NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sallingsundbroen

Sallingsundbroen er en bro over Sallingsund. Broen forbinder øen Mors med halvøen Salling, og den indgår i Primærrute 26. Historie Den stigende biltrafik i 1920'erne og 1930'erne skabte ønske om en fast forbindelse, og de første møder herom blev holdt i 1933, hvor man dannede en brokomité i Nykøbing med det formål at påvirke de amtslige og statslige myndigheder til at få opført en bro over Sallingsund. I 1939 fremsatte professor Anker Engelund, der bl.a. havde projekteret Vilsundbroen, tre forslag: en toetages bro med vej øverst og jernbane nederst – den dyreste løsning og dengang ikke afprøvet nogetsteds en ren vejbro – den billigste løsning tosporet vejbro med et jernbanespor i hver vejbane – frarådet af DSB Alle tre forslag indebar en broklap, så skibstrafikken kunne passere. Hvis broen også skulle føre jernbanen over, skulle den gå fra Glyngøre, hvor Sallingbanen endte, til Fårup på Mors. Herfra skulle der anlægges jernbane ind til Nykøbing Mors Station. Sagen kom ikke videre under besættelsen, men derefter tog DSB og Nykøbing byråd den op igen og foreslog toetages broen. Den var der ikke penge til, og nye prisberegninger viste, at en ren vejbro var blevet endnu mere fordelagtig, endda som højbro uden broklap. En ren vejbro ville betyde, at DSB lukkede den dyre jernbanefærgerute, og så ville Sallingbanens eksistens på længere sigt også være truet. Dette dilemma, at man for at bevare Sallingbanen måtte droppe broplanerne, var medvirkende til, at bygningen af den nuværende bro først blev besluttet i 1966, hvor Sallingbanen alligevel var på vej til at blive nedlagt; persontrafikken blev indstillet i 1971, godstrafikken i 1979. Den 14. april 1966 vedtog Folketinget at bygge Sallingsundbroen som en højbro ved Pinen og Plagen. De vedtog dog ikke, hvornår byggeriet skulle igangsættes, og hvornår broen skulle stå færdig. Brobyggeriet begyndte i 1973 og broen blev indviet 30. maj 1978. Den er brugt som motiv på 50-kronesedlen fra 2009-serien. Broen erstattede to færgeoverfarter mellem Salling og Mors. Den ene var DSB's jernbanefærgerute mellem Nykøbing Mors og Glyngøre, der allerede blev indstillet 1. oktober 1977. Den anden blev kaldt "Motorfolkets Færge" og var drevet af Sallingsund Færgefart, der sejlede mellem Pinen i Salling og Plagen på Mors omtrent hvor broen er bygget. På det tidspunkt havde selskabet 5 færger i drift: Pinen, Plagen, Sallingsund, Legind Bjerge og Gammelør. Broen blev renoveret i 2019-2023 hvor blandt andet isoleringen mod fugt og fugerne i broen blev fornyet ligesom betonfundamentet blev forstærket mange steder. Renoveringen kostede 150 millioner kroner. Arbejdet var færdigt 10. november 2023, og broen blev genindviet 20. november. Noter Eksterne kilder/henvisninger Mogens Duus: Med toget til Glyngøre og Nykøbing Mors, 2009, s. 57f. og 67f. Vejdirektoratet. Sallingsundbroen
Sallingsundbroen

Sallingsundbroen (Sallingsundbrücke) ist eine 1978 eröffnete Brücke, die über den Sallingsund im Limfjord führt. Über sie verläuft die Fernstraße Primærrute 26, die die dänische Insel Mors mit der Halbinsel Salling im Norden Jütlands verbindet. Die zweispurige Straßenbrücke wird von mehr als 10.000 Fahrzeugen täglich passiert (Stand 2009). Konstruktion Die 1717 Meter lange Balkenbrücke, die von zwei Widerlagern und 18 Stahlbetonpfeilern getragen wird, besteht aus 17 Öffnungen à 93 m und zwei à 51 m. Für den Schiffsverkehr steht eine Durchfahrtshöhe von 26 m zur Verfügung. Hinter dem Bau stand ein Konsortium, das aus den dänischen Firmen Kampsax und Højgaard & Schultz, der französischen Firma Campenon Bernard und der deutschen Firma Polensky & Zöllner bestand. Geschichte Nachdem 1939 die im Westen von Mors gelegene Vilsundbro eröffnet wurde, stiegen die Erwartungen für eine Brücke über den Sallingsund. Die Planungen mussten jedoch wegen der deutschen Besatzung Dänemarks eingestellt werden und führten erst 1966 zu einer endgültigen Entscheidung. Die schließlich von 1973 bis 1978 gebaute Brücke wurde somit rund 40 Jahre später fertiggestellt als erwartet. Das Bauwerk löste damit die seit dem Mittelalter bestehende Fährverbindung zwischen Pinen auf Salling und Plagen auf Mors ab (1873 bis 1924 zwischen Glyngøre und Nykøbing Mors). Die Eröffnungsfeier am 30. Mai 1978, an der die dänische Königin Margrethe II. anwesend war, wurde von einer Bombendrohung überschattet, sodass die Brücke im Verlaufe der Zeremonie abgesperrt werden musste. Der Bau der Sallingsundbro führte zu einer Zunahme von Gewerbeansiedlungen auf Mors. Trivia Sallingsundbroen wird als Motiv auf den 50-Kronen-Banknoten verwendet. Die von der Künstlerin Karin Birgitte Lund gezeichnete Banknote ist Teil einer 2009 bis 2011 veröffentlichten Serie, die unter anderem dänische Brücken als Thema hat. Siehe auch Liste von Brücken in Dänemark Weblinks Sallingsundbroen (Memento vom 28. Mai 2011 im Internet Archive) beim Straßenamt Vejdirektoratet des dänischen Transportministeriums (dänisch) Sallingsundbroen på den nye 50-kroneseddel, abgerufen am 1. November 2011 (dänisch) (Memento vom 20. Dezember 2011 im Internet Archive) Geschichte der Brücke bei Dänemarks Straßen- und Brückenmuseum Einzelnachweise
Sallingsund Bridge

Sallingsund Bridge (Sallingsundbroen) is a bridge that crosses Salling Sund between the island of Mors and the Salling peninsula on the mainland (Jylland (Jutland)) in Denmark. The bridge is 1717 metres long, the longest span is 93 metres, and the maximum clearance to the sea is 26 metres. The building of Sallingsund Bridge started in 1973, and it was opened by Queen Margrethe II on 30 May 1978. Before the bridge was built, people and cars were taken across the sound by the ferries Pinen ("Pain") and Plagen ("Bother"). In 1976, a million passengers and a half million cars were ferried across the sound. The bridge is pictured on the Danish 50-krone banknote since 2009. See also Vilsund Bridge, connecting Mors and Thy List of bridges in Denmark List of bridges External links The Sallingsund Bridge - Highways-Denmark.com Another page about the bridge (in Danish) Another page about the bridge and the Salling Sund (in Danish) Pictures of Sallingsund Bridge Archived 2001-05-21 at the Wayback Machine Picture and data about the bridge Archived 2018-10-02 at the Wayback Machine Another picture of the bridge http://home.no.net/lotsberg/data/danmark/bru.html Archived 2016-03-03 at the Wayback Machine Sallingsund Bridge at Structurae
Pont de Sallingsund

Le pont de Sallingsund, en danois Sallingsundbroen, est un pont en béton reliant la péninsule de Salling à l'île de Mors. Histoire La nécessité d'un pont L'idée d'un pont reliant l'île de Mors à la péninsule de Salling existe depuis 1935. Un premier projet est présenté quatre ans plus tard, en 1939, mais le début de la Seconde Guerre mondiale empêcha sa réalisation. La mise en service en 1967 du port de Hanstholm, situé à environ 70 km au Nord-Ouest de Skive, remis le projet de ce pont sur le devant de la scène. Il attire en effet de nombreux employés venant des municipalités du Jutland-Central et notamment des alentours de Viborg, au Sud-Est. L'année suivante, la construction du pont est décidée. La construction du pont La construction du pont de Sallingsund a débuté en 1973 et s'est achevée en 1978. Sources Notes Références Bibliographie Dominique Barjot et Jacques Dureuil, 150 ans de génie civil : une histoire de centraliens, Paris, Presses Paris Sorbonne, 2008, 270 p. (ISBN 978-2-84050-569-3 et 2-84050-569-X, lire en ligne) (en) Commission des Communautés européennes, Regional Development Programmes for Denmark 1986 - 1990 : 3rd Generation, Luxembourg, Service des publications des Communautés européennes, 1987, 542 p. (ISBN 92-825-7123-8 et 978-9282571231) (en) John Forbes Olesen et Danmarks Tekniske Universitet. Institut for Bærende Konstruktioner og Materialer, Papers in Structural Engineering and Materials : A Centenary Celebration, 2000, 220 p. (ISBN 87-7740-281-2 et 978-8777402814) Portail du Danemark Portail des ponts
Sallingsundbrug

De Sallingsundbrug (Deens: Sallingsundbroen) is een brug bij Nykøbing Mors in Denemarken. De brug verbindt sinds 30 mei 1978 het eiland Mors met het schiereiland Jutland. Over de brug loopt de Primærrute 26. Deze weg loopt van Aarhus op Jutland naar Hanstholm op Vendsyssel-Thy. De bouw van de brug startte in 1973. Op 30 mei 1978 werd deze door koningin Margrethe II geopend. De brug is sinds 2009 afgebeeld op het bankbiljet van 50 Deense kroon.
Ponte Sallingsund

A Ponte Sallingsund (Sallingsundbroen) é uma ponte que cruza Salling Sund entre a ilha Mors e a península Salling no continente, (Jutlândia), na Dinamarca. A ponte tem 1717 metros, o mais longo vão tem 93 metros, e a altura máxima do mar é de 26 metros. A construção da Ponte Sallingsund começou em 1973, e foi inaugurado pela Rainha Margarida II em 30 de maio de 1978. Antes da ponte ser construída para atravessar, pessoas e carros atravessavam por meio de balsas Pinen ( "dor") e Plagen ( "Bother"). Em 1976, um milhão de passageiros e meio milhão de carros foram transportados pelas balsas.
Madsebakke

Madsebakke er en klippeskråning mellem Sandvig og Allinge på Nordbornholm (Stadionvej 1, 3770 Allinge). Den er kendt for sine omfattende helleristninger fra yngre bronzealder (ca. 1100-500 f.Kr.). Madselykke helleristningsfelt er Danmarks største med 14 skibsristninger, fem hjulkors, fem fodfigurer og mange skåltegn. Fodfiguren peger mod solen ved solopgang ved sommersolhverv. Madsebakke har været et betydeligt kultsted i bronzealderen. Navnet Madsebakke skyldes, at bakken i 1719 var ejet af en mand ved navn Madtz. Helleristningerne blev opdaget af svenske stenhuggere, som dog kunne konstatere, at granitten var af en dårlig kvalitet. Det betød, at billederne overlevede. Blot 100 meter fra Madsebakke blev to andre klipper sprængt i stykker i slutningen af 1800-tallet ved granitbrydning, selv om også de var fyldt med helleristninger, blandt andet en menneskefigur. Fredning Et areal på 0,5 hektar ved Storløkkebakken (Birkebjerg) blev fredet i 1930 for at beskytte helleristningerne og for at give offentligheden adgang til oldtidsminderne. I 1944 blev Madsebakke og det nærmeste areal fredet for at beskytte helleristningerne. I 1965 blev yderligere et område ved Madsebakke fredet, så det samlede, fredede areal er på 1,5 hektar. I 2006 rejste DN fredningssag for Madsebakke, men fredningssagen blev i første omgang afvist af Fredningsnævnet, fordi det ville blive en dyr fredning, da flere lodsejere allerede havde fået lov til at udstykke sommerhusgrunde. Danmarks Naturfredningsforening klagede og i 2009 afgjorde Naturklagenævnet sagen. Det fandt, at helleristningerne er så vigtige, at det vil betale for, at de kan bevares, og dermed at området fredes. Afgørelsen blev anket, men Natur- og Miljøklagenævnet traf 8. september 2011 afgørelse i sagen: 43 hektar blev fredet; Staten og Bornholms Regionskommune ejer de 27 hektar, mens private har de 16 hektar. Galleri Referencer Eksterne henvisninger Kulturarvsstyrelsen: Særlige seværdigheder i Hovedstaden Madsebakke, Bornholms Museer
Madsebakke hällristningsområde

Madsebakke hällristningsområde mellan Allinge och Sandvig på Bornholm är Danmarks största hällristningsområde. På en häll finns 15 skepp, fem hjulkors, fem fotavtryck och flera skålgropar avbildade. Utifrån skeppens form kan hällristningarna dateras till yngre bronsåldern, det vill säga 1100-500 f.Kr. Det fanns tidigare fler hällristningar i Madsebakke. Dessa förstördes dock i slutet av 1800-talet i samband med stenbrytning. I närheten, bland annat på åsen Hammersholm sydväst om Madsebakke, finns flera skeppsristningar. Galleri Källor Kulturarv.dk Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Madsebakke hällristningsområde.
Muzeum moderního umění Louisiana

Muzeum moderního umění Louisiana (anglicky Louisiana Museum of Modern Art, dříve Museum for moderne kunst, zkratkou SMK) je dánské muzeum moderního výtvarného umění se sídlem ve vesnici Humlebæk asi 35 km severně od Kodaně v blízkosti Öresundu, patřící k městu Fredensborg. Muzeum založené roku 1958 má asi 3000 uměleckých děl z doby po roce 1945. Soustředí se na evropský Nouveau Réalisme: Yves Klein, Lucio Fontana americký pop-art: Andy Warhol, Roy Lichtenstein, Robert Rauschenberg německé umění 80. let: Anselm Kiefer, Georg Baselitz sochařství 20. století: Max Bill, Max Ernst, Joan Miró, Henry Moore; sochy jsou většinou umístěny v „parku soch“ videoumění od roku 1990: Bill Viola, Gary Hill, Candice Breitzová Dále jsou zastoupeni Alberto Giacometti, Asger Jorn a David Hockney, z mladších například Wolfgang Tillmans, Elmgreen & Dragset, Julie Mehretuová, Isa Genzkenová, Doug Aitken a Jonathan Meese. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Muzeum moderního umění Louisiana na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Louisiana Museum of Modern Art

Il Louisiana Museum of Modern Art è un museo situato ad Humlebæk sulla costa dell'Øresund nel comune di Fredensborg, 35 chilometri a nord di Copenaghen, Danimarca. Descrizione È il museo d'arte più visitato della Danimarca, con un'ampia collezione d'arte moderna e contemporanea che va dalla seconda guerra mondiale a oggi, compreso un giardino di sculture. Il museo, che programma anche molti eventi ed esposizioni temporanee, è considerato una delle pietre miliari dell'architettura moderna danese, per la sua sintesi armoniosa tra opere d'arte, architettura e paesaggio. Fu fondato nel 1958 da Knud W. Jensen, e progettato dagli architetti Wilhelm Wohlert e Jørgen Bo. Il museo è incluso nel libro di Patricia Schultz 1.000 luoghi da vedere nella vita. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Louisiana Museum of Modern Art Collegamenti esterni Louisiana Museum of Modern Art official website, su louisiana.dk. pagina su Didart, su didart.net. URL consultato il 26 marzo 2022 (archiviato dall'url originale il 13 aprile 2013).
Louisiana (konstmuseum)

Louisiana Museum of Modern Art, även känt som Louisiana, är ett museum för modern konst i Humlebæk strax norr om Köpenhamn i Danmark. Louisiana grundades av Knud W. Jensen, som köpte villan Louisiana i syfte att bygga upp ett museum för modern konst. Han var museets direktör till sin död 2000. Museet skapades efter Knud W. Jensens vision, i vilket ingick en stark koppling mellan konstföremålen och trädgårdens natur. Museet invigdes i augusti 1958 och har därefter byggts ut flera gånger. Museet ligger i en stor park vid stranden av Öresund och eftersträvar ett samspel mellan bildkonst, byggnadsarkitektur och landskapsarkitektur som blev internationellt stilbildande för moderna museer. Villan uppfördes av hovjägmästare Alexander Brun 1855. Museet är döpt efter Bruns tre fruar, som alla hette Louise. Villan finns fortfarande kvar och tjänar också som ingång till museet. Museets flyglar har vuxit ut med utgångspunkt från denna. Louisianas samling av modern konst omfattar internationella konstnärer som Jean Arp, Max Ernst, Alberto Giacometti, Henry Moore, Pablo Picasso och Andy Warhol. Även den svenska konstnären Anna Bjerger finns representerad. Chef är sedan 2000 Poul Erik Tøjner. Louisiana är med sina drygt 600 000 besökare per år Skandinaviens mest besökta museum för modern konst, samt det mest besökta museet i Danmark. Museet har över 3 500 verk, samt 300 anställda. Museet får ekonomiskt stöd av Louisiana-fonden, en egen stiftelse grundad av Knud W. Jensen. Historia Museets historia sträcker sig omkring 170 år tillbaka i tiden, då hofjægermester Alexander Brun upprättade ett hus år 1855 och döpte platsen till "Louisiana" efter hans fru och före detta makar, som alla hette Louise. Hundra år senare, år 1955, köpte affärsmannen och ostgrossisten Knud W. Jensen tomten, som sedan länge hade stått övergiven. Jensen hade sedan några år tillbaka varit konstintresserad och ville etablera ett museum för modern konst, då omkring Rungstedlund. Säljaren till marken i Rungstedlund vägrade dock när Jensen berättade om sina planer, då han hävdade att modern konst inte var "riktig konst". Jensen hade intresserat sig för modern konst och litteratur sedan 1940-talet, och när han förvärvade företaget Gylendal år 1952 grundade han "Kunst på Arbejdspladsen" (Konst på Arbetsplatsen). Denna konstförening var något av en förlaga till Louisiana, då föreningen lånade ut konst till företag för att liva upp arbetsplatsen. Han upplevde också att vanliga konstmuseum, som Statens Museum for Kunst, var oinbjudande och alltför bombastiska. Istället ansåg han att museum bör sträva efter att skapa ett mer avskalat och naturligt sätt att möta konsten på. Barnverkstad Museet har som regel en barnverkstad där barn kan arbeta med konst som knyter an till utställningarna som pågår. Källor Noter Vidare läsning Jensen, Knud W.; Nordgren Sune (1987). Mitt Louisiana. Stockholm: Bonnier. Libris 7147381. ISBN 9100472263 Stensgaard, Pernille (2008). När Louisiana stal uppmärksamheten. Köpenhamn: Gyldendal. ISBN 978-87-02-06704-0 Anmärkningar Externa länkar Webbplats för Louisiana Museum for Moderne Kunst
Луїзіана (музей)

«Луїзіана» (дан. Louisiana) — данський музей сучасного мистецтва, розташований у Хумлебеку на березі Ересунну, в 35 км на північ від Копенгагена. Музей містить велику колекцію живопису і скульптури XX століття, включаючи твори таких авторів як Рой Ліхтенштейн, Енді Уорхол, Ансельм Кіфер, Альберто Джакометті, Пабло Пікассо, Ів Кляйн, Асгер Йорн, Френсіс Бекон, Макс Ернст, Генрі Мур, роботи російських авангардистів. Назва музею походить від назви маєтку, закладеного в 1855 році придворним єгером Олександром Бруном і названим так на честь трьох його дружин, кожну з яких звали Луїза. Музей був заснований в 1958 році Кнудом В. Йенсеном (дан. Knud W. Jensen. Музей перебудовувався у 1966, 1971, 1976, 1982, 1991, 1994 і 1998 роках. «Луїзіана» займає площу 11,5 тис. м², з яких 7 500 м² використовуються для виставкових цілей. Щорічно в «Луїзіані» проходять декілька спеціальних експозицій сучасних авторів, проводяться концерти. 20 лютого — 29 липня 2008 — експозиція робіт Сезанна і Джакометті. Ресурси Інтернету Сайт музею «Луїзіана» [Архівовано 23 липня 2003 у Wayback Machine.] Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Louisiana Museum of Modern Art Louisiana Channel official website [Архівовано 5 березня 2013 у Wayback Machine.] Louisiana Music official website [Архівовано 7 вересня 2018 у Wayback Machine.]
Palais de Fredensborg

Le palais de Fredensborg est un palais situé à Fredensborg au Danemark, construit entre 1720 et 1753 d'après un projet des architectes Nicolai Eigtved, Johan Cornelius Krieger et Lauritz de Thurah. Le palais fut construit pour le roi Frédéric IV, qui lui donna ce nom ("Château de la paix") pour commémorer la fin de la Grande Guerre du Nord. Il reste une des résidences préférées de la famille royale danoise, qui y passe souvent le printemps et l'automne. Le roi Frederik X et la reine Mary déménagent leur résidence vers le palais de Fredensborg. Depuis toujours, les souverains danois changent de résidence au fil des saisons. Frederik occupera le bâtiment de la chancellerie de Fredensborg durant le printemps. Liens externes Portail du baroque Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de la monarchie Portail du Danemark
Fredensborgs slott

Fredensborgs slott (danska: Fredensborg Slot) är ett kungligt slott i Fredensborg på norra Själland i Danmark. Bakgrund Fredensborgs slott blev byggt som jaktslott för Fredrik IV av Danmark 1719. Slottet ritades av Johan Cornelius Krieger efter utkast av Nicodemus Tessin den yngre. Byggmästare var Marcantonio Pelli. Huvudslottet blev invigt 1722 och kyrkan 1726. Slottet utvidgades under 1700-talets andra hälft med nya flyglar av Nicolai Eigtved och Laurids de Thurah. För den inre dekorationen stod konstnärer som Johan Mandelberg och Nicolai Abildgaard. Förutom den mindre, nu så kallade "Marmorhaven", tillkom en stor park i fransk stil, som sträckte sig nedåt sjön, med skulpturer av Johannes Wiedewelt med flera. Den förändrades senare till en mera fri engelsk park. Här finns även den så kallade "Nordmandsdalen", prydd med en rad statyer av J. G. Grund. Efter drottning Juliane Maries död 1796 användes slottet sällan. Det var inte förrän kung Kristian IX fattade tycke för slottet på 1860-talet, som man började bebo det igen i längre perioder. Då samlade "Europas svärföräldrar" om somrarna sina barn och barnbarn, som kom från flera av Europas kungafamiljer och furstehus, på Fredensborg. Kung Fredrik IX bebodde det i perioder och drottning Ingrid använde delar av det som sitt residens som änka. Hon dog där år 2000. Drottning Margrethe II:s make, prins Henrik, somnade in på Fredensborgs slott 13 februari 2018. Numer använder sig drottning Margrethe II av slottet tre månader om våren och tre månader om hösten. Slottskyrkan tillhör Asminderøds församling. Se även Charlottenlunds slott Fredensborgs herrgård Sorgenfri slott Referenser Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Fredensborgs slott.﻿
Pont del Petit Belt (1970)

El pont del Petit Belt (en danès, Lillebæltsbroen, també anomenat Den nye Lillebæltsbro —"el nou pont del petit Belt") és un pont penjant entre la península de Jutlandia i l'illa de Fiònia, a Dinamarca. El pont és d'acer, amb dues torres de formigó de 120 m d'altura que divideixen al pont en tres obertures, tenint el central una longitud de 600 m. L'altura màxima pel que fa al nivell del mar és de 44 m. El pont va ser construït entre 1965 i 1970, per servir d'alleujament al tràfic de l'antic pont del Petit Belt, inaugurat el 1935 i amb únicament dos carrils per a automòbils. El nou pont va ser inaugurat pel rei Frederic IX el 21 d'octubre de 1970. Amb els seus sis carrils, el nou pont del Petit Belt és part de la xarxa d'autopistes daneses i la ruta europea I20, que a Dinamarca transcórre d'Esbjerg a l'Oresund. De mitjana, és utilitzat diàriament per 44.000 vehicles, la qual cosa ho converteix en un dels ponts més transitats del país. Hi ha un sistema de calefacció que manté la carretera lliure de gel i neu durant l'hivern. No hi ha quota de peatge. Galeria d'imatges Referències Highways.dk. «Portræt af den ny Lillebæltsbro» (en danés). Arxivat de l'original el 2 de novembre de 2011. [Consulta: 9 octubre 2012]. Den Store Danske. «Lillebæltsbroerne» (en danés). [Consulta: 9 octubre 2012].
Lillebæltsbroen (nový most)

Lillebæltsbroen (známý též jako Den Nye Lillebæltsbro) je visutý most spojující Jutsko s ostrovem Fyn u města Middelfart v Dánsku. Po mostě vede Evropská cesta 20. Je jedním ze dvou mostů, které přemosťují průliv Malý Belt. Most byl postaven z důvodu stále rostoucího objemu provozu na starším mostě přes Malý Belt Den Gamle Lillebæltsbro, který pochází z roku 1935. Výstavba současného mostu probíhala v letech 1965 – 1970. Po jejím dokončení byl dne 21. října 1970 most otevřen za přítomnosti dánského krále Frederika IX. Celková délka mostu činí 1700 m a hlavní rozpětí s délkou 600 m je druhé nejdelší v zemi (po mostě Most přes Velký Belt). Boční rozpětí mají délku 240 m s příjezdovými viadukty o 20 mostových polích (9 na Jutské straně a 11 na fynské) dlouhých 31 m. Pylony jsou 112,2 m vysoké. Mostovka má šířku 31,2 m. Vozovka je šestiproudá a v zimě vyhřívaná. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Lillebæltsbroen (1970) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Lillebæltsbroen na Wikimedia Commons Most na Highways-Denmark.com