NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Moucha

Moucha je mali koraljni otok u središtu zaljeva Tadjoura, uz obalu Džibutija. Pripada istoimenom otočju. Administrativno, otok je dio regije Djibouti. Otok ima ukupno oko 20 stanovnika, što se znatno poveća tijekom ljeta. Povijest Otok je bio pod okupacijom Velike Britanije od 1840. do 1887. godine. U kolovozu 1840. godine, sklopljen je ugovor o prijateljstvu i trgovini između sultana Mohammeda bin Mohammeda od Tadjoure i zapovjednika indijske mornarice Roberta Moresbyja, kojim se opisuje prodaja otoka Moucha Velikoj Britaniji za deset vreća riže. Prodaja je, međutim, uvjetovana okupacijom. Godine 1887. Britanija je ustupila suverenitet nad otokom Francuskoj, priznajući francusku sferu utjecaja u zaljevu Tadjoura, u zamjenu za odricanje Francuske od bilo kakvog prava na Zeili i susjedno otočje Zeila. Godine 1900. izgrađena je karantenska stanica za smještaj osoba u zdravstvenoj karanteni, ali na kraju nije korištena zbog nedostatka raspoloživog medicinskog osoblja. Otoke je Henry de Monfreid 1914. koristio kao skladište oružja koje je krijumčario i pokušavao prodati. Nakon što je skladište otkriveno, na otoku je postavljen "odred domorodaca", a boravak na njemu je ograničen. Ova nadzorna postaja uklonjena je u svibnju 1915. Gospodarstvo Gospodarstvo Mouche pretežno se temelji na uslužnim djelatnostima i turizmu. Otok Moucha jedno je od popularnih odredišta za odmor u Džibutiju. Musha, glavno naselje na otoku, ima zračnu luku Moucha. Svi ovi otoci, zajednički nazvani otočje Moucha, poznata su lokacija za ronjenje. Fizička geografija Otok Moucha je najveći otok u Džibutiju. Dug je oko 3 km, a pripada istoimenom otočju, u koje još spadaju 2 veća otoka i brojni koraljni grebeni. Nalazi se otprilike 15 km sjeverno od grada Djiboutija. Klima Tijekom cijele godine ima znatno više sunčanih dana i visoke temperature. Zbog sušne klime (Köppen: BWh), temperature se kreću od vrlo toplih tijekom prosinca, siječnja i veljače do izuzetno vrućih u srpnju. Postoje dva godišnja doba: ljetna sušna sezona od svibnja do listopada i relativno hladna sezona od studenog do travnja (zima). Galerija fotografija Izvori Vanjske poveznice
Муша (остров)

Остров Муша — коралловый остров у побережья Джибути. Остров является частью региона Джибути. История В августе 1840 г. в договоре о дружбе и торговле между султаном Мухаммедом бен Мухаммедом из Таджуры и командиром ВМС Индии Робертом Морсби описывается продажа острова Муша Великобритании за десять мешков риса. В 1887 году Великобритания уступила суверенитет острова Франции, признав сферу влияния Франции в заливе Таджура, в обмен на отказ Франции от любых прав на Сайлу и соседние острова Саад ад-Дин. В 1900 году на острове была построена карантинная станция для размещения людей, находящихся на карантине, но в конечном итоге она не использовалась из-за нехватки медицинского персонала. Острова использовались Генрихом де Монфрайдом в 1914 году как склад для продажи контрабандного оружия. После того, как склад был обнаружен, на острове был сформирован «отряд местных охранников». Эта контрольная станция была ликвидирована в мае 1915 года. Физическая география Остров Муша — самый большой остров в Джибути. Остров протяжённостью менее 3 км, окружён небольшими островами Маскали, несколькими островками и коралловым рифом. Он расположен примерно в 15 км к северу от столицы Джибути. Климат Преобладают солнечные дни и высокие температуры в течение года. Обладая засушливым климатом (Köppen: BWh), температура колеблется от очень тёплой в декабре, январе и феврале до чрезвычайно жаркой в июле. Есть два сезона: летний сухой сезон с мая по октябрь и относительно прохладный сезон с ноября по апрель (зима). Экономика Экономика Мучи основана преимущественно на услугах и туризме. Остров является одним из популярных мест отдыха в Джибути. Муша, главный город на острове, обслуживается аэропортом Мучи. Все эти острова, иногда все вместе называемые островами Муша, являются популярными местами для дайвинга. Галерея Примечания Ссылки Муша, острова // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
Муша (острів)

Острів Муша — невеликий кораловий острів біля узбережжя Джибуті. Він розташований у центрі затоки Таджура. Острів є частиною регіону Джибуті; загальна чисельність населення острова становить близько 20 осіб, яка значно зростає влітку. Острів був окупований Великою Британією з 1840 по 1887 рік. Історія У серпні 1840 року в документі про укладення договору про дружбу та торгівлю між султаном Мухаммедом бін Мухаммедом із Таджури та командувачем індійського флоту Робертом Морсбі описується продаж острова Муша Великій Британії за десять мішків рису. Однак продаж залежить від окупації. У 1887 році Британія передала суверенітет над островом Франції, визнавши при цьому французьку сферу впливу в затоці Таджура в обмін на відмову Франції від будь-яких прав на Зейлу та сусідні острови Саад ад-Дін. У 1900 році було побудовано карантинну станцію для розміщення осіб, які перебували на медичному карантині, але вона зрештою не використовувалася через нестачу медичного персоналу. У 1914 році острови використовувалися Генрі де Монфрідом як сховище зброї для спроби продати контрабандну зброю. Після виявлення сховища на острові було встановлено «загін місцевої охорони», а перебування там обмежено. Цю станцію спостереження було демонтовано у травні 1915 року. Фізична географія Острів Муша — найбільший острів у Джибуті. Менше 3 км завдовжки, материкова частина острова Муша оточена меншими островами Маскалі, кількома острівцями та кораловим рифом. Він розташований приблизно за 15 кілометрів (9 миль) на південь від материкової частини Джибуті. Клімат Протягом року тут значно більше сонячних днів і високі температури. Завдяки посушливому клімату (за Кеппеном: BWh), температура коливається від дуже теплої у грудні, січні та лютому до надзвичайно спекотної у липні. Є два сезони: літній сухий сезон з травня по жовтень і відносно прохолодний сезон із листопада по квітень (зима). Галерея фотографій Економіка Економіка Муша переважно базується на сфері послуг та туризмі. Острів Муша є одним із популярних місць відпочинку у Джибуті. Муша, головне місто острова, обслуговується аеропортом Муша. Усі ці острови, які іноді разом називають островами Муша, є відомими місцями для дайвінгу. Примітки
Bahnhof Nagad

Der Bahnhof Dschibuti Nagad, auch nur Bahnhof Nagad (französisch Gare de Nagad - Djibouti) ist ein Personen- und Güterbahnhof in der Nähe der dschibutischen Hauptstadt Dschibuti beim Dorf Nagad. Der Bahnhof liegt an der normalspurigen Eisenbahnstrecke Addis Abeba-Dschibuti und wurde im Zuge dessen im Oktober 2016 eröffnet, der Personenverkehr begann Anfang 2018. Der Bahnhof wird von der Ethiopia Djibouti Railway betrieben. Geschichte 2012 vergab die dschibutische Regierung den Bauauftrag für den Abschnitt von der äthiopisch-dschibutischen Grenze bis zur dschibutischen Hauptstadt an die China Civil Engineering Construction, die auch einen Teil der Strecke auf der äthiopischen Seite errichtete. Die Baukosten für den dschibutischen Teil sollen sich auf 505 Millionen US-Dollar belaufen haben, die Bauarbeiten begannen im Juli 2013. Der Bahnhof Nagad entstand praktisch vor den Toren der dschibutischen Hauptstadt Dschibuti in der Nähe des gleichnamigen Dorfes, zur Innenstadt beträgt die Entfernung gut 7 Kilometer. Der Bahnhof erhielt ein monumentales Empfangsgebäude mit einem Vorbau und zwei Seitenflügeln. Die Bahnhofsanlage selbst umfasst neben dem Bahnhofsgebäude eine Bahnsteigkante für die Personenzüge sowie eine größere Anlage für Güterzüge, die teilweise bis zum Hafenbahnhof von Dschibuti weiterfahren können. Auf dem Dach des Bahnhofes wurde der Bahnhofsname auf Französisch (Gare de Nagad) und Englisch (Nagad Station) angebracht. Die offizielle Eröffnung der Eisenbahnstrecke fand am 5. Oktober 2016 statt, die ersten Reisezüge nach Addis Abeba fuhren Anfang 2018. Mit der Eröffnung verlor der alte innerstädtische Bahnhof von Dschibuti (Gare de Djibouti-Ville) der Meterspurbahn Addis Abeba–Dschibuti seine Funktion und wurde geschlossen. Betrieben wird der Bahnhof von der Ethiopia Djibouti Railway, die für die ersten sechs Jahre chinesisch kontrolliert ist, bevor diese anschließend in die Verantwortung der beiden beteiligten Länder übergeht. Verkehr Vom Bahnhof Nagad verkehren an geraden Kalendertagen Fernverkehrszüge nach Addis Abeba, die für die Strecke ungefähr 16 Stunden benötigen. Die Gegenrichtung wird an ungeraden Kalendertagen bedient. Einzelnachweise
Nagad railway station

Nagad Railway Station is the new and only passenger rail station of Djibouti City, the capital of Djibouti. Overview Located in the south of the city near Djibouti–Ambouli International Airport, it serves as the terminus for passenger rail services on the new Addis Ababa–Djibouti Railway, which runs southwards from Nagad Railway Station towards the Ethiopian capital Addis Ababa. The new passenger rail station replaces the old and now decommissioned Djibouti City Railway Station, which served as the terminus of the now-abandoned metre-gauge Ethio-Djibouti Railway. Transport Nagad Railway Station also handles freight trains. It is the main freight station of Djibouti, with the Port of Doraleh of Djibouti City being the only other. Only freight trains continue northwards from Nagad Railway Station to the Port of Doraleh - on diesel power, the electrified section of the standard-gauge railway terminates at Nagad Railway Station. The railroad and the railway station is operated by Société Djiboutienne De Chemin De Fer (Djiboutian Railway Company), the national railway operator. On 10. January 2017, both the railway station and the 100 km (62 mi) section of the railway on Djibouti territory were inaugurated in a ceremony held in the new station by Djibouti's President Ismail Omar Guelleh and Ethiopia's prime minister Hailemariam Dessalegn. It was originally expected that passenger services from Nagad Railway Station start three months after the official inauguration in January 2017, but passenger trains running on schedule haven't been observed ever since (as of end of June 2017). The station is in frequent use by freight trains, though. See also Railway stations in Djibouti References
Stazione di Nagad

La stazione di Nagad è la nuova ed unica stazione ferroviaria per i passeggeri della città di Gibuti, capitale dell'omonimo Stato. Panoramica Situata nella periferia meridionale della città di Gibuti, vicino all'aeroporto internazionale di Gibuti-Ambouli, la stazione ferroviaria di Nagad costituisce il terminal passeggeri della nuova ferrovia Addis Abeba-Gibuti, che collega il paese con la capitale dell'Etiopia. Trasporto La stazione ferroviaria di Nagad gestisce anche i treni merci: è infatti il principale scalo merci di Gibuti, insieme al porto di Doraleh. Solo i treni merci continuano verso nord (dalla stazione ferroviaria di Nagad fino al porto di Doraleh), con alimentazione diesel, mentre la sezione elettrificata della ferrovia a scartamento normale termina a Nagad. La ferrovia e la stazione sono gestite dalla Société Djiboutienne De Chemin De Fer, l'operatore ferroviario nazionale, e sono state inaugurate il 10 gennaio 2017 con una cerimonia a cui ha partecipato il presidente di Gibuti Ismail Omar Guelleh e il primo ministro dell'Etiopia Haile Mariam Desalegn. Note Voci correlate Ferrovia Addis Abeba-Gibuti (scartamento normale)
Italian Military Support Base in Djibouti

The Italian Military Support Base in Djibouti, established in 2013 through a bilateral agreement, is involved in counter-terrorism and maritime operations. Its primary functions include monitoring commercial traffic and addressing piracy in the Horn of Africa, Gulf of Aden, and Indian Ocean. The base serves as a logistical hub for military operations and facilitates personnel movements and operations in Somalia. History Italy's military presence in the Horn of Africa, centered at the 'Amedeo Guillet' base in Djibouti, reflects its regional strategy and historical connections with former colonies such as Somalia, Ethiopia, and Eritrea. The base accommodates up to 300 personnel and plays a role in regional security operations. International Cooperation Italy participated in NATO's counter-piracy operations in the Horn of Africa through Operation Ocean Shield from 2009 to 2016. Italian naval vessels, including the ITS Mimbelli and ITS San Marco, were engaged in this mission to deter and disrupt piracy in the Gulf of Aden, Indian Ocean, and off the coast of Somalia. Italy's contributions included naval escorts for humanitarian aid shipments and participation in actions to prevent pirate hijackings. Additionally, Italy participates in the European Union's maritime security operations in Djibouti. The Italian ship Fasan is involved in Operation Aspides, focusing on intercepting threats such as drones in the Red Sea. This operation forms part of the EU’s broader efforts to secure maritime routes in the region. See also References
Base aérienne 188 Djibouti „Colonel Massart“

Die Base aérienne 188 Djibouti „Colonel Massart“ oder kurz Base aérienne 188 ist eine Militärbasis der französischen Luftwaffe. Der Stützpunkt befindet sich am Südrand von Dschibuti-Stadt, Hauptstadt von Dschibuti. Direkt angrenzend befindet sich der Flughafen Dschibuti. Benannt wurde die Basis nach einem Oberst der Luftwaffe Emil Massart, der das Kommando über französische Einheiten der Französischen Somaliküste hatte und im Jahr 1968 bei einer Schießübung abstürzte. Auftrag der Basis ist es, Kämpfe zu unterstützen, die Bezug zu Dschibuti und den USA haben. Die Basis besteht im Rahmen des Verteidigungsabkommens zwischen Dschibuti und Frankreich. Es soll damit auch regionale Zusammenarbeit in der ostafrikanischen Region gewährleistet werden. Die Basis soll weiter die französischen Streitkräfte in der Region als Luftlogistikhub unterstützen. Geschichte Ein erstes Flugfeld lag am damaligen südlichen Stadtrand im Stadtteil Salines. Ab 1933 wurde dieses von den Franzosen militärisch genutzt. Im Juni/Juli 1934 wurde entschieden, etwa 4 km weiter südlich, im heutigen Stadtteil Gabode, ein neues größeres Flugfeld zu bauen, das mehr Platz bieten sollte. Dies wurde jedoch erst 1946 nach dem Zweiten Weltkrieg umgesetzt, weil Italien Dschibuti angegriffen hatte. Dieser Stützpunkt ist der letzte Stützpunkt von Frankreich in Afrika. Commons Einzelnachweise
Camp Lemonnier

Camp Lemonnier ist ein Expeditionsstützpunkt der United States Navy. Es befindet sich neben dem internationalen Flughafen Dschibuti-Ambouli in Dschibuti-Stadt und ist seit 2008 Basis der Combined Joint Task Force – Horn of Africa (CJTF-HOA) des United States Africa Command (USAFRICOM). Es ist die einzige permanente US-Militärbasis in Afrika. Das Camp wird von der U.S. Navy Region Europe, Africa, Southwest Asia betrieben. Camp Lemonnier, benannt nach dem französischen Brigadegeneral Émile Lemonnier (1893–1945), wurde ursprünglich als Garnison für die französische Fremdenlegion gegründet. Der Stützpunkt wurde 2002 von Dschibuti an die Vereinigten Staaten verpachtet, zusammen mit dem Recht, den benachbarten Flughafen und die Hafenanlagen zu nutzen. Der Stützpunkt ist wichtig für die Operation Enduring Freedom – Horn of Africa (OEF-HOA) und ist das Herzstück eines Netzwerks von rund sechs US-Drohnen- und Überwachungsbasen, die sich über den gesamten Kontinent erstrecken. Die letztgenannten sind kleiner und operieren von abgelegenen Hangars aus, die sich in lokalen Militärbasen oder zivilen Flughäfen befinden. Aufgrund seiner strategischen Lage dient Camp Lemonnier auch als Drehscheibe für Luftoperationen in der Region des Persischen Golfs. Dschibuti liegt strategisch günstig an der Bab-el-Mandeb-Straße, die den Golf von Aden vom Roten Meer trennt und die Zufahrten zum Suezkanal kontrolliert. Infolgedessen beherbergt das Land viele andere ausländische Militärstützpunkte, darunter einen chinesischen Marinestützpunkt, einen Stützpunkt der französischen Luftstreitkräfte, einen italienischen Unterstützungsstützpunkt und einen japanischen Stützpunkt. Im Gegensatz zu französischen Truppen, die die Stadt Dschibuti betreten und mit den Einheimischen interagieren dürfen, dürfen US-Truppen Camp Lemonnier nur mit Sondergenehmigung verlassen, und der größte Teil von Dschibuti-Stadt ist ihnen nicht zugänglich. Weblinks
Кемп-Лемоньє

Кемп-Лемоньє (англ. Camp Lemonnier) — діюча база американських збройних сил, розташована поруч із міжнародним аеропортом Джибуті у місті Амбоулі, Джибуті, де розташована Об'єднана оперативна група Африканського Рогу (CJTF-HOA) Африканського командування США. Це єдина постійна військова база США в Африці. База керується регіональним управлінням ВМС США «Європа, Африка, Південно-Західна Азія»; CJTF-HOA є найвідомішою командою орендарів, розташованою на об'єкті станом на 2008 рік. Кемп-Лемоньє спочатку був створений як гарнізон французького Іноземного легіону. У 2002 році США орендували базу у Джибуті разом з правом користування сусідніми аеропортом і портовими спорудами. База підтримує операцію «Нескорена свобода — Африканський Ріг» (OEF-HOA) і є центральною частиною мережі з приблизно шести американських баз безпілотників і розвідувальних баз, що розташовані по всьому континенту. Останні авіабази є меншими та працюють із віддалених ангарів, розташованих у місцевих військових базах або цивільних аеропортах. Завдяки своєму стратегічному розташуванню Camp Lemonnier також служить центром для повітряних операцій у регіоні Перської затоки. Джибуті має стратегічне розташування біля Баб-ель-Мандебської протоки, яка відокремлює Аденську затоку від Червоного моря та контролює підходи до Суецького каналу. Через таку стратегічну значущість у країні розташовано багато інших іноземних військових баз, у тому числі китайська військово-морська база, французька авіабаза, італійська база підтримки та японська база. На відміну від французьких військ, яким дозволений вільний вхід до міста Джибуті та спілкування з місцевими жителями, американські військові можуть залишати Кемп-Лемоньє лише за спеціальним дозволом, і більша частина міста Джибуті закрита. Див. також Рамштайн (авіабаза) Мілденхолл (авіабаза) Бахрейн (військово-морська база) Хмеймім (авіабаза) Камрань (місто) Манас (авіабаза) Посилання USO Camp Lemonnier CAMP LEMONNIER Примітки
Stade National El Hadj Hassan Gouled Aptidon

Das Stade National El Hadj Hassan Gouled Aptidon ist ein 1993 erbautes Mehrzweckstadion in der dschibutischen Hauptstadt Dschibuti. Es gibt einen Kunstrasenplatz, eine Laufbahn sowie drei Sporthallen für Kampfsport und Tischtennis. Das Stadion bietet auf zwei Tribünen 10.000 Zuschauern Platz. Auf der Anlage werden die Spiele der Fußballnationalmannschaft, der ersten Fußballliga und des Fußballpokals des Landes sowie die nationalen Leichtathletikwettkämpfe ausgetragen. Geschichte Das durch die Volksrepublik China errichtete Stadion wurde am 26. Juni 1993 durch den damaligen Staatspräsidenten Hassan Gouled Aptidon, nach dem es auch benannt ist, eröffnet. Das erste offizielle Länderspiel im Stadion fand am 7. April 2000 statt. Dabei traf Dschibuti in einem Qualifikationsspiel zur Fußball-Weltmeisterschaft 2002 auf die DR Kongo und erreichte ein 1:1. 2002 wurde Kunstrasen verlegt, 2007 erfolgte der Austausch des Belages. Die FIFA beteiligte sich über das „Projekt Goal“ an den Arbeiten. Nach dem Abschluss fand am 16. November 2007 mit der Begegnung gegen Somalia eine erste internationale Begegnung auf dem neuen Platz statt. Jährlich wird in dem Stadion ein Halbmarathon ausgetragen. Verwaltung Der Sportkomplex wird durch die öffentlich-rechtliche Anstalt „Stade El Hadj Hassan Gouled Aptidon“ verwaltet, die dem Ministerium für Jugend und Sport angegliedert ist. Weblinks Bilder auf fifa.com, Fussballtempel, Stadionwelt und Stadium Database. Daten bei FootballFans, Fussballtempel, Soccerway und Worldstadia Einzelnachweise
El Hadj Hassan Gouled Aptidon Stadium

The El Hadj Hassan Gouled Aptidon Stadium is a multi-use stadium in Djibouti City, Djibouti. It is currently reserved mostly for football matches. The stadium has a capacity of hosting up to 20,000 fans. As of April 2007, the Stade has an artificial turf pitch courtesy of FIFA's Win in Africa development programme. It is currently the home ground of the Djibouti national football team. The stadium is home to many sports federations in Djibouti, including the Djiboutian Football Federation. History The stadium opened on June 26, 1993. It is named after the first President of Djibouti, Hassan Gouled Aptidon. The facility was built with the assistance of Chinese engineers. The stadium has also benefited from the Goal program established by FIFA. Renovation work at the stadium commenced in 2002. In 2007, new artificial turf was installed for a second time. Infrastructures The stadium includes an eight-lane running track and artificial turf. It has two stands, one covered, which can accommodate 10,000 spectators. The complex also has three rooms for the practice of martial arts and table tennis. Competitions The stadium has previously hosted matches for the Djibouti national football team, the Djibouti championship, Djibouti Cup, and Djibouti Super Cup as well as athletics competitions. On April 7, 2000, the first official international match was played in the stadium featuring Djibouti and the Democratic Republic of Congo during 2002 FIFA World Cup qualification, a 1–1 draw in front of 2,700 spectators. In athletics, it is the place of departure and arrival of the international semi-marathon of Djibouti which takes place annually in March. References External links Photos at cafe.daum.net/stade Photo Archived 2018-12-23 at the Wayback Machine at worldstadiums.com Archived 2006-03-16 at the Wayback Machine
Estadio El Hadj Hassan Gouled

El Estadio Nacional El Hadj Hassan Gouled Aptidon (en francés: Stade national El Hadj Hassan Gouled Aptidon o bien Stade du Ville; en árabe: ملعب دو فيل) es un estadio de usos múltiples en la ciudad de Yibuti, la capital del país africano del mismo nombre. En la actualidad está reservado para los partidos de fútbol y posee una capacidad para albergar hasta 10.000 personas.​​ A partir de abril de 2007, el Estadio recibió por una cortesía un campo de césped artificial de la FIFA como parte del programa de desarrollo de África. Construido por China, lleva el nombre del Presidente de Yibuti durante su creación, Hassan Gouled Aptidon, y fue inaugurado el 26 de junio de 1993. Los trabajos de renovación se iniciaron en el año 2002 e incluyeron cambios en el césped. Un nuevo césped artificial se colocó esta vez en 2007. Alberga los partidos de la Selección de fútbol de Yibuti y de la mayoría de los clubes de la Primera División de Yibuti. Véase también Anexo:Estadios de fútbol en África Estadios de fútbol con mayor capacidad Referencias