NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Lusehøj

Der ursprünglich etwa 36,0 m Durchmesser aufweisende und 8,0 m hohe Lusehøj ist ein Hügelgrab (dänisch oldtidshøj) aus der späten Bronzezeit (etwa 800 v. Chr.) Er liegt unweit des Buskehøj, südwestlich von Voldtofte auf der dänischen Insel Fünen. Der Name basiert auf dem dänischen Wort „Lys“, für Licht. Der Lusehøj wurde 1861 im Auftrag des an Archäologie interessierten Königs Frederik VII. unfachmännisch und unvollständig ausgegraben. Eine neue Untersuchung zwischen 1973 und 1975 statt. Der Lusehøj wurde als Ruhestätte eines reichen Häuptlings bestätigt. Grabbeigaben waren unter anderem ein importiertes Trinkgefäß, zwei Tassen aus Bronze, ein Eidring, Knöpfe aus Gold, ein eiserner Ring, ein Schwert und Wagenteile. In der wahrscheinlich aus der südöstlichen Alpenregion stammenden Bronzeurne lagen die verbrannten Knochen eines Mannes in ein Tuch gewickelt. Textiluntersuchung Die Produktion von gewebten Textilien aus Pflanzenfasern wurde lange eng mit der Entwicklung der Landwirtschaft und dem Anbau von Lein oder Hanf verbunden. Eine Untersuchung der 2800 Jahre alten Textilien aus dem Lusehøj stellt dies in Frage. Das Nesseltuch ist aus Brennnesseln gemacht, die wahrscheinlich (wie die Urne) aus der Region Kärnten-Steiermark stammen. Das deutet darauf hin, dass die Textilproduktion in Europas Bronzezeit nicht gänzlich auf kultivierten Pflanzen, sondern auch auf der Nutzung von Wildpflanzen basierte. Die Untersuchung der Lusehøj-Textilien verweist auf eine unerkannte Rolle der Brennnessel als Rohmaterial und zeigt die Notwendigkeit der Neubewertung der Textilproduktion im prähistorischen Europa. Siehe auch Møllehøj von Årslev Literatur Ingrid Falktoft Anderson: Vejviser til Danmarks oldtid. Wormianum, Højbjerg 1994, ISBN 87-89531-10-8, S. 216–217, 257. Christian Bergfjord u. a.: Nettle as a distinct Bronze Age textile plant. In: Scientific Reports 2, 2012. Karsten Kjer Michaelsen: Politikens bog om Danmarks oldtid (= Politikens håndbøger). Politiken, Kopenhagen 2002, ISBN 87-567-6458-8, S. 153. Henrik Thrane: Lusehøj ved voldtofte. En sydvestfynsk storhøj fra yngre broncealder (= Fynske Studier. Band 13). Odense Bys Museer, Odense 1984. Weblinks Lusehøj, Eintrag bei Fund og Fortidsminder, Kulturarvsstyrelsen (dän.) Beschreibung dän. und Bilder Einzelnachweise
Lusehøj

Lusehøj är den största kända gravhögen från yngre bronsåldern, ursprungligen 8 meter hög och 40 meter i diameter. Gravhögen ligger på sydvästra Fyn i Assens kommun, Graven rymde två av de rikaste gravarna, som man har hittat från yngre bronsåldern. Restaurering och undersökningar Lusehøj har 1975 återuppbyggts till ungefär samma dimensioner som då den anlades. Graven grävdes första gången 1861. I gravens botten hittades stenkistan med en rik grav från yngre bronsålder. Graven rymde en hamrad bronsspann, en sällsynt arbete av centraleuropeiskt ursprung användes som gravurna. Man hittadeockså två dryckesskålar. I urnan fanns den dödes ben insvepta i tyg tillsammans med föremål av guld, brons, bergkristall och bärnsten. Fyns stiftmuseum gjorde en ny undersökning på 1970-talet av de sorgliga resterna av graven som fanns kvar då. Man hittade då en brandgrop med rester av en mansutrustning och bronsbeslag som möjligen suttet på en vagn. Det var ännu en rik grav från yngre bronsålder med gravgåvor i brons och guld, som dock hade förstörts i gravbålet. Utgrävningen ökade kunskapen om hur graven hade kommit till. På platsen hade legat 4 mindre högar också från yngre bronsåldern. Dessa begravdes under bygget av storhögen. Omgivning Lusehøj ingår i en grupp höggravar, där också några av de andra högarna utmärker sig genom sin storlek. I området runt Lusehøj har man funnit flera guldringar och gravar än i något annat område i södra Skandinavien. Från samma tid som Lusehøj finns liknande stormansgravar i Nordtyskland. De har tolkats som begravningar över stamhövdingar som hade nått en maktposition utöver det vanliga i yngre bronsålder. Textilfynd Vävda textilier av växtfibrer har länge satts i samband med lantbrukets lin- och hampaodling. Undersökningen av textilen från Lusehöj talar för andra möjligheter. Textilen var gjord av nässelfibrer sannolikt från regionen Kärnten-Steiermark i Österrike, liksom urnan. Textil under bronsåldern tillverkades inte bara av odlade växter utan baserades också på vilda växter. Textilproduktion i det förhistoriska Europa kan ha baserats på andra råmaterial än de som vi hittills har trott vara råvarorna. Litteratur Ingrid Falktoft Anderson: Vejviser til Danmarks oldtid. 1994, Ss 216–217, 257 Christian Bergfjord et al.: Nettle as a distinct Bronze Age textile plant. Karsten Kjer Michaelsen: Politikens bog om Danmarks oldtid (= Politikens håndbøger.) Politiken, Kopenhagen 2002, S 153 Henrik Thrane: Lusehøj ved voldtofte. En sydvestfynsk storhøj fra yngre broncealder. Fynske Studier XIII. Odense Bys Museer, 1984 Referenser
Ikast Kirke

Ikast Kirke är en kyrka som ligger i samhället Ikast i Ikast-Brande kommun mitt på Jylland. Kyrkobyggnaden Tidigare kyrka från medeltiden brann ned 4 december 1904 och ersattes av nuvarande kyrka som uppfördes 1907. Eftersom samhället växte fanns behov att utvidga kyrkan. 1966 byggdes kyrkans långhus ut med sidoskepp åt norr och söder. 26 maj 1968 återinvigdes kyrkan. År 2005 togs fyra tillbyggnader i bruk. I dessa tillbyggnader är kontor, församlingslokaler, handikapptoalett och vapenhus inhysta. Nordost om kyrkan finns skulpturen Riv dette tempel ned som är utförd av skulptören Bjørn Nørgaard. 18 november 2012 avtäcktes skulpturen av Karsten Nissen, dåvarande biskop i Viborgs stift. Inventarier Orgeln med 20 stämmor är tillverkad av Marcussen & Søn och kom på plats vid ombyggnaden 1966. Vid ombyggnaden 1966 tillkom predikstolen och nuvarande altare med marmorbord. Vänster om altaret finns dopfunten av granit från 1907. I funten finns ett dopfat av mässing. I korets absid finns ett mosaikfönster som skildrar dopet. Mosaiken är utförd av Sven Havsteen-Mikkelsen. Referenser Kirkerne og historien Externa länkar Församlingens webbplats Wikimedia Commons har media som rör Ikast Kirke.
Erik Glippings jagthus

Erik Glippings jagthus eller Erik Glippings jagthytte er en ruin af et hus på omkring 11 x 7 m, som blev bygget omkring år 1200. Ruinen ligger i landsbyen Grønbæk i Midtjylland syd for Tange Sø. og nordøst for Alling Sø men østnordøst for Hinge Sø. Bygningen har været brugt af kongen på jagter, da den ligger naturligt mellem Skanderborg Slot og Viborg, hvor der også var et slot. Den er opkaldt efter Erik Klipping, der regerede fra 1259 til 1286, og som efter sigende skulle have overnattet i huset natten inden han blev myrdet Finderup lade. Den blev fredet i 1907 ved en frivillig fredning, og ved en ændring i naturfredningsloven i 1937 blev alle fortidsminder fredet. Der er parkeringsplads og offentlig adgang til ruinen. Beskrivelse Ruinen er rektangulær, og de indvendige mål er 10,6 x 6,4 m. Murresterne er omkring 1 m høje og opført i natursten, og der findes rester af kalkmørtel. Ruinen omfatter kun kælderen fra huset, som antages at have været opført i bindingsværk. Der er fundet munkesten i området, men middelalderens huse var ofte enten bulhuse eller opført i bindingsværk, da munkesten var dyre at fremstille. Alle andre bygningsmaterialer end naturstenene er forsvundet, og hvis der har været munkesten, er de givetvis blevet brugt i byggerier andetsteds. Murene er omkring 0,7 m tykke. Mod den sydvestlige ende er spor efter en indgangsdør, idet der mangler et stykke af muren. Undersøgelser Ruinen er blevet undersøgt to gange; første gang af Nationalmuseet i 1880 og anden gang af Skov- og Naturstyrelsen i 1981. Ved den første undersøgelse fandt man ingen genstande, men der blev fundet knogler fra et vildsvin. Ruinen blev opmålt, og det blev konstateret, at der var en del munkesten på området. Der blev også registreret kalkmørtel i den tilbageværende mur. Den anden undersøgelse viste at den kalkmørtel, som var blevet noteret ved første undersøgelse, næsten var væk. De indvendige mål blev bestemt til 10,6 x 6,4 m. Referencer
Viborg Idrætshøjskole

Viborg Idrætshøjskole er en folkehøjskole grundlagt i 1951 i Viborg, oprindeligt under navnet Gymnastikhøjskolen ved Viborg. I 1997 skiftede højskolen navn til Gymnastik og Idrætshøjskolen ved Viborg og i 2019 til det nuværende navn, Viborg Idrætshøjskole. Som navnet angiver har højskolen fra begyndelsen haft fokus på gymnastik. Og i mange år har Idrætshøjskolen i Viborg haft status som hele Jyllands gymnastikhøjskole. Med årene har betegnelsen gymnastik ændret karakter. Flere sportsgrene er blevet udbredt, og netop bredden i idrætsfagene er den primære årsag til, at højskolen valgte at skifte navn til Gymnastik og Idrætshøjskolen ved Viborg. Fundamentet på Viborg Idrætshøjskole Demokrati og lederuddannelse er højskolens grundsten. Historisk har højskolen uddannet elever til ledere og instruktører til frivilligt foreningsarbejde – i de første 20 år inden for gymnastik og i dag også inden for sportsgrene som volley, håndbold, fitness og springgymnastik. Ud over idrætslederuddannelser har højskolen fokus på at holde demokratiet i hævd i form af foredrag og diskussioner om aktuelle og samfundsmæssige emner. Fagudbud på højskolen Fra begyndelsen var højskolen kønsopdelt, således at sommeren var sæson for piger, mens vinteren var sæson for drenge, hvor landbruget ikke krævede så meget arbejde. Indtil 1960 fortsatte denne kønsopdeling. Siden har højskolens elevhold altid været en blanding af både piger og drenge – både om foråret og om efteråret, som er højskolens to sæsoner for de længerevarende kurser. Fagudbuddet har varieret gennem tiderne, hvor gymnastik i de første mange år var gennemgående for meget af undervisningen. Sidenhen er udbuddet af fag blevet bredere og flere fag er kommet til – men hele tiden med sport og idræt i fokus. Fagene varierer i dag fra sæson til sæson, hvor hovedoverskrifterne er: Friluftsliv, fitness, kajak, volley, OCR, styrketræning, boldspil, dykning, naturfag, dans og rytmiskgymnastik - og meget mere. Politilinjen, er en linje der kører sideløbende med idrætslinjen, hvor politieleverne, har ca. 4-5 timer ugentligt, hvor der er fuld fokus på Politi-teori og politi-træning. Foruden idrætsfag udbydes også en lang række valgfag, så som uddannelesesfag og håndensfag, der tæller alt fra kreativitet med ler, træ, garn mm. til kroppens fysiologi og psykologi samt sundhed. Familiehøjskole Om sommeren fungerer Viborg Idrætshøjskole også som familiehøjskole. Idrætsudbuddet omfatter bl.a. bold og spil, adventure, fitness, MTB og kajak. Forstandere Troels Rasmussen - Forstander Morten Gram - Viceforstander Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Kong Suders Høj

Kong Suders Høj (auch Topshøj genannt) ist ein West-Ost orientierter, rechteckiger Langhügel in der Topshøj Mark, südlich des Sorø Sø (See) auf der dänischen Insel Seeland. Das Vorzeitdenkmal ist eine Anlage der Trichterbecherkultur (TBK). Es entstand zwischen 3500 und 2800 v. Chr. Das von 75 Randsteinen gefasste, Ost-West orientierte Hünenbett ist 10,0 m lang und 7,0 m breit. Im Zentrum des Hügels liegt ein Dolmen, dessen rechteckige Kammer als Parallellieger im Hügel liegt. Sie ist 1,4 m lang, 0,9 m breit und 1,0 m hoch und besteht aus vier Tragsteinen (einem Endstein, einem großen Seitenstein im Norden und zwei kleineren im Süden). Am östlichen Ende der Kammer liegt ein Schwellenstein zwischen den Tragsteinen. Hier schließt ein 1,3 m langer Gang aus zwei erhaltenen Tragsteinen pro Seite an. Mythische Königsnamen verknüpfen sich auch an anderen Orten Dänemarks mit vorzeitlichen Denkmälern: Kong Asger Høj (auf Møn), Kong Grøns Høj, Kong Svends Høj (alle auf Lolland), Kong Humbles Grav, Kong Holms Høj, Kong Renes Høj (alle auf Langeland), Kong Lavses Grav (auf Lyø) Kong Knaps Dige (eine Wallanlage), Kong Lavses Grav, Kong Rans Høj (alle auf Jütland), Kong Dyves Sten, Kong Haralds Dysse, Kong Øres Grav, Kong Skjolds Høj, Kong Slags Dysse und Kong Svends Høj (ein Hügelgrab – alle auf Seeland). Siehe auch Nordische Megalitharchitektur Großsteingräber in Dänemark Literatur Klaus Ebbesen: Danmarks megalitgrave. Band 2: Katalog. Attika, Kopenhagen 2008, ISBN 978-87-7528-731-4 Nr. 1294. Weblinks Archiveintrag des dän. Kulturministeriums Beschreibung dän.
Копенхагенски университет

Копенхагенският университет (на датски: Københavns Universitet) е най-старият университет и научна институция в Дания. Основан е през 1479 г. и е второто най-старо висше учебно заведение в Скандинавия след университетът в Упсала. В него се учат общо 38 615 студенти (2017 г.) и работят над 9000 души. Организиран е общо в шест факултета и около сто департамента и изследователски центрове. Университетът разполага с четири кампуса, разположени из Копенхаген, като дирекцията се намира в централната част на града. Повечето от лекции са на датски език, но много от тях се провеждат и на английски език. В университетът се учат няколко хиляди чуждестранни студенти, около половината от които са от Скандинавските страни. Копенхагенският университет е член на Международния алианс на изследователските университети, заедно с Кеймбриджкия университет, Йейлския университет, Оксфордския университет, Калифорнийския университет, Бъркли и други. Академичната класация на световните университети през 2016 г. нарежда Копенхагенския университет на 30-о място в света и първо място в Скандинавия, макар други класации да го поставят доста по-ниско. Към октомври 2019 г. университетът е свързван с 39 нобелови лауреати и един лауреат на награда Тюринг. История Университетът е основан през 1479 г. и е най-старото висше учебно заведение в Дания. В периода между затварянето на университета в Лунд през 1536 г. и основаването на Орхуския университет в края на 1920-те години, това е единственият университет в Дания. Той става център на римокатолическото теологично учение, но разполага и с факултети по право, медицина и философия. Църквата затваря университета през 1531 г., за да спре разпространението на протестантството. През 1537 г. Кристиан III го отваря наново след лутеранската реформа в страната и го превръща в евангелистко-лутеранска семинария. Между 1675 и 1788 г. университетът въвежда изпити за получаване научна степен във всички факултети. През 1807 г. британският флот бомбардира Копенхаген, унищожавайки повечето от университетските сгради. Към 1836 г. е открита новата главна сграда на университета. След това са основани университетската библиотека (днес част от Кралската библиотека), геоложкият музей, ботаническата градина и техническият колеж. Между 1842 и 1850 г. факултетите са преструктурирани. Първата студентка е записана през 1877 г. В периода 1960 – 1980 г. университетът претърпява експлозивен растеж. Броят на студентите се увеличава от около 6000 през 1960 г. до около 26 000 през 1980 г., като това е съпроводено с увеличаване на научния персонал. През 2003 г. преразглеждането на датския закон за университетите премахва преподавателите, служителите и студентите от процеса за вземане на решения на университета, създавайки йерархична структура, описвана като абсолютна монархия, тъй като ръководителите получават голяма власт, самите те бидейки назначавани единствено от по-високите нива в организацията. През януари 2007 г. Кралският ветеринарен и селскостопански университет и Датският университет по фармацевтична наука са включени в състава на Копенхагенския университет и са организирани като един факултет. Източници
Kodaňská univerzita

Kodaňská univerzita (zkratka KU, dánsky Københavns Universitet, anglicky University of Copenhagen) je největší a nejstarší vědeckou a vzdělávací institucí v Dánsku. Se 37 000 studenty a více než 7 000 zaměstnanci je rovněž největší univerzitou v celé Skandinávii. Univerzita čítá celkem 8 fakult, které jsou rozmístěny ve 4 kampusech na území města Kodaně. Historie Univerzitu založil 1. června roku 1479 král Kristián I. a původně ji tvořily jen 4 fakulty – teologie, právo, medicína a filozofie. Podle akademického žebříčku hodnocení nejlepších světových univerzit Shaghai Jiao Tong se KU umístila v roce 2008 na 45. pozici ve světě a 8. pozici v Evropě. Z KU pochází rovněž 8 laureátů Nobelovy ceny. Asi nejznámějším z nich je fyzik Niels Bohr. Připojením někdejší Královské veterinární a zemědělské univerzity a Dánské univerzity farmaceutických věd v roce 2007 se KU stala nejvýznamnějším evropským výzkumným centrem v oblasti biologie a medicíny. Významní profesoři a absolventi Niels Bohr – fyzik, nositel Nobelovy ceny za fyziku (1922) Johannes Jørgensen – dánský katolický spisovatel Søren Kierkegaard – dánský filosof Jan Pinborg – historik středověké lingvistiky a filosofie jazyka, člen Kodaňské školy středověké filosofie Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kodaňská univerzita na Wikimedia Commons Webové stránky KU
Sveučilište u Kopenhagenu

Sveučilište u Kopenhagenu (dan. Københavns Universitet) je najstarije i najveće dansko sveučilište. Osnovano je 1479. godine. Predavanja se u najvećem dijelu odvijaju na danskom jeziku, iako je dio njih dostupan i na engleskom, a manji broj i na njemačkom jeziku. Od 2.800 stranih studenata najveći ih je broj iz susjednih nordijskih zemalja. Povijest Izvori Vanjske poveznice Službene stranice sveučilišta
Koppenhágai Egyetem

A Koppenhágai Egyetem (dánul: Københavns Universitet) Dánia legrégebbi és legnagyobb egyeteme és kutatóintézete. 1479-ben alapították, 37 000 hallgatója (59%-uk nő) és több mint 7000 alkalmazottja van. Az egyetemnek több kampusza van Koppenhága területén és környékén, közülük a legrégebbi a belvárosban. A legtöbb tárgyat dán nyelven oktatják, de sok angol és néhány német nyelvű kurzus is van. 2800 külföldi hallgatójának fele a többi skandináv országból érkezik. Külső hivatkozások Hivatalos honlap (dán, angol)
Universiteit van Kopenhagen

De Universiteit van Kopenhagen (Deens: Københavns Universitet) is de oudste en grootste universiteit van Denemarken en een van de oudste van Noord-Europa. De universiteit is verspreid over verschillende locaties in en buiten de stad, met het oudste deel in het centrum. Aan het begin van deze eeuw had de universiteit ongeveer 35.000 studenten en 7000 medewerkers. In 1475 gaf Paus Sixtus IV toestemming voor de stichting van een universiteit. Vier jaar later, in 1479, werd deze door koning Christiaan I ingewijd. Op dat moment had de universiteit vier faculteiten: theologie, rechten, medicijnen en filosofie. In de tussentijd zijn hier de faculteiten sociale wetenschappen en techniek bijgekomen. De universiteit is verspreid over vier complexen die campussen worden genoemd. Dit zijn de campus in het centrum van Kopenhagen, de zuidelijke, de noordelijke en de campus in Frederiksberg. De universiteit heeft verschillende locaties in beheer waar studenten die twee studiejaren hebben afgerond kunnen wonen. Een bijzondere locatie is de Tietgenkollegiet, een rond complex dat geïnspireerd is op de traditionele Chinese Hakka-architectuur met daarin 360 kamers. Het gebouw is bekroond met een RIBA European Award. Een ander bijzonder gebouw is de ronde toren uit 1642 die oorspronkelijk als sterrenwacht gebruikt werd. Deze heeft een rondgang naar boven die zelfs te paard beklommen kon worden.
Universidade de Copenhague

A Universidade de Copenhague (português brasileiro) ou Universidade de Copenhaga (português europeu) (em dinamarquês: Københavns Universitet) é a maior e mais antiga universidade e instituição de pesquisa da Dinamarca. Fundada em 1479, possui mais de 33 500 estudantes, a maior parte dos quais do sexo feminino (57%), e mais de 9 000 funcionários. A universidade têm vários campi localizados dentro e próximo de Copenhague, estando o mais antigo localizado na parte central da cidade. A maioria dos cursos são ministrados em dinamarquês; todavia, mais e mais cursos têm sido oferecidos em inglês e alguns em alemão. A universidade é membro da International Alliance of Research Universities (IARU). A Universidade tem vários departamentos de alto nível internacional, como por exemplo, o Instituto de Niels Bohr, o departamento de Física. Ligações externas (em inglês)-Websítio da Universidade de Copenhague Referências
Univerza v Københavnu

Univerza v Københavnu (dansko Københavns Universitet) je javna univerza v danski prestolnici København. Pod univerzo spadajo štirje kampusi v različnih delih mesta in okolici, njen sedež pa je v starem mestnem jedru. S približno 40.000 študenti je največja visokošolska ustanova v državi, mednarodno prepoznavna predvsem kot raziskovalno središče na področjih biotehnologije, trajnostnega razvoja in farmacije. Je druga najstarejša univerza v nordijski regiji za Univerzo v Uppsali, ustanovljena je bila leta 1479, le dve leti po njej. Kot katoliški Studium generale jo je ustanovil kralj Kristjan I. Danski s papeževim blagoslovom, že od začetka je bil njen namen krepitev danske narodne identitete in vzdrževanje kraljeve moči. Tu so se šolali predvsem pripadniki meščanstva za potrebe Cerkve, medtem ko je vladajoča elita še vedno študirala v tujini. Univerza je bila začasno ukinjena v prvi polovici 16. stoletja, ko je izbruhnila državljanska vojna med katoliki in luteranci, po reformaciji pa je prevzela vlogo izobraževanja luteranske duhovščine. Leta 1728 jo je skupaj s preostankom mesta močno prizadel katastrofalen požar, v katerem je med drugim v celoti pogorela knjižnica z neprecenljivo zbirko dokumentov, med napoleonskimi vojnami v začetku 19. stoletja pa še obstreljevanje britanskega ladjevja z zažigalnimi bombami. V 19. stoletju je bila, podobno kot ostale skandinavske univerze, reorganizirana po pruskem modelu, v tem času je bila pod močnim nemškim vplivom, konec stoletja je po zgledu drugih evropskih univerz oddelila naravoslovne vede od tradicionalne Filozofske fakultete, ki je ostala v domeni družboslovja. Med pomembnejšimi dogodki v novejši zgodovini sta obsežna širitev med 1960 in 1980, ko se je število študentov povečalo za štirikrat, in sprememba zakonodaje leta 2003, ki je močno okrnila avtonomijo univerz, saj je odvzela profesorskemu zboru moč imenovanja rektorja in dekanov. Na različnih mednarodnih lestvicah se po akademskih dosežkih običajno uvršča med stoterico najboljših univerz na svetu in eno najboljših v Evropi, po t. i. »šanghajski lestvici« je denimo 30. na svetu in 6. v Evropi, po QS World University Rankings pa 68. na svetu (oba podatka za leto 2016). Z Univerzo v Københavnu je povezanih tudi osem Nobelovih nagrajencev, ki so tu doštudirali ali delovali kot predavatelji, med njimi najbolj znan fizik Niels Bohr. Fakultete Univerzo sestavlja šest fakultet: Medicinska in zdravstvena fakulteta Fakulteta za humanistiko Pravna fakulteta Naravoslovna fakulteta Družboslovna fakulteta Teološka fakulteta Sklici in opombe Zunanje povezave Uradno spletno mesto
Köpenhamns universitet

Köpenhamns universitet (KU) är Danmarks största och äldsta universitet, grundat 1479, med drygt 37 000 inregistrerade studenter (2024). Universitetet består av åtta fakulteter: biovetenskap, farmaceutisk vetenskap, teologi, juridik, samhällsvetenskap, hälso- och sjukvård, humaniora och naturvetenskap. Köpenhamns universitet grundades av Kristian I, som ett katolskt universitet med de fyra fakulteterna filosofi, teologi, juridik och medicin. Det var ursprungligen beläget på Bispegårdens nuvarande plats. Under katolsk tid var verksamheten begränsad på grund av dålig ekonomi, och verksamheten upphörde helt i samband med reformationen. Under 1530-talet återupptogs verksamheten och Kristian III utfärdade 10 juni 1539 ett nytt grundläggningsbrev. I samband med detta flyttade universitetet till den förre katolske biskopens gård, belägen på det nuvarande universitetets mark. 1601 invigdes en ny universitetsbyggnad, som brann ned 1728. I samband med Köpenhamns bombardemang 1807 förstördes på nytt universitetsbyggnaden. Det nya universitetshuset invigdes 1836, och utgör nu den gamla delen av universitetet. Efter detta har en mängd nya institutioner inträttats. År 1916 invigdes "Studiegaarden" invid universitetets annex i Studiestræde. Fakulteter Det Farmaceutiske Fakultet (2007–2011) Se även Konsistoriehuset Källor Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Köpenhamns universitet. Københavns Universitet