Атон (місто)

Атон (правильна назва якого — Сліпучий Атон, хоча спочатку археологи охрестили його Піднесенням Атона) — являє собою залишки давньоєгипетського міста на західному березі Нілу в Фіванському некрополі недалеко від Луксора. Названий на честь єгипетського бога сонця Атона, місто, схоже, залишалося відносно незайманим більше двох тисячоліть. З моменту його відкриття в кінці 2020 року, є найбільшим містом Стародавнього Єгипту, з високим ступенем збереженості, що дозволяє порівнювати його з давньоримським містом Помпеї. Історія Заснування міста датується періодом правління Аменхотепа III, близько 3400 років тому (1386-1353 рр .. до н. е..). Ряд написів дозволив археологам встановити точні дати історії міста. Одна з них відноситься до 1337 р. до н. е., що збіглося з періодом правління Ехнатона, який, як вважають, перебрався в свою нову столицю в Ахетатоні в наступному році. Інформація, отримана в результаті розкопок, дає можливість припускати, що Атон згодом потрапив під владу Тутанхатена, який змінив своє ім'я на Тутанхамон на честь іншого єгипетського бога. Надалі місто було використано передостаннім правителем вісімнадцятої династії Ай. Розкопки також показали чотири окремих шари поселень, які свідчать про відновлення проживання в місті ще в коптсько-візантійську епоху, з III по VII століття нашої ери. Відкриття До 2020 року багато попередніх дослідних місій намагалися визначити місцезнаходження міста, але терпіли невдачу. У вересні 2020 року, під керівництвом єгипетського археолога Захі Хавасса, були розпочаті нові розкопки в районі між похоронним храмом Рамзеса III і поминальним храмом Аменхотепа III, що в подальшому виявилося південним кварталом міста. На залишки міста натрапили, коли Хавасс і його команда шукали залишки поховального храму Тутанхамона. Знахідка показала, що місто був найбільшим адміністративним і промисловим центром того періоду. Місто є частиною палацового комплексу Аменхотепа (Малката, також відомого як «Сліпучий Атон»), розташованого на північ від знайденого міста. Підтвердження відкриття було оголошено Захі Хавассом 8 квітня 2021 року. Єгиптолог Бетсі Брайан назвала його найбільш важливим археологічним відкриттям в Єгипті з часів виявлення гробниці Тутанхамона. Склад На сьогоднішній день виявлено кілька окремих кварталів, утворених зигзагоподібними мурами з сирцевої цегли, в тому числі квартал пекарні, багатий предметами повсякденного життя та роботи, пов'язаної з художнім та промисловим життям міста. Були ідентифіковані три палаци. Станом на квітень 2021 року, північні квартали і міське кладовище знайдені, але не розкопані. Див. також Малката, також відома як Сліпучий Атон Коментарі Примітки Посилання 3,000-year-old 'lost golden city' of ancient Egypt (англ.). The Guardian. 9 квітня 2021. Архів оригіналу за 27 квітня 2021. Процитовано 27 квітня 2021. Mia Alberti, Jack Guy (9 квітня 2021). Archaeologists discover 3,000-year-old Egyptian city, left 'as if it were yesterday' (англ.). CNN. Архів оригіналу за 30 квітня 2021. Процитовано 27 квітня 2021. Blakemore, Erin (8 квітня 2021). 'Lost golden city of Luxor' discovered by archaeologists in Egypt (англ.). [National Geographic]]. Архів оригіналу за 28 квітня 2021. Процитовано 27 квітня 2021. Cascone, Sarah (9 квітня 2021). Archaeologists Have Discovered the Lost Pleasure City of Luxor, Long Fabled as the 'Egyptian Pompeii,' Stunningly Preserved in Time (англ.). Artnet. Архів оригіналу за 15 квітня 2021. Процитовано 27 квітня 2021. Giuliani, Tiziana (8 квітня 2021). Zahi Hawass annuncia la scoperta di "Rise of Aten", la città di Amenhotep III, Akhenaton, Tut e Ay (італ.). Istituto di studi sul Mediterraneo antico. Архів оригіналу за 15 квітня 2021. Процитовано 27 квітня 2021. Magdy, Samy (11 квітня 2021). Archaeologist reveals details of 3,000-year-old lost city found in Egypt. ABC7 New York (англ.). American Broadcasting Company. Архів оригіналу за 11 квітня 2021. Процитовано 27 квітня 2021. Virtuani, Paolo (8 квітня 2021). Egitto, scoperta l'antica città di Aten: "Il ritrovamento più importante dopo la tomba di Tutankhamon" (італ.). Corriere della Sera. Архів оригіналу за 9 квітня 2021. Процитовано 27 квітня 2021.