NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
HGÜ Cross-Skagerrak

Die HGÜ Cross-Skagerrak ist eine Hochspannungs-Gleichstrom-Übertragungsleitung (HGÜ) zwischen Dänemark und Norwegen. Sie verbindet mit einer Übertragungsleistung von 1700 MW die Gebotszonen DK1 mit NO2. Die aktuelle Übertragungsleistung ist online verfügbar. Sie ging 1977 in Betrieb und verläuft zwischen der Stromrichterstation in Tjele in Dänemark () und der norwegischen Stromrichterstation in Kristiansand (). Cross-Skagerrak gehört den Übertragungsnetzbetreibern Energinet.dk (Dänemark) und Statnett (Norwegen). Da diese Leitung über einen langen Seekabelabschnitt durch das Skagerrak verfügt, konnte wegen des hohen Blindleistungsbedarfes des Seekabels keine Übertragung von Dreiphasenwechselstrom realisiert werden. Außerdem werden die Stromnetze Kontinentaldänemarks (Teil der UCPTE) und Norwegens asynchron betrieben, so dass eine direkte Kopplung beider Systeme auch aus diesem Grund nicht möglich ist. Die HGÜ Cross-Skagerrak ist eine der ersten HGÜ-Anlagen, die Thyristoren benutzt. In ihrer ursprünglichen Konfiguration war sie eine bipolare HGÜ-Leitung mit einer Betriebsspannung von ±250 kV und einer Übertragungskapazität von 1000 MW. 1993 wurde die Anlage um eine monopolare HGÜ-Anlage, die Cross-Skagerrak 3, erweitert. Diese hat eine Spannung von 350 kV gegen Erde und eine Übertragungskapazität von 500 MW. Im Zuge dieser Erweiterung wurden die beiden bestehenden Pole zu monopolaren HGÜ-Anlagen umgebaut, die parallelgeschaltet mit entgegengesetzter Polarität zur Cross-Skagerrak 3 betrieben werden. Die Leitungslänge der HGÜ Cross-Skagerrak beträgt 250 Kilometer, wovon 100 Kilometer auf Freileitungsabschnitte in Dänemark und Norwegen und 130 Kilometer auf das Seekabel entfallen. Das Seekabel der Cross-Skagerrak, welches teilweise in Wassertiefen bis zu 500 Metern verläuft, war lange Zeit das längste zur Energieübertragung genutzte Seekabel der Welt. Auch die Freileitung der HGÜ Cross-Skagerrak weist einige Besonderheiten auf: Sie hat seit der Erweiterung 1993 wie eine Drehstromleitung drei Leiterseile und ist in Dänemark auf Masten, die für die Aufnahme von vier Leiterseilen in zwei Ebenen konzipiert sind, verlegt. Für 2014 wurde die Fertigstellung der 4. Leitung (SK4) mit 700 MW projektiert mit einer Verbesserung der 3. Anlage auf 440 MW, die Gesamtleistung stieg damit auf 1700 MW, im März 2015 wurde SK4 eingeweiht. Weblinks Beschreibung auf der Website von ABB (Memento vom 28. Juni 2009 im Internet Archive) (englisch) Einzelnachweise
Скагеррак (система электропередачи)

Скагеррак (система электропередачи) — высоковольтная система передачи электроэнергии постоянного тока (HVDC), линии которой пролегают между датским Виборгом и норвежским городом Кристиансанн через пролив Скагеррак. Принадлежит норвежской государственной компании Statnett и Energinet.dk в Дании. Объединяет норвежскую энергосистему, основанную на гидроэнергетике, с датской, на основе энергии ветра и тепла. В процессе эксплуатации это позволяет использовать больше возобновляемой энергии в структуре энергопотребления и более эффективно использовать электричество. Skagerrak 1 и 2 мощностью 500 МВт был введен в эксплуатацию в 1976-77 годах (модернизированы в 1993-м), а Skagerrak 3 мощностью 500 МВт начал функционировать в 1993 году (модернизирован в 2014-м). Технические особенности Протяженность системы Скагеррак 1-3 — 240 км (113 км воздушной линии и 127 км подводного кабеля), системы Скагеррак 4 — 244 км (104 км воздушной линии и 140 км подводного кабеля). Мощность системы — 1700 мегаватт (МВт): Скагеррак 1-2 — 500 МВт, Скагеррак 3 — 500 МВт, Скагеррак 4 — 700 МВт. Наземные части системы и в Норвегии, и в Дании используют воздушные линии для передачи электроэнергии на преобразовательные подстанции. Неподалёку от города Аггерсунда (Дания) одноимённый пролив пересекала воздушная линия на 70-метровых опорах (в 1970-е это были самые высокие опоры линий электропередачи постоянного тока в Европе) с пролётами в 470 метров. Позднее эту линию заменили подводным кабелем. По такому длинному подводному кабелю передача на переменном токе была бы неосуществима, поскольку слишком большая ёмкость кабеля генерировала бы большую реактивную мощность, а энергосистемы Норвегии и Ютландии не были синхронными. Коэффициент потерь при передаче составляет 4 %. Примечания Ссылки Skagerrak
Cross-Skagerakk

Cross-Skagerakk är beteckningen på fyra likströmskablar under Kattegatt som går mellan Tjele i Danmark, och Kristiansand i Norge. Kablarna, som ägs av Energinet och Statnett, har en total överföringskapacitet på 1 700 MW. De två första kablarna, Skagerakk 1 och Skagerakk 2, togs i drift mellan 1976 och 1977. De har en överföringskapacitet på 250 MW vardera och var världens längsta likströmskablar när de invigdes. År 1993 utökades kapaciteten med 440 MW när Skagerakk 3 byggdes. Kablarna levererades av Nexans. Överföringskapaciteten ökade med 700 MW när Skagerakk 4 invigdes år 2015. De tre första kablarna går via luftledning genom Danmark och Norge medan Skagerakk 4 går under jord. Byggkostnaden uppgick till 3,3 miljarder danska kronor. Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Cross-Skagerakk.﻿
Sankt Pauls Kirke (Aarhus)

For alternative betydninger, se Sankt Pauls Kirke. (Se også artikler, som begynder med Sankt Pauls Kirke) Sankt Pauls Kirke er en kirke i Aarhus-bydelen Frederiksbjerg på Skt. Pauls Kirkeplads i slutningen af M.P. Bruuns Gade. Som noget ganske ualmindeligt vender klokketårnet ikke mod vest, men derimod mod nord. Dette skyldes at etatsråd M.P. Bruun, skænkede grunden til kirken under den betingelse at den vendte ansigtet mod byen. Den er opført 1884–87 i nyromansk stil, tegnet af kongelig bygningsinspektør V.Th. Walther. Kirken har to tårne, et højt midtskib med lidt lavere sideskibe, samt apsis. Alterbilledet stammer fra 1897 og er malet af Herman Siegumfeldt. Siden opførelsen er der tilføjet et pulpitur (1900), to sidebygninger (1904). 1978 blev der til tilføjet et sognehus i direkte forlængelse med kirken mod syd. Sognehuset er tegnet af arkitekterne Inger og Johannes Exner, som har hentet inspiration fra Oude Kerk i Amsterdam. Denne kirke har fået påbygget en række små borgerhuse direkte op ad facaden. Se også Sct. Pauls Cantori Kilder Sankt Pauls Kirke hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet) Eksterne henvisninger Sankt Pauls Kirke hos KortTilKirken.dk
St. Paul's Church, Aarhus

St Paul's Church (Danish: Sankt Pauls Kirke) is a parish church in Aarhus, Denmark. It was completed in 1887 to a design by Vilhelm Theodor Walther in the Neo-Romanesque style. Description Located at the end of the slightly inclined M. P. Bruunsgade, the church was designed by Vilhelm Theodor Walther, Jutland's royal inspector of buildings, on land which was donated by the textile manufacturer Mads Pagh Bruun on condition the church should look towards the town. As a result, the robust, red brick building with twin towers bearing pyramidal spires has a facade facing north rather than west. The design is based on that of a Romanesque basilica with a long high nave, slightly lower aisles and an apse. The round-arched windows and doors are indicative of the Romanesque approach. In 1978, a parish hall was attached to the church in a manner similar to that of the Oude Kerk in Amsterdam which also has buildings attached to its structure. It was designed by Inger and Johannes Exner as a fan-shaped attachment with a meeting room, confirmation classrooms and offices. It is connected to the apse by means of a foyer with a glazed roof. Built of sharp-edged brick matching the masonry of the church, it is covered with a saddle roof. Interior The altar painting (1897) depicting Paul on the road to Damascus is the work of Herman Siegumfeldt (1833-1912). Since the church's completion, a gallery was added in 1900. A baptismal bowl (no longer in use), from the second half of the 16th century, is in silver-plated brass. Crafted in the south of Germany, the centre of the bowl presents a scene of the Annunciation, bordered by floral decorations. The rim is decorated with stars and pomegranates. Church choir The church choir, known as Sct. Pauls Cantori, consists mainly of young singers studying at the Royal Academy of Music in Aarhus or at Aarhus University. They have frequently performed with professional orchestras including the Randers Chamber Orchestra. References External links St Paul's Church from Dansk Architektur Guide with illustrations (in Danish)
Baltic 2 Offshore Wind Farm

EnBW Baltic 2 is an offshore wind farm in the German section of the Kriegers Flak reef in the Baltic Sea. The wind farm uses 80 Siemens SWT 3.6-120 wind turbines for a total capacity of 288 megawatt. Baltic 2 is connected to Germany via Baltic 1, but is also connected to Denmark via the adjacent offshore wind farm ″Kriegers Flak″ in 2020, creating a 400 MW AC offshore grid synchronized to the east Denmark network. The cable to Denmark costs €350m, of which €150m comes from the EU. The €1,250 million Baltic 2 produced power in September 2015. See also Wind power in Germany List of offshore wind farms in Germany List of offshore wind farms List of offshore wind farms in the Baltic Sea References External links
ВЕС Балтік 2

ВЕС Балтік 2 (нім. Offshore-Windpark Baltic 2) – німецька офшорна вітроелектростанція, введена в експлуатацію у 2015 році. Місце для розміщення ВЕС обрали в Балтійському морі за 32 км на північ від острова Рюген (земля Мекленбург-Передня Померанія). Особливістю станції стало використання одразу двох типів фундаментів, обраних для районів із різними глибинами моря, котрі коливаються тут від 36 до 55 метрів. 39 монопальних фундаментів, вага яких доходила до 930 тон, встановив плавучий кран Svanen. На них монтувались перехідні елементи вагою 230 тон. Ще 41 фундамент спорудили у вигляді решітчатих основ («джекетів») із трьома опорами. Для закріплення їх на дні судно Goliath встановило 123 палі, по три на кожен фундамент. Власне «джекети» змонтували плавучі крани Taklift 4 (25 основ) та Stanislav Yudin (інші 16). Монтаж вітрових турбін на фундаменти провело у 2014-2015 роках спеціалізоване судно Vidar (яке до того ж одночасно прокладало з’єднуючі кабелі). Ще однією особливістю ВЕС стала її трансформаторна підстанція, виконана у вигляді самопідйомної конструкції (варто зауважити, що за пару років до того таку схему використали на іншій німецькій ВЕС BARD 1). Плавучий блок розмірами 40х40х15 метрів та вагою 2650 тон відбуксирували на місце призначення, після чого він став на опори оточуючого його «джекету». Чотири необхідні для закріплення на дні палі довжиною по 80 метрів та вагою по 700 тон спорудив плавучий кран Rambiz. Для видачі продукції за допомогою судна Ndurance проклали два головні експортні кабелі довжиною по 57 км, призначені для роботи під напругою 150 кВ. Їх вивели не на суходіл, а до офшорної підстанції на ВЕС Балтік 1. Також можна відзначити, що невдовзі планується з’єднати Baltic 2 з данською офшорною ВЕС Kriegers Flak. В результаті три названі вітроелектростанції одночасно утворять ще один міждержавний канал передачі електроенергії, з'єднавши острів Зеландія (Данія) та федеральну землю Мекленбург (Німеччина). 80 вітроагрегатів ВЕС розміщено на площі 27 км2. На баштах висотою 78 метрів змонтували вітрові турбіни Siemens типу SWT-3.6-120 одиничною потужністю 3,6 МВт та діаметром ротора 120 метрів. Проект, реалізований енергетичною компанією із Баден-Вюртембергу EnBW, повинен виробляти 1,2 млрд кВт-год електроенергії на рік. Див. також ВЕС Балтік 1 Примітки
Фюн

Фюн (на датски: Fyn) е вторият по големина след Шеланд датски остров в Балтийско море. На него живеят близо половин милион души. Площ 2976,4 km². География Остров Фюн е разположен в централната част на страната. Дължината му от северозапад на югоизток е 83 km, а максималната ширина 53 km. На изток протока Стурабелт (Голям Белт) го отделя от остров Шеланд, на запад и югозапад протока Лилебелт (Малък Белт) – съответно от полуостров Ютланд и остров Алс, а на юг и югоизток система от тесни и по-широки протоци – от островите Ерьо, Тосинге, Турьо и Лангелан. Бреговете му са предимно ниски, силно разчленени от заливи и фиорди – Оденсефиорд на север, Хелнесбугт на югозапад и др. Изграден е предимно от варовици и глини, препокрити с ледникови наслаги. Релефът представлява моренна равнина с отделни хълмове с максимална височина връх Фрьоберг Бавнехой 131 m, разположен в западната му част. Отделни участъци от острова, предимно на север лежат под морското равнище. На Фюн има няколко езера, като най-голямо е Аресковсьо. Речната мрежа е гъста, представена от къси и малки, но пълноводни реки – Оденсео (най-голямата на острова), Бенингео, Бранео и др. В миналото Фюн и бил покрит с гъсти букови и дъбови гори, от които сега са се запазили отделни малки участъци. Развива се интензивно земеделие (треви за кърма на животни, ечемик, захарно цвекло), млечно животновъдство, свиневъдство. През 1987 г. започва проект за изграждане на Стурабелтския мост между островите Фюн и Шеланд. През 1997 г. железопътният мост е готов и само година по-късно е отворен и за автомобили. Заедно с изградения по-рано мост над протока Лилебелт, остров Фюн е свързан с общата жп и шосейна мрежа на Дания. Най-големият град е Оденсе, разположен на северното му крайбрежие. Други по-големи градове са Свенборг (на юг), Асенс (на запад), Нюборг и Кертемине (на изток) и др. Източници Външни препратки Туристическа информация (дат., нем., анг., кит.)
Fiònia

Fiònia (en danès Fyn) és una illa de Dinamarca situada al centre del país, separada de la península de Jutlàndia per l'estret del Petit Belt (Lillebælt) i de Sjælland pel Gran Belt (Storebælt), dos dels estrets danesos més importants que comuniquen la mar Bàltica amb el Kattegat al mar del Nord. Administrativament forma part de la Regió de Syddanmark des del 2007, quan l'antic comtat de Fiònia va deixar d'existir com a conseqüència d'una reforma territorial. És la segona illa més gran de Dinamarca, amb 2.984,56 km², i té una població de 453.700 habitants (2009). La ciutat més important és Odense (166.305 habitants el 2010), vila natal de Hans Christian Andersen. Una altra ciutat important és Svendborg. Fiònia també és anomenada "El jardí de Dinamarca" per la seva natura ben cuidada. Referències
Fyn

Fyn je třetí největší ostrov Dánska. Nachází se v Baltském moři. Spolu s ostrovem Sjælland tvoří jádro Dánska. Leží v regionu Syddanmark a bydlí na něm přibližně 466 000 lidí. Největší město je Odense. Ostrov je spojen se sousedním ostrovem Sjælland velkým mostem přes Velký Belt. Sídla Největší města na ostrově podle počtu obyvatel v roce 2016 jsou: Odense: 175 245 obyvatel Svendborg: 27 074 obyvatel Nyborg: 17 008 obyvatel Middelfart: 15 044 obyvatel Faaborg: 7 178 obyvatel Assens: 6 110 obyvatel Kerteminde: 5 963 obyvatel Ringe: 5 836 obyvatel Munkebo: 5 629 obyvatel Otterup: 5 083 obyvatel Geografie Fyn je známý jako „zahrada Dánska“. Ostrov je tvořen morénovou nížinou s úrodnou půdou, pěstuje se na něm cukrová řepa a obiloviny a chová se dobytek. Mys Fyns Hoved na severu ostrova byl zařazen do programu Natura 2000. Vnitrozemí ostrova je vhodné pro cykloturistiku a při pobřeží se provozuje jachting. Renesanční památkou je vodní hrad Egeskov. Ukázky lidové architektury jsou k vidění ve skanzenu Den Fynske Landsby nedaleko Odense. V lokalitě Tybrind vig na západním pobřeží Fynu byly nalezeny pozůstatky rybářské vesnice z období mezolitu. Dokladem pohřební kultury Vikingů je loď z Ladby. Na ostrově působila na počátku dvacátého století umělecká skupina, k níž patřili Peter Hansen a Fritz Syberg. Místní obyvatelé hovoří dialektem fynsk. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Fyn na Wikimedia Commons
Fyn

Fyn (gl. stavemåde Fyen, latin: Fionia), er Danmarks tredjestørste ø og har et areal på 3.099 km², mens indbyggertallet er 469.947. Fyn er omgivet af det Sydfynske Øhav, Lillebælt, Kattegat, Storebælt og Lundeborgbæltet. Omkring Fyn ligger Langeland, Thurø, Tåsinge, Æbelø, Ærø, Strynø samt cirka 90 andre småøer. Det højeste punkt på Fyn er Frøbjerg Bavnehøj på 131 meter. Indbyggerne på Fyn kaldes fynboer. I historien beskrives fynboerne som hyggelige, letlevende og muntre. Historie Fyns historie har været kendetegnet af den rige landbrugsjord, de mange købstæder og rollen som trafikknudepunkt. Derudover er Fyn det sted i Danmark med flest herregårde. Mange af de ældre landsbyer er velbevarede. Tidligere var Fyn et selvstændigt amt, men med kommunalreformen i 2007 blev Fyn en del af Region Syddanmark. Største byer Øens største byer ordnet efter indbyggertal (pr. 2026): Odense: 187.558 * Svendborg: 27.593 * Nyborg: 17.930 * Middelfart: 16.958 * Ringe: 6.852 Faaborg: 6.822 * Kerteminde: 6.150 * Assens: 5.817 * Bellinge: 5.881 Munkebo: 5.538 Strib: 5.285 Otterup: 5.264 Langeskov: 4.458 Årslev: 4.427 Bogense: 3.944 * Søndersø: 3.360 Glamsbjerg: 3.308 Vissenbjerg: 3.265 Aarup: 3.254 Nørre Aaby: 3.129 Byer markeret med * er købstæder. Fynske dialekter Fynsk er en fællesbetegnelse for de dialekter af dansk, der tales på Fyn og nærliggende øer. Der skelnes normalt mellem mindst fire dialekter på selve Fyn: Øst-, nord-, syd- og vestfynsk – samt desuden tåsingsk, ærøsk og langelandsk. Vestfynsk kan desuden opdeles i nordvest- og sydvestfynsk. Men der er – eller har været – stor lokal varians inden for hovedgrupperne selv inden for kort afstand, f.eks. mellem enkelte landsbyer. De fynske dialekter udgør sammen med dialekterne på Sjælland og Lolland-Falster de såkaldte ømål. På Fyn – og de omliggende øer – indeholder dialekterne endnu tre grammatiske køn: Han-, hun- og intetkøn. Dette gælder også dialekterne lollandsk og falstersk, hvad formentligt skyldes, at fynsk historisk har øvet indflydelse på lollandsk og falstersk, idet Odense fra middelalderen og frem til 1803 var bispesæde og administrativt centrum for Lolland-Falster. Til sammenligning indeholder rigsdansk kun to grammatiske køn: Fælles- og intetkøn. Hunkønsartiklen i ubestemt form er ei, og endelsen i bestemt form er -i: Ei mar, mar'i, ei post, posti, ei vogn, vogni, ei ovn, ovni, ei kat, katti, ei mån*, måni (mand, post, vogn, ovn, kat, måne) osv. Afhængigt af stødgrænsen er der stød eller ikke i visse af ordene. Se også Fynshoved Hindsholm Liste over beboede danske øer Nordfyn Sydfyn Sydøstfyn Fyn (dokumentarfilm) Eksterne henvisninger Historisk Atlas – en interaktiv guide til lokal- og kulturhistorie i det sydlige Danmark Arkiveret 12. november 2020 hos Wayback Machine Om den fynske dialekt Nicolai Jonge: Danmarksbeskrivelse, 1777 Arkiveret 17. september 2015 hos Wayback Machine Kilde
Fionie

L'île de Fionie (en danois : Fyn) est en superficie la troisième île du Danemark métropolitain. Elle fait partie de la région du Danemark-du-Sud. De nombreux manoirs et châteaux y sont situés. Ceux-ci possédant souvent des parcs et jardins bien entretenus, la Fionie est régulièrement désignée comme le Jardin du Danemark. Géographie La Fionie se trouve entre la péninsule danoise du Jutland et l'île de Seeland (où se trouve la capitale danoise Copenhague). Sa superficie est de 2 984 km2 et son point culminant atteint dans l'est de l'île 131 mètres au Frøbjerg Bavnehøj. L'île est séparée de Seeland par le canal maritime du Grand Belt et du Jutland par le Petit Belt. Ses habitants s'appellent les Fioniens et les Fioniennes. Ponts À l'est, le pont du Grand Belt, payant, relie les îles de Fionie (Fyn) et de la Seelande (Sjælland). À l'ouest, deux ponts relient la Fionie et le Jutland par le Petit Belt : l'ancien pont du Petit Belt et le nouveau pont du Petit Belt. Le nouveau pont du Petit Belt permet un plus grand trafic que l'ancien. Villes Odense Nyborg Svendborg Middelfart Bogense Assens Vester Skerninge Monuments Château d'Egeskov (1554) Damestenen Personnalités liées à l'île Leif Davidsen et Hans Christian Andersen y sont nés, ainsi que le compositeur Carl Nielsen. Nina Bendixen, animatrice du matin à la station de radio Klubben des médias de Funen. Voir aussi Liens externes Ressource relative à la musique : MusicBrainz Office du tourisme de Fionie Notes et références Portail du Danemark Portail des îles Portail de la mer Baltique
Fyn

Fyn (njem. Fünen) je treći danski otok po veličini. Nalazi se u regiji Južna Danska (55° 25'N i 10° 25'E). Ima 2,984 km² i 447 000 stanovnika. Između Fyna i danskog kopna je morski prolaz Mali Belt, a između Fyna i otoka Zelanda Veliki Belt. Preko svih tih prolaza danas vode mostovi (djelomično podmorski tuneli) koji Dansku povezuju sa Švedskom. Najveći grad na otoku je Odense (rodni grad Hansa Christiana Andersena). Gospodarstvo Razvoju poljoprivrede i stočarstvu pogoduje blaga klima. Na otoku se više od 82% nalazi pod kulturama a ostalo su šume (9%), sačuvane na jugozapadnim brežuljcima, tresetišta i neplodno tlo. Najvažnije luke na otoku su Svendborg, Nyborg, Middelfart i Faaborg. Turistički je značajan dvorac Egeskov.
Fyn

Fyn (németül Fünen) Dánia harmadik legnagyobb szigete. Népessége mintegy 445 000 fő. Legfontosabb városa Odense, amelyet csatorna köt össze a tengerrel. Az Odense Steel Shipyard nevű hajógyár (a legnagyobb Dániában) a városon kívül helyezkedik el. A sziget tette ki az egykori Fyn megye legnagyobb részét; rajta kívül Langeland, Ærø, Tåsinge és számos apróbb sziget tartozott hozzá. Dánia legnagyobb szigetével, Sjællanddal a Nagy-Bælt híd nevű kombinált vasúti-közúti összeköttetés köti össze 1997 óta. A Dánia fő részét képező Jütland-félszigettel két híd köti össze: az 1930-as években épült közúti-vasúti híd és az 1970-es években épült függőhíd, amely csak közúti forgalmat szolgál. Odensén kívül a sziget nagyobb városai a part mentén találhatók. A fontosabbak: Kerteminde, Nyborg, Svendborg, Fåborg, Assens, Middelfart és Bogense. Fyn szigetén született többek között Carl Nielsen zeneszerző és Hans Christian Andersen meseíró. Közigazgatás A sziget a Dél-dániai régióhoz tartozik. A következő 8 község található rajta: Assens község Faaborg-Midtfyn község Kerteminde község Middelfart község Nordfyn község Nyborg község Odense község Svendborg község Jegyzetek
Fionia

La Fionia (in danese Fyn) è la seconda isola della Danimarca, con una popolazione di 473 201 abitanti. Descrizione Il territorio dell'isola è pianeggiante ed è stato modellato dall'azione erosiva del ghiaccio durante le ere glaciali, come testimoniato anche dalla presenza nella sua parte sud-orientale della Damestenen, il più grande masso erratico della Danimarca. La città principale è Odense, collegata con il mare tramite un canale raramente utilizzato. L'isola fa parte (dal 2007) della regione Danimarca Meridionale. La Fionia è collegata con la Selandia (la maggiore isola della Danimarca) tramite il ponte ferroviario e stradale del Grande Belt, il ponte è composto da due tratte, la prima collega la Fionia con l'isolotto di Sprogø nel centro del Grande Belt, la seconda è costituita da un ponte in sospensione che lo collega alla Selandia. Al momento dell'inaugurazione il ponte sospeso era il secondo più lungo al mondo. Due ponti collegano la Fionia con la terraferma (Jutland); il primo, ferroviario e stradale, fu costruito negli anni 1930, poco prima della seconda guerra mondiale, il secondo è un ponte sospeso costruito negli anni 1970 ed è solo stradale. A sud di Fionia sorge l'isola di Tåsinge, dove ebbe tragico epilogo la vita di Elvira Madigan. Città Odense Nyborg Svendborg Middelfart Bogense Assens Luoghi di interesse il castello di Egeskov Damestenen Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Fionia Collegamenti esterni (EN) Funen, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.