NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Királyok völgye 53

A Királyok völgye 53 (KV53) egy egyiptomi sír a Királyok völgye keleti völgyében, a délnyugati vádiban. Edward R. Ayrton fedezte fel 1905-ben. Tulajdonosa ismeretlen, valószínűleg nem királysírnak épült. A sírt már az ókorban kirabolták. Jelenleg törmelékkel teli és nem látogatható; belseje 20. század eleji feljegyzésekből ismert. Egyenes tengelyű, mély aknából és egy nagy, befejezetlen és díszítetlen kamrából áll; 8,44 m hosszú, területe 36,56 m². Mészkő osztrakonok mellett egy Meretszeger istennőnek állított mészkősztélé került elő belőle, rajta „Hori, az Igazság Helyének főírnoka” felirat áll. Az „Igazság Helye” a ma Dejr el-Medina nevű településre utal, melyben a királysírokon dolgozó munkások éltek. További osztrakonok kerültek elő a sír bejárata fölé a XX. dinasztia idején emelt munkáskunyhók romjaiból. A környéken 2009/10 telén végzett ásatások során XVIII. dinasztia korabeli festett kék cserepek, szerszámok, valamint hieratikus írással és rajzokkal ellátott osztrakonok kerültek elő a KV50, KV51, KV52 és KV53 sírok közelében; az osztrakonokon áldozatot bemutató királyné képe, valamint erotikus jelenetek és II. Ramszesz kartusai láthatóak. Források Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London. Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo. Külső hivatkozások Theban Mapping Project: KV53
KV53

KV53 (Kings' Valley 53) è la sigla che identifica una delle tombe della Valle dei Re in Egitto; sconosciuto il titolare. Scoperta da Edward Russell Ayrton nel 1905-1906, per conto di Theodore Davis, non venne compiutamente rilevata né mappata, tanto che se ne persero le tracce. Unici reperti rinvenuti da Ayrton furono alcuni ostraka e una stele dedicatoria alla dea Mertseger a nome di Hori, capo degli scriba del "Luogo della Verità". Ipotizzando, dalle descrizioni lasciate da Ayrton, che si trovasse nei pressi della KV35 di Amenhotep II, venne nuovamente individuata dal Supremo Consiglio delle Antichità egiziano nel 2009-2010; lo scavo moderno ha confermato che si tratta di una tomba priva di decorazioni costituita da un pozzo verticale ed un'unica camera sicuramente sottoposta a saccheggio in antico. Non è stato possibile acquisire alcuna informazione sul titolare. Note Annotazioni Fonti Bibliografia (EN) Nicholas Reeves e Richard Wilkinson, The complete Valley of the Kings, New York, Thames & Hudson, 2000, ISBN 0-500-05080-5. Christian Jacq, La Valle dei Re, traduzione di Elena Dal Pra, O. Saggi, n. 553, Milano, Mondadori, 1998, ISBN 88-04-44270-0. Alessandro Bongioanni, Luxor e la Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0109-0. Alberto Siliotti, La Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0121-X. Alberto Siliotti, Guida alla Valle dei Re, ai templi e alle necropoli tebane, Vercelli, White Star, 2010, ISBN 978-88-540-1420-6. Erik Hornung, La Valle dei Re, traduzione di Umberto Gandini, ET Saggi, n. 1260, Torino, Einaudi, 2004, ISBN 88-06-17076-7. Alessandro Roccati, L'area tebana, Quaderni di Egittologia, n. 1, Roma, Aracne, 2005, ISBN 88-7999-611-8. Voci correlate Storia dell'antico Egitto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su KV53 Collegamenti esterni (EN) Theban Mapping Project, su thebanmappingproject.com. URL consultato l'8 febbraio 2017 (archiviato dall'url originale il 5 dicembre 2006).
Graf DK 53

Graf DK 53 is een klein graf uit de Vallei der Koningen. Het graf werd ontdekt in 1905 door de jonge archeoloog Edward Russell Ayrton. Het graf is nooit echt afgewerkt en bestaat uit een enkelvoudige kamer en een lange toegang. Overzichtskaart Externe link (en) Theban Mapping Project: KV53 - informatie over de tombe
KV53

A tumba KV53 (acrônimo de "King's Valley #53"), no Vale dos Reis em Egito, nunca foi totalmente estudada ou mapeada e consiste apenas de uma câmara. A única peça de valor encontrado em seu interior foi um óstraco com a inscrição: "Hori, escriba chefe no lugar da Verdade". A tumba foi saqueada na antiguidade e está inacessível no presente. Referências Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo Ver também Lista das tumbas no Vale dos Reis Ligações externas (em inglês) Theban Mapping Project: KV53 - Contém planta, arquitetura e imagens da tumba.
KV56

KV56, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. És coneguda com la tomba d'or i va ser descoberta per Edward R. Ayrton al gener de 1908 sota el patrocini de Theodore M. Davis, i aparentment no havia estat profanada. Contenia una caixa amb la mòmia desfeta d'un nen de la família real de finals de la dinastia XIX, probablement una filla de Seti II i la reina Tausert, morta als cinc o sis anys. Tant la tomba com el taüt s'han desintegrat, i tot està cobert amb una capa d'un centímetre de pa d'or i estuc. Es van trobar uns petits guants plens d'anells i un parell de braçalets de plata, amb els noms de Seti II i Tausret inscrits, així com unes arrecades d'or també gravats amb el nom de Seti II. El destinatari original d'aquesta tomba és desconegut, Charles Maspero va creure que era un amagatall, ja que tots els objectes oposats en la KV56 van ser presos de KV14, la tomba de Tausret usurpada per Setnakht. Cyril Aldred considera que originalment la tomba va ser per al fill de Sety II i Tausert. Basava la seva teoria en el fet que prop de la paret esquerra d'una de les cambres hi ha restes d'estuc i or que podrien ser del petit taüt. Bibliografia Reeves, Nicholas i Wilkinson, Richard H. Tot sobre la vall dels Reis. Destinació. 1998. ISBN 84-233-2958-5. Siliotti, Alberto. La Vall dels Reis: I els temples i necròpolis de Tebas. 1997. Martínez Roca. ISBN 84-270-2200-X. Enllaços externs Theban Mapping Project: KV56 Arxivat 2008-09-26 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba
KV56

La tumba KV56, situada en el Valle de los Reyes es conocida como la tumba de oro y fue descubierta por Edward R. Ayrton en enero de 1908 bajo el patrocinio de Theodore M.Davis, y aparentemente no había sido profanada. Contenía una caja con la momia deshecha de un niño de la familia real de finales de la dinastía XIX, probablemente una hija de Seti II y la reina Tausert, muerta a los cinco o seis años. Tanto la tumba como el ataúd se han desintegrado, y todo está cubierto con una capa de un centímetro de pan de oro y estuco. Se encontraron unos pequeños guantes llenos de anillos y un par de pulseras de plata, con los nombres de Seti II y Tausert inscritos, así como unos pendientes de oro también grabados con el nombre de Seti II. Uno de los anillos y varias jarritas eran recuerdos del ilustre antepasado, pues tenían inscrito el nombre de Ramsés II. El destinatario original de esta tumba es desconocido, Charles Maspero creyó que era un escondrijo, ya que todos los objetos encontrados en la KV56 fueron tomados de KV14, la tumba de Tausert usurpada por Sethnajt. Cyril Aldred argüía que originalmente la tumba fue para el hijo de Sety II y Tausert. Basaba su teoría en el hecho de que cerca de la pared izquierda de una de las cámaras hay restos de estuco y oro que podrían ser del pequeño ataúd. La tumba ha sido excavada de nuevo por el Amarna Royal Tombs Project. Bibliografía Reeves, Nicholas y Wilkinson, Richard H. Todo sobre el valle de los Reyes. Destino. 1998. ISBN 84-233-2958-5. Siliotti, Alberto. El Valle de los Reyes: Y los templos y necrópolis de Tebas. 1997. Martínez Roca. ISBN 84-270-2200-X. Enlaces externos Planos y detalles de la tumba.(en inglés) KV56
Királyok völgye 56

A Királyok völgye 56 (KV56) egy egyiptomi sír a Királyok völgye keleti völgyében. Edward R. Ayrton fedezte fel 1908 januárjában. Elhelyezkedése és kialakítása alapján a XVIII. dinasztia végére, a benne talált temetkezés a XIX. dinasztia végére, II. Széthi idejére datálható. A sír egy mély aknából és annak aljában egy nagy, befejezetlen és díszítetlen kamrából áll; 7,34 m hosszú, területe 39,23 m². A Királyok völgye aknasírjai közül ennek az aknája a legszélesebb, sírkamrája pedig, ha befejezik, a legnagyobb lett volna. A sírkamrában több aranyékszert, köztük egy fejpántot, gyűrűket, ezüstsarut, medálokat és amuletteket, egy II. Széthi nevét viselő aranyfülbevalót, valamint egy pár kisméretű ezüstkesztyűt, illetve II. Széthi és Tauszert nevével ellátott ezüstkarkötőket találtak. Egyes tárgyakon II. Ramszesz neve áll. A leletek miatt a sír Aranysír néven is ismert. Gaston Maspero feltételezése szerint a sír valójában csak raktár, ahová Tauszert fáraónő sírjából, a Királyok völgye 14-ből kerültek át tárgyak, mikor Széthnaht kisajátította a sírt, Cyril Aldred szerint azonban a sír egy valószínűleg a XIX. dinasztia uralkodásának végén élt királyi gyermek (talán II. Széthi és Tauszert gyermeke, aki apja uralkodása alatt halt meg) érintetlen temetkezését tartalmazta, és a nyugati fal mellett a talajt 1 cm vastagon borító aranylemez és stukkó egy koporsó maradványai, a kesztyű pedig a múmia kezét fedte. Források Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo. Külső hivatkozások Theban Mapping Project: KV56
KV56

KV56 (Kings' Valley 56) è la sigla che identifica una delle tombe della Valle dei Re in Egitto; sconosciuto il titolare. Storia e descrizione Scoperta nel 1908 da Edward Russell Ayrton, per conto di Theodore Davis, è costituita da un pozzo verticale che dà accesso ad una sola camera funeraria non terminata e non decorata che, se fosse stata ultimata, sarebbe stata la più grande della Valle dei Re (circa 5 m x 8 m). La struttura architettonica consente di assegnarla, come realizzazione, alla tarda XVIII dinastia. Nel 1999-2000 la tomba è stata nuovamente oggetto di scavo e restauro a cura dell'Amarna Royal Tombs Project. Al suo interno vennero rinvenuti reperti relativi ai re Seti II e Ramses II, nonché alla regina Tausert, Grande sposa reale del primo. Particolarmente cospicuo il numero di gioielli in oro, da cui il nome di "Tomba d’Oro" con cui KV56 è anche nota, tra cui bracciali, anelli, orecchini, una serie di lacci da collo, amuleti, un paio di guanti ed un sandalo in argento. I guanti in argento, verosimilmente predisposti per coprire le mani del defunto, contenevano otto anelli in oro. Non è certo che la KV56 sia stata usata effettivamente come tomba; considerando l’intestazione di molti oggetti al re Sethy II ed alla regina Tausert, Gaston Maspero ritenne si trattasse di un deposito in cui erano stati trasferite suppellettili provenienti dalla KV14, originariamente prevista per la regina Tausert, e quindi usurpata da Sethnakht. Cyril Aldred, al contrario, ritenne che KV56 fosse stata effettivamente la sepoltura di un figlio della coppia reale basando la sua teoria su resti di stucco, foglia d’oro e intarsi rinvenuti nella camera funeraria e probabilmente provenienti da un sarcofago. Entrambe le ipotesi non trovano ulteriore riscontro. Note Bibliografia (EN) Nicholas Reeves e Richard Wilkinson, The complete Valley of the Kings, New York, Thames & Hudson, 2000, ISBN 0-500-05080-5. Christian Jacq, La Valle dei Re, traduzione di Elena Dal Pra, O. Saggi, n. 553, Milano, Mondadori, 1998, ISBN 88-04-44270-0. Alessandro Bongioanni, Luxor e la Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0109-0. Alberto Siliotti, La Valle dei Re, Vercelli, White Star, 2004, ISBN 88-540-0121-X. Alberto Siliotti, Guida alla Valle dei Re, ai templi e alle necropoli tebane, Vercelli, White Star, 2010, ISBN 978-88-540-1420-6. Erik Hornung, La Valle dei Re, traduzione di Umberto Gandini, ET Saggi, n. 1260, Torino, Einaudi, 2004, ISBN 88-06-17076-7. Alessandro Roccati, L'area tebana, Quaderni di Egittologia, n. 1, Roma, Aracne, 2005, ISBN 88-7999-611-8. Voci correlate Storia dell'antico Egitto Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su KV48-KV54 e KV56 Collegamenti esterni (EN) Theban Mapping Project, su thebanmappingproject.com. URL consultato il 24 febbraio 2006 (archiviato dall'url originale il 5 dicembre 2006).
Graf DK 56

Graf DK 56 is een klein graf uit de Vallei der Koningen, dat bekendstaat onder de naam Gouden Tombe. Het graf werd ontdekt in januari 1908 door de jonge archeoloog Edward Russell Ayrton. Men vermoedt dat het de stoffelijke overblijfselen van een koninklijk kind (einde 19e dynastie) bevat. De sarcofaag is bedekt met een laag goud van 1 cm dik. Overzichtskaart Externe link (en) Theban Mapping Project: KV56 - informatie over de tombe
KV56

A tumba KV56 (acrônimo de "King's Valley #56"), no Vale dos Reis em Egito, também conhecida como A Tumba de Ouro, é a tumba que acreditam ter servido para o enterro de uma criança da realeza da décima nona dinastia ou pode ter sido apenas um depósito da tumba KV14. Descoberta por Edward R. Ayrton em janeiro de 1908, está tumba encontrava-se ainda intacta e continha uma caixa de jóias, coberta com uma camada de 1 cm de ouro folheado, luvas e braceletes de prata com os nomes de Seti II e Tausert inscritos e brincos de ouro com o nome de Seti II. Ainda não se sabe se a tumba pertenceu a alguém ou se era uma tumba realmente. Gaston Maspero acredita que os tesouros encontrados na KV56 foram trazidos da KV14, a tumba de Tausert, que fora usurpada por Setnakht. Por outro lado, Cyril Aldred argumentou que esta tumba não era um dépósito mas sim a tumba do filho de Seti II e Tausert. Ele baseou sua teoria no fato de que na parede leste da câmara B havia restos de reboco e ouro, o quê poderia indicar a presença de um sarcófago que fora retirado. Referências Reeves, N & Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings, 1996, Thames and Hudson, London Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples, 1996, A.A. Gaddis, Cairo Ver também Lista das tumbas no Vale dos Reis Ligações externas (em inglês) Theban Mapping Project: KV56 - Contém planta, arquitetura e imagens da tumba.
KV56

KV56 (англ. Kings’ Valley № 56) — древнеегипетская гробница в Долине царей. Также известна как «Золотая гробница» (англ. Gold Tomb) в связи с крупнейшей из прежде обнаруженных в Египте золотой коллекцией ювелирных украшений. Открытие Работая на Теодора Дэвиса, гробницу обнаружил в январе 1908 года британский археолог Эдвард Айртон. Результаты работы были опубликованы в том же году Дэвисом и Айртоном. В 1998—2002 годах в рамках амарнского проекта «The Amarna Royal Tombs Project» (ARTP) под руководством Николаса Ривза были проведены повторные раскопки. Описание Шахта ведёт к неоконченной, не декорированной камере размером 34,6 м2. Сложным представляется установить точное назначение помещения. Это либо комната приготовлений, либо царская усыпальница. Ювелирные изделия из этой гробницы одни из самых красивых, обнаруженных в Долине царей. Украшения включают несколько колец, браслетов, украшенных воротников-ожерелий, амулетов, диадему, пару серебряных перчаток и одну сандалию, серьги. Поэтому гробницу называют золотой. Также найдены сосуды и принадлежности для похорон, частично покрытые сусальным золотом, осколки штукатурки, используемые для покрытия саркофага. Назначение В гробнице находились предметы с именами царицы Таусерт и фараона Сети II. Гастон Масперо пришёл к выводу, что KV56 служила тайником, куда снесли заупокойные вещи из усыпальницы Таусерт (KV14), после того как Сетнахт узурпировал гробницу царицы. Египтолог Сирел Олдред предполагает, что KV56 может оказаться «нетронутой гробницей, где слой осколков лепнины и сусального золота в полдюйма толщиной и около четырёх квадратных футов» площадью, а это «свидетельствует об остатках полноценного саркофага». По мнению Олдреда, серебряные перчатки надевались мумии, сусальное золото и осколки лепнины покрывали саркофаг, возможно, ребёнка царствующей четы, похороненного в правление Сети II. Питер A. Клейтон посчитал золотые украшения «второсортного качества». Владелицей двух пар серёжек некачественной обработки могла быть маленькая дочь Сети I и Таусерт. См. также Список гробниц в Долине царей Примечания Литература Nicholas Reeves, Wilkinson, R.H. The Complete Valley of the Kings. — London: Thames and Hudson, 1996. Siliotti, A. Guide to the Valley of the Kings and to the Theban Necropolises and Temples / A. A. Gaddis. — Cairo, 1996. Ссылки KV56 (англ.). Theban Mapping Project. Дата обращения: 26 августа 2017. Архивировано из оригинала 26 сентября 2008 года.
Kalabsha

Kalabsha fou una ciutat de Núbia amb un important temple, que era el més gran de Núbia (el segon, si es compta Files, en territori egipci), amb un perímetre de 70 × 30 m. Estava situada uns 50 km al sud de la primera cascada del Nil i a la riba del riu. El nom egipci era Taser, Taset o Termis, i el nom grec fou Talmis. El poble va desaparèixer colgat per l'aigua embassada a Assuan. El temple fou construït per Cèsar August en honor del déu de la fertilitat Mandulis, que era la deïtat local. Conté inscripcions del rei Silko de Nobàtia explicant una victòria sobre els blèmies. A la dècada del 1960, el temple fou desmuntat del seu emplaçament per evitar la seva desaparició i fou reconstruït a l'esquerra del llac Nasser. Fou el primer trasllat d'un temple i va ser realitzat per un equip alemany amb finançament de la República Federal Alemanya, quedant finalitzat el 1970. Referències Bibliografia Hawass, Z. The Island of Kalabsha (en anglès). American University in Cairo Press, 2004. ISBN 9789773056988.
New Kalabsha

New Kalabsha is a promontory located near Aswan in Egypt. Created during the International Campaign to Save the Monuments of Nubia, it houses several important temples, structures, and other remains that have been relocated here from the site of Old Kalabsha (Arabic: باب الكلابشة Bāb al-Kalābsha, "Gate of Kalabsha", Ancient Greek: Ταλμις Talmis) and other sites in Lower Nubia, to avoid the rising waters of Lake Nasser caused by the construction of the Aswan High Dam. The major remains are described below: Kalabsha Temple The Temple of Kalabsha (or Temple of Mandulis) is the major structure in New Kalabsha. The entire Roman period temple to the sun god Mandulis was relocated here in 1970. It was built by Emperor Augustus and was the largest free-standing temple of Egyptian Nubia. During relocation, the temple was cut into 13,000 blocks. Gerf Hussein The temple of Gerf Hussein (originally known as Per Ptah, the "House of Ptah") is dedicated to Ramesses II and was built by the Viceroy of Nubia Setau. Originally, it was partially free-standing and partially rock-cut. During the flooding of Lake Nasser, the free-standing section was dismantled and then rebuilt at New Kalabsha. Most of the rock-cut temple was left in place and is now submerged beneath the waters. Beit el-Wali The rock-cut temple of Beit el-Wali was moved from its original location by a Polish archaeological team. It is dedicated to Ramesses II, and the gods of Amun and Anukis (among others). It was originally decorated in bright colors, but these were mostly removed by a "squeeze" taken in the 19th century (the results of this squeeze are now on display in the British Museum). Kiosk of Qertassi The Kiosk of Qertassi is "a tiny Roman kiosk with four slender papyrus columns inside [and] two Hathor columns at the entrance." It is a small but elegant structure that "is unfinished and not inscribed with the name of the architect, but is probably contemporary with Trajan's Kiosk at Philae." Dedwen Originally located within the outer wall of the temple of Kalabsha, and is dedicated to the Nubian serpent god, Dedwen. It was moved along with the Kalabsha temple to New Kalabsha. References External links
Kalabsha

Kalabsha fue el nombre árabe de una población de Nubia, situada unos 50 km al sur de la primera catarata del río Nilo, en la margen oriental. El pueblo desapareció inundado por las aguas embasadas de la presa de Asuán. Nombre egipcio: Taser, Taset, o Termis. Nombre griego: Talmis. Nombre árabe: Kalabsha. El templo Kalabsha posee un importante templo, que era el más grande de Kush, con un perímetro de setenta por treinta metros (es el segundo si se tiene en cuenta el templo de File, en territorio egipcio). Fue construido por César Augusto en honor de Mandulis, dios de la fertilidad y tiene grabadas inscripciones del rey Silko de Nobatia narrando la victoria sobre los blemios. En los años sesenta el templo fue desmontado de su emplazamiento y reconstruido en la margen izquierda del lago Nasser para evitar su desaparición. Fue el primer traslado de un templo, realizado por un equipo alemán, que finalizó su trabajo en 1970. El templo forma parte del Museo al Aire Libre de Nubia y Asuán, declarado Patrimonio de la Humanidad por la Unesco en 1979 con el nombre de Monumentos de Nubia de Abu Simbel a File. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Kalabsha.
Kalabsha

Kalabsha of Kalabsja (Arabisch: كلابشة, Kalābaša) was een plaats in Neder-Nubië in Egypte. Het was de locatie van het Oud-Egyptische Talmis. De plaats bevond zich ongeveer 50 kilometer ten zuiden van Aswan, en bevindt zich nu onder het Nassermeer. De plaats beleefde haar hoogtijdagen als lokaal centrum van het koninkrijk Nobatia, na de introductie van het christendom in de 6e eeuw. Ze werd omringd door een stadsmuur ter verdediging tegen overvallen van nomaden. Vergelijkbare muren waren enige eeuwen eerder gebouwd in Faras, en in de christelijke tijd in Ikhmindi, Sabagura en Sheik Daud. Kenmerkend voor de Nubische verdedigingswerken waren hoekig vooruitspringende poortgebouwen. Mandulis-Tempel Kalabscha is vooral bekend vanwege haar tempels. Hier stond de in zandsteen gebouwde hoofdtempel van de Nubische god Mandulis en de godin Isis van Philae. De tempel, waarvan het tempelhuis alleen al 77 meter lang is, is de grootste vrijstaande tempelcomplex in Neder-Nubië. Het door een 15 meter hoge bakstenen muur omringde tempelplein meet 66 × 92 meter. Een heiligdom van de 18e dynastie werd door Ptolemaeus VIII door een kleine tempel vervangen. Deze tempel werd onder Augustus vervangen door een grotere faciliteit. De inscripties en decoraties van de tempel bleven echter onvoltooid. In de christelijke tijd werden delen van de tempel tot kerk omgebouwd. De tempel van Kalabsja werd na de constructie van de Aswandam in 1961-1963 onder Duitse leiding in 13.000 blokken gedemonteerd, en samen met van elders afkomstige tempels heropgebouwd op het eiland Nieuw-Kalabsja, iets zuiden en in het zicht van de Aswandam. Een ouder gebouw, dat tijdens het verwijderen van de tempel van Ptolemaeus in de fundamenten werd ontdekt, werd op het eiland Elephantine herbouwd. Een eveneens in de fundamenten aangetroffen poortgebouw, waarvan de stenen waren gebruikt als bouwmateriaal, werd door Egypte kant aan de Bondsrepubliek Duitsland geschonken voor hun hulp bij de UNESCO-campagne om de Nubische antiquiteiten te redden, en bevindt zich sinds 1973 in het Egyptisch museum te Berlijn. Een verhuizing naar het Pergamonmuseum is gepland. In de directe omgeving op Nieuw-Kalabsja werd de kiosk van Kertassi herbouwd. De tempel staat sinds 1979 op de Werelderfgoedlijst van UNESCO.