Galápagos-szigetek

A Galápagos-szigetek (spanyolul Archipiélago de Colón vagy Islas Galápagos) egy 14 nagyobb szigetből, 6 kisebből és 107 szirtből álló vulkanikus (és vulkanológiai szempontból az egyik legaktívabb) szigetcsoport a Csendes-óceánban. Más források 12, megint mások 18 szigetet említenek; a sziget—szirt határt a szerzők szubjektíven húzzák meg. Épp így roppant különbözően minősítik a szigeteket nagynak, illetve nagyobbnak vagy kicsinek. A legnagyobb szigetek: Isabella — 4588 km², Santa Cruz — 986 km², Fernandina — 642 km², Santiago — 585 km², San Cristóbal — 558 km². A szigetcsoport 1973 óta Ecuador önálló tartománya, 1978 óta a Világörökség része, mint „az evolúció élő múzeuma”. Forrópontos vulkanizmus eredményeként jöttek létre; az első sziget 5–10 millió éve . A legfiatalabbak, az Isabela és a Fernandina még mindig alakulnak; a legutóbbi vulkánkitörés 2005-ben volt. 2022-ben a Wolf tűzhányó aktivizálta magát. Természeti földrajzuk A szigetek az Egyenlítő környékén helyezkednek el, Ecuador szárazföldi részétől 965 km-re nyugatra. A szigetcsoport híres az endemikus fajok magas számáról. Közkeletű tévhit, hogy a galápagosi földipintyek tanulmányozása adta a döntő lökést Charles Darwin evolúciós elméletének kifejlesztéséhez. Történelmük A lakatlan szigetcsoportot 1535. március 10-én fedezték fel a spanyolok. A 17. században John Cook és William Cowley is járt itt. 1832. február 12-én José María Villamil tábornok Ecuador részévé nyilvánította. 1835-ben járt itt Charles Darwin, akinek emlékét máig ápolják; a szigetcsoport északnyugati részén egy kis szigetet róla neveztek el, miként a Santa Cruz szigetén működő biológiai kutatóközpontot is. Élőviláguk A szigetekről 625 eredeti és a települések környékén további 250 betelepített növényfajt írtak le. Az őshonos fajok 36 %-a endemikus. Leghíresebb állatfajuk a galápagónak nevezett galápagosi óriásteknős vagy elefántteknős (Geochelone nigra), a szigetcsoport névadója. Ezek mára a világ legalaposabban tanulmányozott vadállatai közé tartoznak; 11 alfajukat különböztetik meg. Különlegesek az itt élő leguánok: a szigetek körüli vízben egyebek közt a tengeri leguánok (Amblyrhynchus cristatus), a szárazon pedig a varacskosfejű leguánok (Conolophus subcristatus). Endemikus tengeri emlősei: a galápagosi medvefóka (Arctocephalus galapagoensis) és a galápagosi oroszlánfóka (Zalophus wollebaeki) — újabban kolóniákat hozott létre a kontinentális Ecuador és Kolumbia egyes tengerpartjain is. A szigeteken 52 madárfaj él, köztük a Darwin-pintyek 13 faja. A szigetről szigetre különböző földipintyek valójában nem is a pintyek, hanem a tangarafélék családjának tagjai. További madárfajok: kéklábú szula (Sula nebouxii), galápagosi albatrosz (Phoebastria irrorata), galápagosi pingvin (Spheniscus mendiculus). A halgazdag Humboldt-áramlásnak köszönhetően a szigetek környezetéből 298 halfajt írtak le. A partok csapadékszegények, ott a növényzet szárazságtűrő kaktuszos bozót. A nagyobb szigetek belsejének hegyoldalait már 1000–2000 mm csapadék öntözi, így ott kialakulhatott a trópusi esőerdő. 1968-ban az összterület 98 %-a a nemzeti park része lett. Ecuadori tartomány A szigeteket 3 kantonra osztották: San Cristóbal (A kanton részei az alábbi szigetek: Española, Floreana (Santa María), Genovesa és Santa Fe). Isabela (A kanton részei az alábbi szigetek: Darwin, Fernandina, Wolf) Santa Cruz (A kanton részei az alábbi szigetek: Marchena, Pinta, Pinzón, Rábida, San Salvador és Seymour) Jegyzetek Források ↑ Az emberiség öröksége: Heidrun Oberg: Elvarázsolt szigetek, amelyek megváltoztatták a világképet. In: A világ kincsei 1. Az emberiség öröksége. Magyar Könyvklub 2001. ISBN nélkül. p. 16–17. Kapcsolódó cikkek Komodo Nemzeti Park Nagy-korallzátony Valdés-félsziget További információk Galapagos Islands Archiválva 2006. június 16-i dátummal a Wayback Machine-ben Galápagos-szigetek Archiválva 2011. január 12-i dátummal a Wayback Machine-ben Galapagos, Ecuador a geológiai történetéről információk Archiválva 2007. május 12-i dátummal a Wayback Machine-ben Galápagos-szigetek az UNESCO világörökség honlapján (angolul) Balázs Dénes: Galápagos; Gondolat, Bp., 1973 Peter Salwen: Galápagos. Az elveszett paradicsom; ford. Balla Péter; Holló, Kaposvár, 1994 Balázs Dénes: Galápagos, az elefántlábúak szigetei; fotó, ill. a szerző; bőv. kiad.; szerzői, Érd, 1994 L. Kelemen Gábor: Galápagosz-szigetek. A világ utolsó sértetlen élő "múzeuma" – gyönyörű környezettel, s színes állatvilággal! Stop over: Amazonas őserdő; LKG Média, Bp., 2019 msn.com, Gyönyörű szigetek: South Plaza-sziget, Ecuador