NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Udrejsecenter Avnstrup

Dansk Røde Kors Center Avnstrup er et dansk hjemrejsecenter for afviste asylansøgere med plads til 600 beboere, der ligger 1 km vest for landsbyen Ny Tolstrup i Bidstrup Skovene på Sjælland. Regeringen og Dansk Folkeparti stod bag beslutningen om at placere centret her i 2017. Centret er indrettet i det nedlagte Avnstrup Plejehospital, der oprindeligt var taget i brug i 1940 som tuberkolosehospital under navnet Avnstrup Sanatorium. Plejehospitalet blev nedlagt i 1992, hvorefter det blev indrettet som asylcenter af Direktoratet for Udlændinge. Center Avnstrup drives af Dansk Røde Kors og var det første hjemrejsecentercenter, der er blev lavet for afviste asylansøgere. Hvis man som afvist asylansøger ønskede at medvirke i sin hjemrejse, fik man lov at blive på hjemrejsecentret. Ellers blev man flyttet til et af Danmarks udrejsecentre. Efter folketingsvalget i 2019 besluttede regeringen at Avnstrup udelukkende skulle fungere som udrejsecenter for børnefamilier, i stedet for Udrejsecenter Sjælsmark. Faciliteter I følge hjemmesiden for Røde Kors Center Avnstrup findes der for de over 17-årige voksenundervisning og et jobcenter, hvor der er mulighed for hjælp til aktivering og praktikforløb med henblik på, at man kan blive klar til at få job, når man vender hjem. Man kan desuden komme i praktik hos lokale arbejdsgivere. Der findes en børnehave med åbent 25 timer om ugen. Hvis man er en familie med børn, har man typisk to rum til rådighed. I øvrigt findes enkeltværelser eller værelser til en eller flere personer. Der findes fælles bad og toilet. De tre daglige måltider serveres i en fælles kantine. Rengøring og tøjvask skal de afviste asylansøgere selv sørge for. Beboerne kan få hjælp på en sundhedsklinik af sygeplejersker og sundhedsplejersker, der vurderer om beboeren kan have brug for fx læge- eller psykologhjælp. Børn i alderen 6-16 år går på Røde Kors-skolen i Lynge, eller på lokale skoler alt efter, hvad der er bedst for det enkelte barn. Børnene bliver undervist på dansk og undertiden på engelsk. Udover folkeskolens almindelige fag, findes også modersmålsundervisning. Efter skole er der mulighed for, at man kan gå i fritidsklub eller SFO. For de 6-12 årige foregår det i eftermiddagstimerne, og for de 13-17 årige er det mest sidst på dagen og om aftenen. I klubben er der uddannede pædagoger, og der bliver sørget for fællesaktiviteter. Kilder og henvisninger
Dansk Sygeplejehistorisk Museum

Dansk Sygeplejehistorisk Museum åbnede i 1999, i forbindelse med Dansk Sygeplejeråds 100 års jubilæum, og var beliggende ved Hotel Koldingfjord, på nordsiden af Kolding Fjord. Den 16. januar 2025 blev det offentliggjort at museet lukker pga. lavt besøgstal og har haft sidste åbningsdag. Museet rummede en fast udstilling og skiftende særudstillinger. På museet fandtes også et bibliotek, som kunne besøges efter forudgående aftale. Historie Kirsten Stallknecht, den tidligere formand for Dansk Sygeplejeråd (DSR), var initiativtageren til forskning i dansk sygeplejes historie og DSR ansatte historikeren Esther Petersen til dette formål. I slutningen af 1980'erne kom der så en række bøger om emnet. Sygeplejen havde gennem snart 100 år været et fag, man skulle uddannes i, og da der i eksisterende museer kun var lidt materiale, der kunne belyse sygeplejens historie, begyndte ideen om et museum for sygeplejehistorie at tage form. En indsamlingskampagne blev etableret, via en notits til medlemmerne af DSR i tidsskriftet Tidsskrift for Sygeplejersker. Det lykkedes at samle billeder, dokumenter og oplysninger om genstande, der kunne gøres tilgængelige for yderligere forskning og et muligt fremtidigt museum. Ideen om museet udviklede sig yderligere og blev til et mere konkret projekt, da to mindre bygninger, pavillonerne Fjordglimt og Granly ved Hotel Koldingfjord, fandtes velegnede til formålet. Hotel Koldingfjord havde også sygeplejehistorisk betydning, da de originale bygninger havde været sanatorium for tuberkuloseramte børn i næsten 50 år. I 1990 besluttede DSR's ledelse, at starte planlægningen af et museum i de to pavilloner og i forbindelse med DSR's 100 års jubilæum, åbnede museet så dørene for offentligheden i 1999. Museet lukkes Museet lukkede pr. 1 januar 2025. Derefter begyndte en digitalisering af genstande fra museet. Det er planen, at sygeplejerskernes historie kan følges online fra 2026. Referencer Eksterne henvisninger Dansk Sygeplejehistorisk Museums hjemmeside Arkiveret 9. maj 2010 hos Wayback Machine
Danske tab i Afghanistan siden 2002

De danske tab i Krigen i Afghanistan (2001-2021) var 44 soldater, der døde i perioden 2002 til 2013. Mange kom hjem med fysiske og psykiske skader efter indsatsen. Dette er en oversigt over danske soldater der har mistet livet i Afghanistan siden 2002 til 2014. a: Indgår ikke i de officielle tabstal fra Forsvarsministeriet Note: Konstabelelev Jonas Rasmussen og Konstabelelev Simon K. Christensens blev dræbt i en mortérulykke i Oksbøl d. 10. juni 2010 i forbindelse med træningen før deres udsendelse til Helmand på C-Coy ISAF 10. De blev den 25.06.2010 posthumt udnævnt til Konstabler. Danmark er det NATO-land som havde de største tab per indbygger. Danmark er ligeledes en af de største bidragsydere til ISAF per indbygger. Referencer Eksterne links Forsvaret: Omkomne og faldne i international missioner Besøgt 7. september 2011
Dansted

Danstedgaard er en lille sædegård, som nævnes første gang i 1447, som en landsby, gården er fra 1479. Gården ligger i Nebbelunde Sogn, Fuglse Herred, Maribo Amt, Rødby Kommune. Hovedbygningen er nyopført i 1980 Danstedgård Gods er på 154,2 hektar Ejere af Danstedgaard (1447-1470) Las Johansen Rød (1470-1479) Elne Lasdatter Rød gift Basse (1479-1494) Christoffer Jensen Basse (1494-1533) Herluf Skave (1533-1539) Erik Daa (1539-1546) Ingerd Present gift Daa (1546-1580) Jørgen Eriksen Daa (1580-1600) Karen Jørgensdatter Daa gift Pors (1600-1617) Claus Pors (1617-1631) Karen Jørgensdatter Daa gift Pors (1631-1650) Rudbek Clausen Pors (1650-1664) Jokum Frederik von Preuss (1664-1672) Erik Rosenkrantz (1672-1675) Mads Hyldtoft (1675-1696) Niels Hansen (1696-1720) Henrik Wrede (1720-1730) Frederik Diderichsen Felthuusen (1730-1737) Diderich Christian Frederiksen Felthuusen (1737) Maren Frederiksdatter Felthuusen gift (1) Bech (2) Tverskov (1737-1742) Peter Gjertsen Bech (1742-1743) Maren Frederiksdatter Felthuusen gift (1) Bech (2) Tverskov (1743) Kjeld Tverskov (1743) Anna Cathrine Pedersdatter Hvid gift (1) Tverskov (2) Suhr / Diderich Christian Berntsen Suhr (1743-1751) Diderich Christian Berntsen Suhr (1751-1756) Erik Wiinberg (1756-1758) Søren Müller (1758-1775) Christian Ditlev Reventlow (1775-1812) Christian Ditlev Frederik Reventlow (1812-1820) Morten Kirketerp (1820-1830) Johan Adolf Cordua (1830-1857) Christian Heinrich Carl August von Reventberg(uægte søn af greve Christian Heinrich August Hardenberg-Reventlow) (1857) Ida Jeanette von Reventberg(hans enke) (1857-1894) Niels Erik Petersen (1894-1902) Enke Fru Elise Petersen (1902-1906) Christian Møllegaard Petersen (svigersøn) (1906-1968) Niels Peter Thorsen Skafte (1968-1969) Else Bachevold gift Jørgensen (søsters datter) (1969-1998) Ejner Kristian Jørgensen (1998-) Anders Bachevold Jørgensen (søn) Ekstern henvisninger Dansted - fra Dansk Center for Herregårdsforskning Arkiveret 11. februar 2017 hos Wayback Machine Kilder J. P. Trap: Danmark 5.udgave, Kraks Landbrug
Dantes Plads

Dantes Plads i København blev til i 1924, da Dantesøjlen tegnet af Carl Brummer blev opstillet foran Glyptoteket. Et stykke af Vester Boulevard, mellem Ny Kongensgade og Stormgade, fik da navnet Dantes Plads, opkaldt efter den italienske middelalderforfatter Dante Alighieri. Da den nye Langebro blev taget i brug i 1955 blev trafikken til og fra Amager, som hidtil hovedsagelig havde benyttet Vester Voldgade, omlagt til den samtidigt omprofilerede Vestre Boulevard. Vestre Boulevard fik samtidig det nye navn H.C. Andersens Boulevard (det var i 150-året for digterens fødsel). Ved samme lejlighed blev Dantes Plads "flyttet": Navnet overgik til at betegne det trapezformede gadestykke mellem boulevarden og Vester Voldgade (tidligere var dette en del af Ny Vestergade). (Ikke desto mindre har Glyptoteket stadigvæk Dantes Plads som adresse.) Eksterne henvisninger Om Dantesøjlen
Darum Kirke

Darum Kirke er en middelalderlig kirke i landsbyen Store Darum nær Vadehavet sydøst for Esbjerg. Tufstenskirke bygget omkring 1200 i romansk stil. Tårnet og våbenhus i sengotisk stil fra 1400-tallet. Tidligt, allerede i 1250-1300, blev skibet og koret forlænget. Man har fundet et stol­pehul og grave, som muligvis stammer fra en tidligere trækirke. I 1679 fik Bramming Hovedgård kirken af kongen. Indtil 1881 hørte den under denne gård, hvor den kom under møllerne i Darum, indtil den efter 1910 blev selvejende. Kirken er i katolsk tid indviet til Sankt Laurentius, som er afbildet på en af statuerne fra en ældre, værdifuld sengotisk altertavle fra omkring 1500, hvoraf der er bevaret fem figurer. To står i kirken (a­po­stlene Johannes og Peter), to på Nationalmuseet (Sankt Gertrud og Sankt Laurentius) og én på Varde Museum (Maria med barnet stående på måneseglen). Delene tilhørte en privat samler om­kring 1875, hvor de så blev genfundet og sikret for kirken og museer. Inventar I midten af 1800-tallet blev kirken kraftigt restaureret, og hele det middelalderlige interiør pillet ned. Derudover er der en enestående fontehimmel til døbefonten fra 1652 (ifølge malet årstal), men tal­let 1632 kendes også. Døbefonten forestiller Jesu dåb, og de omkransende figurer bærer dele fra Jesu korsfæstelse. Dog er der kun to genstande tilbage på de fire figurer. Fontehimmelen bæres af en arm, der kommer ud af en fiskemund. I tårnrummet er opsat fire præstegravsten. Altertavlen er fra 1847, og maleriet, der forestiller den sidste nadver, er udført af C.F. Lind fra Jernved. Referencer Eksterne henvisninger Darum Kirke Arkiveret 19. september 2015 hos Wayback Machine hos KortTilKirken.dk Darum Kirke Arkiveret 24. april 2014 hos Wayback Machine i bogværket Danmarks Kirker (udg. af Nationalmuseet)
Datagraf

Datagraf Communications A/S var en virksomhed indenfor grafisk produktion, design og kommunikation. Virksomheden eksisterede fra 1986 til 2018, hvor den skiftede navn til OTW, der er en del af Aller Koncernen. Bureauet leverede kommunikationsprodukter inden for analyse, strategi, magasiner, websites, sociale medier, digital markedsføring, design og virksomhedsrapporter. Kunderne omfattede fag- og interesseorganisationer, offentlige virksomheder og organisationer samt større private virksomheder. Virksomheden blev grundlagt i 1986 og i sin storhedstid havde virksomheden hovedkontor og trykkeri i Auning på Djursland og afdelinger i København, Oslo og Stockholm. I 2014 blev virksomheden solgt til Aller Media og indgår dermed i et af Skandinaviens største medieselskaber. nd. Datagraf Communications er fem gange blevet kåret som Gazelle-virksomhed af dagbladet Børsen og har vundet en lang række designpriser. Eksterne henvisninger Datagrafs hjemmeside Arkiveret 6. november 2008 hos Wayback Machine Datagraf bliver til OTW Arkiveret 10. januar 2019 hos Wayback Machine
Daugbjerg Kirke

Daugbjerg Kirke er kirken i Daugbjerg Sogn i Viborg Kommune; Sognet hører under Viborg Domprovsti (Viborg Stift). Kirken består af skib og kor, tårn mod vest og våbenhus mod nord. Skib og kor er med bjælkeloft, og er fra romansk tid, bygget af granitkvadre på sokkel med skråkant. Nordmuren er bevaret urørt med dør og flere vinduer; det øvrige er omsat. I skibets sydmur er indsat en kvader med en stående løve. Det senere tilføjede tårn er af kvadrer fra vestgavlen og munkesten i munkeforbandt, Våbenhuset af af samme materiale og fra samme tid. Tårnrummet, der har rundbue ind til skibet, er hvælvet. Altertavlen og prædikestol fra renæssancestil; Romansk døbefont af granit med løvefigurer og planteslyngninger. Eksterne kilder og henvisninger Daugbjerg Sogn i J.P. Trap: Kongeriget Danmark, udarbejdet af H. Weitemeyer (3. udgave, 4. bind 1901) Daugbjerg Kirke Arkiveret 14. december 2013 hos Wayback Machine hos KortTilKirken.dk
Daugård Kirke

Daugaard Kirke er en middelalderlig kirke i den østlige ende af byen Daugård syd for Hedensted. Lige nord for kirken findes hovedgården Williamsborg. Bygningshistorie Kirkens skib og kor blev opført i romansk tid. Byggematerialet var frådsten. Den har en høj sokkel med skråkant, samt nogle usædvanlige blændingsfelter med rundbuefriser og lisener, der angiver to maskerede stokværk. I den senere middelalder skete der en række ombygninger, hvor materialet er munkesten. Korets østlige ende stammer fra denne tid. Ligeledes tårnet og våbenhuset. Endelig indbyggedes hvælvingerne. Tårnet har glatte gavle, våbenhuset blændingssmykket trappegavl. Inventar Altertavlen er fra slutningen af det 18. århundrede. Maleriet er dog fornyet senere. Motivet er Kristus i Getsemane. Døbefonten er en romansk granitfont med dobbeltløver. Prædikestolen er fra ca. 1600 med en senere himmel. I korets nordmur ses en romansk ligsten med indskrift fra ca. 1200. Referencer Eksterne henvisninger Daugård Kirke hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet). Trap Danmark – fjerde udgave, 7. bind, Vejle Amt Daugård Kirke Arkiveret 31. januar 2011 hos Wayback Machine hos nordenskirker.dk Daugård Kirke Arkiveret 19. september 2015 hos Wayback Machine hos KortTilKirken.dk
Davids Kirke

Davids Kirke (også Davidskirken) ligger i Koldinggade på Østerbro i Københavns Kommune. Historie Kirkens arkitekt var Johan Nielsen. Kirken, der er Københavns mindste, er en tidlig og typisk Kirkefondskirke, som kan være i brug alle ugens dage med både gudstjenester og et frodigt menighedsliv. Efter at have været blandt stiftets lukningstruede kirker besluttede Københavns biskop og stiftsråd i begyndelsen af maj 2013 at tage Davids Kirke af listen over kirker, der var indstillede til lukning. Billeder Referencer Litteratur Storbyens virkeliggjorte længsler ved Anne-Mette Gravgaard. Kirkerne i København og på Frederiksberg 1860-1940. Foreningen til Gamle Bygningers Bevaring 2001. ISBN 87-87546-18-3 Eksterne kilder og henvisninger Davidskirken Arkiveret 31. januar 2011 hos Wayback Machine hos nordenskirker.dk Davidskirken Arkiveret 19. september 2015 hos Wayback Machine hos KortTilKirken.dk
Davinde Kirke

Davinde Kirke ligger i landsbyen Davinde, ca. 10 km østsydøst for Odense, Davinde Sogn i Odense Kommune. Der er ikke bevaret middelalderlige kilder til kirkens historie bort set fra, at den svarede 8 mark ved landehjælpen 1524-26. 1555 blev den annekskirke til Allerup Kirke. Efter reformationen 1536 var kirken Kronens eje frem til 1686, da Jørgen Rantzau fik patronatsretten til kirken. 1699 blev den købt af Frederik Gersdorff til Bramstrup og Lindved og forblev ved dette gods indtil 1793, da Johan Bülow til Sanderumgård erhvervede den. Kirken var knyttet til denne herregård frem til overgangen til selveje 1. juli 1914. Bygning Kirken var oprindelig en romansk bygning af bestående af skib af rå kampesten og et smallere kor med apsis. Af denne kirke er skibet mestendels bevaret. I 1300-tallet eller første del af 1400-tallet blev kirken væsentligt ombygget. Skibets bagmure af kampesten blev delvis erstattet af tegl, senere blev apsiden nedrevet, skibet blev forlænget mod vest (af tegl og genanvendt kamp) i tiden efter 1450 og der blev indbygget hvælv i kirken Siden rejstes et tårn af teglsten (der er muret i tre forskellige forbandtteknikker og formentlig udført i flere faser). Et våbenhus blev rejst i slutningen af 1400-tallet. inden det romanske kor sluttelig blev erstattet af et langhuskor med hvælv cirka 1510. Inventar Kirkens ældste inventarstykke er den romanske granitdøbefont, der tilhører en lille nordfynsk gruppe af fonte med terningkapitælformet kumme. Fra middelalderen er også bevaret en klokke med datering 1483. Fra slutningen af 1500-tallet er bevaret en herskabsstol for Margrete Skovgård til Sanderumgård indrettet 1584. Den efterreformatoriske nyindretning af kirken synes påbegyndt o. 1600. Der er bevaret dele af en lektorieprædikestol fra 1599 (dvs. opbygget som et galleri tværs over triumfvæggen), der er skænket af samme Margrete Skovgård. Den er nu ombygget til en traditionel prædikestol med fem arkadefag, som rummer malerier af Kristus og evangelisterne, mens fire af lektoriets oprindeligt otte fag også er bevarede og anvendt som korpanel. Stolestadernes gavle er omtrent samtidige, ca. 1600 og det samme er alterkalken. Altertavlen er skænket 1918 af Ove og Elsa Vind til Sanderumgård og huser en usigneret kopi efter Pierre-Paul Prud'hons maleri af Korsfæstelsen fra 1822 (nu i Musée du Louvre, Paris). Litteratur Bendtsen, Lasse Jonas; Eliasen, Kirstin (2016). Danmarks Kirker, vol. IX, Odense Amt. Davinde Kirke (PDF). Nationalmuseet. Laursen, L.; et al. (1891-1955). Kronens Skøder paa afhændet og erhvervet jordegods i Danmark, fra reformationen til nutiden. Rigsarkivet. : Eksplicit brug af et al. i: |efternavn1= (hjælp) Noter Galleri Eksterne kilder og henvisninger Davinde Kirke Arkiveret 7. februar 2018 hos Wayback Machine hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet). Davinde Kirke Arkiveret 31. januar 2011 hos Wayback Machine hos nordenskirker.dk Davinde Kirke Arkiveret 19. september 2015 hos Wayback Machine hos KortTilKirken.dk
Davrup

Davrup er en herregård der ligger i Bjergsted Sogn, Kalundborg Kommune i Nordvestsjælland. Davrup Gods er på 163,5 hektar Ejere af Davrup (1537-1567) Oluf Jensen (1567-1590) Jens Olufsen (1590-1700) Forskellige Ejere (1700-1710) Christen Christensen Damsberg (1710-1719) Jens Jørgen Fust (1719-1730) Troels Smith (1730-1733) Elle Kaasbøll gift Schmidt (1733-1743) Poul Fridrich Spleth (1743-1752) Tham Masman (1752-1812) Christian Lerche (flertydig) (1812-1831) Christian Sørensen (1831-1848) Christian Madsen (1848-1852) Oline Løppenthin gift Madsen (1852-1856) Emil Carl Frederik Bühring (1856-1863) L. Johansen (1863-1889) Julius Dons (1889-1899) J. Hauberg (1899-1911) H. Schultz (1911-1921) G. Grüner (1921-1923) H. P. Hansen (1923-1933) J. Lillelund (1933-1942) Wilhelm Weimann (1942-1968) Alf Erland Giersing (1969-1979) Johs. Green (1979-2001) Per Green (2001-) Christopher Green Udbygninger (ca. 1831) Forpagterbygning (1961) Nuværende hovedbygning opført Kilder J. P. Trap: Danmark 5.udgave, Kraks Landbrug
De Døves Kirke

Døves Kirke ligger på Falkoner Allé 132, i Frederiksberg Kommune. Historie Kirken er tegnet af Emil Jørgensen i nationalromantisk stil. Kirken har indgang fra Ågade. Kirkebygningen Interiør Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Gravminder Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Referencer Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Eksterne kilder og henvisninger De Døves Kirke Arkiveret 16. februar 2019 hos Wayback Machine hos KortTilKirken.dk
Church of the Deaf

The Church of the Deaf or Deaf People's Church (Døves Kirke) is a church in Copenhagen, Denmark, on Falkonergårdsvej in the Frederiksberg Municipality. History On December 1, 1900, Johannes Jørgensen, the first deaf priest in Denmark, established the first deaf congregation in Europe. The Church of the Deaf was founded on November 12, 1900, in Copenhagen. The church was built on designs by the architect Emil Jørgensen in the National Romantic style. It was constructed by master builder Albert Nicolai Schioldann. Schioldann, who had a deaf son, was very active in Copenhagen's deaf community and would later serve on the board of the church. The church was completed in 1904 and consecrated on December 18, 1904. The church was built on the initiative of the Association of Effata, the Workers' Home for Deaf-Dumb Women and the Deaf Society of 1866. In 1934 services was celebrated using the Danish language. There were two worship services held on Sundays, one using the sign language and the other in spoken language. In 2000, the congregations celebrated their 100th anniversary and, for the first time, published a translation of Hebrew and Greek texts from the Bible into Danish sign language. In 2001, a new church house was inaugurated. On February 3, 2013, the Sign language Bible was inaugurated during a service attended by Queen Margrethe II of Denmark. On May 14, 2014, the Danish sign language was recognized as a language, an occasion which was commemorated that same evening during a service. References
De Gamles Bys Kirke

De Gamles Bys Kirke ligger på Edith Rodes Vej på Nørrebro i Københavns Kommune. Historie Kirkens arkitekt var Vilhelm Petersen. Kirkebygningen Interiør Alter Prædikestol Døbefont Orgel Kirkeskib Gravminder Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Referencer Literatur Storbyens virkeliggjorte længsler ved Anne-Mette Gravgaard. Kirkerne i København og på Frederiksberg 1860-1940. Foreningen til Gamle Bygningers Bevaring 2001. ISBN 87-87546-18-3 Eksterne kilder og henvisninger De Gamles Bys Kirke Arkiveret 19. september 2015 hos Wayback Machine hos KortTilKirken.dk
De Himmerlandske Heder

De Himmerlandske Heder er betegnelsen for et bælte af heder i den nordlige del af Himmerland, i Aalborg- og Vesthimmerlands Kommuner, bestående af Vindblæs Hede, Oudrup Hede, Lundby Hede, Ajstrup Hede og Kyø Dale. En stor del, et areal på 1.387 ha er fredet område, og er en del af Natura 2000 plan 19: Lundby Hede, Oudrup Østerhede og Vindblæs Hede og er EU-habitatområde Området ligger vest for Halkær Bredning, i området mellem Nibe Års og Løgstør, og følger en højderyg der går fra engene hvor Herredsbæk har sit udspring i den sydlige del af Vindblæs Hede i vest, til Kyø Dale ved Vidkær Å cirka 9 km mod øst. Oudrup Hede og Lundby Hede adskilles af Bruså, som løber mod nord, og senere bliver til Dybvad Å, før den løber ud i Limfjorden. De sandede morænebakker har på et tidspunkt har været ramt af sandflugt, og der ligger en række revling-indlandsklitter dækker i bakkerne øst for Vindblæs Hede. Hedepletvinge De Himmerlandske Heder er et af indsatsområderne for LIFE ASPEA-projektet der har til formål at forbedre levevilkårene og udbrede kendskabet til sommerfuglen Hedepletvinge, som der findes en bestand af på Lundby Hede. Den er konstateret i fremgang, både i antal og i udbredelsesareal. Bestanden udgør en af kun to kendte bestande syd for Limfjorden. Egnen er skildret i Johannes V. Jensens Himmerlandshistorier. Eksterne kilder og henvisninger Natura 2000-plan 19: Lundby Hede, Oudrup Østerhede og Vindblæs Hede Arkiveret 9. marts 2017 hos Wayback Machine på naturstyrelsen.dk Basisanalysen 2016-21 Arkiveret 9. marts 2017 hos Wayback Machine Naturturist Nordjylland Arkiveret 15. januar 2011 hos Wayback Machine
Kellersche Anstalten

Die Kellerschen Anstalten waren eine dänische Einrichtung zur Unterbringung psychisch Kranker bzw. geistig Behinderter, gegründet von Christian Keller (1858–1934). Sie ging auf eine Schule für Gehörlose zurück, die sein Vater, der Theologe Johan Keller (1830–1884), gegründet hatte. Zweck der Anstalten Primärer Zweck der Kellerschen Anstalten war die Umsetzung eines aus heutiger Sicht unethischen Eugenik-Programms, zu dem auch Zwangssterilisationen entmündigter junger Frauen gehörten, die z. B. durch einen im sexuellen Bereich nicht den gesellschaftlichen Erwartungen entsprechenden Lebenswandel aufgefallen waren. Erst 1967 wurden die Zwangssterilisationen eingestellt. Anstaltsgebäude Das erste Gebäude für männliche Psychiatriepatienten des Architekten Vilhelm Klein (1835–1913) wurde in Brejning im Juli 1899 eingeweiht. Weitere Betriebsstätten befanden sich auf der Insel Livø im Limfjord, auf der von 1911 bis 1970 geistesschwache und oft kriminelle Männer untergebracht wurden sowie auf der Insel Sprogø, auf der von 1923 bis 1961 weibliche Patienten untergebracht wurden. Aufarbeitung Der Roman Verachtung (2011) von Jussi Adler-Olsen setzt sich literarisch mit der Einrichtung auf der Insel Sprogø in den 1950er-Jahren auseinander. Der Spielfilm Ustyrlig von Malou Reymann dramatisiert Ereignisse aus den 1930er-Jahren in der Mädchenanstalt auf derselben Insel. Weblinks Einzelnachweise