NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
José Joaquín de Olmedos internationella flygplats

José Joaquín de Olmedos internationella flygplats är en flygplats i Ecuador. Den ligger i kantonen Cantón Guayaquil och provinsen Guayas, i den sydvästra delen av landet, 260 km sydväst om huvudstaden Quito. José Joaquín de Olmedos internationella flygplats ligger 5 meter över havet. Terrängen runt José Joaquín de Olmedos internationella flygplats är huvudsakligen platt, men västerut är den kuperad. Terrängen runt José Joaquín de Olmedos internationella flygplats sluttar österut. Runt José Joaquín de Olmedos internationella flygplats är det ganska tätbefolkat, med 239 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Guayaquil, 6,0 km sydväst om José Joaquín de Olmedos internationella flygplats. Runt José Joaquín de Olmedos internationella flygplats är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör José Joaquín de Olmedos internationella flygplats.
Internationaler Flughafen Manta

Der Internationale Flughafen Manta (spanisch Aeropuerto Internacional Eloy Alfaro oder Base Aérea Eloy Alfaro) ist ein zivil als auch militärisch genutzter Flughafen in Ecuador. Der Flughafen liegt nahe Manta in der Provinz Manabí. Der Flughafen ist benannt nach dem ehemaligen ecuadorianischen Präsidenten Eloy Alfaro. Nutzung Zivile Nutzung Trotz der Bezeichnung als internationaler Flughafen operieren vom Flughafen aus im Regelverkehr nur Fluggesellschaften mit nationalen Zielen. Dies sind unter anderem AeroGal, TAME und Icaro Air, die drei wichtigsten Fluggesellschaften des Landes. Militärische Nutzung 1999 unterzeichneten die Regierungen von Ecuador und den Vereinigten Staaten von Amerika einen zehn Jahre gültigen Vertrag, der die Stationierung einer Truppe von bis zu 475 Mann der United States Air Force erlaubte. Vorgeblicher Zweck der Stationierung war es, von Manta aus militärische Einsätze gegen den Drogenanbau in Kolumbien durchzuführen. Die Einsätze von der Luftwaffenbasis machten 60 % der Drogenbekämpfung der Vereinigten Staaten aus. Das Südkommando der USA griff jedoch auch mehrfach von der Luftwaffenbasis aus direkt in den sozialen und bewaffneten Konflikt in Kolumbien ein. Bei der Mehrheit der Ecuadorianer war die Luftwaffenbasis Manta von Anfang an nicht willkommen. Der Vertrag war ohne Abstimmung im Kongress zustande gekommen und verstieß somit eigentlich gegen die Verfassung. Klagen von zahlreichen Bürgerrechtsgruppierungen gegen die mutmaßliche Verletzung der Verfassung wurden aber vom Verfassungsgericht mit der Begründung abgewiesen, dass das Abkommen nicht unilateral gekündigt werden könne. Der von 2007 bis 2017 im Amt befindliche Präsident Ecuadors Rafael Correa verkündete, dass es keine Erneuerung des Vertrages geben werde. In einem Interview mit dem Nachrichtensender teleSUR bekräftigte er diesen Entschluss und fügte hinzu, dass eine Verlängerung des Vertrages nur dann in Betracht käme, sofern es Ecuador im Gegenzug erlaubt würde, eine militärische Basis in Miami zu bauen. Am 20. Oktober 2008 trat in Ecuador eine neue Verfassung in Kraft. Sie verbietet die Stationierung ausländischer Truppen auf ecuadorianischem Territorium. Aufgrund dessen suchten die USA mögliche Ersatzorte für Manta. Im September 2009 verließ der letzte US-Soldat die Basis in Manta, nachdem kurz zuvor zwischen den USA und Kolumbien ein Vertrag geschlossen wurde, der es den USA erlaubt, in Kolumbien sieben zusätzliche Militärbasen zu betreiben. Zwischenfälle Am 22. Oktober 1996 streifte eine Boeing 707-323C der US-amerikanischen Millon Air (Luftfahrzeugkennzeichen N751MA) kurz nach dem Start vom Flughafen Manta Hausdächer und stürzte auf ein Restaurant. Bei dem Unfall starben alle vier Insassen der Maschine sowie 23 Personen am Boden (siehe auch Millon-Air-Flug 406). Einzelnachweise Weblinks Manta Air Base bei flugplaetze.org Flughafendaten im Aviation Safety Network (englisch)
Aéroport Eloy Alfaro de Manta

L'aéroport international Eloy Alfaro (code IATA : MEC • code OACI : SEMT) est un aéroport civil et militaire à la périphérie de Manta dans la province de Manabí, dans l'ouest de l'Équateur. Cet aéroport est aussi connu comme Base Aérienne Eloy Alfaro, en l'honneur d'Eloy Alfaro, ancien président de l'Équateur. Il a été inauguré par la Force aérienne équatorienne le 24 octobre 1978. C'est le quatrième aéroport le plus achalandé dans le pays. Entre 1999 et 2009, l'aéroport sert également de base à l'US Air Force dans la lutte contre les narcotrafiquants. L'aérogare est détruite par le séisme de 2016 en Équateur, et les services aéroportuaires sont assurés depuis des structures temporaires bâchées. La construction d'une nouvelle aérogare, pour un coût estimé de 26 millions de dollars, est programmée pour commencer fin 2017. Situation Compagnies aériennes et destinations Actualisé le 12/12/2023 Notes et références Portail de l’aéronautique Portail de l’Équateur Portail des forces armées des États-Unis
Aeroportul Internațional Eloy Alfaro

Aeroportul Internațional Eloy Alfaro (IATA: MEC, ICAO: SEMT) este un aeroport din Manta, Manabí Province⁠(d), Ecuador ce deservește zona Manta. Aeroportul a fost tranzitat în 2018 de 83.134 de pasageri. A fost deschis în 24 octombrie 1978. Situat la o altitudine de 14 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Este operat de Ecuadorian Armed Forces⁠(d). Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Eloy Alfaro International Airport

Eloy Alfaro International Airport är en flygplats i Ecuador. Den ligger i provinsen Manabí, i den västra delen av landet, 250 km väster om huvudstaden Quito. Eloy Alfaro International Airport ligger 14 meter över havet. Terrängen runt Eloy Alfaro International Airport är platt. Havet är nära Eloy Alfaro International Airport norrut. Runt Eloy Alfaro International Airport är det tätbefolkat, med 356 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Manta, 4,2 km väster om Eloy Alfaro International Airport. Kommentarer Källor
Ingapirca

La fortalesa d'Ingapirca és un complex arqueològic situat a la província del Cañar, a Equador. Descripció A la província del Cañar, al sud de l'estat, a 3.160 msnm i a 16 km de la ciutat de Cañar, s'alça la més important construcció arqueològica d'origen inca en l'actual república de l'Equador. Ingapirka és una paraula quítxua que significa 'Mur de l'inca'. És una construcció autènticament incocañar, feta a principis del s. XVI de la nostra era, que es creu que pogué ser un observatori del sol i la lluna poc de temps abans de l'arribada dels invasors espanyols a aquesta zona. El conjunt de vestigis arqueològics d'Ingapirca és registrat pel món exterior almenys des de mitjan s. XVIII, tot i que hi haja referències sobre l'indret en què es troben aquestes edificacions -barri del Cañar- des del segle xvi, quan es coneixia com la província d'Hatun Cañar (quítxua: Hatun Kañar), que significa 'el lloc gran dels cañars'. L'any 1582 fra Gaspar de Gallegos, rector de San Francisco de Peleusí d'Azogues, ciutat propera al lloc, escriu: "Es diuen generalment els cañars, perquè a tres llegües d'ací hi ha un poble que es diu Hatum Cañar, que vol dir en la llengua inca 'La província gran dels cañars"; i allí diuen que en temps de l'inca Huayna Cápac hi havia grans poblacions d'indis i que allí era el principal cap d'aquests cañares; i així sembla, perquè en el dia de hui hi ha grans i molt sumptuosos edificis, i entre ells una torre molt forta...". No se sap amb certesa quina era la finalitat d'aquest edifici d'origen incocañar. L'únic criteri en què coincideixen diversos historiadors i arqueòlegs és que fou construït sota les ordres directes de l'inca Huayna Cápac, durant les campanyes d'expansió territorial i conquesta de pobles que l'inca Túpac Yupanqui, son pare i antecessor com a emperador del Tahuantinsuyo, inicià anys enrere cap als territoris que hui comprenen el sud de l'Equador. Pel que sembla jugà un gran paper en les estratègies militars inques, com a lloc d'avançada i aprovisionament de les tropes cap al nord de l'Equador, però el seu més important objectiu era ser un lloc d'adoració i veneració al sol, el màxim déu inca, i es constituí així en una coricancha dedicada al ritual inca. Les ruïnes d'Ingapirca foren excavades i restaurades per una Missió Arqueològica d'Espanya entre els anys 1974 i 1975. Aquestes recerques originaren diverses publicacions dels arqueòlegs José Alcina, Miguel Rivera i Antonio Fresco. Mapa Vegeu també Arquitectura inca. Imperi Inca. Cultura inca. Emperador inca. Referències Bibliografia Miguel Rivera Daurat: Arqueologia d'Ingapirca, Equador, Quaderns d'Història i Arqueologia, any XXIV, núm. 41, pàg. 83-98, Guayaquil, 1975. Enllaços externs Portal web oficial: Complex d'Ingapirca.
Ingapirca

Ingapirca (kečuánsky: Inkapirqa) je zachovalá incká pevnost na území Ekvádoru. Nachází se v provincii Cañar, severně od města Cuenca, v nadmořské výšce 3295 m. Dominantou objektu byl Chrám slunce, jehož oválný půdorys je značně unikátní – z někdejší incké říše se takové dochovaly pouze zde a v Cuzcu (chrámu slunce Coricanchi). Chrám slunce v Ingapirce byl postavený bezmaltovou technikou z dokonale sesazených hlazených kamenů. Z ostatních původních staveb se dochovaly zbytky původních kanálků, mlýn na drcení kukuřice, kamenné nádoby a pravděpodobně obětní kameny. V červnu se zde pravidelně koná incká slavnost uctívání slunce – Intiraymi. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Ingapirca na Wikimedia Commons
Ingapirca

Ingapirca (navnet er fra quechua og betyder 'inkamur') er et ruinområde med forskellige bygninger fra slutningena af 1400-tallet i Cañarprovinsen i Ecuador. Området ligger ca. i 3200 meters højde. Ingapirca menes at være anlagt af inkakongen Huayna Capac som byggede det ved en af hovedvejene i inkariget mellem Cuzco og Quito. Området består bl.a. et soltempel, huse og lagerbygninger. Det meste af området blev meget ødelagt under kolonitiden, men er dog en af Ecuadors vigtigste ruinbyer fra inkariget. Eksterne henvisninger
Ingapirca

Ingapirca (Inkapirka, Kichwa: „Inkamauer“), auch Hatun Kañar (Hatun Cañar, „Groß-Cañar“), ist die bedeutendste Inka-Fundstätte Ecuadors. Sie befindet sich etwa 50 km nördlich der Stadt Azogues im Kirchspiel Ingapirca des Kantons Cañar in der Provinz Cañar. Der genaue Zweck der Anlage, die von den spanischen Chronisten der Conquista als „Burg“ (castillo) bezeichnet wurde, ist noch immer nicht entschlüsselt. Inzwischen ist jedoch deutlich geworden, dass es sich nicht nur um eine Festung, sondern auch um eine Kultstätte der Kañari handelte, die später auch von den Inka genutzt und ausgebaut wurde. Die Bauweise des fugenlosen Zusammenfügens großer behauener Steinblöcke ähnelt den in Cuzco erhaltenen Inkaruinen. Nach gängiger Deutung umfasst der Komplex unter anderem einen Sonnentempel, ein Observatorium zur Beobachtung von Sonne und Mond, Lagerräume, rituelle Bäder, Grabstätten, Straßen und Plätze. Weblinks Website zur Fundstätte
Ingapirca

Ingapirca (Kichwa: Inka Pirka, "Inca wall") is a town in Cañar Province, Ecuador, and the name of the older Inca ruins and archeological site nearby. These are the largest known Inca ruins in Ecuador. The most significant building is the Temple of the Sun, an elliptically shaped building constructed around a large rock. History This area had long been settled by the Cañari indigenous people, who called it Hatun Cañar. As the Inca Empire expanded into southern Ecuador, the Inca Túpac Yupanqui encountered the Cañari "Hatun Cañar" tribe. He had difficulties in conquering them. He used different political strategies, marrying the Cañari princess and improving the Cañari city of Guapondelig, calling it Tumebamba or Pumapungo (present-day Cuenca). The Inca and Cañari decided to settle their differences and live together peacefully. The astronomical observatory was built under Inca Huayna Capac. The Inca renamed the city as Ingapirca and kept most of their distinctive customs separately, as the Cañari did theirs. Although the Inca were more numerous, they did not demand that the Cañari give up their autonomy. The castle complex is of Cañari-Inca origin. Its purpose is uncertain. The complex was used as a fortress and storehouse from which to resupply Inca troops en route to northern Ecuador. At Ingapirca they also developed a complex underground aqueduct system to provide water to the entire compound. The Temple of the Sun is the most significant building whose partial ruins survive at the archeological site. It is constructed in the Inca way without mortar, as are most of the structures in the complex. The stones were carefully chiseled and fashioned to fit together perfectly. It was positioned in keeping with their beliefs and knowledge of the cosmos. Researchers have learned by observation that the Temple of the Sun was positioned so that on the solstices, at exactly the right time of day, sunlight would fall through the center of the doorway of the small chamber at the top of the temple. Most of this chamber has fallen down. The people had numerous ritual celebrations at the complex. They prepared gallons of a local fermented drink to consume in the rituals of these festivals. As sun and moon worshipers, they tried to be as close to their gods as possible, and built their monuments high in the mountains. The weather changes rapidly, within minutes, ranging from calm and sunny one minute and rainy, windy, and cold another minute. This climate volatility is typical year round. The people felt strongly that this was the place where the gods had led them, regardless of the climate. Charles Marie de La Condamine became the first European to make a scientific description of Ingapirca, which he visited in 1739 in the course of his expedition to South America. Map See also Lost Pyramid of Puñay References External links (in Spanish) Official website of the archaeological complex Ingapirca Archaeological Complex English Travel Guide
Ingapirca

Ingapirca (en kichwa, Inkapirka, « muraille inca ») est un complexe archéologique situé dans la province de Cañar, en Équateur. Description Avant de devenir le principal témoignage de la présence inca en Équateur, le site d'Ingapirca a d'abord été un site cañaris, qui le nommaient eux-mêmes Hatun Cañar. Ce n'est que plus tard que l'inca Huayna Capac ordonna la construction des bâtiments incas du site, et notamment du « temple du Soleil », durant les campagnes de conquête menées par son père Tupac Yupanqui. Initialement considérée comme une forteresse, la construction principale bâtie par les Incas apparaît aujourd'hui comme un lieu de culte, un centre religieux consacré au Soleil, à l'instar du Coricancha de Cuzco. Articles connexes Temple du Soleil Civilisation inca Cañaris Bibliographie (en) Peter Neal Peregrine, Melvin Ember, Human Relations Area Files, inc, Encyclopedia of Prehistory: South America, Volume 7, Springer, 2002 (en) Robert Kunstaetter, Daisy Kunstaetter, Ecuador & Galápagos handbook, Footprint Travel Guides, 2003 (en) Danny Palmerlee, Michael Grosberg, Carolyn McCarthy, Ecuador & the Galápagos Islands, Lonely Planet, 2006 Liens externes (en) Description et photographies du site, sur sangay.com (consulté le 21 septembre 2011) (en) Présentation du site d'Ingapirca, sur ecuador.us (consulté le 21 septembre 2011) (es) Site internet officiel Portail de l’Équateur Portail de l’Amérique précolombienne Portail de la civilisation inca
Ingapirca

Ingapirca (Quechua: Inkapirka, "Inca muur") is een dorp in de provincie Cañar, Ecuador, en tevens de naam van de Incaruïnes en archeologische vindplaats daar vlakbij. Beschrijving In de zuidelijke provincie Cañar, Ecuador, op 3160 m hoogte en op 16 km van de stad Cañari, ligt het belangrijkste archeologische Inca gebouw van de huidige Republiek Ecuador. Ingapirca is een Quechua woord voor 'Inca muur'. Het is een Inca constructie, gemaakt in het begin van de zestiende eeuw na Christus kort voor de komst van de Spanjaarden in dat gebied. Er wordt vermoed dat het gebouw ooit diende als observatorium voor de zon en de maan. Het enige criterium dat overeenkomt tussen historici en archeologen is dat het werd gebouwd onder het directe bevel van de voormalige Inca Huayna Capac. Dit gebeurde ten tijde van de territoriale expansie campagnes en de verovering van de naties door Túpac Inca Yupanqui, zijn vader. Túpac Inca Yupanqui verbleef in die regio tijdens een militaire campagne. De Ingapirca ruïnes werden opgegraven en gerestaureerd door de Archeologische Missie van Spanje tussen 1974 en 1975. Deze onderzoeken geleid tot een aantal publicaties archeologen Jose Alcina, Miguel Rivera en Antonio Fresco. Kaart
Ingapirca

Com as pedras perfeitamente trabalhadas e juntadas com almofariz natural remanesce Ingapirca, o complexo archaeological o mais importante do equador, na província de Cañar. Da estrutura elíptica, este temple do solenóide serviu para a realização dos ceremonies e dos rituals da cultura Cañari e do inca. Também teve estratégico - finalidades militares e astronômicas. As ruínas são integradas por um cemetery, obervatórios solares, perfil natural "cara do inca". Maneiras, depósitos, banhos do inca, quartos dos priests e um quadrado indígeno, entre outro. Ingapirca é a 53 quilômetros dos market-places, o capital da plantação do bastão, perto de Cuenca. Em Azuay existem dois vestígios da mesma cultura que Putumayo, que revela a existência de um complexo religioso fornecido com os armazéns, o templo ao Sol, os mausoleums, os jardins e os quartos para as mulheres seletas, principalmente. O lugar possui os museus locais, onde se mostra uma coleção de cerâmica. Ligações externas «O ArQueólogo: Sítio de Ingapirca» Ruinas do Ingapirca
Ингапирка

Крепость Ингапирка — археологический комплекс в провинции Каньяр в Эквадоре. Расположена на высоте 3120 м над уровнем море вблизи города Куэнка. Крепость была сооружена народом каньяри, однако позднее завоёвана инками. Название «Ингапирка» на кечуа означает «крепость инков». В 2010 году на церемониальной площадке были откопаны три Священных камня предков. Современные историки оценивают находку как уникальное открытие. Примечания
Інгапірка

Інгапірка (Inkapirka) — стародавнє андське місто часів імперії інків Тауантінсую. Час зведення невідомий. Руїни міста, знаходяться близько за 80 км від містечка Куенка. Назва перекладається як «Інкська стіна». Є визначною археологічною пам'яткою Еквадору. Розкопки відбулися у 1974–1975 роках. Опис Інгапірка розташована у гірській частині, на висоті 3160 м над рівнем моря та 16 км від міста Каньяр (провінція Каньяр, Еквадор). Спочатку тут розташовувалося старовинна фортеця племені каньярі Хатун Каньяр. Після його підкорення армією Сапа Інки Тупак Юпанкі, за наказом останнього тут зведено класичне інкське місто з відповідними атрибутами: храмом Сонця, кам'яними будівлями, каналами, акведуками, резервуарами, освітніми закладами, тамбо. Інгапірка розташовувалася на важливому шляху, що вів до м. Кіту. За часів імператора Уайни Капака розбудова міста було продовжена. В цей час зводиться велична астрономічна обсерваторія. Місто Інгапірка на сьогодні збереглося в досить непоганому стані. Школа, склад, будинки і різні підсобні приміщення часів інків майже не були знищені. Основною прикрасою міста є храм Сонця. Конструкція храму настільки незвичайна, що техніка, за якою будували інки, вражає дослідників дотепер. У 2010 році на глибині 2,5 м під церемоніальним майданчиком віднайдено незвичайні округлі камені в формі конусів. За основу священного предмету, був взятий камінь вулканічного походження — андезит. В часи існування інків, це були найбільші святині і найдорогоцінніші камені. Їх походження і форма, вважають вчені, допомагали інкам одержувати зв'язок між царством мертвих, між живими та неземними цивілізаціями. Ці камені, отримали назву «Три свячених каменя інків». Сам храм, теж незвичайний, його стіни збудовані з нахилом всередину, а величезні кам'яні плити, підігнані настільки чітко, що сучасні архітектори дивуються, як за умов технологій доступних інкам можна було створити таку монументальну споруду. Недалеко від міста, є ще одне дуже цікаве і незвичайне місце. В скелі, незрозумілим способом, висічений профіль людини-інка. Особливо вражає ідеальний профіль особи. Джерела Miguel Rivera Dorado: Arqueología de Ingapirca, Ecuador, Cuadernos de Historia y Arqueología, año XXIV, nº 41, pp. 83-98, Guayaquil 1975. Інгапірка — поселення інків ще одна загадка Еквадору
Cattedrale dell'Immacolata Concezione (Cuenca)

La cattedrale dell'Immacolata Concezione (in spagnolo: Catedral de la Inmaculada Concepción), comunemente indicato come Nuova Cattedrale di Cuenca (in spagnolo: Nueva Catedral de Cuenca), si trova a Cuenca, in Ecuador ed è situata di fronte al Parque Calderon. Descrizione Il progetto della cattedrale è stato redatto da Juan Bautista Stiehle (1829-1899), un frate di origine tedesca arrivato a Cuenca dall'Alsazia nel 1873. La chiesa ha assunto la funzione precedentemente detenuta dal Duomo Vecchio, divenuto troppo piccolo. I lavori sono iniziati nel 1885 e sono proseguiti per quasi un secolo. Nell'edificio si combinano diversi stili, ma il neoromanico è predominante. La cattedrale è sormontata da tre cupole giganti coperte da piastrelle smaltate blu e bianche fatte pervenire appositamente dall'allora Cecoslovacchia. La facciata è realizzata in alabastro e marmo locale, mentre il pavimento è ricoperto di marmo rosa di Carrara. Le due torri, nel progetto originale più alte, sono troncate a causa di un errore di calcolo dell'architetto. Nonostante ciò, la cattedrale si pone come una monumentale opera di fede e lo skyline di cupole è diventato un simbolo per la città. Note Voci correlate Cuenca (Ecuador) Arcidiocesi di Cuenca Cattedrali in Ecuador Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale dell'Immacolata Concezione Collegamenti esterni (EN) Cattedrale dell'Immacolata Concezione, in GCatholic.org. (EN) Cattedrale dell'Immacolata Concezione, su Structurae. (ES) La cattedrale di Cuenca, su cuenca.com.ec. URL consultato il 28 ottobre 2008 (archiviato dall'url originale il 22 ottobre 2008).