NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hauser Plads

Hauser Plads er en plads i Indre By i København beliggende mellem Pustervig, Suhmsgade og Hausergade. Pladsen er adskilt fra Kultorvet af den tidligere biblioteksbygning, der i dag tilhører Niels Brocks Gymnasium. Pladsen er opkaldt efter schweizeren Conrad Hauser, der i 1768 blev dansk gift og slog sig ned i byen. Efter Københavns bombardement i 1807 købte og bebyggede Hauser en række grunde langs Hausergade, og Hauser Plads blev en af de få umiddelbare og væsentlige byplanmæssige ændringer efter bombardementet. Tidligere blev pladsen også kaldt Suhms Plads efter historikeren Peter Frederik Suhm, der boede her med sin store bogsamling indtil sin død i 1798. I 2014 fremstår Hauser Plads nyrenoveret med nye kontorer og gårdhave i kælderniveau, opført for de næsten 100 ansatte hos Center for Renhold i pladsens gamle parkeringskælder. Komplekset er tegnet af nederlandske Karres en Brands Landschapsarchitecten og danske Polyform arkitekter. Ovenpå kontorerne, lidt over gadeplan, er der indrettet en grøn legeplads. Pladsen har også fået ny granitbelægning og hænger nu klart sammen med Kultorvet og Købmagergade. Eksterne henvisninger Noter
Hauserplads

Der Hauserplads (auch Hauser Plads; deutsch Hauserplatz) ist ein Platz in der Innenstadt (Indre By) der dänischen Hauptstadt Kopenhagen. Er ist vom Kultorvet mit dem früheren Bibliotheksgebäude getrennt, das heute das Niels-Brocks-Gymnasium beherbergt. Geschichte Der Platz wurde nach dem Schweizer Conrad Caspar Hauser benannt, der 1768 eine Dänin heiratete und sich in Kopenhagen niederließ. Nach dem englischen Angriff auf Kopenhagen im September 1807 kaufte er eine Reihe Hausgründe und bebaute sie, so dass der Hauserplads zu einer von einigen unmittelbaren und wesentlichen Änderungen im Stadtplan wurde. Früher hieß der Platz auch Suhms-Platz zu Ehren des Historikers Peter Frederik Suhm, der hier mit einer großen Büchersammlung bis zu seinem Tode 1798 wohnte. Sanierung 2013 wurde die Sanierung des Platzes vollendet, die neue Büros sowie einen Patio im Kellergeschoss vorsah, der ungefähr 100 Angestellte des Center for Renhold (Reinigungszentrums) an der Stelle des ehemaligen Parkkellers beherbergt. Der Komplex wurde von den dänischen Architektenbüro Polyform arkitekter und einer niederländischen Gesellschaft entworfen. Über den Kontoren wurde ein Spielplatz eingerichtet. Der Platz ist mit Granitplatten belegt und steht bereits in Einklang mit den Kultorvet und der Købmagergade. Der Hauserplatz in der Literatur In Søren Kierkegaards Stadien auf des Lebens Weg wird der Hauserplatz mehrmals erwähnt. Der Autor der Handschrift aus dem dritten Teil des Werkes erzählt, er gehe jeden Mittwoch um 4 Uhr auf den Hauserplatz und sei seiner ehemaligen Geliebten dort einige Male begegnet. Siehe auch Suhms-Gade Overgaden oven Vandet Einzelnachweise
Helsingør Kraftvarmeværk

Helsingør Kraftvarmeværk er et 16 MW biomassekraftvarmeværk ved Helsingør i det nordøstlige Sjælland. Værket var indtil 2011 ejet af Vattenfall, men er nu overtaget af det kommunale forsyningsselskab Forsyning Helsingør. Værket producerer også 15 MW el og 60 MW fjernvarme fra dansk og bæredygtig biomasse, og omkring 20% af fjernvarmen fra en 30 MW varmepatron, som også leverer elnet-ydelser. En gasturbine fra 1993 kan levere dødstart til elnettet ved 50 kV. Den har en installeret produktionskapacitet på 60 MW el og 60 MJ/s fjernvarme. Brændselstypen er naturgas. Referencer
Hillerød Kraftvarmeværk

Hillerød Kraftvarmeværk er et gaskraftværk syd for Overdrevsvejen i Hillerød på Sjælland, nordvest for København. Operatøren er Hillerød Forsyning. Anlægget blev bygget i 1991, og brændselstypen var naturgas. Værket har desuden leveret 90% af fjernvarmen til Værløse. I sin levetid har det kørt i 118.000 timer og leveret 7 TWh varme og det samme i el. De 33 år gamle udtjente gasturbiner på 77 MW blev fjernet i 2024. 50 MW elkedel blev installeret i 2025, og varmepumper for 150 millioner kr forberedes til både fjernvarme og fjernkøling. Eksterne henvisninger http://www.hfors.dk/ Referencer
Holbæk Teater

Holbæk Teater var egnsteater i Holbæk Kommune fra 1983 frem til 2020, hvor det blev til Sjællands Teater. Teatret præsenterede egenproduktioner og gæstespil, men også andre arrangementer som bl.a. Saloner, foredrag, stand-up, musik og andet. Flere af Holbæk Teaters produktioner kom på turné rundt i landet. Holbæk Teater vandt Danmarks fornemste teaterpris Årets Reumert to år i træk: I 2008 for børne- og ungdomsforestillingen "Gidsel – en historie i virkeligheden", som foregik i en kørende bus. Og igen i 2009 for musikteater-forestillingen "69 – En rockteaterkoncert", som handlede om balladen omkring Ungdomshuset på Nørrebro. Teatrets ledelse: 2011 - 2020: Kristoffer Møller Hansen og Brian Kristensen 2010 - 2011: Kristoffer Møller Hansen (konstitueret) 2000 - 2010: Pia Jette Hansen Holbæk Teater har " stået bag store succeser som: Cykelmyggen Egon, 2011 (siden overtaget af Østre Gasværk Teater). Dagpengeland, 2012. Rasmus Klump - på eventyr, 2013 (i samarbejde med Tivoli). Den Lilla Møghætte og Pulven", 2013 Teaterdokumentaren "ULTIMATUM", 2013
Horsens Kraftvarmeværk

Horsens Kraftvarmeværk er et kraftvarmeværk beliggende i Horsens i Østjylland. Det er et forbrændingsanlæg, som kan drives med naturgas. Kraftvarmeværket udnytter indtil 90-95% af energien i det fossile brændsel. Anlægget blev færdigbygget i 1992. Det har en maksimal kapacitet på 35 MW elektricitet og 45 MJ/sek fjernvarme, hvilket er nok til at dække behovet for fjernvarme til 12.000 boliger og elektricitetsbehovet for 40.000 husholdninger. Årsproduktionen i 2006 var 124 GWh strøm og 886 TJ varme. DONG Energy solgte i August 2013 værket, til fjernevarmeværkerne i Dagnæs og Horsens, for 89 mio. Fjernvarmen leveres til fordelingscentralerne i Horsens by og Dagnæs-Bækkelund. Produktionskilder Energien på Horsens Kraftvarmeværk bliver primært produceret ved hjælp af afbrænding. Affaldet der brændes af er 75% Dansk og resten er importeret fra Island (12%), Tyskland (7%), England (4%) og Italien (2%). Kilder og eksterne henvisninger Fjernvarme Horsens - Kraftvarmeværket Arkiveret 7. august 2019 hos Wayback Machine EnergiWatch Radikale Horsens
Kancellibygningen

Kancellibygningen er en bygning på Slotsholmen i København som i dag huser Finansministeriet. Den betegnes til tider også Den røde bygning. Historie Den blev opført af Frederik 4. i 1721 til at huse centraladministrationen som dengang ikke fyldte mere. Denne bygning erstattede den foregående kancellibygning som lå ved Holmens Kanal over for Københavns Slots hovedport; efter udflytningen i 1721 blev den gamle kancellibygning nedrevet. Kancellibygningen er opført i barokstil og arkitekten var den kongelige bygmester, Johan Conrad Ernst. Anlægsarbejdet begyndte i juni 1716 og bygningen var indflytningsklar efter 5 år, hvilket var en forholdsvis kort byggeperiode. Bygningen er i tre fløje, hver med tre etager og kælder. Byggegrunden er ret irregulær i sin form da de to sidefløje ikke er lige lange og hjørnet ved Christiansborgs Slotsplads er ikke retvinklet. Men da midterfløjen er hovedfacaden og symmetrisk opbygget med en port i midten, bemærkes den irregulære form ikke særligt. Kancellibygningen blev bygget op mod Proviantgården og Biblioteksbygningen som lå bagved og som var forbundet med Københavns Slot via løngang i første sals højde. Indretning Bygningen skulle rumme kancellierne (det danske og det tyske) sammen med Rentekammeret og Krigskollegiet, og den var hovedsagelig indrettet med kontorer; i dag betragtes den da også som Danmarks ældste kontorbygning. Da første sal havde direkte adgang til slottet var det naturligt nok her de centrale kontorer og funktioner blev placeret. Nærmest slottet ud mod slotspladsen placerede man gehejmekonseillets lokaler og premierministerens kontor. Ned gennem midterfløjen løber en gang, "Stengangen", hvor der ligger kontorer på hver side. Nærmest konseillets lokaler sad oversekretæren i det tyske kancelli og det rum, som i dag betegnes "Struenseværelset", står stadig med oprindelige tapeter. I den modsatte ende af Stengangen kom man til Rentekammeret kollegiesal som var det største rum i bygningen. Dette rum viser også stadig tegn på datidens overdådige indretning, idet det har et rigt udsmykket stukloft med at maleri af Henrik Krock. Hvad angår de andre etager, blev stue og kælder brugt til arkiver, mens anden sal var mindre kontorer som hørte til de forskellige administrationsenheder. Kilder "Før og Nu – historisk, topografisk tidsskrift". Supplement nr. 2, 1925-27. Finansministeriet: Den røde bygning Arkiveret 13. november 2014 hos Wayback Machine
Kartoffelrækkerne

Kartoffelrækkerne (lit. 'Potato Rows') is a housing project built 1873–1889 in what is today the Eastern border of central Copenhagen, Denmark. It consists of 480 houses built by a now defunct shipyard (Burmeister & Wain) workers' union to avoid the unhealthy sanitary conditions of central Copenhagen of the day and the resulting cholera epidemic. The plans included sewers and garbage disposal solutions as prescribed by the then new understandings of the causes of the epidemics. The architect of the project was Frederik Christian Bøttger who used yellow brick with horizontal red brick lines to create a classic impression. The area was previously part of the fortifications surrounding the city where no construction had been allowed; instead potatoes were grown there in long rows. The houses were built in 11 straight lines; both factors contributed to the name of the project. To finance the project, workers of the shipyard could pay a small advance, but the actual distribution of the houses was done by lottery. The advance money was returned with interest to the unlucky families after a 10 year period. The ones that did win would pay the rest off over 10–25 years, although the houses were typically shared by two or three families because of the high cost. Today most of the houses are single family homes in what has become a very attractive and central address. Ironically, at the time of construction there was much opposition to its location so far from the city and the perceived long commute. References External links Media related to Kartoffelrækkerne at Wikimedia Commons Forside
Kastrup Fort

Kastrup Fort (oprindelig Kastrup Batteri; omdøbt ca. 1910) var en del af Københavns moderne befæstning og er i dag en mindre folkepark på Amager. Området er ca. 4 hektarer stort og omgivet af en 25-60 m bred voldgrav (2-3 m dyb). Bygget i 1886-1887 og overgik i 1925 til Københavns Kommune. Det åbnede som folkepark i 1933 med udskænkningsteder og forlystelser. Området blev benyttet af tyskerne under 2. verdenskrig og var efter krigen interneringslejr for tyske flygtninge. Parken blev genåbnet i 1947 og området blev fredet 1969. I centrum af parken ligger Restaurant Kastrup Fortet. Eksterne henvisninger Kilder
Klebæk Høje

Klebæk Høje eller Bækkemonumentet er en lille gruppe fortidsminder ved Hærvejen omtrent 1 km nord for Bække, bestående af to bronzealdergravhøje og en 45 m lang skibssætning fra vikingetiden. Skibssætningens vestlige ende udgøres af runestenen Bække-stenen 2. Nationalmuseet udgravede skibssætningen i 1957-1958, men fandt kun en grav med en stump jern og lidt lerskår. Af de oprindelige 60 sten er der kun 9 tilbage. De manglende sten blev efter udgravningen markeret med mindre sten, som igen i 2011 blev erstattet med stålplader. Hærvejen gik på et tidspunkt tværs gennem skibssætningen, hvilket endnu kan anes i terrænet. Eksterne henvisninger Klebæk Høje i Slots- og Kulturstyrelsens database Hærvejen
Kong Haakons Kirke

Kong Haakons kirke (Den norske Sjømannskirken) ligger ved Stadsgraven i København, Danmark. Sjømannskirken - norsk kirke i utlandet driver kirken. Kirken var en gave fra det norske folk til kong Haakon VII, og blev indviet i 1958. Midlerne til kirken blev indsamlet i anledning af 50-års jubilæet for kongens indsættelse som konge af Norge i 1905. Grundstenen blev nedlagt af Kronprins Olav. Carl Corwin tegnede kirken, som er bygget i sten. Den har et spidst kobbertag med et slankt klokketårn og plads til 250 besøgende. 17. maj hvert år fejres den norske nationaldag i kirken. I forbindelse med julen afholdes årligt julemarked med salg af julepynt, strik og mad osv. I 2008, ved kirkens 50 årsdag, deltog Dronning Margrethe og Kong Harald i jubilæums gudstjeneste her. I anledningen af kirkens 60 års jubilæum i 2018, gennemførtes en større restaurering, hvor kirken bl.a. fik ny belysning, designet af Bertelsen & Scheving Arkitekter. Sjømannsprester i København Eirik Guldvog 1952-1960 (grunnlegger) Modolf Rossebø 1961-1968 Jan Hallingskog 1968-1971 Magne Storli 1971-1976 Frode Eriksen 1976-1982 Asbjørn Manger 1982-1986 Rangvald Seiestad 1986-1992 Øystein Halling 1992-1996 Ingrid Frivold 1996-2005 Sverre Tofte 2004-2005 Gunnar Ellingsen 2005-2007 Magne Hoem 2007- Kapellaner i København Erling Revheim 1974-1975 Harald Opsal Svendsen 1976-1978 Johan Haga 1978-1980 Kjell Svarstad 1980-1981 Steinar Kristen Lindvig 1982-1986 Johannes Ulstein 1986-1991 Bjørn Moe 1991-1993 Ingeborg Matre 1993-1996 Jan Kay Krystad 1996-1997 Sivert Follesø 1997-1999 Per Erik S. Engdal 2003 Sverre Tofte 2003-2007 Vidar Dalby 2007-2010 Pål Kristian Balstad 2011- Eksterne henvisninger Kong Haakons kirke i København Arkiveret 8. marts 2012 hos Wayback Machine
Kong Haakons Kirke

Die Kong Haakons Kirke befindet sich in Ved Mønten in Kopenhagen und wurde nach König Haakon VII. benannt. Geschichte Die Seemannskirche war ein Geschenk des norwegischen Volkes an König Haakon VII. und wurde 1958 eingeweiht. Die Mittel für den Kirchenbau wurden anlässlich des 50. Jahrestages der Amtseinführung des Königs als König von Norwegen im Jahr 1905 aufgebracht. Der Grundstein wurde von Kronprinz Olav gelegt, der Architekt war Carl Corwin. Im Inneren der Kirche schuf der Künstler Siguard Winge ein zentrales Altarbild, und die beiden Kirchenglocken stammen von dem Glockengießer Ole Christian Olsen Nauen und waren zusammen mit einer Wetterfahne in Form einer Krone ein Geschenk von A.P. Møller und seiner norwegischen Frau Pernille. In der Kirche befinden sich ein Anker und ein Stein zum Gedenken an die Norweger, die im Zweiten Weltkrieg auf See gefallen sind. Der Anker ist ein Geschenk der norwegischen Marine und wurde aus der norwegischen Seefestung „Norske Løve“ geborgen. Der Anker ist von Steinen umgeben, die an der gesamten norwegischen Küste gesammelt wurden. Die norwegische Kirche wird von der unabhängigen Organisation Sjømannskirken betrieben. Heute dient die Kirche als Wohlfahrtszentrum für die norwegische Schifffahrtsdirektion und versorgt norwegische Schiffsarbeiter in Kopenhagen und Køge. Die Kong Haakons Kirke ist auch eine beliebte Kirche für Hochzeiten, in der jedes Jahr über 100 Paare aus Norwegen heiraten. Die Kirche ist auch Teil der Seemannskirche und der Bereitschaft des Außenministeriums für Krisen und Unfälle. Mit der Beteiligung von Norwegern wird die Kirche zu einem natürlichen Treffpunkt für Norweger. Im Jahr 2008, zum 50-jährigen Bestehen der Kirche, nahmen Königin Margrethe II. und König Harald V. am Jubiläumsgottesdienst teil, der von Bischof Ole Hagesæther und den Seemannspfarrern Magne Hoem und Vidar Dalby geleitet wurde. Anlässlich des 60-jährigen Kirchenjubiläums im Jahr 2018 wurde von Bertelsen & Scheving Architects eine umfassende Restaurierung durchgeführt, bei der die Kirche unter anderem eine neue Beleuchtung erhielt. Beschreibung Die Kirche besteht zum Teil aus dem Kirchenraum und zum Teil aus Kulturzentrum mit einem Flügel mit Versammlungsräumen, Turnhalle, Pfarrhaus, einen großen Saal mit Rezeption, Café und Laden mit norwegischen Lebensmitteln. Mit ihrer Doppelfunktion als Kirche und Kulturzentrum verfügt die Kirche über zwei Haupteingänge. Vom Stadsgraven aus gibt es einen direkten Zugang zum Kirchensaal, während der Eingang am gegenüberliegenden Ende in den Festsaal führt. Für kirchliche Großveranstaltungen können der Kirchenraum und der Festsaal kombiniert werden, so dass etwa 400 Personen Platz finden. Seemannspfarrer in Kopenhagen Eirik Guldvog 1952–1960 Modolf Rossebø 1961–1968 Jan Hallingskog 1968–1971 Magne Storli 1971–1976 Frode Eriksen 1976–1982 Asbjørn Manger 1982–1986 Rankvald Seiestad 1986–1992 Øystein Halling 1992–1996 Ingrid Frivold 1996–2005 Sverre Tofte 2004–2005 Gunnar Ellingsen 2005–2007 Magne Hoem 2007– Weblinks Einzelnachweise
Krabbesholm (Skive)

For alternative betydninger, se Krabbesholm. (Se også artikler, som begynder med Krabbesholm) Krabbesholm er en fredet herregård i Skive nær Skive Fjord. Den ældste historie Gårdens historie går tilbage til den sene middelalder. Oprindelig skal den have bestået af to gårde, Nørre- og Sønder-Skovshoved, som lensmanden Niels Høeg på Skivehus vistnok fik overdraget af kong Hans, hvorefter han sammenlagde dem til en hovedgård. Via Høegs hustru gik gården i arv i Banner-slægten i et par generationer, hvorefter Magdalene Banner bragte den til sin mand Iver Krabbe til Østergaard, efter hvem gården nu fik navn. Hovedbygningen opføres Iver Krabbe påbegyndte opførelsen af en hovedbygning på Krabbesholm, men byggearbejderne blev nok først færdige i Magdalene Banners enkestand. Bygningen er opført i to stokværk over kælderen. Forneden er murene kvaderklædte, længere oppe i munkesten. Over vinduerne er der rundbuer, og de takkede gavle med blændingerne er i sengotisk stil. På gårdsiden findes en firkantet udbygning bygget sammen med et rundt hjørnetårn. På nordsiden ses desuden et mangekantet hjørnetårn. Senere tider Gården skiftede hyppigt ejer i 1600-tallet. Blandt besidderne sås medlemmer af slægterne Lykke, Friis, Kaas, Juul og Sehested. I 1743 kom gården i Werner Rosenkrantz' besiddelse. Han lod hovedbygningens indre modernisere, hvor man navnlig skal fremhæve riddersalens tapetmalerier udført af kunstneren Olaus Carolus Wassmann. Rosenkrantz opførte de to lave sidefløje i bindingsværk. I 1800-tallet var der ligeledes en del ejerskifter Krabbesholm Højskole Skive Købstad erhvervede gården i 1906 og solgte den i 1907 til A. Axelsen og pastor A.Th. Dorf, der drev Salling Højskole. Krabbesholm har siden da været hjemsted for Krabbesholm Højskole. I højskolens have står en sten, der blev afsløret 19. september 1920 til minde om Genforeningen i 1920. Ejere af Krabbesholm ( -1524) Niels Høeg (1524-1554) Erik Banner (stedsøn) (1554-1561) Iver Krabbe (svigersøn) (1561-1597) Magdalene Banner (enke) (1597-1602) Erik Lykke (svigersøn) (1602- ) Hans Lykke (søn) ( -ca. 1622) Anders Friis (ca. 1622- ) Christian Friis (bror) ( -1632) Henrik van der Wisch (1632-1639) Mogens Kaas (1639-1662) Jens Kaas (søn) (1662-1696) Karen Reedtz (enke) (1696-1719) Frans Juul (svigersøn) (1719-1726) Frederik Sehested (1716-1743) Birgitte Sophie Sehested (enke) (1743-1773) Werner baron Rosenkrantz (svigersøn) (1773-1785) Adam Frederik greve Trampe (1785-1819) Hans Rasmussen (1819-1832) Hans, Rasmus og Christiane Rasmussen (børn af ovenstående), (1832-1870) Jens Dalsgaard (gift m. Christiane Rasmussen). De blev forældre til kunstmaleren professor Christen Dalsgaard (1870-1871) Dødsbo efter Jens Dalsgaard (1871-1887) N.C. Fugl (1887-1898) T.R. Rosen (1898-1906) C.C. Kr. Rosen (1906-1906) Konsortium (1906-1907) Skive Købstad (1907-1911) Højskoleforstander A. Axelsen (1911-) Højskoleforeningen for Skive og Omegn Noter Litteratur "Danske Slotte & Herregaarde" bind 12: Nordvestjylland, red. Aage Roussell. Anden udgave. Hassings Forlag, Kbh 1966 pag. 53. Eksterne kilder/henvisninger Krabbesholm på 1001 fortællinger om Danmark Krabbesholm Højskole
Kulturhuset Islands Brygge

Kulturhuset Islands Brygge er et kulturhus på Islands Brygge på vejen Islands Brygge midt i Havneparken. Kulturhuset Islands Brygge har over 300 kulturelle arrangementer om året herunder koncerter, danseaftener, teater, loppemarkeder, fællesspisning og børnekultur. Husets lokaler kan lejes til møder, konferencer, selskaber og forskellige typer af aktiviteter som yoga, rytmik og gymnastik. Kulturhuset blev bygget i 2000 som en erstatning for det nedrevne kulturhus Gimle, som lå på Ny Tøjhusgrunden. Huset er tegnet af arkitektfirmaet Fogh og Følner Arkitektfirma ApS, som vandt arkitektkonkurrencen udskrevet af KUC. Kulturhuset Islands Brygge er en del af kulturenheden Kultur og Idræt Christianshavn - Vestamager i Kultur- og Fritidsforvaltningen, Københavns Kommune. Referencer Eksterne link Kulturhusets hjemmeside
Kvislemark Kirke

Kvislemark kirke (tidligere også Quislemark) er bygget omkring år 1100 og er beliggende ca. 14 km vest for Næstved, mellem landsbyerne Sandved og Hyllinge på Sjælland. Tilbygningen er sengotisk og tårnet er atypisk bygget til på skibets nordside. Kirkens oprindelige romanske døbefont er forsvundet, men i begyndelsen af 1600-tallet blev der installeret en ny font af egetræ med indbygget dåbsfad af bly. Kirken har en altertavle fra 1615, som antagelig stammer fra Anders Nielsen Hatts værksted i Roskilde. Prædikestolen i bruskbarok er fra ca. 1630, og dens lydhimmel bærer Christoffer Urnes våben, den senere statholder i Norge. Kirken har kalkmalerier udførte af det såkaldte Kongstedværksted fra årene 1425-1450. Disse blev først afdækkede i 1923. Kvislemark blev restaureret i 1886 og i 1972. Den gamle rundgangsskik, som blev forbudt på 15- og 1600-tallet, hvor kisten af den døde blev båret tre gange omkring kirken, overlevede i Kvislemark til en gang på 1950-erne. Noter Eksterne henvisninger Bilder af Kvislemark Kirke, danmarks-kirker.dk Kvislemark og Fyrendal kirker, knud-olfert.dk Kvislemark Kirke hos KortTilKirken.dk
Kystdirektoratet

Kystdirektoratet (engelsk: Danish Coastal Authority) er en del af Miljøstyrelsen, der er en styrelse i Miljø- og Ligestillingsministeriet. Kystdrektoratet varetager myndighedsopgaver langs landets 7300 km kyst inden for kystbeskyttelse, klitfredning, strandbeskyttelse og statens højhedsret over søterritoriet. Kystdirektoratet rådgiver miljøministeren, udarbejder analyser og indgår i internationale samarbejder om kyst- og oversvømmelsesbeskyttelse. Desuden står direktoratet for projektering, anlæg og drift inden for kystbeskyttelses- og lystbådehavneområdet samt oprensning i visse sejlløb og havne. Opmåling af kystprofilet på den jyske vestkyst er ligeledes en af direktoratets opgaver. Derudover har Kystdirektoratet sammen med politiet ansvaret for stormflodsberedskabet på den jyske vestkyst fra Thyborøn til Nymindegab og i Sønderjylland fra syd for Esbjerg til den dansk-tyske grænse. Kystdirektoratet har hovedsæde i Lemvig. I alt beskæftiger direktoratet ca. 90 medarbejdere. Kystdirektør siden 2022 er Anne Elizabeth Kamstrup, som efterfulgte Merete Løvschall. Historie Kystinspektoratet blev dannet den 1. november 1973 under Transportministeriet efter en større omstrukturering af det daværende Statens Vandbygningsvæsen, hvis historie startede helt tilbage i 1868. Kystinspektoratet bliver i 2001 til Kystdirektoratet. Ved en kongelig resolution den 3. februar 2014 blev det besluttet at flytte Kystdirektoratet fra Transportministeriet til Miljøministeriet. Miljøministeriet blev ved ny regering den 29. juni 2015 lagt sammen med Fødevareministeriet, hvorefter Kystdirektoratet hører til i Miljø- og Fødevareministeriet. Kystdirektoratet er ikke længere lagt sammen med Fødevareministeriet, hvorfor det blot hører til Miljøministeriet igen. Den 1. februar 2017 blev Kystdirektoratet lagt sammen med Naturstyrelsen. Naturstyrelsen flyttede 29. august 2024 til det nyoprettede Ministerium for Grøn Trepart og Kystdirektoratet blev flyttet til Miljøstyrelsen, som forblev under Miljøministeriet. Referencer Eksterne henvisninger Kystdirektoratets hjemmeside