NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Piramida Dżesera

Piramida Dżesera (Dżosera) – piramida schodkowa w Sakkarze, zbudowana około 2650 p.n.e., najstarsza spośród egipskich piramid. Zaprojektowana przez Imhotepa, stanowiła miejsce pochówku faraona Dżesera. Ta monumentalna budowla kamienna stanowi część kompleksu grobowego, złożonego z samej piramidy, umieszczonej w północnej części kompleksu, oraz otaczających ją kaplic i dziedzińców o różnym przeznaczeniu. Całość otoczono murem o wysokości 10 m. Sama piramida ma wymiary podstawy 121 ×109 m oraz wysokość 62,5 m. Zbudowana jest z sześciu segmentów w kształcie mastab. Przeprowadzone prace badawcze (wykopaliska) świadczą o sześciokrotnej zmianie planów budowli. Pierwotnie mastaba miała wysokość 7,9 m i nie była widoczna zza otaczającego ją muru. Po dodaniu kolejnych segmentów zaczęła dominować nad otoczeniem. Mastaba była rozbudowywana nie tylko wzwyż, ale i poziomo. Magazyny, w których umieszczano wyposażenie grobowe, zostały umieszczone w podziemiach oraz w przylegających do piramidy zabudowaniach. Komora grobowa została umieszczona w południowej części temenosu. Teren wokół piramidy został tak zagospodarowany, aby stworzyć miniaturę stolicy, iluzję budowli niezbędnych do życia faraonowi. Zbudowano dziedziniec z podium, aby król mógł świętować kolejne rocznice panowania, postawiono szereg kaplic-symboli świątyń całego Egiptu, umieszczono miniatury pałaców królewskich. Pomimo użycia nowego budulca, jakim był kamień, grobowiec posiada wiele cech charakterystycznych dla budowli wykonywanych z cegły. Bloki kamienne użyte do licowania ścian otaczających piramidę budowli wykonano tak, by imitował kształtem suszoną cegłę. Wejście do wnętrza piramidy zostało tak wyrzeźbione, że przypomina zrolowaną matę do środka albo drewnianą konstrukcję. Ściany korytarzy wzmocnione są kolumnami o kształcie podobnym do drewnianych słupów albo wiązek trzcin, żłobkowania sufitu imitują stropy z pni palmowych. Nowe elementy rozwiązań dekoracji to dwa fryzy: fryz kobr mających chronić władcę przed złymi mocami oraz tzw. hekeron – fryz z szeregu figur stylizowanych na kształt witki trzcinowej związanej w regularnych odstępach. Te dwa motywy weszły do kanonu zdobnictwa monumentalnych budowli egipskich. Zespół grobowy ozdobiono licznymi posągami. Wewnątrz zamurowanej komory (zwanej serdabem) umieszczono posąg samego króla Dżosera, ubranego w odświętne szaty i siedzącego na tronie. Przez otwory w ścianie mógł on też obserwować składane ofiary. Wyraz jego twarzy, pełen powagi i spokoju, był naśladowany w późniejszych wyobrażeniach faraonów. Galeria Zobacz też Architektura i rzeźba starożytnego Egiptu Przypisy
Pirâmide de Djoser

A Pirâmide de Djoser, também chamada de Pirâmide de Sacará ou Pirâmide de Degraus, foi erguida para o sepultamento do Faraó Djoser por seu vizir, ou arquiteto real, Imhotep. Construída durante o século XXVII a.C. na necrópole de Sacará, a nordeste da cidade de Mênfis, é o edifício central de um grande complexo mortuário num amplo pátio cercado por estruturas elementos decorativos cerimoniais. É considerada a primeira pirâmide a ser erguida do Egito, composta por seis mastabas (de dimensões decrescentes, de baixo para cima) construídas uma sobre a outra. Nota-se que o projeto original sofreu revisões e adaptações à medida que a construção evoluía. Originalmente, a pirâmide alcançava 62 m, com uma base de 109 m x 125 m, e era revestida por pedra calcária branca polida. A pirâmide de degraus é vista como a mais antiga construção monumental em pedra do mundo, embora o sítio vizinho de Gisr el-mudir talvez anteceda o complexo de Djoser. Seu complexo interno é relativamente pequeno, comparado ao da Grande Pirâmide de Gizé, ou de Quéops. Restauro Em 2006 começaram obras de reabilitação, uma vez que a pirâmide corria o risco de colapso. No entanto, em 2011, os eventos da Primavera Árabe forçaram as autoridades egípcias a suspender o trabalho que não foi retomado até ao final de 2013. A restauração da pirâmide de Djoser incluiu a substituição das lacunas nas suas paredes por blocos semelhantes aos originais. A câmara funerária e o sarcófago do faraó, bem como os estreitos corredores internos da pirâmide, também foram reformados. A restauração custou quase 6,6 milhões de dólares (equivalente a 5,83 milhões de euros) e foi aberta ao público em 2020. Ver também Lista de pirâmides do Egito Antigo Egito Referências Ligações externas Media relacionados com Pirâmide de Djoser no Wikimedia Commons
Piramida lui Djoser

Netjerikhet Djoser (Lista Regilor din Turin "Dsr-it"; Manetho "Tosarthros") este cel mai cunoscut faraon al celei de-a III-a dinastii a Egiptului Antic prin comandarea unei piramide (Piramida în trepte din Saqqara).Construirea piramidelor a început pe vremea celei de-a treia .Această perioadă a cuprins circa 16 veacuri (secolele 26/11 înainte de Hr.).Cea mai veche este considerată a fi Piramida în Trepte a lui Djoser de la Saqqara,opera arhitectului Imhotep.Construcția de 118 ori 140 de metri , cu 6 niveluri și o înălțime de 60 de metri , pare a fi monumentul funerar al faraonului Djoser. Note Vezi și Piramide egiptene Piramidele din Giza Marea Piramidă din Giza (Piramida lui Keops) Piramida lui Khafra (Piramida lui Kefren) Piramida lui Menkaura (Piramida lui Mykerinos) Piramida Roșie Piramida lui Sekhemkhet Meidum Legături externe Materiale media legate de Piramida lui Djoser la Wikimedia Commons
Џосерова пирамида

Џосерова степенаста пирамида је саграђена као гробница другог фараона треће династије Џосера око 2650. године п. н. е. Када је саграђена била је висока 62,5 m и покривена белим кречњаком, док јој је данас висина 60 m. Пирамида је заправо део краљевског комплекса који чини низ грађевина. Налази се у некрополи Сакара северозападно од древног Мемфиса. Архитект ове пирамиде био је фараонов везир Имхотеп. Ова египатска пирамида састојала се од шест мастаба различите величине, саграђених једна на другој, што указује да је оригинални пројекат временом модификован. Комплекс, који је имао 14 лажних и једна права врата, чине: двориште за Сед светковину, северна и јужна палата, мали храм и јужна гробница. Дуж источне и западне стране дворишта налазиле су се грађевине које су били модели, што је закључено по малим улазима и просторијама које су тзв. капеле богова. Током свечаности богови су долазили до малих двориптема, сердаба где су се налазиле џиновске статуе. Надземна структура пирамиде је првобитно била четвороугаона мастаба, која је проширена како би се затворили вертикални шахтови који су водили до гробнице. Затим је била четворостепена, да би коначно добила шестостепену надземну структуру. Испод ове структуре налазила се рампа којом се долазило до шахтова и галерије. У средини се налазило гробно место. На северу пирамиде био је храм мртвих, са улазом на источној страни. Џосерову пирамиду је истраживао и реконструисао Жан Филип Лоеаје. Види још Списак египатских пирамида Сакара Велике пирамиде Степенаста пирамида Литература Ланге К. Хирмер М. Египат, Архитектура, пластика сликарство током три миленија, Београд, 1973. Спољашње везе Џосерова степенаста пирамида у Сакари Џосер и Џосерова пирамида Онлајн посета степенастој пирамиди Локација пирамиде на Гугл мапи
Піраміда Джосера

Пірамі́да Джосера — перша піраміда, що з'явилася за часів правління фараона Джосера (2680–2660 рр. до н. е.; початок III династії). Піраміда розташовувалась на полі Саккара, поблизу Мемфіса, була побудована не з цегли, а з вапняку і була присвячена богу мертвих Сокару. Розміри, форма і планування піраміди Розміри основи піраміди 125 х 117 м, висота 60 м. Піраміда є центром ансамблю кам'яних (вапняк) споруд, обнесеного кам'яною стіною висотою понад 9 м, на площі 277х545 м (14,6 тис. м2). Піраміда була ступінчастою — у вигляді шести поставлених одна на одну мастаб, кожна з яких була менша за попередню, і досягала 62 м у висоту. Вважається, що шість сходів ступінчастої піраміди повинні були допомогти її власнику — Джосеру зійти на небо після смерті. Піраміда вважалася домом фараона, тому облаштовувалась як місце перебування живих: у підземеллі знаходилися висічені у скельному ґрунті камери, прикрашені художніми рельєфами; одна з камер відповідала туалетній кімнаті житла заможного єгиптянина; завдяки спеціальним вентиляційним вікнам до піраміди надходило свіже повітря. З метою захисту від руйнувань атмосферними опадами — рідких, але дуже сильних злив, уступи піраміди були зроблені не горизонтальними, а злегка похилими, через що вода каскадами спадала з них донизу. Автором її проекту був відомий архітектор і лікар Імхотеп, якого єгиптяни згодом почали вважати за бога лікування, сина бога Птаха, покровителя мистецтв та ремесел, а греки — асоціювати з Асклепієм (Ескулапом). Вважається, що саме Імхотеп перший запровадив будівництво з каменю, що сприяло значному поступу в історії будівельної практики. Будівельні матеріали Піраміда була складена із невеликих блоків місцевого вапняку на глиняному розчині і вперше в єгипетській практиці була облицьована плитами із високоякісного привізного вапняку, пізніше поцупленими. Знахідки довкола піраміди Неподалік піраміди у 2019 році було виявлене поховання з муміями, що були захоронені у піску Примітки
Tomba QV80

La Tomba QV80 pertany a Tuya, la Gran esposa reial de Seti I i mare de Ramsés II, de la Dinastia XIX d'Egipte. És a la Vall de les Reines, a la ribera occidental del Nil, a Egipte. K. R. Lepsius a penes fa esment d'aquesta tomba, classificada amb el número 7 de la seua llista. La tomba apareix catalogada sense número en la llista de Porter i Moss. En un informe de Demas i Neville se'n fa una descripció més detallada per a l'Institut de Conservació Getty. Descripció La tomba es troba a l'oest de la QV66, la tomba de Nefertari. Es creu que Tuya va morir al voltant de l'any 22 del regnat del seu fill Ramsés II.(3) Perquè aparegué la troballa d'una inscripció en un pot datada d'aquell any, i s'hi indica: El recinte consta d'un petit passadís, un vestíbul i una cambra interior. Les pintures no es troben pas en bon estat per l'ús posterior de la tomba. A dins es van trobar objectes com ara el cap d'un dels vasos canopis, fragments d'un sarcòfag i uixebtis.(3) La tomba es va reutilitzar durant el Tercer Període Intermedi, i potser també durant les èpoques ptolemaica i copta.(3) Vegeu també Ramsés II. Vall de les Reines. Referències
QV80

QV80 (Queens Valley 80) ist ein altägyptisches Grabmal im Tal der Königinnen. Es gehört zu Königin Tuja aus der 19. Dynastie, der Großen Königsgemahlin von Sethos I. und Mutter von Ramses II. Seine Lage ist am Nordhang des Hauptwadis, direkt neben dem berühmten Grab der Nefertari, mit dem es vom Aufbau her starke Ähnlichkeiten aufweist. Das Grab wurde 1826 zum ersten Mal vom schottischen Antiquitätenhändler Robert Hay erforscht, der sich als erster europäischer Reisender systematisch mit der Vermessung von Gräbern im Königinnental beschäftigte. Die Identität der Eigentümerin war zu dieser Zeit allerdings noch unbekannt. Auch Jean-François Champollion, der 1829 zusammen mit Rosellini die Nekropole erforschte und erste Gräber namentlich zugeordnet hatte, konnte das Grab nicht als das der Tuja identifizieren. Erst die preußische Expedition unter der Leitung von Karl Richard Lepsius entdeckte eine Inschrift, durch die es eindeutig „Mut-Tuja, Große Königliche Gemahlin von Sethos I.“ zugeordnet werden konnte. Zu den wichtigsten Funden zählt der Verschlussdeckel eines Kanopengefäßes mit dem Porträt der Tuja, das sich heute im Luxor-Museum befindet und die Inventarnummer JE 191 trägt. Weiterhin wurden etwa 80 Uschebti-Figuren aus Fayence geborgen, die die Königin in Mumiengestalt zeigen und Sprüche aus dem sechsten Kapitel des Totenbuches tragen. Aus einem Weinkrug geht eine Weinlese aus dem Jahr 22 von Ramses II. hervor, womit das ungefähre Todesjahr von Tuja bestimmt werden konnte. Literatur Christian Leblanc, Alberto Siliotti: Nefertari – Ausgrabungen im Tal der Königinnen. Bechtermünz, Augsburg 1998, ISBN 3-8289-0705-9, S. 62, 66, 191. Einzelnachweise
QV80

QV80 is the tomb of (Mut-)Tuya, the Great Royal Wife of Seti I, and the mother of Ramses II, in Egypt's Valley of the Queens. Lepsius merely makes mention of this tomb. In his list this is tomb number 7. The tomb is listed as unnumbered in Porter and Moss. A more detailed description is given in a report by Demas and Neville for the Getty Conservation Institute. The tomb The tomb is located to the west of QV66, the tomb of Nefertari. It is thought that Tuya died around year 22 of the reign of her son Ramesses II. This estimate is based on the find of a jar docket dated to year 22 of Ramesses II. The inscription reads: Year 22: Wine, [...] of the Great Vineyard of A[... of the ] King of South and North Egypt, Usermaatre Setepenre, L.P.H., in the Estate of Amun, [...] The painted scenes are not well preserved due to later use of the tomb. Several objects, including the head of one of the canopic jars, fragments of a sarcophagus and parts of ushabtis were found in the tomb. The tomb was reused during the Third Intermediate period and possibly the Ptolemaic and Coptic Periods. References External links Theban Mapping Project Archived 2023-03-29 at the Wayback Machine – Plan of the tomb and other details.
QV80

QV80 es la tumba de Tuya, la Gran Esposa Real de Seti I y la madre de Ramsés II, perteneciente a la dinastía XIX. Está emplazada en el Valle de las Reinas, en la ribera occidental del Nilo, en Egipto.​ Lepsius apenas hace mención a esta tumba, clasificada con el número 7 de su lista.​ La tumba fue catalogada sin número por Porter y Moss.​ En un informe de Demas y Neville se da una descripción más detallada para el Instituto de Conservación Getty.​ Descripción La tumba está ubicada al oeste de QV66, la tumba de Nefertari.​ Se cree que Tuya murió alrededor del año 22 del reinado de su hijo Ramsés II.​ Esta estimación está basada en el hallazgo de una inscripción en un tarro datada de ese año, donde se indica: El recinto está compuesto por un pequeño corredor, un vestíbulo y una cámara interior. Las pinturas no se encuentran en buen estado debido al uso posterior de la tumba. En el interior se encontraron diversos objetos, como la cabeza de uno de los vasos canopos, fragmentos de un sarcófago y varios ushebtis.​ La tumba fue reutilizada durante el tercer periodo intermedio, y posiblemente durante las épocas Ptolemaica y copta.​ Véase también Ramsés II Valle de las Reinas Referencias
Királynék völgye 80

A Királynék völgye 80 (QV80) ókori egyiptomi sír a Királynék völgyében. Tuja királyné, I. Széthi fáraó felesége, II. Ramszesz édesanyja számára épült. A fő vádi északi lejtőjéből nyílik, közvetlenül menye, Nofertari híres sírja, a Királynék völgye 66 mellett, melyhez kialakításában erősen hasonlít. A sírban először Robert Hay skót régiségkereskedő végzett feltárást 1826-ban. Ő volt az első európai utazó, aki szisztematikus feltárásokat végzett a Királynék völgyében. Ekkor még nem tudták, ki volt a sír tulajdonosa; még a völgyben 1829-ben Ippolito Rosellinivel együtt kutató Jean-François Champollion sem tudta azonosítani Tuja sírjaként. Először a Karl Richard Lepsius vezette porosz expedíció talált itt egy feliratot, mely szerint a sír tulajdonosa „Mut-Tuja, I. Széthi nagy királyi hitvese”. Lepsius a sírnak a 7-es számot adta. A sír egy rövid folyosóból, előcsarnokból és sírkamrából áll. Utóbbiból előkerültek a gránitszarkofág darabjai; emellett a sír legfontosabb leletei közé tartozik egy kanópuszedény fedele Tuja portréjával (ma a Luxori Múzeumban található JE 191-es katalógusszámmal), és körülbelül 80, fajanszból készült usébti, melyek a királynét múmiaként ábrázolják, rajtuk a Halottak Könyve hatodik fejezetének sorai olvashatóak, valamint egy boroskorsó pecsétjének felirata, melyen a következő szöveg áll: „22, év, bor […] A[…] Felső- és Alsó-Egyiptom királya, Uszermaatré Szetepenré (élet, üdv, egészség) nagy szőlőbirtokáról, Ámon birtokáról, […]” Ennek alapján feltételezhető, hogy Tuja fia uralkodásának 22. évében halt meg. A sírt a harmadik átmeneti korban, valamint a ptolemaida és a kopt időkben is újrahasznosították, emiatt festett díszítése rossz állapotban maradt fenn. Nem látogatható. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a QV80 című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
QV80

QV80 (Queens' Valley 80) è la sigla che identifica la tomba della regina Tuia, moglie del faraone Seti I, madre di Ramses II e morta nel 1257 a.C., nella Valle delle Regine in Egitto. La tomba fu brevemente menzionata da Lepsius in un suo resoconto di una campagna di scavi durata dal 1842 al 1845 e identificata come tomba numero 7. Essa compare poi, ma senza numero, in un elenco compilato da Porter e Moss, mentre una sua descrizione più dettagliata è riportata in un rapporto redatto da Demas e Neville per il Getty Conservation Institute. La tomba La tomba QV80 è costituita da un corto corridoio, un vestibolo e una stanza più interna ed è situata a ovest della QV66, la tomba di Nefertari. Si ritiene che Tuia sia morta attorno al ventiduesimo anno di regno di suo figlio Ramses II, quindi attorno al 1257 a.C. Tale ipotesi si basa su un'iscrizione presente su un'anfora trovata nella tomba e databile appunto a quell'anno. L'iscrizione recita: «Anno 22: Vino, [...] del Grande Vigneto di A[... del] Re dell'Alto e del Basso Egitto, Usermaatre Setepenre, L.P.H., nel Recinto di Amon, [...]». Le scene dipinte sulle pareti della tomba che sono sopravvissute fino ai giorni nostri e che vogliono per lo più celebrare la gloria del regno di Tuya, non sono molto ben conservate, e ciò anche a causa dei successivi utilizzi della costruzione. Essa fu infatti certamente riutilizzata durante il Terzo periodo intermedio e probabilmente anche durante i periodi Tolemaico e Copto. All'interno della tomba sono stati trovati diversi oggetti di pregevole fattura, tra cui il coperchio di uno dei vasi canopi, frammenti di un sarcofago e parti di molti ushabti. Note
QV80

QV80 (англ. Queen Valley № 80) — древнеегипетская гробница в Долине Цариц. Принадлежит царице Туи, Великой царской супруге фараона Сети I и матери Рамзеса II (XIX династия). Обнаружение Гробницу в 1826 году обнаружил шотландский антиквар Роберт Хэй, который первым из европейцев занимался систематизацией древнеегипетских гробниц. В 1829 году Жан-Франсуа Шампольон и Ипполито Розеллини исследовали некрополь и установили имена владельцев усыпальниц. Личность владелицы гробницы QV80 тогда ещё не идентифицировали. Первая прусская научная экспедиция под руководством Карла Лепсиуса обнаружила в гробнице надпись: «(Мут-)Туя, Великая царская супруга Сети I». Лепсиус косвенно упоминает об этой гробнице в своём списке под номером 7. Гробница не пронумерована в книге Берты Портер и Розалинд Мосс 1964 года. Более подробное описание приведено в отчёте Марты Демас и Невилла Энью для Getty Conservation Institute. Гробница Гробница расположена западнее гробницы Нефертари Меренмут (QV66), с которой в архитектурном исполнении имеет большое сходство. Принято считать, что Туя скончалась на 22-й год правления её сына Рамсеса II. Это следует из надписи на сосуде: Год 22: вино […] из большого виноградника А[…] для фараона Верхнего и Нижнего Египта — Усермаатра Сетепенра — да будет он жив, здоров, невредим, в месте Амона, […]. Роспись стен не сохранилась в связи с поздним повторным использованием гробницы во время Третьего переходного периода, возможно в эпоху Птолемеев и Коптского периода. Здесь найдены несколько предметов, включая крышку канопы (выставлена под инвентарным номером JE 191 в Луксорском музее), около 80 фаянсовых ушебти с изображениями царицы и цитатами из Книги мёртвых, фрагменты саркофага. Примечания
Flughafen Santa Katarina-Mount Sinai

Der Flughafen Santa Katarina-Mount Sinai (arabisch مطار سانت كاترين الدولي; IATA-Code: SKV, ICAO-Code: HESC) ist ein öffentlicher Flughafen, 30 km nordöstlich von St. Katharina im Gouvernement Dschanub Sina in Ägypten (In der Stadt befindet sich das Katharinenkloster). Flughafendaten Er hat eine Asphaltpiste mit 2115 m Länge und 36 m Breite. Die Seehöhe beträgt 1331 m. Die Landebahn soll auf 3000 m verlängert werden, ein 32 m hoher Kontrollturm und ein Passagierterminal mit einer Fläche von 15.000 m² werden neu gebaut. Siehe auch Liste der Flughäfen in Ägypten Weblinks SKV - Airport Hike and Discover St Catherine, Sinai High Mountain Region Of Egypt Einzelnachweise
St. Catherine International Airport

St. Catherine International Airport (IATA: SKV, ICAO: HESC) is an airport serving St. Catherine (or St. Katherine), Saint Katherine city in the South Sinai Governorate of Egypt. It is located about 20 km (12 mi.) northeast of the city, which is near Mount Sinai. Airlines and destinations There are currently no scheduled services to and from the airport. In 2011, the airport served 247 passengers (-72.6% vs. 2010). Expansion and redevelopment St. Catherine International Airport is undergoing a major modernization and expansion program as part of Egypt's wider vision to transform St. Catherine into a global destination for spiritual, cultural, and eco-tourism through the "Great Transfiguration" Project. The redevelopment aims to position the airport as the primary gateway to the region, significantly enhancing its capacity and operational capabilities. Major elements of the project include the construction of a new passenger terminal covering approximately 15,000 square metres, designed to accommodate up to 600 passengers per hour. The facility will feature separate domestic and international departure and arrival halls, a VIP lounge, and modern operational and security infrastructure, including CTX explosive detection systems, advanced X-ray screening equipment, and integrated surveillance systems. The airport is also being equipped to support night-time flight operations. Additional works include the construction of a new 32-metre air traffic control tower, extensive parking areas for buses and private vehicles, and new residential and service facilities for airport personnel. The project also incorporates comprehensive upgrades to utilities and infrastructure, including water, sewage, electricity, telecommunications, and road networks. On the airside, major improvements are underway. These include the construction of a new primary runway measuring 3,000 metres in length and 49 metres in width, rehabilitation of the existing runway, and development of a new 74,000-square-metre aircraft apron capable of accommodating up to eight Code C aircraft simultaneously. Upon completion, the airport's total parking capacity will increase to 11 aircraft. The upgraded infrastructure will enable St. Catherine International Airport to receive narrow-body aircraft such as the Airbus A320 and Boeing 737 families, creating opportunities for direct international flights from Europe and the Gulf region. This is expected to improve accessibility to St. Catherine and support the area's emergence as a leading destination for religious pilgrimage, heritage tourism, and nature-based travel. References External links "Current weather for HESC". NOAA/NWS. Accident history for SKV at Aviation Safety Network
Aeropuerto Internacional de St. Catherine

El Aeropuerto Internacional de St. Catherine (IATA: SKV, OACI: HESC) es un aeropuerto que da servicio a St. Catherine (o St. Katherine​), una ciudad de Egipto. Se encuentra al noroeste de la ciudad, cerca del Monte Sinaí en la Península del Sinaí. En 2008, el aeropuerto atendió a 752 pasajeros (-23.2% vs. 2007). Referencias Enlaces externos
Aeroporto internazionale di Santa Caterina

L'Aeroporto internazionale di Santa Caterina (in arabo مطار سانت كاترين الدولي‎?) (ICAO: HESG - IATA: SKV) è un aeroporto egiziano nei pressi della città di Santa Caterina nel Governatorato del Sinai del Sud. Si trova a circa 20 km (12 miglia) a nord-est della città e nei pressi del Monte Sinai. Note Voci correlate Aeroporti in Egitto Trasporti in Egitto