NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Farum Park

Der Right to Dream Park, errichtet als Farum Park, ist ein Fußballstadion in der dänischen Stadt Farum. Es liegt 24 km nordwestlich der Kopenhagener Innenstadt. Die Spielstätte ist Eigentum der Kommune Furesø. Der Fußballverein FC Nordsjælland trägt hier seine Heimpartien aus. Geschichte Die 1999 erbaute Arena bietet derzeit 10.300 überdachte Plätze (9800 Sitz- und 500 Stehplätze) und wird von einer Flutlichtanlage mit 1.685 Lux beleuchtet. Ende der 1990er Jahre war der Verein, damals noch unter dem Namen Farum BK, in die zweite Liga aufgestiegen. Daraufhin begann die Kommune im Jahr 2000, die Spielstätte wesentlich um- und auszubauen. Im Jahr 2002 gelang der Aufstieg in die höchste dänische Spielklasse, die Superliga; der Klub erreichte mit dem dritten Platz gleich die UEFA-Pokal-Qualifikationsrunde. Im gleichen Jahr war der Farum Park einer von zwölf Austragungsorten der U-17-Fußball-Europameisterschaft. Unter den drei Partien war auch das Endspiel zwischen der Schweiz und Frankreich (0:0 n. V., 4:2 i. E.). Im März 2012 fiel die Entscheidung, das Stadion mit Kunstrasen und Rasenheizung auszustatten. Erst kurz zuvor hatte der dänische Fußballverband DBU diesen Untergrund in den Stadien der ersten Liga zugelassen. Damit ist die Spielstätte des FC Nordsjælland die erste Kunstrasenarena der höchsten dänischen Liga. Der FC Nordsjælland spielte in der UEFA Champions League 2012/13. Seine Spiele der Gruppe E absolvierte der Verein allerdings in dem größeren Stadion Parken in Kopenhagen. Im April 2016 erhielt der Farum Park den Namen Right to Dream Park nach der 1999 in Ghana gegründeten Fußballakademie Right to Dream Academy. Der dänische Verein und die Akademie kooperieren miteinander. Hotel Mit dem Stadion baulich verbunden ist das Hotel FC Nordsjælland. Es verfügt über 43 Zimmer, darunter sechs Skyboxes mit Aussicht über das Spielfeld, Konferenz- und Fitnessangebote sowie das Café „Sepp“. Weblinks fcn.dk: Right to Dream Park auf der Website des FC Nordsjælland (dänisch) europlan-online.de: Right to Dream Park – Farum stadiumdb.com: Right to Dream Park (Farum Park) (englisch) stadionwelt.de: Bildergalerie stadiumguide.com: Right to Dream Park (englisch) Einzelnachweise
Right to Dream Park

Right to Dream Park, historically known as Farum Park, is a football stadium in Farum, Denmark. It is the home ground of FC Nordsjælland and Hillerød Fodbold. The stadium has a capacity of 10,300 of which 9,800 are seated. Farum Park is the first stadium in the Danish Superliga with artificial turf, installed in 2012. The grass is from Limonta Sport - a leading company in the production and distribution of synthetic grass for sports. Farum Park is a modern stadium with LED-banners, a hotel with 35 rooms and a fitness center. Farum Park was renamed Right to Dream Park in 2016 as a tribute to the club's partnership with Right to Dream Academy. National games Right to Dream Park has three times been used as home ground for the Denmark women's national football team. Further it has been venue of several youth and women's national matches: Attendance average for FC Nordsjælland in Right to Dream Park See also FC Nordsjælland List of football stadiums in Denmark References External links Right to Dream Park at F.C. Nordsjælland (in Danish) Stadium at www.stadiumguide.com
Farum Park

El Farum Park también llamado Right to Dream Park por razones de patrocinio,​ es un estadio multiusos situado en la ciudad de Farum, Dinamarca. El estadio inaugurado en 1999 posee una capacidad de 10 100 asientos, y es propiedad del FC Nordsjælland club que disputa la Superliga danesa.​ El estadio tiene como instalaciones anexas un hotel de 43 habitaciones, incluidos seis palcos con vistas al campo, una sala de conferencias, así como un restaurante / cafetería.​ cumple además con todas las reglas para la disputa de partidos internacionales organizados por la UEFA. El estadio fue una de las sedes del Campeonato Europeo Sub-17 de la UEFA 2002 en donde albergó la final del torneo entre Suiza y Francia, y de la Eurocopa Sub-21 de 2011. Véase también Anexo:Estadios de fútbol de Dinamarca Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Farum Park. Sitio web oficial
Farum Park

Le Farum Park est un stade de football danois situé à Farum. Ce stade de 10 100 places accueille les matches à domicile du FC Nordsjælland, club évoluant dans le championnat du Danemark de football. Histoire Notes et références Liens externes Ressource relative au sport : StadiumDB Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail du Danemark
Right to Dream Park

Il Right to Dream Park, precedentemente noto con la sua originale denominazione di Farum Park, è un impianto sportivo ed il più grande stadio di Farum. Lo stadio ospita le gare casalinghe del Nordsjælland, formazione militante nella massima serie del campionato danese. Dalla stagione 2012-2013 l'impianto è dotato di un manto erboso sintetico. Lo stadio ha una capacità totale di 10.300 spettatori, di cui 9.800 posti a sedere e 500 come gradinate. Storia Inaugurato nel 1999, lo stadio ha ospitato molte partite delle varie nazionali giovanili danesi nonché, nel 2002, due gare del campionato europeo under-17. Lo stadio è stato inoltre usato dalla Nazionale femminile danese per alcuni incontri casalinghi. Nel 2016 l'impianto ha cambiato nome, passando da Farum Park a Right to Dream Park: la nuova denominazione prende origine dall'omonima accademia calcistica operativa in Africa e fondata da Tom Vernon, proprietario anche del Nordsjælland stesso. Football americano Al Farum Park sono state disputate diverse edizioni del Mermaid Bowl, finale del campionato danese di football americano. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Right to Dream Park Collegamenti esterni (EN) Right to Dream Park, su stadiumdb.com. (EN) Right to Dream Park, su stadiumguide.com.
Farum Park

Het Farum Park is een voetbalstadion in de Deense plaats Farum, dat plaats biedt aan 10.100 toeschouwers. De bekendste bespeler van het stadion is FC Nordsjælland. Er passen 10.100 mensen in het stadion, waarvan er 9.800 kunnen zitten. Ondanks dat het Farum Park een redelijk nieuw stadion is, heeft het geen veldverwarming. Nationale wedstrijden Het Farum Park werd drie keer gebruikt als thuisstadion door het Deens vrouwenelftal. Verder speelden er ook een aantal jeugd- en vrouwenteams. Zie ook FC Nordsjælland
Right to Dream Park

Right to Dream Park (w latach 1999–2016 Farum Park) – stadion w duńskim mieście Farum o pojemności 10300 osób (9800 miejsc siedzących). Swoje mecze rozgrywa na nim FC Nordsjælland. Przypisy Bibliografia Right to Dream Park, [w:] baza Soccerway (stadiony) [dostęp 2025-05-23] .
Farum Park

Farum Park é um estádio de futebol localizado na cidade de Farum, Dinamarca. Construído e inaugurado em 1999, possui 9.800 assentos. É utilizado pelo Nordsjælland. A partir da temporada de 2012-2013 do Campeonato Dinamarquês, foi permitido e instalado grama sintética. Referências Ligações Externas Farum Park (em dinamarquês) Danmarks Stadions (em dinamarquês)
Райт ту Дрим Парк

«Райт ту Дрим Парк» (дат. Right to Dream Park) — стадион в коммуне Фарум (Дания), домашняя арена футбольного клуба «Норшелланн». Его вместимость составляет 10 100 зрителей при 9 800 сидячих местах. Стадион в 2012 году стал первым в Дании с искусственным покрытием поля. «Райт ту Дрим Парк» — современный стадион с LED-баннерами, отелем на 48 номеров и фитнес-центром. Здесь проводят некоторые свои матчи женская и молодёжные сборные Дании по футболу. Ранее стадион носил название «Фарум Парк», но в апреле 2016 года был переименован. Ссылки Информация о стадионе на клубном сайте Примечания
Right to Dream Park

Right to Dream Park, tidigare Farum Park, fotbollsarena i Farum, Danmark. Den har en kapacitet på 9 800 sittplatser och 300 ståplatser, måtten är 105 x 68 m. Arenan är hemmaplan för FC Nordsjælland. I området finns även en sport- och konferensanläggning. Nytt namn I april 2016 indgik FC Nordsjælland ett samarbete med ungdomsakademin Right to Dream, hvilket medförde att Farum Park skiftade namn till Right to Dream Park. Källor
Фарум Парк

«Фарум Парк» або «Райт ту Дрім Парк» (дан. Farum Park, Right to Dream Park) — футбольний стадіон у місті Фарум, Данія, домашня арена ФК «Норшелланн». Стадіон побудований та відкритий 1999 року. Має потужність 10 300 глядачів, з яких 9 800 забезпечені сидячими місцями. На арені розташовані ресторан та конференц-зал. У 2012 році на полі встановлено штучне покриття, в результаті чого стадіон став першим у Суперлізі з таким покриттям. 2016 року укладено комерційну угоду із футбольною академією «Right to Dream», після чого арену перейменовано на «Райт ту Дрім Парк». На стадіоні домашні матчі приймають юнацькі та молодіжні збірні Данії з футболу. Примітки Посилання Farum Park на footballtripper.com [Архівовано 8 червня 2017 у Wayback Machine.] (англ.) Farum Park на stadiumguide.com [Архівовано 10 червня 2017 у Wayback Machine.] (англ.) Farum Park на thefootballstadiums.com [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] (англ.) Фотогалерея [Архівовано 21 серпня 2017 у Wayback Machine.] (дан.)
Mosty Farø

Mosty Farø (dánsky: Farøbroerne) jsou dva silniční mosty v Dánsku, které spojují ostrovy Falster a Sjælland. Postaveny byly v letech 1980 až 1985. Mezi těmito mosty se nachází malý ostrov Farø, jehož rozloha je 0,93 km2 a populace v roce 2010 byla 5. Na mostech probíhají evropské silnice E47 a E55. Mosty Farø, architektované E. Villefrancem, byly otevřeny 4. června 1985 královnou Markétou II. Mosty Horní most (Højbroen) se nachází jižněji a jedná se o zavěšený most, který překonává úžinu Storstrømmen mezi ostrovy Falster a Farø. Dolní most (Lavbroen) se nachází severněji a jedná se o trámový most, který překonává úžinu Kalvø Strøm mezi ostrovy Sjælland a Farø. Panorama Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mosty Farø na Wikimedia Commons (dánsky) www.highways.dk - Portræt af Farøbroerne (dánsky) Webkamera z Horního mostu
Farøbroerne

Farøbroerne er to broer, der via Farø forbinder Sjælland med Falster. Farøbroerne er et led i sydmotorvejen, som udgør en del af E47 og E55. De blev indviet 4. juni 1985. Vejdirektoratet var bygherre. For projekt og tilsyn stod Cowiconsult, Christiani & Nielsen og som broarkitekt Erik Villefrance. Hovedentreprenører var Monberg & Thorsen. Farøkonsortiet bestod af Højgaard & Schultz, Kampsax, Campenon Bernard Cetra, samt Polensky & Zöllner. Længde: 1.596 og 1.726 meter. Bredde: 21,4 og 22,4 meter. Gennemsejlingshøjde: 20 og 26 meter. Gennemsejlingsbredde: 40 og 290 meter. Byggeperiode: 1980-1985. Indvielsesdato: 4. juni 1985. Bilspor: Fire. Togspor: ingen. Cykelstier: ingen. Fortove: ingen Lavbroen Den nordlige del mellem Sjælland og Farø er en lavbro, hvorfra man kan fortsætte til Bogø og Møn via dæmninger, anlagt i henholdsvis 1979 og 1943. Højbroen Den høje (syd) bro krydser Storstrømmen mellem Farø og Falster. Det er en skråstagsbro. Broen er 1.726 meter lang, længste spændvidde er 290 m, den maksimale højde mellem vandet og brofaget er 26 m, og det er ophængt i 94,14 m høje tårne, som blev færdiggjort i 1984. Den var blandt de første skråstagsbroer i Skandinavien (den første var Strömsundsbroen). De to tårne, som bærer spændet, er 'diamant' formede konstruktioner, rejsende sig fra et enkelt punkt ved vandoverfladen op på hver side af brofaget, for så igen at forene sig i ét punkt over midten af broen. Der er kun én række af ophængskabler, og den går langs midten af kørebanen. Broerne blev indviet i 1985 som aflastning for Storstrømsbroen fra 1937, der længe havde haft svært ved at klare det stigende trafikpres. Farøbroerne var med deres godt 3.300 meter (Storstrømsbroen havde den gamle rekord med 3.199 meter) Danmarks længste broforbindelse indtil indvielsen af Storebæltsforbindelsen i 1998 (længde mere end 13 km). Motorvejen over Farøbroerne er en del af de europæiske Europaveje og har numrene E47 og E55. I et regionalt udviklingsperspektiv har det været af stor betydning for Bogø og Møn, at Farølinjen blev den foretrukne frem for de alternativer, der især var på tale, Orenæslinjen og Masnedølinjen. Noter Litteratur Farøbroerne / redaktion S.K. Andersen (f. 1920) og Ib Møller (f. 1929). – Udgivet af Møn Kommune, Nørre Alslev Kommune, Vordingborg Kommune, Storstrøms Amtskommune og Vejdirektoratet, 1985, 140 s. Illustreret, delvis i farve. ISBN 87-7491-160-0. Knudsen, Anders. Farøbroerne fra top til tå. Nykøbing F., 1985. ISBN 8798151428.
Farøbroerne

Farøbroerne sind zwei 1984 fertiggestellte Brücken der Autobahn Sydmotorvejen von Seeland nach Falster. Die Südbrücke ist eine Schrägseilbrücke zwischen der Insel Farø und der Insel Falster über den Storstrøm mit einer Hauptspannweite von 290 Metern und 95,14 Meter hohen Pylonen. Die Nordbrücke ist eine 1596 Meter lange Balkenbrücke zwischen Farø und Seeland über den Kalvestrøm. Über die Brücken verlaufen die kombinierten Europastraßen E 47 und 55. Sie sind damit Teil der Vogelfluglinie. Eine Nutzung zu Fuß oder mit dem Fahrrad ist nicht erlaubt, hierzu muss auf die Storstrøm-Brücke und nach Bogø und Møn auch auf die Dronning Alexandrines Bro ausgewichen werden. Auf Farø existiert zwischen den beiden Brücken eine Abzweigung über die Insel Bogø zur Insel Møn. Siehe auch Liste von Brücken in Dänemark Weblinks Farøbroerne. In: Structurae (Nordbrücke) Farøbroerne. In: Structurae (Südbrücke)
Farø Bridges

The Farø Bridges (Danish: Farøbroerne, pronounced [ˈfɑːʁœˌpʁoˀɐnə]) are two road bridges that connect the islands of Falster and Zealand in Denmark by way of the small island of Farø which is approximately mid-way across the Storstrømmen sound. A smaller bridge from Farø provides access to Bogø and thence to the island of Møn. History The Farø Bridges were opened by Queen Margrethe II on 4 June 1985. They were built because of the increasing congestion problems on the old Storstrøm Bridge from 1937. Design The high (south) bridge crosses Storstrømmen between Falster and Farø. It is a cable-stayed bridge. The bridge is 1,726 metres long, the longest span is 290 metres, and the maximum clearance to the sea is 26 metres strung up on 95.14 meters high suspension towers, which was finished in 1984. It was one of the first cable-stayed bridges in Scandinavia (the first was the Strömsund Bridge). The two towers supporting the span are of 'diamond' shape construction, rising from a single point to either side of the roadway, then combining to one point above the centre of the bridge. There is only one row of suspension cables, along the centre of the roadway. The low (north) bridge crosses Kalvø Strøm between Farø and Zealand. It is a beam bridge. The bridge is 1,596 metres long, the longest span is 40 metres, and the maximum clearance to the sea is 20 metres. The construction was undertaken by a consortium of Campenon Bernard, Højgaard & Schultz, Kampax, Monberg & Thorsen and Polensky & Zöllner. Routes The Bridges carry the combined E47 route to Lolland and E55 route to Falster, from Copenhagen and Helsingør, both of which continue to mainland Europe by ferry. A further crossing from Lolland, the Fehmarn Belt Fixed Link may carry traffic to Germany, replacing the ferry. See also List of bridges in Denmark List of bridges in Denmark by length Storstrøm Bridge Masnedsund Bridge References External links Media related to Farøbroerne at Wikimedia Commons The Farø Bridge - Highways-Denmark.com Pictures of the Farø Bridges Archived 2005-11-15 at the Wayback Machine Pictures of and data about the Farø Bridges Archived 2007-09-26 at the Wayback Machine Webcam on the high bridge Data on Danish bridges Archived 2016-03-03 at the Wayback Machine
Pont de Farø

Le pont de Farø est un pont du Danemark qui relie les îles de Falster et Seeland et qui passe au-dessus du détroit de Storstrøm. Il traverse aussi l'île de Farø qui est située à mi-chemin des deux extrémités du pont. Un deuxième pont, de taille plus petite, relie les îles de Farø à Bogø, puis à Møn. Histoire Le pont de Farø a été inauguré par la reine Margrethe II le 4 juin 1985. Il a été construit en raison d'embouteillages trop fréquents sur le pont du Storstrøm (inauguré en 1937). Description La partie sud du pont traverse le détroit de Storstrøm entre les îles Falster et Farø. Cette section à haubans est longue de 1 726 mètres. Le pont dispose de portées longues jusqu'à 290 mètres, et se situe à 26 mètres au-dessus de la mer. Le pont est assuré par des câbles de suspension longs de 95,14 mètres chacun (achevées en 1984). Cette section à haubans est l'une des premières de Scandinavie (le premier était le pont de Strömsund). Les deux tours supportant la portée disposent d'une construction en losange, dont la structure débute de chaque côté de la chaussée et se joint en un point au-dessus du centre du pont. Il n'y a qu'une seule rangée de câbles de suspension, le long de l'axe de la chaussée. La partie nord du pont relie les îles de Farø et Seeland. Cette section à poutres est longue de 1 596 mètres. La portée la plus longue est long de 40 mètres, et le pont est situé 20 mètres au-dessus du niveau de la mer. La construction a été réalisée par un consortium de Campenon Bernard, Højgaard & Schultz, Kampax, Monberg & Thorsen et Polensky & Zöllner. Réseau routier Le pont se compose à la fois des routes européennes E47 (vers Lolland) et E55 (vers Falster). Le tracé de ces routes, qui passe par Copenhague et Elseneur, rejoint l'Europe continentale par les liaisons ferry. Un autre passage situé à Lolland, le lien fixe du Fehmarn Belt, pourra remplacer la plupart des liaisons maritimes avec l'Allemagne, et en acheminer plus facilement le trafic. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Bridges Farø Bridges » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Liste de ponts du Danemark Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail des ponts Portail de la mer Baltique Portail du Danemark
Farø-bruggen

De Farø-bruggen (Deens: Farøbroerne) zijn een combinatie van twee bruggen in Denemarken. De bruggen verbinden sinds 4 juni 1985 de Deense eilanden Seeland en Falster met elkaar. Tussen de twee bruggen ligt het kleine eiland Farø. Vandaaruit is het eiland Møn te bereiken. De bruggen zijn gebouwd als aanvulling op de oude Storstrømbrug uit 1937.
Mosty Farø

Mosty Farø (z duń. Farøbroerne) – dwa drogowe mosty w Danii, łączące Zelandię z Falster. Składają się z północnego lavbro (Most Niski) oraz południowego højbro (Most Wysoki). Mosty są częścią autostrady M30 (Sydmotorvejen) – ich budowa trwała w latach 1980–1985, zostały dopuszczone do użytku i otwarte przez królową Małgorzatę II 4 czerwca 1985. Mosty Farø razem stanowią trzeci co do długości most w Danii, zostały zaprojektowane przez Erika Villefrance’a. Lavbroen Most belkowy Lavbroen prowadzi z Zelandii do Farø, skąd można dojechać do Bogø i Møn. Liczy 1596 metrów długości, rozpiętość przęsła głównego to 40 metrów. Højbroen Most południowy Højbroen przecina cieśninę Storstrømmen między Farø a Falster. Jest to most wantowy o długości 1726 metrów, rozpiętość przęsła głównego to 290 metrów. Konstrukcja mostu opiera się na pylonach typu A, o kształcie przypominającym diament. Højbroen był jednym z pierwszych tego typu mostów w Skandynawii, zaraz po moście Strömsund. Przypisy
Pontes Farø (norte)

As Pontes Farø (dinamarquês, Farøbroerne) são duas pontes rodoviárias que ligam as ilhas do Falster e Zelândia (Sjælland), na Dinamarca. As duas pontes passam pela pequena ilha de Farø que é de aproximadamente meio caminho entre as duas ilhas. Faro tem área 0,93 km ², com uma população de 3 habitantes registados em 2004.Uma menor ponte entre Farø fornece acesso a Bogø e em seguida para a ilha de Møn. As Pontes transportar a rota E47 e a rota E55 de Lolland para Falster, de Copenhague e Helsingor, tanto dos que continuam na Europa Continental por trem. Uma outra ponte de Lolland, a Ponte Fehmarn Belt está prevista para transportar o E47 rota para a Alemanha, substituindo os trilhos. As Pontes Farø foram abertas pela rainha Margrethe II, em 4 de junho de 1985. Elas foram construídas por causa dos crescentes problemas de congestionamento na velha Ponte Storstrøm de 1937. A Ponte elevada (sul) entre Storstrømmen Falster e Farø. É uma ponte pênsil suspensa por cabos. A ponte tem 1726 metros, o mais longo vão é 290 metros e a altura máxima do mar é de 26 metros, e a altura das torres é de 95,14 metros, e foi concluída em 1984. Foi a primeira ponte pênsil suspensa por cabo na Escandinávia. As duas torres estão apoiando o vão de 'diamante', que se ergue a partir de um único ponto para cada um dos lados da pista e, em seguida, combinando a um ponto acima do centro da ponte. Existe apenas uma linha de suspensão de cabos, junto ao centro da pista. A Ponte baixa (norte) ponte que atravessa Kalvø Strøm entre Farø e Zelândia. É uma ponte feixo. A ponte tem 1596 metros, o mais longo vão é de 40 metros, e a altura máxima do mar é de 20 metros. Referências
Mostova Farø

Mostovi Farø (dansko Farøbroerne) sta dva cestna mostova, ki povezujeta otoka Falster in Zelandijo na Danskem prek majhnega otoka Farø, ki je približno na sredini poti čez preliv Storstrømmen. Manjši most iz Farøja omogoča dostop do Bogøja in od tam do otoka Møn. Zgodovina Mostova Farø je 4. junija 1985 odprla kraljica Margareta II. Zgradili so ju zaradi vse večjih težav z zastoji na starem mostu Storstrøm iz leta 1937. Oblikovanje Visoki (južni) most prečka Storstrømmen med Falsterjem in Farøjem. Je most s poševnimi zategami. Most je dolg 1726 metrov, najdaljši razpon je 290 metrov, največja oddaljenost od morja pa 26 metrov, nanizan na 95,14 metra visokih pilonih, ki je bil dokončan leta 1984. Bil je eden prvih kabelskih mostov v Skandinaviji (prvi je bil most Strömsund). Dva Pilona, ki podpirata razpon, sta v obliki diamanta in se dvigata iz ene same točke na obe strani cestišča, nato pa se združita v eno točko nad središčem mostu. Na sredini vozišča je samo ena vrsta visečih kablov. Nizek (severni) most prečka Kalvø Strøm med Farøjem in Zelandijo. Gre za gredni most. Most je dolg 1596 metrov, najdaljši razpon je 40 metrov, največja oddaljenost od morja pa 20 metrov. Gradnjo je prevzel konzorcij Campenon Bernard, Højgaard & Schultz, Kampax, Monberg & Thorsen ter Polensky & Zöllner. Poti Mostovi vodijo združeno pot E47 do Lollanda in pot E55 do Falsterja iz Københavna in Helsingørja, ki se obe nadaljujeta v celinsko Evropo s trajektom. Bodoči prehod iz Lollanda bo povezava Fehmarn Belt Fixed Link prenesla promet v Nemčijo in nadomestila trajekt. Sklici Zunanje povezave The Farø Bridge - Highways-Denmark.com Pictures of the Farø Bridges Pictures of and data about the Farø Bridges Webcam on the high bridge Data on Danish bridges Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine.
Faröbroarna

Faröbroarna (danska: Farøbroerne), är två motorvägsbroar, som går över Storstrømmen i Danmark, och som förbinder Själland och Falster. Broarna byggdes åren 1980–1984 och invigdes den 4 juni 1985. Vägens nummer är E47 och E55. Lågbron Lågbron är 1 526 meter lång balkbro och går från Själland till Farø, varifrån man kan fortsätta till Bogø och Møn via fördämningar. Högbron Den höga södra bron korsar Storstrømmen mellan Farø och Falster och är en 1 726 meter lång snedkabelbro, längsta spannet är 290 meter och maximal segelfri höjd 26 meter. Den är upphängd i två 95,14 meter höga torn, som färdigställdes 1984. Det är en av de första snedkabelbroarna i Skandinavien (Strömsundsbron var först). Historik Broarna byggdes för av avlasta Storstrømsbroen från 1937, som länge hade haft det svårt att klara den ökande trafiken. Faröbroarna var om man räknar ihop de två broarna Danmarks längsta broförbindelse fram tills Stora Bältbron invigdes 1998 (Storstrømsbroen var längsta bron till dess). Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från danskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Faröbroarna.