NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Сјеланд (покрајина)

Покрајина Сјеланд (дан. Region Sjælland) је једна од 5 покрајина Краљевине Данске, смештена у источном делу државе. Управно седиште покрајине је град Соре, док је највећи град Роскилде. Положај и границе покрајине Сјеланд обухвата источни део Данске и у потпуности је острвски. Границе округа су морске: север: мореуз Категат, североисток: Велики Копнхаген, исток: Балтичко море, југ: Балтичко море Запад: Јужна Данска преко Данског пролаза. Природни услови Покрајина Сјеланд је у целости острвска. Највеће острво је истоимено острво Сјеланд, истовремено највеће у Данској. Оно није у целости у оквиру покрајине, већ његов североисточни део чини површински малу покрајину Велики Копенхаген. Значајна острва су и Лоланд, Фастер и Мен, која су сва на јужној обали, у оквиру Балтичког мора. Обала је веома разуђена, са много малих залива, полуострва, пролаза и приобалних острваца. Цела покрајина је равничарска, надморске висине до 120 м (исток покрајине). На датом подручју нема значајнијих водотока. У приобалном подручју има доста мочвара, док је већи део под пољопривредним узгојем. Становништво По последњем попису из 2010. године у покрајини Сјеланд живи око 1,2 милиона становника. Већина становника су етнички Данци, а становништво је више рурално него што је просек за целу државу. Ово се постепено мења, пошто се подручје Копенхагена све више шири на рачун североисточних делова покрајине. Густина насељености покрајине је око 113 ст./км², што је нешто мање од државног просека (127 ст./км²). Североисточни део покрајине, ближи Копенхагену, је боље насељен него њен остатак. Општине и градови Општине: У Сјеланду постоји 17 општина: Градови: Значајни градови у покрајини су: Роскилде Нествед Кеје Слагелсе Холбек Рингстед Види још Управна подела Данске Соре Роскилде Спољашње везе Званични веб-сајт
Region Själland

Region Själland (danska: Region Sjælland) är en region i Danmark. Regionen bildades den 1 januari 2007 genom sammanslagning av Roskilde amt, Storstrøms amt och Vestsjællands amt. Huvudförvaltningen finns i Sorø. Roskilde är regionens största kommun med cirka 80 800 invånare och Næstved är dess näst största kommun med 80 142 invånare (januari 2007). Regionen kommer den 1 januari 2027 att bli en del av Region Östdanmark. Kommuner Se även Oversigt over nye kommunenavne (65 kommuner) (Indenrigs. og Sundhedsministeriet). Referenser Externa länkar Region Sjælland - officiell webbplats
Зеландія (регіон)

Зеландія (дан. Sjælland) — адміністративний регіон у Данії, створений 1 січня 2007 року в рамках адміністративної реформи, коли традиційний поділ країни на 14 амтів змінила нова система поділу на п'ять регіонів. Також було скорочено кількість муніципалітетів із 270 до 98. Загальний огляд До складу Зеландії входять 17 муніципалітетів. Населення на 2009 рік становило 821 252 жителі, площа — 7273 км². Столиця регіону — Соро. Зеландія розташовується на більшій частині острова Зеландія, островах Лолланн, Фальстер і Мен. До 2007 року на її території розміщалися амти Роскілле, Сторстрем і Західна Зеландія. Примітки
Kostel svatého Alexandra Něvského (Kodaň)

Kostel svatého Alexandra Něvského (rusky Церковь благоверного князя Александра Невского, dánsky Aleksandr Nevskij Kirke) je chrám Ruské pravoslavné církve v hlavním městě Dánska Kodani. Historie Chrám byl vybudován na přání ruské carevny Marie Fjodorovny, dcery dánského krále Kristiána IX. Kostel byl postaven v letech 1881 až 1883 podle projektu D. N. Grimma. Vysvěcen byl 29. srpna 1883. Slouží potřebám pravoslavných věřících ruského původu. Pojmenován je podle ruského vládce a světce z 13. století Alexandra Něvského, který zastavil invazi Švédů a Němců na území Ruska. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Alexander Nevsky Church, Copenhagen na anglické Wikipedii a Kostol svätého Alexandra Nevského (Kodaň) na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kostel svatého Alexandra Něvského na Wikimedia Commons Kostel sv. Alexandra Něvského
Aleksander Nevskij Kirke

Alexander Nevskij Kirke er den eneste Russisk-ortodokse kirke i København. Kirken blev bygget af den russiske regering mellem 1881 og 1883 på baggrund af Prinsesse Dagmar af Danmarks ægteskab med Alexander Alexandrovich den 9. november 1866 og deres senere kroning som zar Alexander III af Rusland og zarina Maria Feodorovna. Kirken er dedikeret til den russiske skytshelgen Alexander Nevskij. Historie Fra midten af 1700-tallet afholdt den russiske ambassade i København messe i et lille kapel i Laksegade og senere i Store Kongensgade. Alexander Nevskij Kirken blev bygget fra 1881 til 1883 af den russiske regering, Zar Alexander III stillede personligt midler til rådighed for opførelsen, et projekt foranlediget af hans dansk-fødte kone Maria Feodorovna, datter af Christian 9. af Danmark. Købet af grunden på Bredgade var arrangeret af Carl Frederik Tietgen og det er blevet rapporteret, at zaren misbilligede den valgte placering af religiøse grunde, da traditionen krævede at ortodokse kirker skulle være fritstående bygninger. Kirken blev tegnet af den russiske arkitekt David Ivanovich Grimm, der var professor ved Det russiske kunstakademi i Sankt Petersborg. Hans projekt var tidligere blevet udvalgt blandt 15 poster i arkitektkonkurrence. Den danske arkitekt Albert Jensen var byggeleder på byggeriet under tilsyn af Ferdinand Meldahl. I september 1883 kom provst Janysev, kansler ved det teologiske akademi i Skt. Petersburg, til København for at indvie kirken, bistået af menighedens præst og en munk fra Aleksander Nevskij-klostret i Skt. Petersborg. Repræsentanter for de danske, russiske og græske kongelige familier var til stede ved ceremonien. Kirken hører under det Tyske Bispedømme i den Russisk Ortodokse Kirke uden for Rusland (eng. ROCOR). Dens præsteforstander er Præst Mihail P. C. Sukhanov. Arkitektur Det ydre af kirken er domineret af de tre løgkupler på toppen af gavlen ud mod Bredgade. Designet er inspireret af 1600-tals russisk arkitektur. Facaden er udført i røde og grå mursten med sandstensudsmykninger. Højt på facaden, i en niche over klokkerne, står en statue af Alexander Nevskij, kirkens skytshelgen. Kirkebygningen blev fredet i 1981. Kilder
Alexander Nevsky Church, Copenhagen

The Alexander Nevsky Church (Danish: Skt. Aleksander Nevskij Kirke) is the only Russian Orthodox church in Copenhagen. It was built by the Russian Government between 1881 and 1883, prompted by Princess Dagmar of Denmark's marriage to Alexander Alexandrovich on 9 November 1866 and their later ascent to the Russian throne as Tsar Alexander III of Russia and Tsaritsa Maria Feodorovna. The church is dedicated to the Russian patron saint Alexander Nevsky. History From the middle of the 18th century, the Russian delegation held services in Copenhagen, first in a small chapel in Laksegade and later in Store Kongensgade. The Alexander Nevsky Church was built from 1881 to 1883 by the Russian government; Tsar Alexander III personally provided funds for the construction, a project prompted by his Danish-born wife Maria Feodorovna, a daughter of Christian IX of Denmark. The acquisition of the site on Bredgade (Broad Street) was arranged by Carl Frederik Tietgen and it has been reported that the Tsar disapproved of the selected location for religious reasons, since tradition called for a free-standing building. The church was designed by Russian architect David Ivanovich Grimm who was a professor at the Imperial Academy of Arts in Saint Petersburg. His project had previously been chosen among 15 entries in architectural competition. The Danish architect Albert Nielsen was charged with the practical execution of the building under supervision of Ferdinand Meldahl. In September 1883 Provost Yanysev, Chancellor of the Theological Academy in St. Petersburg, came to Copenhagen to consecrate the church, assisted by the congregation's priest and a monk from Alexander Nevsky Lavra in St. Petersburg. Representatives of the Danish, Russian and Greek Royal families were present at the ceremony. The parish is under the jurisdiction of the German Diocese of the Russian Orthodox Church Outside of Russia (ROCOR). Metropolitan Mark (Arndt) of Berlin and Germany is the current parish rector. Architecture The exterior of the church is dominated by the three onion domes which top the gable facing the street. The design takes its inspiration from 17th century Muscovite architecture. The facade is executed in red and grey bricks with sandstone ornamentations. High on the facade, in a niche above the bells, is an icon of Alexander Nevsky, the church's patron saint, painted by Fyodor Bronnikov. See also Embassy of Russia in Copenhagen References External links
Cerkiew św. Aleksandra Newskiego w Kopenhadze

Cerkiew św. Aleksandra Newskiego – prawosławna cerkiew w Kopenhadze, wzniesiona w 1881. Świątynia parafialna. Historia Cerkiew domowa pod wezwaniem św. Aleksandra Newskiego istniała w Kopenhadze od połowy XVIII wieku na terenie ambasady rosyjskiej. Obecny budynek powstał w 1881 na życzenie carycy Marii Fiodorowny, z pochodzenia księżniczki duńskiej. Na koszt państwa rosyjskiego w 1881 wykupiona została działka przy ul. Bredgade, zaś środki na budowę świątyni pochodziły zarówno z funduszy rządowych, jak i z prywatnej kasy cara Aleksandra III. Autorem projektu cerkwi był profesor Dawid Grimm, zaś budowę współnadzorowali dyrektor duńskiej akademii sztuki F. Meldals i architekt miejski A. Jensen. Poświęcenie gotowej cerkwi miało miejsce 10 września 1881 w obecności Aleksandra III z żoną i dziećmi: carewiczem Mikołajem, wielkim księciem Jerzym i wielką księżną Ksenią, a także królowej greckiej Olgi i króla Danii Chrystiana IX. Po rewolucji październikowej cerkiew znalazła się w jurysdykcji Egzarchatu Zachodnioeuropejskiego Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego. W 1928 odbyły się w niej nabożeństwo pogrzebowe Marii Fiodorowny, które odprawił egzarcha metropolita Eulogiusz (Gieorgijewski). Po przejściu metropolity Eulogiusza w jurysdykcję patriarchy Konstantynopola cerkiew stała się siedzibą parafii należącej do Zachodnioeuropejskiego Egzarchatu Parafii Rosyjskich, jednak od lat 60. parafianie czynili starania na rzecz przejścia w jurysdykcję eparchii berlińskiej i niemieckiej Rosyjskiego Kościoła Prawosławnego poza granicami Rosji, zakończone powodzeniem w 1983. Wybór ten nie został zaakceptowany przez wszystkich parafian. W 2000 część z nich założyła odrębną parafię. Przypisy Bibliografia Histoire de l'Église orthodoxe en Europe occidentale au 20e siècle, ChristineCh. Chaillot (red.), BorisB. Bobrinskoy, Paris: Dialogue entre orthodoxes, 2005, ISBN 83-89396-16-5, OCLC 749801840 . Русская Православная церковь Александра Невского в Копенгагене
Capeshøj

Capeshøj er en langdysse fra yngre stenalder på det vestlige Tåsinge. Den er den bedst bevarede langdysse på øen og en af de bedst bevarede på Sydfyn. Den er ca. 36 meter lang, 7 meter bred og næsten 1,5 meter høj. Capeshøj var oprindeligt omkranset af 56 store randsten (dog mangler flere nu), og den indeholder et smalt, rektangulært gravkammer, der tidligere var lukket med dæksten (nu forsvundet). Imellem randstenene har der været en tørmur af røde sandstensfliser, og på fire af dem var der skåltegn. Langdyssen lå indtil en udgravning i 1976-1979 skjult under en stor gravhøj fra ældre bronzealder (cirka 1700-1100 f.Kr.). Bronzealderhøjen havde oprindeligt en diameter på 40 meter og var ca. 1,6 meter høj. Ved udgravningen fandt man blandt andet fire bronzealdergrave, der indeholdt to bronzesværd, to bronzebøjlenåle (dragtspænder) og en dobbeltknap. Referencer Litteratur Klaus Ebbesen: Danmarks megalitgrave. Band 2: Katalog. Attika, Kopenhagen 2008, ISBN 978-87-7528-731-4, Nr. 2878. Ingrid Falktoft Anderson: Vejviser til Danmarks oldtid. Wormianum, Højbjerg 1994, ISBN 87-89531-10-8, S. 226. Karsten Kjer Michaelson: Fortidsminder på Fyn. Fantasiens trædesten. Odense Bys Museer, Odense 2003, ISBN 87-7838-853-8, S. 160. Palle Eriksen: Capeshøj på Tåsinge. En langdysse dækket af en bronzealderhøj. In: Antikvariske studier. Band 4, 1980, S. 31–48. Eksterne henvisninger Capeshøj i Slots- og Kulturstyrelsens database
Capeshøj

Der Capeshøj ist eine große Megalithanlage am Knasterhøjvej, im Ackerland des Bauernhofes „Skiftekær“ in „Ny Gesinge“ auf der Insel Tåsinge in Dänemark. Auf alten Katasterkarten ist der Hügel von „Capes agre“ umgeben. Auf neueren Karten nennt man den gesamten Höhenrücken „Knasterhav“ (auch „Knasterhov“). Beschreibung Das neolithische Hünengrab ist eine Anlage der Trichterbecherkultur (TBK), die zwischen 3500 und 2800 v. Chr. entstand. Sie war noch nicht geschützt, als zwischen 1952 und 1968 mehrere große Steine aus der Einfassung entfernt wurden. Zwischen zweien dieser Steine wurde ein gearbeitetes Stück Feuerstein gefunden. Einige andere Steinwerkzeuge fanden sich auf und um die Anlage. Etwa 30,0 m entfernt vom Hügel fanden sich Spuren von zwei kleineren Anlagen. Capeshøj auf Tåsinge ist mit etwa 37,0 m Länge der größte restaurierte Langdysse in der Region Fünen. Das Hünenbett hat 56 Randsteine (1,3 bis 2,6 m hoch) und Trockenmauerwerk. Auf vier Randsteinen befinden sich Schälchen. Im Jahre 1975 registrierte das Tåsinge-Museum den Capeshøj, von dem eine erhebliche Menge an Relikten stammt. 1976–79 unternahm das Fünen-Stiftsmuseum eine Ausgrabung, bei der eine einzige Kammer gefunden wurde. Die rechteckige Kammer des Urdolmens ist parallel zum Hügel ausgerichtet. Sie ist etwa 1,9 m lang, 0,7 m breit und 1,3 m hoch. Es besteht aus drei Steinen. Am Südende liegt ein Schwellenstein. Zwischen den Seitensteinen befindet sich Trockenmauerwerk. Am Ende des Hügels brachten während der frühen Bronzezeit, also etwa 1000 Jahre später, Leute mindestens drei Gräber in den mit einer Rollsteinschicht bedeckten Hügel ein. An dieser Seite des Hügels fanden Archäologen eine Feuerstelle, wahrscheinlich aus der späten Bronzezeit. Nach den archäologischen Ausgrabungen wurden die Restaurierung des Capeshøj durchgeführt, und so entstand eines der schönsten Denkmäler im Einzugsgebiet der Insel Fünen. Siehe auch Nordische Megalitharchitektur Großsteingräber in Dänemark Literatur Klaus Ebbesen: Danmarks megalitgrave. Band 2: Katalog. Attika, Kopenhagen 2008, ISBN 978-87-7528-731-4, Nr. 2878. Ingrid Falktoft Anderson: Vejviser til Danmarks oldtid. Wormianum, Højbjerg 1994, ISBN 87-89531-10-8, S. 226. Karsten Kjer Michaelson: Fortidsminder på Fyn. Fantasiens trædesten. Odense Bys Museer, Odense 2003, ISBN 87-7838-853-8, S. 160. Palle Eriksen: Capeshøj på Tåsinge. En langdysse dækket af en bronzealderhøj. In: Antikvariske studier. Band 4, 1980, S. 31–48. Weblinks Beschreibung dän. und Bild Einzelnachweise
Egense (Aalborg Kommune)

For alternative betydninger, se Egense. (Se også artikler, som begynder med Egense) Egense er en by med 209 indbyggere i byområdet (2019) beliggende i det nordøstlige Himmerland ved Limfjordens østlige udmunding, 25 kilometer øst for Aalborg og tre kilometer øst for nabobyen Mou. Byen ligger i Region Nordjylland og hører under Aalborg Kommune. Egense er beliggende i Mou Sogn. Et par km nord for Egense by ligger et stort sommerhusområde og det er muligt at krydse Limfjorden med "Hals-Egense Færgefart". Historie Egense landsby bestod i 1682 af 14 gårde og 11 huse med jord. Det samlede dyrkede areal udgjorde 167,8 tønder land skyldsat til 37,61 tønder hartkorn. Dyrkningsformen var alsædebrug. I 1875 havde Egense kun en skole. Omkring århundredeskiftet blev Egense beskrevet således: "Egense med Skole og Fattiggaard (opr. 1868, Plads for 30 Lemmer) samt paa Pynten mellem Kattegat og Limfjorden Egense Ledefyr (hvidt, fast Fyr, 60 F. o. Havet, Lysvidde omtr. 3 Mil, vises fra et Jærnstativ, med to mindre Fyr) og Færgested med Overfart til Hals". Eksterne henvisninger V. Kiørboe: "Om det gamle Limfjordssildefiskeri og dets Betydning" (Nationaløkonomisk Tidsskrift, 3. række, Bind 3; 1895) Arkiveret 12. marts 2018 hos Wayback Machine Hals-Egense Færgefart Arkiveret 20. december 2008 hos Wayback Machine Noter Litteratur Karl-Erik Frandsen: Vang og tægt. Studier over dyrkningssystemer og agrarstrukturer i Danmarks landsbyer 1682-83 (Bygd 1983), ISBN 87-87293-25-0 Henrik Pedersen: De danske Landbrug fremstillet paa Grundlag af Forarbejderne til Christian V.s Matrikel 1688. Udgivet efter hans Død paa Bekostning af Carlsbergfondet (København MCMXXVIII; Reprotryk for Landbohistorisk Selskab, København 1975), ISBN 87-7526-056-5 J.P. Trap: Kongeriget Danmark 2. Udgave 5. Deel. Amterne Hjørring, Thisted, Aalborg, Viborg og Randers , s. 254 Arkiveret 6. februar 2018 hos Wayback Machine J.P. Trap: Kongeriget Danmark 3. Udgave 4. Bind : Hjørring, Thisted, Aalborg, Viborg og Randers Amter; Kjøbenhavn 1901; s. 440 Arkiveret 7. februar 2018 hos Wayback Machine
Klinte Sø

Klinte Sø, nogle gange skrevet Klintsø, var en 255 hektar stor sø i Odsherred nær Nyrup, som i 1800-tallet blev tørlagt og lavet om til agerjord. Søen tilhørte Odsherreds Krongods indtil den blev solgt på en auktion i 1856 til en investor fra København som hed Jürgensen for 25.600 rigsdaler (svarende til 3,1 mio. kr. i 2013). Derefter begyndte man en at tømme søen for vand med en dampdrevet pumpe. Polyteknisk Læreanstalt beregnede at der skulle udpumpes 25.592.000 kubikfod vand (725 mio. liter) for at tørlægge søen. I 1860 var vandstanden sænket med to fod (63 cm) og de første tørlagte arealer blev udlagt med raps. På et tidspunkt blev dampmaskinen som drev pumpen suppleret med en vindmølle, men søbunden var for våd til at få en god kornafgrøde, så arealet blev mest brugt til høslæt i de første årtier. I 1908 blev dampmaskine og vindmølle udskiftet med en ny pumpe drevet af en dieselmotor fra Burmeister & Wain, og dyrkningen blev derefter intensiveret. Søen holdes stadig tørlagt ved pumpning af vand. Den laveste del af søbunden ligger i kote -2,8 m under havet. Beskrivelse af søen Klinte Sø er beskrevet i "J.H. Larsen: Holbeks Amt, topographisk beskrevet. Ods- og Skippings-herrederne. Bind 1. Kjøbenhavn 1832." som næsten kredsrund med lave, sandede, sumpede, stenede og grusede bredder. Bunden var leret, stenet og mudret. Søen var 2-6 alen dyb (ca. 1-4 m), rig på fisk, især ål og begroet med siv. Referencer Eksterne henvisninger Klinte Sø på Odsherred Wiki
Danmarks Fotomuseum

Danmarks Fotomuseum je dánské muzeum fotografie nacházející se v Herningu. Mimo jiné se zde nachází expozice vývoje fotoaparátu od roku 1839 dodnes, stejně jako fotografický ateliér z doby kolem roku 1900. Danmarks Fotomuseum na konci roku 2017 uzavřelo svou stálou expozici a sbírky umístilo do zabezpečeného archivu. Patronem je Jeho královská výsost princ Joachim. Historie Muzeum bylo založeno v roce 1983 poté, co prodejce fotografií Sigfred Løvstad z Herningu v roce 1959 začal sbírat fotografické vybavení a související fotohistorické předměty. Právě tato sbírka tvořila základ muzea a v roce 1984 Národní muzeum uložilo většinu své fotohistorické sbírky v Herningu. V roce 2015 obec Herning snížila dánskému Photomuseum roční provozní dotaci o 600 000 DKK, což se rovnalo 80 %, a vedení muzea oznámilo, že mu hrozí uzavření, pokud se nebude moci přestěhovat do jiné obce. V srpnu 2016 dostalo muzeum prodlouženou lhůtu, když magistrát města Herning rozhodl, že muzeum může v roce 2017 využívat budovy zdarma a zároveň podpořit provoz částkou 150 000 DKK. Vedení muzea se však od konce roku 2017 vzdalo provozování Dánského muzea fotografií a aby zajistilo provoz, v polovině roku 2016 začalo prodávat část své sbírky. Počet návštěvníků Od roku 2011, kdy se počet oproti roku 2010 zvýšil, zaznamenalo dánské Photomuseum pokles počtu platících hostů. 2011 – 5 028 2012 – 4 270 2013 – 4 557 2014 – 3 925 2015 – 3 746 Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Danmarks Fotomuseum na dánské Wikipedii. Související články Fotografie v Dánsku Externí odkazy Oficiální webové stránky Danmarks Fotomuseum
Danmarks Fotomuseum

Danmarks Fotomuseum er et dansk fotomuseum beliggende i Herning. Man kan blandt andet opleve kameraets udvikling fra 1839 frem til i dag, ligesom der findes et fotografisk atelier fra omkring år 1900. Danmarks Fotomuseum bliver nedlagt i slutningen af 2017. Protektor er H.K.H. Prins Joachim. Historie Museet blev grundlagt i 1983, efter at fotohandler Sigfred Løvstad fra Herning i 1959 var begyndt at indsamle fotografiapparater og tilhørende fotohistoriske effekter. Det var denne samling der udgjorde grundlaget for museet, og i 1984 deponerede Nationalmuseet det meste af deres fotohistoriske samling i Herning. I 2015 skar Herning Kommune 600.000 kr. af Danmarks Fotomuseums årlige driftstilskud, hvilket svarede til 80 %, og museets ledelse meddelte at det stod overfor en lukning, hvis ikke man kunne flytte til en anden kommune. Museet fik i august 2016 en forlænget frist, da Herning Kommune besluttede at museet kunne benytte bygningerne gratis i 2017, ligesom den ville støtte driften med 150.000 kroner. Ledelsen på museet har dog opgivet at drive Danmarks Fotomusem fra udgangen af 2017, og var medio 2016 gået i gang med at sælge noget af sin samling for at sikre driften. Besøgstal Siden 2011, hvor tallet steg fra 2010, har Danmarks Fotomuseum haft et fald i antallet af betalende gæster. 2011 – 5.028 2012 – 4.270 2013 – 4.557 2014 – 3.925 2015 – 3.746 Referencer Eksterne henvisninger Danmarks Fotomuseums officielle websted
Himmerland Golf Klub

Het Himmerland Golf Klub is een golfclub in Farsø, in Noord-Denemarken. Het golfcomplex waar de leden spelen maakt deel uit van de Himmerland Golf & Spa Resort. De Garia Course is een ruim aangelegde 18-holes parkbaan, die in 1980 geopend werd. De openbare Bette Course heeft negen par-3 holes (pay & play). Op de 18 holesbaan werd van 1994 t/m 1998 het Himmerland Open gespeeld. De 18 holesbaan werd in 2012 gerenoveerd en in 2013 heropend. Van 2014-2016 wordt daar het Made in Denmark toernooi van de Europese PGA Tour gespeeld.
Hestesteine

Die Hestesteine (dänisch Hestestenene; deutsch Pferdesteine) sind vier Bautasteine. Sie stehen auf der 34 m hohen Klippe, westlich des theophoren Ortes Gudhjem am Küstenpfad nach Rø, auf der dänischen Insel Bornholm. Die nummerierten Steine haben folgende Abmessungen: 5135-1a, Monolith, 1,6 × 0,95 × 0,5 m; 5135-1b, Monolith, 1,85 × 1,3 × 0,55 m; 5135-1c, Monolith, 1,7 × 0,75 × 0,55 m; 5135-1d, Monolith, 2,5 × 2 × 1 × 0,7 m, wurde mithilfe von Zement stabilisiert. Bautasteine Bautasteine (dänisch Bautastenen) sind aufgerichtete Menhire, die in Dänemark und Skandinavien vom 5. Jahrhundert v. Chr. bis zum 5. Jahrhundert n. Chr. für rituelle Zwecke aufgerichtet wurden. Auf Bornholm sollen ursprünglich etwa 1000 Bautasteine gestanden haben. Die Pferdesteine sind laut einer Bornholmer Sage ein Hochzeitspaar samt Pferdefuhrwerk, das hier in die Tiefe stürzte. Belegt ist indes, dass innerhalb der Steine Feuerbestattungen vorgenommen wurden. Literatur Ingrid Falktoft Anderson: Vejviser til Danmarks oldtid. Wormianum, Højbjerg 1994, ISBN 87-89531-10-8, S. 334. Emil Vedel: Bornholms oldtidsminder og Oldsager. Gad, Kopenhagen 1886 (PDF). Weblinks Beschreibung Video