NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Килотоа

Килотоа (исп. Quilotoa) — вулкан конической формы в Эквадоре высотой 3914 метров над уровнем моря. Расположен на границе хребта Восточная Кордильера, в 35 километрах к западо-северо-западу от города Латакунга. В центре вулкана расположена кальдера диаметром около 3 километров, заполненная озером. Килотоа является самым западным вулканом эквадорских Анд. Физико-географическая характеристика Вулкан Килотоа имеет форму усеченного конуса, состоящего из дацитовых пород. Килотоа расположен на границе хребта Восточная Кордильера, в 35 километрах к западо-северо-западу от города Латакунга, в провинции Котопахи. В центре вулкана расположена кальдера диаметром около 3 километров с крутыми стенами, которые возвышаются на 400 метров над поверхностью озера глубиной до 240 метров. Объём озера составляет около 0.6-0.7 км3. По периметру кальдеры расположено несколько куполов, образованных лавой, самый высокий из которых имеет высоту 3914 метров над уровнем моря. На берегу озера расположены фумаролы, а на восточной стороне вершины есть горячие источники. Озеро Килотоа в кальдере является популярным местом туризма. На юго-западной стороне организован туристический комплекс, к которому ведёт асфальтированная дорога из городов Латакунга и Сумбагую (расположен в 17 километрах южнее вулкана). Извержения Последнее подтверждённое извержение вулкана датируется 1280 годом. Данные о времени извержения получены методом радиоуглеродного анализа. Извержение имело показатель вулканической эксплозивности (VEI) равный 6. Потоки лавы дошли до Тихого океана. В процессе извержения было выброшено около 18 км3 магмы за 4 фазы. В результате извержения появилась кальдера. Пепел, образовавшийся в результате извержения вулкана, покрыл область площадью 37 000 км2, с толщиной от 75 сантиметров вблизи вулкана до 1 сантиметра в отдаленных районах. После этого извержения, предположительно, произошло ещё несколько, но данные о них противоречивы. Геологические исследования показали, что за последние 200 000 лет было как минимум 8 извержений вулкана Килотоа. Примечания Ссылки Volcan Quilotoa (англ.). summitpost.org. Дата обращения: 19 апреля 2015. Архивировано 8 сентября 2015 года.
Quilotoa

Quilotoa är ett berg i Ecuador. Det ligger i provinsen Cotopaxi, i den centrala delen av landet, 80 km sydväst om huvudstaden Quito. Toppen på Quilotoa är 3 914 meter över havet, eller 114 meter över den omgivande terrängen. Bredden vid basen är 0,21 km. Quilotoa ligger vid sjön Laguna Quilotoa. Terrängen runt Quilotoa är kuperad österut, men västerut är den bergig. Runt Quilotoa är det ganska tätbefolkat, med 60 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Zumbagua, 12,6 km söder om Quilotoa. Trakten runt Quilotoa består i huvudsak av gräsmarker. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Quilotoa.
Кілотоа

Кілотоа (ісп. Quilotoa) — заповнена озером вулканічна кальдера та найзахідніщий вулкан в Еквадорських Андах. Кальдера має 3 км завширшки та сформувалася в результаті обрушення дацитного вулкану після катастрофічного вибуху близько 800 років тому, що привів до утворення пірокластичних потоків та лахарів, які досягли Тихого океану та разсіяли вулканічний попіл по всій території регіону. У кільдері з того часу утворилося озера глибиною 250 м, що має зеленуватий колір через розчинені мінерали. На дні озера на сзід від вулкану існують численні фумароли та гарячі джерела. Кілотоа зараз є популярною туристичною пам'яткою. До озера можна дістатися автомобілем з міста Сумбауа. Посилання Smithsonian Institution Global Volcanism Program: Quilotoa[недоступне посилання з липня 2019] Travel information [Архівовано 24 грудня 2012 у Wayback Machine.] Travel information
Universitat Central de l'Equador

La Universitat Central de l'Equador (UCE) és el principal centre públic d'educació superior de l'Equador. Fou creada el 1826, per decret del congrés de Cundinamarca, quan encara l'Equador formava part de la Gran Colòmbia. Anomenada primerament Universidad Central de Quito, té el seu origen en la unió de tres universitats preexistents: San Fulgencio, fundada el 1586 pels agustins, San Gregorio Magno, fundada el 1651 pels jesuïtes, i la Santo Tomás de Aquino, fundada el 1681 pels dominics. El 1836, mitjançant decret del president Vicente Rocafuerte es canvià la paraula Quito per Equador, i des de llavors duu el nom d'Universidad Central del Ecuador.
Universidad Central del Ecuador

Die Universidad Central del Ecuador (UCE; deutsch Zentraluniversität von Ecuador) ist die älteste und größte Universität Ecuadors. Ihr Campus liegt in Quito. Sie wurde 1826 formal gegründet, bestand allerdings schon zuvor in einer Reihe von Bildungsinstitutionen. Die wichtigste Vorgängerinstitution war die 1688 vom Orden der Dominikaner gegründete Universidad de Santo Tomás de Aquino, die 1787 als Königliche Universität säkularisiert worden war. An der Universidad Central studieren über 40.000 Studenten grundständige und 1500 Studenten postgraduelle Studiengänge (Daten von 2004). Die UCE hat seit Längerem erhebliche finanzielle Probleme, die sich auf Studium und Forschung auswirken. Fakultäten Architektur und Stadtplanung (Arquitectura y Urbanismo) Künste (Artes) Verwaltungswissenschaft incl. Betriebswirtschaftslehre (Ciencias Administrativas) Agrarwissenschaft (Ciencias Agrícolas) Wirtschaftswissenschaft (Volkswirtschaftslehre) (Ciencias Económicas) Medizin (Ciencias Médicas) Psychologie (Ciencias Psicológicas) Chemie (Ciencias Químicas) Kommunikationswissenschaft/Publizistik (Comunicación Social) Rechtswissenschaft, Politik- und Sozialwissenschaften (Jurisprudencia, Ciencias Políticas y Sociales) Tiermedizin (Facultad de Medicina Veterinaria y Zootecnia) Philosophie, Philologien und Erziehungswissenschaft (Filosofía Letras y Ciencias de la Educación) Geowissenschaften (Geologie, Bergbau, Ölwirtschaft und Umweltwissenschaften; Ingeniería en Geología Minas, Petróleos y Ambiental) Ingenieurwissenschaften, Physik und Mathematik (Ingeniería, Ciencias Físicas y Matemática) Zahnmedizin (Odontología) Chemieingenieurwesen (Ingeniería Química) Ehemalige Studenten Isidro Ayora Mariano Suárez Camilo Ponce Enríquez Rodrigo Borja Lenín Moreno Juan Montalvo Camilo Luzuriaga Jorge Enrique Adoum Siehe auch Liste der Kolonialuniversitäten in Lateinamerika Weblinks Offizielle Website Geschichte der UCE (spanisch) (Memento vom 4. Juli 2010 im Internet Archive) (PDF-Datei; 62 kB) Einzelnachweise
Universitatea Centrală din Ecuador

Universitatea Centrală din Ecuador (în spaniolă Universidad Central del Ecuador, acronim UCE) este o universitate publică din Quito, Ecuador. Întemeiată în 1620, se numără printre cele mai vechi instituții universitare din Americi. Originile sale duc la Real y Pontificia Universidad de San Gregorio Magno (iezuiți), autorizată prin cédula regală a lui Filip al III-lea al Spaniei din 5 septembrie 1620; prin fuziuni și reorganizări în epoca colonială și republicană, în 1836 instituția a primit denumirea actuală Universidad Central del Ecuador. UCE oferă programe de licență, masterat și doctorat în 21 de facultăți. Deține un Sistem Integrat de Biblioteci și un depozit instituțional cu acces deschis. Istorie Origini coloniale (secolele XVI–XIX) Înainte de San Gregorio, Universitatea San Fulgencio (ordinul augustinian) a fost autorizată în 1586 de papa Sixt al V-lea și a început predarea în 1603; este considerată primul centru de studii universitare al Audienței Regale Quito. Cédula regală din 5 septembrie 1620 a autorizat înființarea Real y Pontificia Universidad de San Gregorio Magno (iezuiți) la Quito. În 1767, după expulzarea iezuiților din posesiunile spaniole, Coroana a aprobat (1786–1788) fuziunea cu universitatea dominicană Santo Tomás de Aquino, rezultând Real y Pública Universidad de Santo Tomás. Odată cu Marea Columbie, la inițiativa lui Simón Bolívar, legea generală din 18 martie 1826 a instituit universități centrale în capitalele departamentelor și a reorganizat instituția din Quito ca Universidad Central de Quito. Ulterior, la 20 decembrie 1836, președintele Vicente Rocafuerte⁠(d) a emis Decretul organic al învățământului public, al cărui art. 7 consfințea formula „Universitatea din Quito este Centrala Republicii Ecuador” și stabilea stema și deviza instituției, consacrând denumirea Universidad Central del Ecuador. Campus și transport Campusul principal se întinde de-a lungul Bulevardului América, în Ciudadela Universitaria. Din 2023, stația Universidad Central a metroului deservește direct universitatea. Sport Universitatea a stat la originea clubului Liga Deportiva Universitaria (LDU), refondat oficial la 11 ianuarie 1930, într-o ședință prezidată de rectorul Aurelio Mosquera Narváez⁠(d). Personalități Juan Montalvo (1832–1889), scriitor și eseist; studii la Universitatea din Quito Pedro Vicente Maldonado⁠(d) (1704–1748), om de știință și cartograf iluminist Eugenio Espejo⁠(d) (1747–1795), medic, jurist și publicist Jerónimo Carrión⁠(d) (1804–1873), președinte al Ecuadorului; jurist și om politic Isidro Ayora⁠(d) (1879–1978), medic, rector UCE și președinte al Ecuadorului (1926–1931) Gabriel García Moreno⁠(d) (1821–1875), președinte al Ecuadorului; jurist și rector al universității Eduardo Kingman⁠(d) (1913–1997), pictor și muralist; absolvent al Școlii Naționale de Arte Frumoase din Quito José Mejía Lequerica (1775–1813), deputat în Cortes de Cádiz Note Legături externe Site oficial
Центральный университет Эквадора

Центральный университет Эквадора (исп. Universidad Central del Ecuador, UCE) — старейший государственный университет Эквадора. История Современный университет был образован после присоединения в 1769 году к Университету Кито (также известного как Университет Св. Григория Великого, основан иезуитами в 1620 году) Университета Св. Фульхенсия (основан августинцами в 1586 году) и Университета Св. Фомы Аквинского (основан доминиканцами в 1681 году). После создания республики Великая Колумбия её конгресс 18 марта 1826 года провозгласил создание нескольких центральных университетов, в том числе в Кито. Структура На сегодняшний день в составе университета действуют следующие факультеты: Факультет архитектуры и градостроительства Факультет искусств Факультет управления Факультет агрономии Факультет химической инженерии Факультет экономики Факультет инженерного дела, физики и математики Факультет геологии и землеведения Факультет юридических, политических и общественных наук Факультет медицины Факультет стоматологии Факультет психологии Факультет фармакологии Факультет философии и педагогических наук Факультет общественных коммуникаций Факультет ветеринарной медицины Известные выпускники и преподаватели Бустаманте, Хосе Рафаэль — вице-президент Эквадора 1947—1948, Президент Национального Конгресса Эквадора (1932—1933), писатель. Веласко Ибарра, Хосе Мария — президент Эквадора в 1934—1935, 1944—1947, 1952—1956, 1960—1961 и 1968—1972. Гарсия Морено, Габриель — президент Эквадора в 1859—1865 и 1869—1875. Кааманьо, Хосе Пласидо — президент Эквадора в 1883—1888 г. Кордеро Креспо, Луис — президент Эквадора в 1892—1895 г. Куэва Тамарис, Агустин (1903—1979) — эквадорский педагог, профессор. Ловато Варгас, Хуан Исаак (1904—2001) — эквадорский политик, государственный, общественный и дипломатический деятель. Первый посол Эквадора в СССР (1970) и Польшу. Москера, Аурелио — президент Эквадора в 1938—1939 г. Понсе Энрикес, Камило — президент Эквадора в 1956—1960 г. Эспиноса, Хуан Хавьер — президент Эквадора в 1868—1869 г. Ссылки Сайт вуза (исп.)
Центральний університет Еквадору

Центральний університет Еквадору (ісп. Universidad Central del Ecuador) — найстаріший державний університет Еквадору. Історія Сучасний університет було утворено після приєднання 1769 року до Університету Кіто (також відомого як Університет Святого Григорія Великого, заснованого єзуїтами 1651 року) Університету Святого Фульхенсія (заснованого августинцями 1586 року) та Університету Святого Фоми Аквінського (заснованого домініканцями 1681 року). Після створення республіки Велика Колумбія її конгрес 18 березня 1826 року проголосив створення кількох центральних університетів, у тому числі й у Кіто. Структура Нині у складі Університету діють такі факультети: архітектури і містобудування мистецтв управління агрономії хімічної інженерії економіки інженерної справи, фізики та математики геології та землезнавства юридичних, політичних і суспільних наук медицини стоматології психології фармакології філософії та педагогічних наук громадських зв'язків ветеринарної медицини Відомі випускники Габріель Гарсія Морено — президент Еквадору у 1859—1865 та 1869—1875 роках Хосе Марія Веласко Ібарра — президент Еквадору у 1934—1935, 1944—1947, 1952—1956, 1960—1961 та 1968—1972 роках. Джерела Офіційна сторінка [Архівовано 29 жовтня 2021 у Wayback Machine.] (ісп.) Примітки Посилання
Basilika von El Cisne

Die Basilika Unserer Lieben Frau der Erhebung (spanisch Basílica de Nuestra Señora de la Elevación) ist eine römisch-katholische Kirche im Bergort El Cisne, Provinz Loja im Süden Ecuadors. Die Wallfahrtskirche des Nationalheiligtums Unserer Lieben Frau von Cisne im Bistum Loja trägt den Titel einer Basilica minor und ist der Gottesmutter Maria gewidmet. Die neugotische Kirche wurde in den 1930ern erbaut. Geschichte 1594 ließen die Einwohner der Region Chayalama in Quito durch den Spanier Diego de Robles eine Madonnenstatue als Reliquie anfertigen. Die Figur aus Zedernholz hat eine Größe von fast zwei Metern und ist farbenprächtig bemalt. Sie soll bei ihrer Ankunft in Cisne eine Dürre beendet haben. Um die Statue wurde ein Heiligtum angelegt, für das über die Jahrhunderte verschiedene Gebäude errichtet wurden. So soll in El Cisne 1742 eine Kirche nach dem Vorbild der Marienkirche in der Mark Brandenburg geschaffen worden sein. Nach der kanonischen Krönung der Jungfrau von El Cisne am 8. September 1930 begann der Bau der neugotischen Kirche, die 1934 durch Ricardo Fernández fertiggestellt wurde. Das Nationalheiligtum wurde für die fünf Millionen Pilger pro Jahr später in vier Schritten ausgebaut. Papst Johannes Paul II. erhob die Kirche 1980 in den Rang einer Basilica minor. Die Wallfahrtsstätte wird von den Oblaten der Unbefleckten Jungfrau Maria betreut. Basilika Die dreischiffige Basilika hat einen kreuzförmigen Grundriss, bei der die nach Norden weisende Hauptfassade die gleiche bedeutende Breite wie das Querschiff besitzt. Um den Chor mit seiner runden Apsis führt ein Umgang in Verlängerung der niedrigen Seitenschiffe. Die Madonnenstatue ist Mittelpunkt des Hauptaltars. Der Campanile steht abseits der Kirche. Wallfahrt Als Höhepunkt des Jahres versammeln sich am 17. August Tausende von Pilgern in El Cisne, um in einer dreitägigen Prozession die Madonnenstatue nach Loja in die Kathedrale zu tragen, wo sie am 8. September im Mittelpunkt einer großen Feierlichkeit steht. Sie bleibt bis zum 3. November in der Kathedrale von Loja und wird dann nach El Cisne zurückgebracht. Weblinks Einzelnachweise
Sanctuaire Notre-Dame-du-Cygne d'El Cisne

Le sanctuaire Notre-Dame-du-Cygne est une église située dans la paroisse civile d’El Cisne (es) près de Loja en Équateur, à laquelle l’Église catholique donne les statuts de basilique mineure et de sanctuaire national. C'est un lieu de pèlerinage rattaché au diocèse de Loja, et est possiblement nommée d’après l’Ordre du Cygne (tout comme la paroisse, cisne étant l’espagnol pour « cygne »). Historique Les habitants d’El Cisne (es) érigent un premier ermitage en 1594, pour abriter une Notre-Dame de Guadalupe sculptée par Diego de Robles (es). L’édifice brûle en 1617, et est reconstruit. Un troisième édifice vient après 1750. L’église actuelle est le quatrième édifice religieux construit pour célébrer la Vierge du Cygne (es), qui est couronnée le 8 septembre 1930. La construction débute en 1934 à l’initiative du diocèse de Loja, et se termine en 1978. L’église est dédicacée le 12 août 1979, et elle obtient le titre de basilique mineure le 18 avril 1980. Durant les années 2000, le sanctuaire est le lieu d’affrontements pour la reconnaissance des indigènes du peuple des Paltas (es). Le 20 août 2018, le diocèse de Loja fait la demande auprès de la Conférence épiscopale équatorienne de reconnaître la basilique comme sanctuaire national, demande acceptée le 18 octobre de l’année. Pèlerinage Un pèlerinage de trois jours est organisé chaque été entre El Cisne (es) et la ville de Loja, située à 72 kilomètres. En 2017, plus de 500 000 personnes y participent. Le pèlerinage est attesté dès 1779. Références Portail de l’Équateur Portail de l’architecture chrétienne
CityMall

CityMall es un centro comercial ubicado en Guayaquil, Ecuador, inaugurado el 26 de octubre de 2011. El centro comercial ocupa un área de 85,000 metros cuadrados y cuenta con 170 locales comerciales, 45 islas, un patio de comidas y seis salas de cine de la cadena Multicines.​ El costo de construcción del complejo alcanzó los 45 millones de dólares.​​ Entre los aspectos llamativos del centro comercial, está la iluminación LED que posee la fachada de la estructura y que cambia de color durante la noche.​ Historia El complejo se desarrolló con la inversión de Corporación Favorita, Grupo Romero y Metros Cuadrados.​ Fue construido como parte del proyecto City Plaza, que también cuenta con edificios de suites, de oficinas y un hotel ubicados junto al mall.​ Al momento de su inauguración, el centro comercial esperaba alcanzar una afluencia de aproximadamente 1,2 millones de personas al mes.​ En la actualidad es el tercer centro comercial más visitado de la ciudad, detrás de Mall del Sol y Mall del Sur.​ Tiendas Algunos de los locales del centro comercial son: Timberland Aéropostale Marathon Sports Converse Puma Mc Donald's KFC Pizza Hut Megamaxi Véase también Centros comerciales de Ecuador Referencias
Cotopaxi International Airport

Cotopaxi International Airport (Spanish: Aeropuerto Internacional Cotopaxi) (IATA: LTX, ICAO: SELT) is a high-elevation airport in Latacunga, the capital of the Cotopaxi Province in Ecuador. The airport is within a broad valley of the Ecuadoran Andes, with rising terrain east and west, and mountainous terrain distant in all quadrants. It has the second longest runway in Ecuador. Runway length includes a 440 metres (1,440 ft) displaced threshold on Runway 19. Airlines and destinations Cargo Cargo B airlines once operated to the airport with Boeing 747 freighter airplanes, making it the largest airplane to operate at this airport. Cargolux currently operates the type to Europe from Cotopaxi. See also Transport in Ecuador List of airports in Ecuador References External links OurAirports - Latacunga SkyVector - Latacunga Accident history for Latacunga at Aviation Safety Network
Aéroport du Cotopaxi

L'aéroport international du Cotopaxi (espagnol : Aeropuerto Internacional Cotopaxi) (code IATA : LTX • code OACI : SELT) est un aéroport à Latacunga, la capitale de la province du Cotopaxi en Équateur. Il dispose de la deuxième plus longue piste en Équateur. Installations L'aéroport est situé à une altitude 9 205 pieds ( ). Il a une piste désignée 18/36 avec de longueur 3 693 m. Situation Compagnies et destinations Fret Références Portail de l’aéronautique Portail de l’Équateur
Aeroportul Cotopaxi

Aeroportul Cotopaxi (IATA: LTX, ICAO: SELT) este un aeroport din Ecuador ce deservește zona Latacunga. Situat la o altitudine de 2.805 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Fuerza Aérea Ecuatoriana⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Mall del Sol

Mall del Sol Shopping Center es un centro comercial ubicado en Guayaquil, Ecuador. y es el más grande del Ecuador, Su construcción fue financiada por el grupo empresarial Pronobis y el grupo Wright​ con una inversión de treinta millones de dólares, y fue inaugurado en diciembre de 1997.​​​ Actualmente el paquete accionario está dividido en 89% para Grupo Nobis y 11% para Corporación La Favorita.​ Al momento de su inauguración pasó a ser el centro comercial más grande de la costa del Pacífico Sur,​​​ con 100 000 m². Actualmente con las remodelaciones que se le ha hecho tiene una superficie de construcción de 184 924 m² metros cuadrados lo que lo convierte en el centro comercial más grande del Ecuador, en la última remodelación se sumó un total más de 300 locales y más de 50 islas​​​​ La apertura de Mall del Sol ocurrió en momentos en que Ecuador atravesaba la crisis financiera de 1999, por lo que la construcción del mismo ayudó a darle empleo a muchos ciudadanos.​​ Junto a este proyecto estuvo sumado el hotel Sheraton Four Points, el edificio Executive Center y el Casino del Sol que conforman el magno proyecto de Ciudad del Sol​​​ En 2007 se incorporó una capilla católica al centro comercial, llamada Santa Isabel.​ Dos años después empezó un proceso de ampliación que duró tres años. Entre las ampliaciones realizadas estuvo la construcción de las llamadas Torres del Sol, las mismas que alcanzaron una inversión de doce millones dólares.​ En 2012 se inauguró junto al centro comercial el hotel Sonesta, construido por el grupo Nobis. El hotel requirió una inversión de veinte millones de dólares y fue conectado al Mall del Sol por medio de una galería comercial.​​ En el mismo año, una vez acabado el proceso de ampliación, el centro comercial pasó a tener 290 tiendas​ y 26 locales en el patio de comidas.​ Concurrencia Un estudio realizado por Ipsa Group en 2011 determinó que Mall del Sol es el centro comercial más concurrido de la ciudad, con un 39% de afluencia.​ Hasta el año 2007, era visitado por un aproximado mensual de un millón de personas, de las cuales 300.000 iban al patio de comidas.​ Cifras del 2012 ubicaron su afluencia en aproximadamente 1.500.000 personas al mes,​ así mismo recibiendo entre 10.000 y 12.000 vehículos diarios.​ Para el 2019, la concurrencia era de 1.800.000 clientes al mes.​ Véase también Grupo Nobis Centros comerciales de Ecuador Referencias
Refugio de Vida Silvestre Marino Costero Pacoche

Das Refugio de Vida Silvestre Marino Costero Pacoche befindet sich an der Pazifikküste von Ecuador. Das 315,45 km² große Schutzgebiet wurde am 2. September 2008 mittels des Acuerdo Ministerial N° 131 und des Registro Oficial N° 444 vom 13. Oktober 2008 eingerichtet. Lage Das Refugio de Vida Silvestre Marino Costero Pacoche befindet sich an der Pazifikküste der Provinz Manabí. Die Schutzgebietsfläche teilt sich auf in 50,45 km² Landfläche sowie etwa 85 km² Wasserfläche vor der Küste. Das Areal befindet sich in den Kantonen Manta und Montecristi. Es besitzt eine etwa 25 km lange Küstenlinie. Im Norden liegt das Cabo de San Lorenzo. Das Schutzgebiet befindet sich knapp 25 km westsüdwestlich der Hafenstadt Manta. Angrenzende Orte sind San Lorenzo, Río Cañas, Las Piñas und Santa Rosa. Ökologie Der Festlandsteil des Schutzgebietes reicht bis auf eine Höhe von 363 m. Er umfasst hauptsächlich tropische Trockenwälder. Die geologischen Gesteinsformationen San Mateo, Canoa und Tablazo stammen aus der Kreidezeit. Darüber befinden sich Sedimente aus dem Quartär. Das Cabo de San Lorenzo besteht zum Teil aus Basaltgestein. Zu den Säugetieren im Areal gehören der Mantelbrüllaffe, der Ecuador-Kapuzineraffe, Pardelkatzen, das Neunbinden-Gürteltier, der Weißwedelhirsch, Hörnchen, Faultiere und Ameisenbären. Die Vogelwelt ist mit mehr als 200 Arten vertreten. Die Küstengewässer sind meist nur 50 m tief. Dort leben mindestens 40 verschiedene Fischarten, darunter Brotula clarkae aus der Familie der Bartmännchen, die Schuppengroppe, die Sägebarsch-Gattung Paralabrax (perela) und die Zackenbarsch-Gattung Epinephelus (cherna). Außerdem werden die Küstengewässer von Buckelwalen und verschiedenen Delfinen besucht. Einzelnachweise