NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Strandelhjørn

Strandelhjørn (tysk: Strandelhjörn) er en landsby i Sønderjylland med 78 indbyggere, beliggende 16 km øst for Toftlund, 20 km nordvest for Aabenraa, 13 km syd for Vojens og 21 km sydvest for Haderslev. Den hører til Haderslev Kommune og ligger i Region Syddanmark. I 1970-2006 hørte Strandelhjørn til Nørre-Rangstrup Kommune. Strandelhjørn hører til Bevtoft Sogn. Bevtoft Kirke ligger i Bevtoft, 7 km nordvest for Strandelhjørn. Faciliteter Landsbyen har legeplads, sportsplads, bålhytte og en kombineret borger- og idrætsforening, der arrangerer flere årlige fester. Børnehave, skole, idrætsfaciliteter og købmand findes i Bevtoft. Historie Navnet Byen benævnes "Strandelhorn" (1500) eller "Strandelhornn" (jordebog fra 1535). Det fortolkes således: "stran" betyder "snæver" - "del" betyder "dal" - "hjørn" betyder "horn". "Strandelhjørn" sigter altså til den nærliggende Nipsådal, nemlig "fremspringet ved den snævre dal". Amtsbanen Strandelhjørn havde station på Haderslev Amts Jernbaners strækning Ustrup-Toftlund (1904-1939). Stationsbygningen lå på Strandelhjørn Bygade 22. På amtsbanens tracé mellem Strandelhjørn og Galsted 2 km mod vest er der anlagt cykelsti med nye broer. På det preussiske målebordsblad er Strandelhjørn en ren landsby med en halv snes gårde. På det danske målebordsblad, der er tegnet efter nedlæggelsen af jernbanen, havde Strandelhjørn skole, smedje, mejeri og missionshus. Det gamle mejeri på Strandelhjørn Bygade 11 blev nedlagt i 1939. Genforeningssten På en "genforeningsplads" over for Strandelhjørn Bygade 16 står en sten, der blev rejst i 1920 til minde om Genforeningen i 1920. Eksterne kilder/henvisninger Velkommen til Strandelhjørn Danmarks genforeningssten: Strandelhjørn arkiv.dk: Strandelhjørn – med billeder af stationen, missionshuset og det gamle mejeri. "Målebordsblade, preussiske 1877-1920, danske 1920-71". SDFE kortviser.
Strandet

Strandet er en hovedgård i Ørum Sogn, idet tidligere Fjends Herred, Viborg Amt, nu Skive Kommune Region Midtjylland. Den er nævnt første gang i 1493, og i 1503 hvor det tilhørte Esben Juel. Den oprindelige gård brændte i 1775 og den nuværende er fra 1790'erne; Over indgangen står der 1794, og i 1798 blev den toetages hovedbygning ombygget i klassisk stil, omtrent som den nuværende bygning der er 7 x 21 meter; På 1. sal findes blandt andet en riddersal, og tidligere har der også været to sidefløje. Hovedbygningen, der blev blev restaureret i 1917 har været fredet siden 1918 (opr. i klasse B; klasserne bortfaldt i 1980). I 1998 blev der tinglyst en bevaringsdeklaration på ejendommen, der blev restaureret i perioden 1998-2000. Gården ligger ved Jordbro Å ikke langt fra hvor den løber ud i den vestlige side af Hjarbæk Fjord cirka en kilometer nord for Nørre Ørum. Det samlede jordtilliggende var i 2001 på 88 hektar, hvoraf en stor del er skov. Eksterne kilder og henvisninger Trap Danmark, Viborg Amt, 5. udgave 1925.
Strandet

Strandet ist ein klassizistisches dänisches Herrenhaus in der jütländischen Kommune Skive bei Viborg. Strandet ist nicht öffentlich zugänglich, das Gebäude ist jedoch von der Straße aus sichtbar. Bauliches Das Herrenhaus Strandet wurde 1798 erbaut. Das Gebäude wurde in einem schlichten klassizistischen Stil errichtet und trägt ein Walmdach aus roten Ziegelsteinen. Die Fassade ist weiß verputzt. Auf der Nordseite des Gebäudes befindet sich ein weitläufiger Hof, der von Wirtschaftsgebäuden aus dem 19. Jahrhundert umgeben ist. Im Inneren sind verschiedene historische Details erhalten geblieben, darunter ein Rittersaal im Obergeschoss. Strandet verfügt über eine schöne Lage auf einer Hügelkette an der Westseite des Hjarbækfjords. Geschichte Das Gut Strandet ist älter als das heutige Herrenhaus und gehörte im 15. und 16. Jahrhundert verschiedenen Angehörigen der einflussreichen Adelsfamilie Kaas. 1751 kam es in den Besitz des französischstämmigen Adeligen Pierre la Cour, der als Stammvater des dänischen Teils der Familie Dornonville de la Cour gilt. In den 1990er Jahren befand sich Strandet nach zahlreichen Besitzerwechseln im Zustand des fortgeschrittenen Verfalls. Eine mehrjährige Sanierung um die Jahrtausendwende rettete das Herrenhaus. Heute wird Strandet von einer sozialen Einrichtung genutzt, die Jugendliche mit sozialen Problemen beherbergt. Das Herrenhaus Strandet steht unter Denkmalschutz. Siehe auch Liste von Burgen, Schlössern und Festungen in Dänemark Einzelnachweise
Strandingsmuseum St. George

Strandingsmuseum St. George är ett danskt sjöfartsmuseum i Thorsminde i Västjylland, som specialiserat sig på förlisningar på Jyllands västkust. Museet öppnade 1992 och byggdes om samt utökades 2001 och 2015–2017. Museets tema är dramatiska förlisningar vid den jylländska västkusten och befolkningens möten med sjöfolk från hela världen. Museet har ett marinarkeologiskt ansvar för kulturarven under vattenytan längs Jyllands västkust inom ett område som sträcker sig från Limfjorden till Danmarks gräns mot Tyskland samt i inre vatten i den västra delen av Region Mittjylland. År 2012 slogs Strandingsmuseum St. George samman med Holstebro Museum och Frilandsmuseet Hjerl Hede till De Kulturhistoriske Museer i Holstebro Kommune. Kärnan i museets utställningar är berättelsen om världshistoriens största förlisningar, som skedde på morgonen den 24 december 1811, då de två brittiska örlogsmännen HMS St. George och HMS Defence förliste på det yttersta revet, 600-800 meter ut från Thorsminde. Nästan 1 400 människor omkom och bara 18 överlevde. Vraket av HMS St. George återupptäcktes av sportdykare 1971. Med dykaren och affärsmannen Gert Normann Andersen i Holstebro som eldsjäl gjordes det på 1980-talet ett antal marinarkeologiska undersökningar. Därvid bärgades tusentals föremål. Detta ledde till planer på ett lokalt museum, vilket invigdes 1992. Åren 1996 och 1997 gjordes nya utgrävningar av vraket. När Nysted Havmøllepark anlades 2003 på Rødsand söder om Gedser gjordes också ett anmärkningsvärt fynd, då dykare upptäckte det tolv meter höga roder, som HMS St. George hade tappat i en storm 1811, och som indirekt hade orsakat förlisningen vid Thorsminde. Det roderlösa skeppet försökte med nödrigg och nödroder nå sin hemmahamn från Rødsand, men pressades av stormen in mot den västjylländska kusten. År 2011 fick museet ta hand om St. Georges skeppsklocka, som sedan 1876 hade tjänstgjort som kyrkklocka i No Kirke. Museet byggdes ut på 2010-talet och återinvigdes 2017. Historik Strandingsmuseum St. George tillkom i samband med att Nationalmuseet i samarbete med lokala dykare 1983-1986 företog den dittills största marinarkeologiska utgrävningen i Danmark av det brittiska linjeskeppet HMS St. George, vilket tillsammans med HMS Defence förliste utanför Thorsminde den 24 december 1811. Ulfborg-Vembs kommun påbörjade 1985 ett arbete för att få till en permanent utställning i Thorsminde om förlisningar, där det uppseendeväckande fyndet från vraket av HMS St. George skulle vara huvudattraktionen. Nationalmuseets villkor för att avstå från föremålen var att de, tillsammans med ansvaret för kommande marinarkeologiska undersökningar, övertogs av ett existerande "statsanerkendt museum". Vid nya utgrävningar 1996-1997 bärgades en del större och tyngre föremål, för vilka det inte fanns plats i de befintliga byggnaderna. Externa länkar Strandingsmuseet St. Georges webbplats Källor Noter
Strandkirken

Strandkirken ved Marielyst ligger i sommerhusområdet Marielyst ca. 11 km SSØ for Nykøbing Falster (Region Sjælland). Kirken er privatejet, men med grund i Folkekirken. Den ledes af en komité bestående af både faste og valgte medlemmer. Foruden lokale beboere eller folk, der i øvrigt har en tilknytning til området, er komitéen sammensat af stiftets biskop, provsten over Falster Provsti, samt de kirkebogsførende sognepræster i hhv. Væggerløse og Nykøbing F Sogn. Siden 2016 har sognepræst Anders Martin Lauritsen (Væggerløse) været formand for komitéen. Strandkirken drives udelukkende af indsamlede midler, og modtager dermed ingen midler via den kirkelige ligning (kirkeskat). Historie I 1944 besluttede en række fastbeboende i Væggerløse Sogn og sommerhusejere i Marielyst at arbejde for at bygge en kirke ved Marielyst, hvor de kunne gå til gudstjeneste. Krigen og besættelsen forsinkede arbejdet, men den 19. december 1957 var man så vidt, at grundsten kunne lægges. Der var ligeledes i mellemtiden indsamlet tilstrækkelige midler til at finansiere den endelige opførelse af bygningen. Kirken blev tegnet af arkitekt Albert Petersen, Nykøbing F. og opført af murermester Ottar Nielsen, tømrermester Skytte Koch, glarmester Wallin, blikkenslager A. Andersen & Søn, samt malermester Arndt Jensen. Eksterne kilder og henvisninger 50-årsjubilæumsskrift Arkiveret 29. januar 2020 hos Wayback Machine Strandkirken på KortTilKirken.dk
Strandmarkskirken

Strandmarkskirken er en kirke i Strandmarks Sogn i Hvidovre Kommune. Historie Efter 2. verdenskrig, i 1948, voksede befolkningstallet i Hvidovre Kommune drastisk. Strandmarks Sogn blev udskilt fra Hvidovre Sogn med en simpel træbygning som kirke, der blev indviet d. 30. januar 1949. Træbygningen havde tidligeret været opført i Dragør som kirke i lejren for tyske flygtninge. Regulering af varmen foregik vha. to kakkelovne om vinteren, og om sommeren var man ofte nødt til at åbne vinduerne på grund af varmen. Befolkningstallet voksede dog stadig støt, og allerede i 1965 var trækirken for lille og der blev opført en ny kirke på samme sted. Den gamle trækirke blev efter indvielsen af den nye kirke savet i tre stykker og fragtet til en anden placering i Hvidovre, hvor den blev brugt som spejderhytte. Strandmarkskirken blev benyttet som location i filmen Italiensk for begyndere. Kirkebygningen Kirken er tegnet af Johannes Find og Bent A. Jørgensen fra boligselskabet KAB. Boligselskabet står også bag det omkringliggende byggeri. Bygningens østside er et stort vinduesparti. På nordsiden står et klokketårn, og mod syd ligger en bygning med menighedslokaler. I 2002 udbyggedes kirken igen med nye kontorer og et mødelokale. Inventar Kirkens inventar er meget enkelt. Som i så mange moderne kirker er prædikestol og døbefont muret. Fonten har et glasfad (Holmegård). Orglet er af brødrene Bruhn. Det er fra 1968 og har 18 stemmer fordelt på 2 manualer og pedal. De tre klokker i det kampanilelignende tårn er fra Petit og Frizen. Referencer Eksterne kilder og henvisninger De danske Kirker, redigeret af Erik Horskjær. Bind 1, Storkøbenhavn. G.E.C. Gads Forlag, 1969-1971. ISBN 87-12-17550-1 Strandmarkskirken hos KortTilKirken.dk
Strandmøllen

Strandmøllen er et industrianlæg med Mølleåens udløb i Øresund i Nordsjælland. Møllen blev anlagt i 1500-tallet som papirmølle og fungerede senere som valkemølle. Fra 1718 til 1889 var den i familien Drewsens besiddelse og blev drevet som papirmølle med stort held (se J.C. Drewsen, Christian Drewsen og Michael Drewsen). Det tilhørende landsted, som Drewsen lod opføre 1850 ved arkitekt N.S. Nebelong, var i disse år et populært samlingssted for litterære kredse med Emmy Drewsen som salonværtinde. Papirmøllen indgik 1889 i A/S De forenede Papirfabrikker, der standsede produktionen ved Strandmøllen i 1898. Størstedelen af de tilhørende fabriksbygninger blev revet ned i 1918, men kort efter genopført ved arkitekt Carl Brummer, der restaurerede anlægget. 1920-1992 blev der produceret brint og ilt på Strandmøllen, og i dag har firmaet Strandmøllen A/S hovedsæde her. Kilder Den Store Danske Jan Møller, Mølleåen, Forlaget Cicero, 1992. ISBN 87-7714-108-3. Eksterne henvisninger Strandmøllen Industrigas' hjemmeside
Strandmøllen, Rudersdal Municipality

Strandmøllen (literally "The Beach Mill") is a former paper mill located at the mouth of the Mølleåen river in the Øresund coast north of Copenhagen, Denmark. History Origins The first watermill at the site was built as a paper mill in the 16th century and was later used as a fulling mill. Drewsen family In 1718, Strandmøllen was acquired by Christian Drewsen. He used it as a paper mill. Strandmøllen was after his death continued by his son, Johan Christian Drewsen, under whose management it became the leading Danish paper manufacturer of its day. The company was later continued by his sons Christian Drewsen and Michael Drewsen. The latter founded a paper mill at Silkeborg. Niels Sigfred Nebelong designed a residence for the Drewsen family which was completed in 1850. The house was frequented by many leading Danish literary figures of the day. De Forenede Papirfabrikker In 1889, Strandmøllen merged with several other paper mills under the name De Forenede Paperfabrikker ("United Paper Mills"). The company decommissioned the Strandmøllen complex in 1898. Later history Most of the industrial complex was demolished in 1918 but immediately thereafter restored by the architect Carl Brummer. In 1920–21, Christian Nielsen established a production of hydrogen and oxygen at Strandmøllen. The company, A/S Strandmøllen, has been owned by a foundation since 1967 and is still based at the site. In popular culture Hans Christian Andersen's 1949 fairytale The Shirt-Collar was inspired by Strandmøllen. Further reading Gamrath, P.: Fra Taarbæk Sogn I, Lyngby Bogen 1956 References External links A/S Strandmøllen
Strandmøllen

Strandmøllen är en industrianläggning vid Mølleåens utlopp i Öresund på Nordsjälland i Danmark. Kvarnen (danska: mølle) startades under 1500-talet som pappersbruk och fungerade senare som valkningskvarn. Från år 1718 till 1889 ägdes den av familjen Drewsen och drevs som papperskvarn med stor framgång (se J.C. Drewsen, Christian Drewsen och Michael Drewsen). Det tillhörande lantstället, som Drewsen lät uppföra 1850 av arkitekt N.S. Nebelong, var under dessa åren en populär samlingsplats för litterära kretsar med Emmy Drewsen som salongsvärdinna. Pappersbruket blev 1889 en del av A/S De forenede Papirfabrikker, som lade ner produktionen vid Strandmøllen 1898. Huvuddelen av de tillhörande fabriksbyggnaderna revs 1918, men återuppfördes kort därefter av arkitekten Carl Brummer, som restaurerade anläggningen. Mellan 1920 och 1992 producerades luftgaser (väte och syre) på Strandmøllen och företaget Strandmøllen A/S har fortfarande (2023) sitt huvudkontor här. Källor Den Store Danske Jan Møller, Mølleåen, Förlaget Cicero, 1992. ISBN 87-7714-108-3. Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från danskspråkiga Wikipedia, Strandmøllen, 16 november 2022. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Strandmøllen. Strandmøllen Industrigas' hjemmeside
Strynø Kirke

Strynø Kirke er en kirke i Strynø By på øen Strynø i det Sydfynske Øhav. Kirken er opført i 1867 af baroniet Lehn ved arkitekterne Vilhelm Dahlerup og Ove Petersen og består af kirkeskib med tresidet afsluttet kor og vesttårn med forhal. Kirken er bygget på grunden og resterne af den gamle kirke fra 1500-tallet. Våbenhuset er eneste bevarede levn af den gamle kirkebygning. Inventar Altertavlen, der er malet af 1881 af marinemaleren J.E.C. Rasmussen, Ærø, forestiller Jesu forklarelse på bjerget. Døbefonten af sandsten er fra 1936 og udført af Thorvald Larsen, mens prædikestolen er fra 1618 (Renæssancen). Galleri Litteratur De danske Kirker, Sydfyn, bind 8, af Erik Horskjær, GEC Gads forlag, 1967 Eksterne henvisninger Strynø Kirke på KortTilKirken.dk Strynø Kirke på danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet)
Strøby Kirke

Strøby Kirke er en kirke i Strøby i Stevns Kommune. Kirken er opført mellem 1075 og 1120 i kvadersten af kridt. Kirken ejer 12 hektar jord som er forpagtet til landbrug. Referencer Eksterne henvisninger Strøby Kirke Arkiveret 31. januar 2011 hos Wayback Machine hos Nordens Kirker Strøby Kirke hos KortTilKirken.dk Strøby Kirke i bogværket Danmarks Kirker (udg. af Nationalmuseet)
Stubbe Sø

Stubbe Sø er den største sø på Djursland. Det er en stor, men lavvandet sø på knap 4 km² (376 ha). Dybden er gennemgående på mellem 3 og 4 meter. Søen er oprindeligt enden af en fjord, der gik fra Kattegat lidt nord for Dråby Strand og ind i landet. Langs kystskrænterne er der fundet flere stenalderbopladser. I 1800-tallet var landskabet omkring søen åbent med hede og sandflugt. For at dæmpe sandflugten blev der plantet nåletræer, og der er i dag store plantager (62 km²) i områderne omkring søen. I 2002 blev 23,4 hektar af området nord for søen skænket til Fugleværnsfonden af arvingerne efter boghandler Petersen fra Grenaa. Geografi Stubbe Sø og områder omkring (381 ha) blev i 1963 fredet for at beskytte de landskabelige værdier. Stubbe Sø er også udpeget som EU-habitatområde, da den er tilholdssted for oddere og et vigtigt yngle- og især rasteområde for mange fuglearter. Søens større tilløb er gydeområder for havørred. Søen ligger nord for Ebeltoft og sydvest for landsbyen Gravlev. Fugletårn De fleste steder er søen svært tilgængelig på grund af tæt sivskov langs brederne. I den østlige ende er der et offentligt fugletårn, hvorfra der er udsigt over søen. Dansk Ornitologisk Forening har en udlejningshytte for medlemmer i den nordøstlige ende af søen. Herfra går der en eng ned til søen med begrænsede mængder siv og adgang til vandet. Biomanipulation Ved årtusindskiftet blev der iværksat et, viser det sig i dag, mislykket biomanipulationsprojekt, med henblik på at gøre søen mere klarvandet. Om sommeren kan vandet være algegrønt. En del af strategien var opfiskning af i størrelsesordenen 1000 tons fredfisk med net, primært skaller og brasen. Disse fisk lever af små krebsdyr, vandlopper og dafinier, som spiser alger. Ideen var at færre fredfisk ville favorisere vandlopper og dafiner, der spiser alger, og med færre alger skulle vandet blive mere klart. Desuden blev der udsat geddeyngel i søen, en rovfisk, der spiser skaller og mindre brasener. Yderligere blev grøfter fra sommerhusområder med næringsrigt vand afskåret. I og med at vandet fortsat bliver grønt og algefyldt om sommeren, lykkedes bestræbelsen ikke. Hvor det ellers er kendt, at det er muligt at tippe balancen fra uklar sø til klarvandet sø ved en indsats som denne, der i øvrigt også kan være naturligt cyklisk. Det vil sige at en sø uden menneskelige indgreb kan svinge mellem klarvandet og uklar sø hen over et åremål. Fra biolog-side går en kritik af biomanipulationsprojektet på, at projektet så at sige kun blev gjort halvt færdigt, da det det der manglede, var en hævning af søens vandstand med nogle decimeter, med henblik på at nogle enge kunne blive oversvømmet om foråret, for derved at etablere nogle lavvandede områder som gydepladser for gedder, hvad søen mangler. Referencer Se også Natura 2000-område nr. 48 Stubbe Sø Eksterne henvisninger Det tidligere Århus Amt om Stubbe Sø Arkiveret 27. september 2007 hos Wayback Machine DOF
Stubberup Kirke

Stubberup Kirke er en kirke i Stubberup Sogn i Kerteminde Kommune. Kirken er nævnt første gang 1488, da Jep Laurensen var degn i Stubberup og Dalby Kirke. Den har altså måske allerede på dette tidspunkt været annekteret til Dalby, men dette forhold er først dokumenteret 1531. Kirkens værnehelgen var Skt. Laurentius. 1678 erhvervede Frederik von Vittinghof til Eskebjerg patronatsretten til denne og Hindsholms tre andre kirker (Dalby, Mesinge og Viby). Kirken blev 1680 lagt under det nyoprettede baroni Scheelenborg og lå til dette frem til overgangen til selveje 1. juli 1926. Bygning Kirkens ældste del er nok opført i 1200-tallet af tegl. Denne romanske kirke har omfattet et skib med smallere kor og muligvis et tårn. Af bygningen er kun bevaret skibet, som i senmiddelalderen blev forlænget mod vest og der blev sat indhvælv i skibet. Siden blev det romanske kor nedrevet og erstattet af et gotisk langhuskor med samtidige hvælv. Et våbenhus er bygget 1575/1600 på sydsiden af skibets vestforlængelse og i samme århundrede påbegyndtes et tårn i vest, som dog først blev bygget færdig i 1600-årene. Kalkmalerier 1985 blev der fundet kalkmalerier i kirken spændende fra sengotikken til 1700-tallet. Sidstnævnte blev atter overkalket. De sengotiske kalkmalerier fra o. 1500 er konstateret i skibets tre østligste fag. De omfatter minuskelindskrifter, en Jesusmonogram og en indskrift "(hielp) maria" på triumfvæggen. Herudover er der fundet rosetter, kvaderstensmønstre, liljeornamenter, indvielseskors og ribbedekorationer. Inventar Kirkens ældste inventargenstand er den romanske døbefont af såkaldt Højbytype. Dåbsfadet er et af de meget udbredte Nürnbergfade med Bebudelsesesrelief fra 1500-tallet (anskaffet før 1700-tallets midte). Skriftestolene er fra 1587 og svarer til dem i nabokirkerne Mesinge og Dalby. Alterstagerne er anskaffet af Erik Hardenberg og Anne Rønnow 1594, men først skænket til kirken 1624 af ægteparrets datter, Kirsten Hardenberg. Klokken er støbt 1601 af Borchart Gelgeter, København, og altertavlen er et renæssancearbejde fra 1632. Den rummer relieffer af Hyrdernes Tilbedelse (efter Maerten de Vos' forlæg fra 1579), Nadverens Indstiftelse (skåret efter et kobberstik af Hendrick Goltzius fra 1598) og Kobberslangen. Storfeltet flankeres af skulpturer af Moses og Aron samt mindre Dydefigurer, Troen og Håbet. Samme billedskærer har både altertavlen fra 1633 i Dalby Kirke og Stubberups prædikestol fra o. 1625, der har arkadefelter med relieffer af Hyrdernes Tilbedelse, Dåben, Korsfæstelsen, Opstandelsen og Pinseunderet. Fagene adskilles af hjørnefremspring med koblede søjler. Litteratur Bendtsen, Lasse Jonas; Eliasen, Kirstin (2018). Danmarks Kirker, vol. IX, Odense Amt. Stubberup Kirke (PDF). Nationalmuseet. Noter Eksterne kilder og henvisninger Stubberup Kirke hos KortTilKirken.dk Stubberup Kirke hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet)
Stubdrup (Kolding Kommune)

Der er for få eller ingen kildehenvisninger i denne artikel, hvilket er et problem. Du kan hjælpe ved at angive troværdige kilder til de påstande, som fremføres i artiklen. For alternative betydninger, se Stubdrup. (Se også artikler, som begynder med Stubdrup) Stubdrup ligger i Sydjylland og er en meget lille landsby i Harte Sogn. Den befinder sig i Kolding Kommune og hører til Region Syddanmark. Tidligere lå den i Brusk Herred i Vejle Amt. Stubdrup ligger ca. 8 kilometer fra Kolding.
Studentergaarden

Studentergaarden eller Studentergården er et kollegium på Tagensvej 15 på Nørrebro i København, der er tegnet af arkitekten Martin Borch og opført i 1923. Kollegiet huser 130 studerende fordelt på 11 gange. De første kollegianere flyttede ind 1. september 1923, og 15. oktober samme år indviedes kollegiet af daværende Kong Christian 10. Studentergården var det første kollegium, der blev bygget uden for de københavnske volde. Siden dengang er der blevet bygget en spændende og traditionsrig historie op omkring stedet, hvorfor der årligt afholdes en lang række fester og arrangementer. Under besættelsen blev Studentergården bombet under den tyske terroraktion, der blev kaldt schalburgtage. Terroraktionen startede ud med en egentlig razzia i 1944, hvor Gestapo kom efter teologen Johannes Dragsdahl, grundet hans arbejde for den danske modstandsbevægelse. Dragsdahl var dog ikke på Studentergården den nat, og Gestapo måtte derfor nøjes med at konfiskere Dragsdahls skrivemaskine og nogle af hans papirer. Den 20. juni samme år blev der udført endnu en razzia, og denne gang blev 10 gårdbrødre ført bort. Det første egentlige angreb blev foretaget kl. 4 om morgenen d. 24. juni. Her var det Petergruppen, der anbragte sprængladninger ved fløjen ud til Fensmarkgade. Skaderne var omfattende, og tre personer kom så slemt til skade, at de måtte på hospitalet. I Studentergårdens murværk hænger der en stenplade til minde om de gårdboere, der faldt under 2. verdenskrig. Studentergården har 11 gange. Hver gang har et navn hvor oprindelsen typisk er ukendt, men opstået i midten af 1900 tallet. De 11 gange på Studentergården er: Cosmos gangen Kannibal gangen Abort gangen Troglodyt gangen Undergangen Mellemgulvet Fjerde Bersærker gangen Barbar gangen Pharisæer gangen Psykopat gangen I 2023 blev Studentergårdens 100-års fødselsdag fejret. Eksterne henvisninger Kollegiets officielle hjemmeside