NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Helligåndshuset i Randers

Helligåndshuset eller Det gamle stenhus er en middelalderbygning, der står på Erik Menveds Plads i Skolestræde i Randers. Det er formentlig opført i 1470'erne, hvor det blev brugt til at huse gamle, syge og fattige. I 1489 blev Helligåndshuset lagt under Helligsåndsorden. Den nuværende bygning er fra Helligåndsklosteret i byen. I 1782 købte kommunen bygningen af enken til den tidligere borgmester Nicolai Krag Bredahl for at bruge den til Latinskole. I perioden 1796-1799 var Steen Steensen Blicher discipel (elev) på skolen, og han kom tilbage for at undervise i 1810-1811. Omkring 1850 var Henrik Pontoppidan elev her. Skolen flyttede i 1857 til nogle større lokaler. Byens tekniske skole flyttede ind på loftetagen i 1859, og i 1861 fik Håndværkerforeningen lokaler her. Man begyndte at tale om nedrivning i sidste halvdel af 1800-tallet, og selvom kulturministeren bevilligede 46.258 kr fra Rigsdagen til restaurering af huset, blev det afslået af byrådet i 1893. Der blev startet en privat indsamling, der endte med at indsamle 26.712 kr, og i 1894 tog byrådet imod Rigsdagens tilbud, så huset kunne blive reddet. Det blev restaureret af arkitekten Hack Kampmann, og stod færdig i 1897. Der blev indrettet i bibliotek i underetagen frem til 1927. Bygningen har været fredet siden 1918. Herefter blev den brugt til bl.a. foredrag og teater frem til 1947, hvorefter Randers Turistbureau flyttede ind. Siden 1993 har bygningen atter været brugt til udstillinger, møder og lign. Bygningen blev restaureret igen i 2007-2008. I flere år har en stork haft rede på toppen af bygningen. Referencer Se også Fredede bygninger i Randers Kommune Eksterne henvisninger
Randers gamle rådhus

Randers gamle rådhus eller blot Randers rådhus er et fredet rådhus, der ligger på Rådshustorvet fra 1780, og er tegnet af Christian Jensen Mørup. Historie Det første rådhus på stedet blev opført i 1431. I 1661 blev der erstattet af et nyt rådhus. I 1778 var bygningen dog så forfalden, at den blev revet ned og erstattet med den nuværende bygning, som er tegnet af Christian Jensen Mørup. det stod færdigt af 1780, og der blev anvendt byggematerialer fra det tidligere rådhus. Spiret blev tilføjet i 1794. Bygningen er opførte i nyklassicistisk stil. I 1930 blev bygningen flyttet 3 m mod nord for at gøre bedre plads til den øgede biltrafik. Hele bygnignen blev hævet på kraftige jernbjælker og trukket til den nuværende placering. En granitvinkel i fortovet syd for rådhuset viser, hvor det tidligere har stået. Der er opstillet en statue af Niels Ebbesen fremstillet af F.E. Ring. I 2020 blev rådhuset renoveret. Bygningen bruges i dag til byrådsmøder, officielle arrangementer og borgerlige vielser. Se også Fredede bygninger i Randers Kommune Referencer Eksterne henvisninger
Heerings Gård

Heerings Gård, beliggende Overgaden neden Vandet 11 på Christianshavn i København, er oprindeligt opført 1785-86 af den bornholmske kaptajn Hans Peter Kofoed (1743-1812) som var ægtefælle til Marie Kofoed, senere fabrik og domicil for købmanden og likørproducenten Peter Heering. I dag ejer Nordea-fonden Heerings Gaard, som også huser et bank- og sparekassemuseum og Nordearepræsentation. I 1838 overtog Peter Frederik Suhm Heering købmandsgården og ombyggede den, så der kunne fremstilles den bekendte Peter F. Heering kirsebærlikør. I 1977 købte Privatbanken gården og indrettede Bank- og Sparekassemuseet, der bl.a. rummer C.F. Tietgens historiske møbler fra hans kontor på Børsen. Palæet, der blev fredet 1918, blev restaureret og ombygget 1923-1927 ved Bent Helweg-Møller, der modtog Eckersberg Medaillen for arbejdet, og igen renoveret 2008-2010 af Nordea-fonden. Bogen Tidsmaskinen på Christianshavn, skrevet af Pernille Stensgaard og udgivet i 2010 på Strandberg Publishing fortæller historien om den klassicistiske købmandsgård på Christianshavn
Heerings Gård

Heerings Gård is een historisch pand in Kopenhagen en het hoofdkantoor van het Deense Nordea-fonds. Het pand aan de Overgaden neden Vandet 11 op Christianshavn is een monumentaal herenhuis dat in in 1785 werd gebouwd door de Bornholmse kapitein Hans Peter Kofoed (1743-1812), echtgenoot van Marie Kofoed. Na de dood van Marie Kofoed in 1838 kwam het herenhuis via een veiling in handen van koopman en kersenlikeurproducent Peter Frederik Suhm Heering die het pand ombouwde tot likeurfabriek en hoofdkantoor. Heering bezat een deel zeilschepen die in Svaneke waren gebouwd. Een weg in Svaneke werd naar hem vernoemd. In 1977 kocht Privatbanken het pand en richtte het in tot museum waarin onder andere de historische meubelen van Privatbankens eerste directeur C.F. Tietgens kantoor op Børsen staan tentoongesteld. Privatbanken werd later onderdeel van Nordea dat naast het museum in Heerings Gård het hoofdkantoor van het Nordea-fonds vestigde. Het herenhuis, dat in 1918 een beschermde status kreeg, werd gerestaureerd en verbouwd in de jaren 1923-1927 alsook in 2008-2010.
Cathédrale d'Haderslev

La cathédrale Notre-Dame est une cathédrale protestante située dans la ville d'Haderslev, au Danemark. Elle est le siège du diocèse d'Haderslev. Il s'agit d'un édifice gothique du XIIIe siècle. À partir de 1850, l'église a accueilli des offices religieux en danois et en allemand. Quand le Danemark récupéra le nord du Schleswig après la Première Guerre mondiale; elle devint une cathédrale avec la création du diocèse en 1922. Notes et références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Catedral de Nuestra Señora de Haderslev » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Liste des cathédrales du Danemark Liens externes Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de l’architecture chrétienne Portail du Danemark Portail du protestantisme
Cattedrale di Nostra Signora (Haderslev)

La cattedrale di Nostra Signora (in danese: Haderslev Domkirke o Vor Frue Kirke) è la chiesa principale di Haderslev, in Danimarca. Voci correlate Chiesa di Danimarca Cattedrali in Danimarca Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale di Nostra Signora Collegamenti esterni Cattedrale di Nostra Signora, su haderslevdomsogn.dk. URL consultato il 4 giugno 2014 (archiviato dall'url originale il 19 maggio 2014).
Katedra w Haderslev

Katedra w Haderslev (duń. Haderslev Domkirke) – mieści się w Haderslev w regionie Dania Południowa, w Danii. Gotycka katedra (również znana jako Vor Frue Kirke, Kościół Marii Panny) jest jedną z najświetniejszych w Danii; to dominuje nad średniowiecznym centrum i wieżami. Pochodzi głównie z XV wieku. Była pierwszym kościołem w Danii, w której były głoszone idee Marcina Lutra. Ma 16-metrowe wysokie okna. Posiada olbrzymie organy a publiczne koncerty są dawane regularnie. Współczesny gotyk jest dodany do atrakcji katedry przez wszechstronnie utalentowaną obecną królową, Małgorzatę II, która zaprojektowała szaty pastorów. Zwiedzania z przewodnikiem są organizowane po umówieniu. Bibliografia Informacje o katedrze
Haderslevs domkyrka

Haderslevs domkyrka - också kallad Vor Frue Kirke - är en domkyrka i staden Haderslev i Danmark. Den blev domkyrka år 1922, då Haderslevs stift upprättades. Innan dess hörde bland annat Haderslev till Ribe stift. Kyrkobyggnaden Nuvarande kyrka uppfördes på 1200-talet av tegel och ersatte en tidigare 1100-talskyrka av granit. Kyrkan är uppbyggd av tvärskepp, långhus, korparti med 15,9 meter höga gotiska fönster, flera sidokapell, vapenhus och sakristia. De små husen runt omkring ger kyrkan en mycket dominant prägel. Under 1400-talet ägde en större ombyggnad rum då det romanska koret omdanades till ett treskeppigt gotiskt korparti. Vid en brand 18 september 1627 skadades kyrkans västra sida. Tornet på den sidan störtade ned för att aldrig byggas upp igen. Branden har samband med general Albrecht von Wallensteins härjningar i Jylland. Senaste restaureringen ägde rum åren 1941 - 1951 då bland annat hela kyrkan vitkalkades invändigt. Ett fåtal kalkmålningar har tagits fram från att tidigare ha varit övertäckta. Inventarier Dopfunten av brons göts 1485 i Flensburg och bärs upp av fyra evangelistfigurer. På funten finns bilder med bibliska motiv. Altarbordet av kalksten var fram till 1845 en golvsten i entréhallen. Ovanför altaret hänger ett krucifix från omkring år 1300. Krucifixet hämtades från Egebjergs kyrka i Odsherreds kommun. Predikstolen och dess tak skänktes 1636 av Georg von Ahlefeldt och Margrete Blumen. Orgeln är från 1652. Orgelverket förnyades 1950. I kyrkan finns 18 ljuskronor. De två äldsta är från 1605 och 1655. Ett votivskepp föreställer örlogsfartyget Fyn från 1950. Källor Denna artikel är till stora delar en fri översättning från danskspråkiga Wikipedia läst den 30/12 2008. Följande källor angavs där: Stilling, Niels Peter (2000). Politikens bog om Danmarks kirker. Köpenhamn: Politikens forlag. ISBN 87-567-6059-0 Trap, Jens Peter (1965). Danmark. Bd 10:1, Haderslev amt Externa länkar Nordens kirker Dansk Arkitektur Center Musikmuseet
Drogdentunnel

Der Drogdentunnel, auch Öresundtunnel genannt, ist neben der Öresundbrücke und der künstlichen Insel Peberholm ein Teil der Öresundverbindung zwischen Dänemark und Schweden. Die Ausführung dieses Teils der Öresundverbindung als Tunnel wurde durch die Nähe zum Kopenhagener Flughafen notwendig, da eine Brücke den Luftverkehr behindert hätte. Über dem Tunnel verläuft außerdem der einzige höhenunbeschränkte Zugang zur Ostsee, da Großer und Kleiner Belt vollkommen von Brücken überspannt sind. Der gerade Tunnel verbindet die dänischen Inseln Amager und Peberholm und unterquert die zwischen Amager und Saltholm verlaufende westliche Durchfahrt des Öresund, den Drogden. Bei der Planung der Öresundverbindung setzte man auf die Kombination Tunnel-Insel-Brücke, um Schiffen mit hohen Aufbauten weiterhin die Passage durch den Öresund zu ermöglichen. Statt die Öresundbrücke zu passieren, durchfahren diese Schiffe den neun Kilometer langen und auf acht Meter Tiefe ausgebaggerten Drogden-Sund. Allerdings sperrt die Flugsicherung des nahen Flughafens Kopenhagen-Kastrup aus Sicherheitsgründen eine Landebahn, wenn Schiffe im Drogden-Sund mit einer Höhe über 30 Meter angekündigt sind, da die Anflugbahn der Flugzeuge sehr tief über dem Wasser des Sundes liegt. Zum Vergleich: Der Tiefgang der Schiffe darf über dem Großer-Belt-Bahntunnel bis zu 15,4 m betragen (siehe Baltimax), während die Höhe aufgrund der dort parallel laufenden Storebæltsbroen auf Schiffe mit höchstens 65 m Höhe beschränkt ist. Der Nord-Ostsee-Kanal als Alternativroute erlaubt auch nur 9,5 m Tiefgang. Die Gesamtlänge des kombinierten Straßen- und Eisenbahntunnels beträgt 4050 Meter, wovon 3510 Meter auf den Absenktunnel entfallen und jeweils 270 Meter auf die beiden Einfahrten. Der Tunnel besteht aus zwei Eisenbahnröhren, zwei Straßenröhren und einer Service- und Evakuierungsröhre. Er ist aus zwanzig Bauelementen der Maße 176 m × 38,8 m × 8,6 m zusammengesetzt, die jeweils 55.000 Tonnen wiegen und die größten vorfabrizierten Tunnelbauelemente der Welt sind. Aufgrund thermischer Faktoren und natürlicher Bewegung kommt es im Tunnel zu kleineren Wasserlecks, die aber keine Gefahr darstellen. Einzelnachweise Weblinks Informationen des Øresundsbron-Konsortiums zum Tunnel (deutsch)
Myrendal Kloster

Myrendal Kloster (tysk: Trappistenkloster Myrendal) mellem Olsker og Rutsker har siden 1966 været kloster for trappistmunke på Bornholm. Historie Seks munke fra det belgiske trappistkloster af Achel grundlagde i 1966 Myrendal Kloster på Bornholm (Krogholmsvej 18 i Olsker) for at reformere. I 2002 blev det en selvstændig priorat. Jesuitten Hans Ludvig Martensen biskop af København, var stiftelsesbiskop. Munkene sikrer deres levebrød ved at binde bøger ind. Klosterets eksistensgrundlag er truet af et fald i medlemskab og aldring af medlemmer. Statistikken fra 2018 viser to medlemmer. Liste over abbeder Frans van Haaren (født 1933) (1966-2007) Clemens Vialle (2007–) Litteratur Bernard Peugniez, Le Guide Routier de l'Europe Cistercienne, Strasbourg, Editions du Signe, 2012, s. 1008. Weblinks Side om klosteret på Trappist-webstedet Side af klosteret i Cistopedia Rapport fra 2012 om klosteret Arkiveret 3. marts 2016 hos Wayback Machine Privat blog med information om klosteret, illustreret 2016-rapport om konventet, dansk, illustreret Arkiveret 12. oktober 2018 hos Wayback Machine
Trappistenkloster Myrendal

Das Kloster Myrendal, offizieller Name: Myrendal Kloster, ist seit 1966 ein Kloster der Trappisten im Rang eines Priorats in Olsker, Allinge-Sandvig, auf der dänischen Ostseeinsel Bornholm. Geschichte Sechs Mönche der belgischen Trappistenabtei Achel gründeten 1966 mit reformerischen Absichten auf der Insel Bornholm (Krogholmsvej 18 in Olsker) das Kloster Myrendal („Ameisental“), das 2002 zum selbständigen Priorat erhoben wurde. Gründungsbischof war der Jesuit Hans Ludvig Martensen, Bischof von Kopenhagen. Die Mönche sichern sich ihren Lebensunterhalt durch Buchbinderei. Der Bestand des Klosters scheint durch Mitgliederschwund und Überalterung gefährdet, denn die Statistik von 2018 weist nur noch zwei Personen aus. Der Generalabt des Trappistenordens Bernardus Peeters hob die Autonomie des Klosters Ende 2022 auf. Obere: Frans van Haaren (* 1933) (1966–2007) Clemens Vialle (2007–2022) Guido Van Belle (Abt von Zundert), Superior und Monastischer Kommissar (seit 2022) Literatur Bernard Peugniez: Le Guide Routier de l’Europe Cistercienne, Straßburg, Editions du Signe, 2012, S. 1008. Weblinks Seite des Klosters im Webauftritt der Trappisten Seite des Klosters in der Cistopedia Bericht von 2012 über das Kloster Privater Blog mit Information zum Kloster, bebildert Bericht von 2016 über den Konvent, dänisch, bebildert
Abbaye de Myrendal

L'abbaye de Myrendal est une abbaye de moines trappistes établie en 1966 sur l'île de Bornholm, située au Danemar, juste au sud de la Suède. Histoire Lors du chapitre général de 1964, l'abbé d'Achel, Gabriël van de Moosdijkfait remonter les préoccupations de jeunes moines cherchant une vie monastique plus retirée, au cœur d'une petite communauté. Ignace Gillet, abbé général, crée en conséquence une commission pour étudier la demande des « Six d'Achel ». Le 6 août 1966, une fondation est inaugurée à Myrendal pour accueillir ces jeunes trappistes : Frans van Haaren (futur prieur), Bas van Vessum, Pierre Schilling, David Fransen, Niek Verkhoven et Clemens Vialle. Durant les premières années, les conditions matérielles sont très dures et les frères s'engagent comme ouvriers agricoles dans les exploitations des environs. Le monastère lui-même est une ancienne ferme peu à peu réaménagée par les moines en fonction de leurs besoins. En 2002, la fondation est reconnue comme prieuré autonome par le chapitre général. En 2016, deux moines vivent au monastère. Ils vivent principalement du travail de reliure, notamment pour relier des livres liturgiques. Liste des prieurs Frans van Haaren, de 2002 à 2007 Clemens Vialle, depuis 2007 Notes et références Voir aussi Liens externes Portail de l'Ordre cistercien Portail du Danemark
Gandhiparken

Gandhiparken, tidligere Gandhis Plæne, er en mindre park i Nordvestkvarteret i København. Parken er opkaldt efter den indiske politiker Mahatma Gandhi (1869-1948), der stod i spidsen for Indiens uafhængighedsbevægelse. Parken ligger i en trekant mellem Borups Allé, Hvidkildevej og Mågevej. Den er delt af en sti, der udgør en del af en akse fra Borups Allé via Genforeningspladsen til toppen af Bellahøj. Selve parken er beplantet dels med ældre træer langs med kanterne og dels med flere rækker af unge træer inde i den. De omkringliggende gader er alle bebygget med treetages etageejendomme overfor parken. Området blev navngivet Gandhis Plæne i 1985 i forbindelse med, at der blev opstillet en statue af Gandhi. Statuen er skabt af Sankho Chaudhri og blev skænket af den indiske regering for at ære Gandhis navn i Danmark. I 2012 blev der plantet mange træer, der gav området karakter af en lille park. En borger foreslog så, at det skulle skifte navn til Gandhiparken, da det passede bedre til området. Det var Københavns Kommunes Vejnavnenævnet enig i. Den nye navn blev vedtaget uden afstemning af Teknik- og Miljøudvalget 25. april 2016 og trådte i kraft 15. juni 2016. Navneændringen blev markeret ved en festlighed på dagen med indisk dans og taler af blandt andet den indiske ambassadør Rajeev Shahare. Eksterne henvisninger Noter
Frilandsmuseet Herning

Frilandsmuseet Herning er, som navnet antyder, et frilandsmuseum, der ligger på Museumsgade 32 i Herning i Midtjylland. Museet viser landlivet som det blev levet på den midt- og vestjyske hede i 1800-tallet. Museet er en del af Museum Midtjylland, som består af fem besøgssteder i Herning og Ikast-Brande Kommuner. En gruppe frivillige er hver torsdag formiddag til stede på museet, hvor de passer haven, dyrker honning og smeder jern samt vedligeholder de historiske bygninger ved hjælp af gamle håndværksteknikker. På museet findes også udstillingen Jens Nielsens Bondegård, som består af Inge Faurtofts mere end 100 forskellige perspektivkasser, som viser livet og årets gang på en bondegård i starten af 1900-tallet. Der er desuden en udstilling om folkemindesamleren Evald Tang Kristensen og besættelseslejligheden. Galleri Referencer Eksterne henvisninger Officiel hjemmeside
Hjortkær (Grimstrup Sogn)

Hjortkær eller Ny Hjortkær er en bebyggelse i Sydvestjylland, som ligger 10 km nord for Bramming, 17 km sydøst for Varde og 21 km nordøst for Esbjerg. Bebyggelsen ligger i Varde Kommune, Grimstrup Sogn. I byen ligger Hjortkær maskinfabrik. Historie Landsbyen Hjortkær lå ved Slebsager Bæk. Hjortkær landsby bestod i 1682 af 8 gårde. Det samlede dyrkede areal udgjorde 230,4 tønder land skyldsat til 23,08 tønder hartkorn. Dyrkningsformen var græsmarksbrug med tægter. Den oprindelige landsby blev opløst i 1800-tallet. En skole (oprindelig biskole) blev opført i 1800-tallet. I 1900-tallet udviklede der sig en ny bymæssig bebyggelse, en lille vejby kaldet Ny Hjortkær, ved et vejkryds ca. 1 km vest for den oprindelige landsbys beliggenhed med smedie (flyttet hertil fra landsbyen), forsamlings- og missionshus opført i 1901., senere tillige idrætsplads, hvorimod skolen, der fra sin oprindelige beliggenhed på en mark nordvest for landsbyen var blevet flyttet ind til landsbyen, forblev der. Noter Litteratur Karl-Erik Frandsen: Vang og tægt. Studier over dyrkningssystemer og agrarstrukturer i Danmarks landsbyer 1682-83 (Bygd 1983), ISBN 87-87293-25-0 Henrik Pedersen: De danske Landbrug fremstillet paa Grundlag af Forarbejderne til Christian V.s Matrikel 1688. Udgivet efter hans Død paa Bekostning af Carlsbergfondet (København MCMXXVIII; Reprotryk for Landbohistorisk Selskab, København 1975), ISBN 87-7526-056-5 J.P. Trap: Kongeriget Danmark; Speciel Deel. Andet Bind:II; København 1859 J.P. Trap: Kongeriget Danmark; 3. Udgave 5. Bind: Aarhus, Vejle, Ringkjøbing, Ribe og Færø Amter samt Supplement og Stedregister; København 1904
Museumsgården (Møn)

Museumsgården (tidligere Høvangsgården og Skuldebjerggård, i folkmunde Hans Hansens gård) er et frilandsmuseum i Keldbylille sydøst for Stege på Møn, der er indrettet i en bondegård fra omkring år 1800. Museet indeholder bl.a. bondestuer, køkken, stalde, vogne og landbrugsredskaber. Historie Gården blev opført på sin nuværende placering uden for Keldbylille i 1800 af gårdmanden Poul Bendsen. Gården er en typisk udflyttergård, hvor man har flyttet bygningen fra landsbyen ud til markerne under landboreformerne. Efter Bendsens død blev hans kone gift med Hans Hansen, der overtog gården i 1819 og drev den i mange år i første halvdel af 1800-tallet. Han døde i 1852. Hansens barnebarn, der også hed Hans Hansen, overtog gården i 1913, og han drev landbrug med en af de første traktorer i området. Denne Hansen var historisk interesseret, og han testamenterede møblerne på gården til Nationalmuseet ved sin død i 1964. Dette resulterede i, at også gården blev bevaret. Gården blev åbnet for offentligheden som museum i 1968. Nationalmuseet overdrog Museumsgården til Møns Kommune i 1990. I 2001 blev gården fredet. Beskrivelse Gården er en firlænget hvidkalket bygning i bindingsværk med stråtag. De fire længer består af stuehus i sydlængen, bryggers, vognport og hønsehus i vestlængen, kostald i nordlængen og hestestald i øst længen. Der er anlagt en have på omkring 3 tønder land i 1900-tallet. Referencer
Priors Hus

Priors Hus er et 88 kvadratmeter stort fritliggende gavlhus i bindingsværk i Ærøskøbing, opført efter den nordtyske tradition med diele (forstue), pisel og dørnsk (dagligstue), som vidner om Ærøs slægtsbånd med Sønderjylland. Priors Hus er opført i 1690 på en knap 250 kvm stor grund i Søndergade. Huset er adskilt fra naboerne med den tids karakteristiske smalle stræder. Mod Søndergade er gavlen opført med tre udkragede stokværk, dvs. fremspringende, tværgående bjælkelag, der hviler på rigt udskårne knægte, og gavlen er tillige forsynet med en smal karnap, der er udført i bindingsværk som resten af huset. Mod loftsetagen er en lasteluge og to små vinduer. Muren er gulkalket. Mod haven er bindingsværket og bræddegavlen sorttjæret, mens det på langsiderne er overkalket. Indvendigt er huset i stueplan indrettet med to rigt udstyrede rum ud til gaden: en karnapstue med en alkove og en kakkelovnsniche samt en forstue, en såkaldt diele, med en fornem jernovn og en bagvæg pyntet med hollandske fliser. Bag forstuen er yderligere et alkoverum, et bryggers med ildsted og en trappe til loftsetagen. Bag karnapstuens alkove, mod haven, ligger køkkenet, samt en spiseplads, en såkaldt pisel, med endnu et ildsted og udgang til haven. Til huset hører også et sidehus, der i sin tid blev opført som stald og lo, men i dag er indrettet med soveværelse og bad. Også her er bindingsværk og bræddegavl sorttjæret, mens vinduerne er hvide. Det vides ikke helt, hvornår sidehuset er opført. I nogle sammenhænge nævnes årstallet 1777, mens andre kilder nævner 1740. Hoveddøren står uberørt siden 1690, hvor hverken maling eller olie har været en nødvendighed efter dørens oprindelige behandling med okseblodstempera. Med Realdania By & Bygs restaurering er markante skader på husets facader blevet repareret, ligesom den gamle egetræsdør er blevet renset. Indvendigt er huset forbedret flere steder, så det i dag er mere komfortabelt at opholde sig i. Der er etableret gulvvarme og et moderne badeværelse. Husets historie 1917 købte arkitekten Alexis J. Prior (1877-1955) huset, der var i en meget dårlig stand. Han gennemførte en omfattende restaurering med stor respekt for husets oprindelige inventar og udseende. 1951 skænkede han huset til til Solistforeningen af 1921. 1972 overtog Akademisk Arkitektforening Priors Hus, som foretog en større istandsættelse i 1974. Siden da har foreningens medlemmer haft mulighed for at feriere i huset. Huset blev udstyret med rindende vand, elektricitet og hårde hvidevarer. 2016 solgte Arkitektforeningen boligen til Realdania By & Byg, som har indlemmet det i sin samling af historiske huse – med aftale om udlejning, så foreningen også fremover kan udleje huset til sine medlemmer. Derudover skal huset kunne bruges som studiebolig for arkitektskolernes undervisning i bygningskultur, og som legatbolig for arkitekter eller billedkunstnere. Se også: Fredede bygninger i Ærø Kommune Eksterne henvisninger og kilder www./realdania.dk www.arkitektforeningen.dk Fotos fra Priors Hus www.realdaniabyogbygklubben.dk Arkiveret 20. september 2018 hos Wayback Machine