários achados da ilha em 1822. Destaca-se na ilha o nilómetro, mencionado pelo grego Estrabão, que era uma forma de medir o nível do Nilo, consistindo num conjunto de oitenta degraus que se acham na costa, junto ao rio. É possível observar marcações nas suas paredes que remontam ao período romano. O faraó Amenófis III mandou construir na ilha um templo por ocasião do seu jubileu, no trigésimo ano do seu reinado. Este templo, que estaria situado a oeste do nilómetro, existiu até ao século XIX, mas nada resta dele actualmente. Sucedeu o mesmo ao templo de Tutemés III, destruído em 1822. Ramessés II também mandou construir um pequeno templo, igualmente perdido. Na ilha foi descoberta uma pequena pirâmide da época do Império Antigo e um calendário inscrito na rocha da época do rei Tutemés III (XVIII dinastia). Nectanebo II mandou construir na ilha um grande templo dedicado a Quenúbis que foi concluído no período ptolemaico e romano e cujas ruínas se acham no local. Na margem esquerda do Nilo, em Cubete Alhaua, localizam-se túmulos escavados na rocha de governantes locais da época do Império Antigo e do Império Médio, destacando-se o túmulo do governador Sarempute (XII dinastia). Referências Bibliografia Editores (1998). «Elephantine». Britânica Online. Consultado em 23 de novembro de 2020
Elefantina

Elefantina (Abu sau Yebu în limba egipteană antică) este o insulă de pe Nil, care în epoca antică servea drept garnizoană de graniță sudică a Egiptului cu vecinii săi nubieni. Situată chiar în avalul primei cataracte a fluviului, este actualmente o parte a orașului modern Assuan. Văzută de sus are forma unui colț de fildeș, de aici și numele, de la grecescul elephas (ελέφας). Măsoară ca. 1,2 km lungime și o lățime maximă de 400 m. Epoca antică Orașul-garnizoană, care a servit drept capitală a nomei I a Egiptului de Sus, era sediul cultului unei triade de zeități (Khnum, Satis și Anuket), toate legate de fluviu. Khnum era considerat zeul responsabil de curgerea apelor Nilului și era căsătorit cu Satis, o zeitate bivalentă (avea atât o latură războinică cât și una de patroană a fertilității). De cea de-a doua natură a acesteia se lega Anuket, fiica lor, care personifica benefica revărsare anuală a fluviului. În afara rolului strategic, insula avea și o carieră de granit care furniza materie primă ușor transportabilă pe apă pentru monumentele egiptene. Din colecția de Papirusuri Elefantine , scrise majoritar în limba aramaică, aflăm de existența unei comunități militare evreiești staționate pe insulă în epoca ocupației persane a Egiptului. Monumente Templul lui Khnum, menționat încă din Dinastia a III-a, se găsește în sudul insulei complet reconstruit de Nectanebo al II-lea (Dinastia a XXX-a), ulterior completat sub Ptolemei și sub administrația romană. Piramida de granit, construcție datând din epoca celei de a III-a Dinastii. Templul-altar al lui Hekayib, nomarh din epoca celei de-a VI-a Dinastii, conducătorul nomei Elefantina și Syene , al cărui cult a supraviețuit până în Regatul Mijlociu. Nilometrul, faimoasă construcție descrisă de Strabon, este o scară situată în sudul insulei , gradată în 90 de diviziuni ( trepte ) marcate cu numerale indo-arabe, romane, dar și cu hieroglife. A fost redescoperit în 1822 și repus în uz pentru o perioadă. Probabil identificabil cu „Puțul lui Eratosthenes” , era datorită poziției geografice primul care semnala începutul revărsării Nilului. Se pare că este locul unde Eratosthenes a reușit să măsoare pentru prima dată circumferința Pământului - cca 240 Î.Hr. De o surprinzătoare acuratețe, această măsurătoare a fost folosită sute de ani. Calendarul Elefantin, din epoca lui Tutmes al III-lea, este un foarte rar exemplu de calendar egiptean antic, găsit fragmentat. Templele lui Tutmes al III-lea și al lui Amenhotep al III-lea, ambele relativ intacte până în 1822, când au fost demolate din ordinul administrației otomane. Situația actuală În prezent, insula este un obiectiv turistic popular fiindcă se află în aria orașului Assuan, cel mai important centru turistic al Egiptului de Sus. În afara monumentelor menționate mai sus, insula are un sit arheologic în care efectuează săpături membri ai Institutului German de Arheologie, un muzeu arheologic situat în sud (Muzeul Assuan), trei sate cu populație majoritar nubiană (sudaneză) în centru și un hotel de lux, „Mövenpick Hotel”, situat la extremitatea nordică.
Елефантина

Елефантина (стгрч. Ἐλεφαντίνη, арап. الفنتين) је острво на реци Нил, испод првог катаракта. Правцем север-југ дугачко је 1,2 километра, док је на најширем месту широко 400 метара. Острво чини део данашњег града Асуан. На Елефантини постоје велике количине црвеног гранита који је у Старом Египту био веома цењен. Фараони су га користили за своје грађевинске пројекте. У то доба Елефантина је била стратешко место на граници између Египта и Нубије. Древно име Елефантине било је Абу. По египатској митологији у пећинама испод острва био је дом бога Хнума који је контролисао водопаде и воде Нила. Богови Хнум, Сатис и Анукет су били поштовани у храмовима на острву, као „Елефантинска тријада богова“. Референце Спољашње везе
Elefantine

Elefantine är en ö i Nilen, mittemot staden Assuan, nedanför första katarakten. Den är 1,2 km lång och 0,4 km bred. Under forntiden utgjorde den gränsen mellan Egypten och Etiopien, och den är den etnografiska nordgränsen för den nubiska befolkningen. På östra sidan finns en berömd nilometer (vattenmätare) från ptolemaisk tid. Hela södra delen av ön är täckt av ruinhögar efter staden Elefantine. Papyrusfynd med text på arameiska har gjorts på ön. Ruinerna i Elefantine ingår i världsarvet Nubiska monument från Abu Simbel till File. Källor ”Elefantine”. Store norske leksikon. http://snl.no/Elefantine. Läst 22 april 2010.