NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jægerspris slott

Jægerspris slott är ett danskt slott i orten Jægerspris i Hornsherred i Frederikssunds kommun. Den äldsta delen är den tre våningar höga norra flygeln. Den södra flygeln är från 1590–1600 och den östra från 1730–1731. Bakgrund Jægerspris var från 1300-talet en kungsgård under namnet Abrahamstrup. Det hette Abrahamstrup till 1677, efter att 1673 köpts av jägmästaren Vincents Hahn. År 1679 övergick det till kungahuset och inrättades som sommarbostad till kung Frederik IV, som 1703 överlät slottet till sin bror prins Carl, som lät bygga om och expandera slottet. Vid prins Carls död 1729 övertogs slottet av kronprins Kristian (senare kung Kristian VI). Från denna tid var slottet främst ett jaktslott för kungahuset. Kronprins Frederik (senare kung Frederik IV) ärvde slottet 1743, varefter det gick i arv till kung Frederik VII. Vid enväldets upphörande 1848 övergick slottet i statlig ägo, men 1854 köpte kungen det tillbaka för att ha som tillflyktsort från Köpenhamn med dess motstånd mot hans morganatiska äktenskap från 1850 med Louise Rasmussen, länsgrevinnan Danner. Efter kungens död 1863 ärvdes Jægerspris slott av grevinnan Danner och hade det som fast boplats. Hon upprättade 1867 ett barnhem i den tidigare kavaljersflygeln. Knappt ett halvår före sin död stiftade hon "Kong Frederik VII's Stiftelse af 30. oktober 1873", innebärande att Jægerspris slott efter hennes död skulle inrättas som barnhem för "fattige og ulykkeligt stillede piger". Under många år inrymde slottet "Jægerspris Socialpædagogiske Seminarium, Dannerseminariet", som 2009 slogs samman med "Hillerød Pædagogseminarium". Jægerspris slottsgods är på 3 010 hektar inklusive gårdarna Christiansminde, Egelundsgården och Louiseholm. Bildgalleri Källor Carlquist, Gunnar, red (1933). Svensk uppslagsbok. Bd 14. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. sid. 242 Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Jægerspris slott.﻿
Masnedsundbroen

Masnedsundbroen eller Masnedøbroen er en vej- og jernbanebro, der fører over Masnedsund mellem Vordingborg på Sjælland og Masnedø. Broen benyttes af sekundærrute 153, den nationale cykelrute 7 og Sydbanen. Broen er 201,0 meter lang, med en bredde på 8,8 meter og en gennemsejlingsbredde på 25,0 meter. Den blev indviet 6. august 1937 til erstatning for en jernbanebro fra 1883. Historie Den første bro over Masnedsund var en jernbanebro, der blev bygget i 1883 mellem Vordingborg og Masnedø. Fra Masnedø var der en færgerute videre til Orehoved på Falster fra januar 1884. De karakteristiske portaler ved den første, 182 m lange Masnedsundbro var tegnet af statsbanernes arkitekt N.P.C. Holsøe. Den 6. august 1937 blev den gamle bro erstattet af en ny kombineret jernbane- og vejbro (klapbro) i forbindelse med åbningen af Storstrømsbroen mellem Masnedø og Falster. Jernbanedelen måtte dog åbnes før tiden på grund af en uforudset begivenhed. Den 12. december 1935 blev Masnedsundbroen påsejlet af en engelsk tankdamper, der skulle passere den åbnede bro, men som af strømmen blev ført ind mod den sydlige side af bropillen. Stævnen tørnede mod broens overbygning og rev den løs fra pillens fundament. Den nordlige ende af det faste brofag styrtede i vandet. Den nye Masnedsundbro var da under bygning og det besluttedes at fremskynde arbejdet. Med en stor arbejdsstyrke døgnet rundt lykkedes det at få jernbanebroen færdig til åbning for trafik allerede den 22. december. I de mellemliggende dage klaredes trafikken ved færgeforbindelser mellem Orehoved og Masnedsund, Korsør og Københavns Frihavn. Den 13. april 2014 ca. 22:30 blev broen påsejlet af fragtskibet Karla C, der havde motorproblemer. Der skete skader på broens spor. Fra den 18. juli 2016 er broen permanent lukket for gennemsejling, der kræver åbning af broklappen. Ny jernbanebro I forbindelse med etablering af Femern Bælt-forbindelsen blev det vedtaget, at jernbanen skulle gøres dobbeltsporet. En ny dobbeltsporet jernbanebro parallelt med og umiddelbart øst for den gamle bro, blev i 2018 samlet af betonelementer produceret i Polen. Den smalle gamle vejbro blev bevaret til biltrafikken, mens jernbanedelen blev fjernet, hvorved vejen kunne udvides. Den nye bro har ligesom den gamle 6 brofag og 5 bropiller, og en gennemsejlingshøjde på maks. 5 meter. Den er cirka 200 meter lang og 14 meter bred. Den er udelukkende til jernbanetrafik, og tillader passagertog at køre op til 200 km/t. Den nye bro er udført i beton, både over- og underbygningen. En dybere sejlrende er gravet syd om Masnedø, så skibe over 5 meter kan komme ind i havnen i Vordingborg uden at passere de to broer. Fakta Længde: 201 meter Bredde: 8,8 meter Gennemsejlingshøjde: 5 meter, kunne frem til 2016 åbnes Gennemsejlingsbredde: 25 meter Indvielsesdato: 6. august 1937 Bilspor: 2 Jernbanespor: 2 Fortov og cykelsti: kombineret i den ene side Referencer Eksterne henvisninger
Masnedsund Bridge

The Masnedsund Bridge (Danish: Masnedsundbroen) is a bascule bridge that crosses Masnedsund between the islands Masnedø and Zealand (Danish: Sjælland) in Denmark. It carries road and railway traffic, as well as pedestrians and bicycles. Together with Storstrøm Bridge it connects Falster and Zealand and was the main road connection between the islands until the Farø Bridges were opened in 1985. It was officially opened on 6 August 1937, and replaced an older railway bridge that was opened on 15 January 1884, and a ferry. The new bridges were commissioned by the Danish state railways (Danske Statsbaner) and designed by them with assistance from Christiani & Nielsen A/S of Copenhagen. Construction was by Dorman Long and company, with Christiani & Nielsen acting as sub-contractors responsible for foundations and reinforced concrete sections. The contract for the work was signed on 13 May 1933. The bridge is 201 metres long and 8.8 metres wide, with main span of 25 metres. It rests on five piers, with abutments at either end. One of the piers contains the machinery for operating the bascule. Each pier has concrete foundations set into the bed of the sea. A cofferdam was placed around each pier site, before excavating and then filling with concrete. After the base slab had been laid, the cofferdams could be emptied of water and the rest of the pier was constructed. Timber piles were used for the construction of the abutment foundations, and to reinforce one of the piers. On 12 December 1935 an English steam ship ran into the old Masnedsund Bridge, and destroyed part of it. At that time the new bridge was being built, and it was decided to hasten the building. The railway part of the new bridge was opened on 22 December 1935. The movable span was permanently locked down in 2016; the last opening of the bridge occurred on 15 July 2016. The railway part of the bridge will be replaced by a new, separate bridge across Masnedsund by 2019–2020. See also List of bridges in Denmark List of bridges Storstrøm Bridge References External links Page with picture of Masnedsund Bridge Pictures of and data about Masnedsund and Storstrøm Bridges http://home.no.net/lotsberg/data/danmark/bru.html Archived 3 March 2016 at the Wayback Machine
Masnedsundbrug

De Masnedsundbrug (Deens: Masnedsundbroen) of Masnedøbrug (Deens: Masnedøbroen) is een brug bij Vordingborg in Denemarken. De brug verbindt sinds 6 augustus 1937 de eilanden Seeland en Masnedø met elkaar. De brug dient ter vervanging van de oude spoorbrug uit 1883 die door NPC Holsøe werd ontworpen. Voor 2020 wordt de enkelsporige spoorbrug vervangen door een dubbelsporige spoorbrug. De huidige brug is een gecombineerde weg- en spoorbrug. Over de brug loopt de Sekundærrute 153. Deze weg loopt van Vordingborg op Funen naar Rødbyhavn op Lolland. Inmiddels is de hoofdverkeersfunctie van de brug vervangen door de nieuwe Farø-bruggen, waarover de autosnelweg Sydmotorvejen loopt. Daarnaast loopt ook de spoorlijn Ringsted - Rødby Færge over de brug.
Hvisselhøj

Hvisselhøj er en jættestue, der ligger på Alsbjergvej ved Attrup i Han Herred nord for Limfjorden. Den har tre parallelt anbragte kamre, hvilket gør dens konstruktion unik i dansk samenhæng, og den har kun et modstykke på Malta. Det er et megalitisk anlæg fra stenalderen lavet af Tragtbægerkulturen, der blev skabt i den yngre stenalder (3500–2800 f.Kr.). Jættestuen er en form for megalitisk anlæg fra stenalderen, som består af et kammer og en bygningsmæssigt adskilt, lateral gang. Denne form findes primært i Danmark, Tyskland og Skandinavien, samt forekommer sporadisk i Frankrig og Nederlandene. Neolitiske monumenter er udtryk for kultur og ideologi i neolitiske samfund. Deres opståen og funktion betragtes som tegn på social udvikling. Beskrivelse En smal gang fører ind til det første kammer, som er omkring 8,0 meter langt og 1,5 meter bredt. En smal, centralt placeret passage fører ind til det sekundære kammer, som er mindre end 6,0 meter langt og knap en meter bredt, som igen er forbundet med det tertiære kammer gennem en endnu mindre åbning, som er lidt over to meter langt og i midten lidt over en meter bredt. Kammer 1 har fem dæksten og 15 støttesten Kammer 2 har syv dæksten og 11 støttesten (hvoraf fire deles med kammer 1 og tre med kammer 3) Kammer 3 har to dæk og otte støttesten (hvoraf tre deles med kammer 2) Udgravningen af Hvisselhøj viste, at de tre forbundne kamre blev bygget samtidigt. Den forhistoriske konstruktion blev sikret med jernbjælker under restaureringen, som blev erstattet med rustfrit stål i 1998. Jættestuer med to kamre ved siden af hinanden (kaldet "dobbeltjættestue") er ikke så sjældne i Danmark (der er tre i Skåne). litteratur Klaus Ebbesen: Danmarks megalitgrave . Bind 2: Katalog. Attica, København 2008, ISBN 978-87-7528-731-4 nr. 3144 Peter V. Glob : Danmarks forhistoriske monumenter Wachholtz, Neumünster 1968 s. 66, 72 Karsten Kjer Michaelsen: Politikens bog om Danmarks oldtid (Politikens håndbøger) Politikens Forlag, København 2002, ISBN 87-567-6458-8, s. 86 Referencer Eksterne henvisninger Hvisselhøj i Slots- og Kulturstyrelsens database Jættestuen i Hvisselhøj Beskrivelse Arkiveret 10. december 2023 hos Wayback Machine Hvisselhøj på Grosssteingraeber.de
Hvisselhøj

Hvisselhøj (auch Vissehøj oder Visihøj) ist ein 1915 ausgegrabenes Ganggrab (dänisch Jættestue) mit drei parallel angeordneten Kammern. Seine Bauweise ist einzigartig und hat nur auf Malta ein Gegenstück. Es liegt in Han Herred, in einem intakten Erdhügel, nördlich des Limfjord am Alsbjergvej in der Nähe von Attrup auf der Insel Vendsyssel-Thy in Dänemark. Es ist eine in der Jungsteinzeit (3500–2800 v. Chr.) entstandene Megalithanlage der Trichterbecherkultur (TBK). Das Ganggrab ist eine Bauform jungsteinzeitlicher Megalithanlagen, die aus einer Kammer und einem baulich abgesetzten, lateralen Gang besteht. Diese Form ist primär in Dänemark, Deutschland und Skandinavien sowie vereinzelt in Frankreich und den Niederlanden zu finden. Neolithische Monumente sind Ausdruck der Kultur und Ideologie neolithischer Gesellschaften. Ihre Entstehung und Funktion gelten als Kennzeichen der sozialen Entwicklung. Beschreibung Ein enger Gang führt in die etwa 8,0 m lange und 1,5 m breite erste Kammer. Ein enger, mittig gelegener Durchlass führt in die weniger als 6,0 m lange und knapp einen Meter breite sekundäre Kammer, die wiederum durch eine noch kleinere Öffnung mit der wenig mehr als zwei Meter langen und mittig etwas über einen Meter breiten tertiären Kammer verbunden ist. Kammer 1 hat fünf Deck- und 15 Tragsteine Kammer 2 hat sieben Deck- und 11 Tragsteine (davon vier gemeinsam mit Kammer 1 und drei mit Kammer 3) Kammer 3 hat zwei Deck- acht Tragtragsteine (davon drei gemeinsam mit Kammer 2) Die Ausgrabung des Hvisselhøj ergab, dass die drei miteinander verbundenen Kammern gleichzeitig gebaut wurden. Die vorgeschichtliche Konstruktion wurde bei der Restaurierung mit Eisenträgern gesichert, die 1998 durch Edelstahl ersetzt wurden. Ganggräber mit zwei allerdings nebeneinanderliegenden Kammern („dobbeltjættestue“) sind in Dänemark nicht so selten (in Schonen gibt es drei). Siehe auch Nordische Megalitharchitektur Literatur Klaus Ebbesen: Danmarks megalitgrave. Band 2: Katalog. Attika, Kopenhagen 2008, ISBN 978-87-7528-731-4 Nr. 3144 Peter V. Glob: Vorzeitdenkmäler Dänemarks. Wachholtz, Neumünster 1968 S. 66, 72 Karsten Kjer Michaelsen: Politikens bog om Danmarks oldtid (= Politikens håndbøger.) Politiken, Kopenhagen 2002, ISBN 87-567-6458-8, S. 86 Einzelnachweise Weblinks Beschreibung und Bild Beschreibung Hvisselhøj auf Grosssteingraeber.de
Langdysser von Thisted

Der Langdysser von Thisted liegt am Langdyssevej nahe dem Wasserturm von Thisted in Thy im Norden von Dänemark. Das Hünenbett war ursprünglich 172 m lang und damit eines der längsten im Bereich der Trichterbecherkultur (TBK), die die Megalithanlage zwischen 3500 und 2800 v. Chr. erstellte. Neolithische Monumente sind Ausdruck der Kultur und Ideologie neolithischer Gesellschaften. Ihre Entstehung und Funktion gelten als Kennzeichen der sozialen Entwicklung. Beschreibung Das westliche Ende wurde jedoch abgetragen. Der Hügel ist nur noch 132 m lang. Untersuchungen des Hügels wurden zuletzt 1960 vorgenommen. Das Langbett wurde zunächst für einen Langhügel gehalten, die Randsteine und drei Gruben der ehemaligen Dolmenkammern zeigten jedoch, dass es ein Langdysser ist. Alle Steine fehlen und sind vermutlich beim Bau der Winthersmølle verwendet worden. Bei den Untersuchungen im Jahre 1960 wurden in einer Steinkiste eine Bügelfibel aus der frühen Bronzezeit, eine Münze aus dem Jahre 1813 und sechs Gefäße aus dem Mittelalter gefunden. Die Funde befinden sich im Nationalmuseet. Die Tongefäße waren möglicherweise Opfergaben für den „Langdøsmand“ (man glaubte, dass ein Mann im Langhügel wohnte). Es ist überliefert, dass man sich bis Ende des 19. Jahrhunderts zu Pfingsten auf dem Langhügel versammelte, um dem Mann im Langhügel unter anderem Stecknadeln zu opfern. Siehe auch Nordische Megalitharchitektur Siedlung von Thisted Literatur Jette Kjær: Altertümer aus Thy. Musset for Thy og Hanherred, Thisted 1976. Einzelnachweise
Langdos

Langdos, formerly also Langdaas (in Jutish, or Langdysse in Standard Danish, meaning "long mound") is the largest Bronze Age burial mound in Denmark, located in Thisted, Jutland. The burial mound is 140 metres long (originally 175 m) and was built between 1800 and 1000 BC. However, according to the listing at the Danish ministry of culture, it is a Stone Age mound dating from 3950 to 2800 BC. Part of the barrow has been damaged in the 1880s due to gravel extraction and slightly by the German Wehrmacht during the occupation of Denmark. The westernmost fifth of the barrow has since over 100 years been cut by a road and ploughed over, and in 1960 that part was excavated and sacrificed for a villa area. The "Langdos man" (Jutish: æ Langdosmand) was once believed to be a giant living in the barrow. Another Danish word for burial mound is kæmpehøj, "giant's hill". Until c. 1900, around Easter, pins were placed into the mound by children who then played around it. During the 1960 excavation a burial chamber with bronze fibulas was found in the eastern intact end, allowing to date the mound to the older Bronze Age, but also medieval clay vessels hinting that sacrifice has taken place until rather recently. See also Draugr References External links "Lokalitet". Forside (in Danish). 19 April 2016. Archived from the original on 19 April 2016. Retrieved 16 June 2018.
Louisenlund

For alternative betydninger, se Louisenlund (flertydig). (Se også artikler, som begynder med Louisenlund) Louisenlund er en lille løvskov nær Gyldenså mellem Østermarie og Svaneke på Bornholm, der rummer henved 50 bautasten. Mange af dem er op til 2,5 m høje. Der er aldrig foretaget en undersøgelse af Louisenlund, så ingen ved, hvorfor stenene er rejst. Frederik 7. købte matriklen under et besøg på Bornholm i 1851. Han gav stedet navn efter Grevinde Danner (Louise Rasmussen), der sikrede stedet en fast årlig ydelse til vedligeholdelse. I dag er denne forpligtelse overgået til Jægersprisstiftelsen, der arvede stedet efter Grevinde Danner. Kun Gryet 4 km vest for Nexø rummer flere bautasten. Fænrisstenen I Gyldensåen ca. 150 m syd for Louisenlund ligger en stor sten i den nordlige åbrink med navnet Fænrisstenen. Stenen er en vandreblok. På dens overflade findes fem aflange fordybninger, der tydeligt er frembragt ved menneskeværk, og rimeligvis ved at stenen i en fjern fortid har været anvendt som slibesten for spidse våben. Til denne sten er knyttet et sagn: jætten Fænris, der boede i Helvedesbakkerne, blev så fortørnet over den evige klokkeringning fra Ibs Kirke, at han kastede Fænrisstenen efter kirken fra Aarsdale. Men da han kastede med venstre hånd, blev trykket så stærkt, at hånden satte spor i stenen, der i stedet blev kastet højt over kirken til åen syd for Louisenlund. Referencer Eksterne henvisninger Louisenlund tæt ved Østermarie
Louisenlund (Bornholm)

Im Louisenlund (deutsch „Louisenhain“) bei Østermarie auf der dänischen Insel Bornholm findet man wie im benachbarten Gryet die sehr große Anhäufung von Bautasteinen in Dänemark. Hier stehen etwa 50 längliche, meist unbearbeitete Steine, ohne Bilder oder Inschrift, die hochkant einzeln oder in Gruppen in der jüngeren Bronzezeit und der älteren Eisenzeit (1100 v. Chr.) aufgestellt wurden und den Rest eines ursprünglich größeren Bestandes darstellen. Viele Steine sind bis zu 2,5 m hoch. In Louisenlund wurden bisher keine Untersuchungen vorgenommen, daher ist nicht bekannt, warum die Steine errichtet wurden. Im Jahre 1850 kaufte der dänische König Frederik VII. (1808–1863) die Stelle und gab ihr den Namen seiner dritten (morganatischen) Frau, Louise Rasmussen, der späteren Gräfin Danner. Siehe auch Gryet Literatur Ingrid Falktoft Anderson: Vejviser til Danmarks oldtid. Wormianum, Højbjerg 1994, ISBN 87-89531-10-8, S. 336 P. V. Glob: Vorzeitdenkmäler Dänemarks. Wachholtz, Neumünster 1968, S. 194. Weblinks Louisenlund auf Bornholm.net Bautasteine & Runensteine auf Bornholm
Louisenlund (Bornholm)

Louisenlund, some 3.5 kilometres (2.2 mi) east of Østermarie on the Danish island of Bornholm, is a site with one of Denmark's largest collection of megaliths. Some 50 stones standing upright among the trees, many of them over 2.5 metres (8 ft 2 in) high. Gryet, a similar site in a wood near Bodilsker west of Nexø once had over 60 megaliths but many have now been removed. The site The megaliths, which bear no inscription, stand on low mounds or over graves where the remains of burnt bones are buried. In the early Bronze Age and late Iron Age (1100 BC), it appears to have been common practice to set megaliths over graves of this kind. The stones stand alone or in small groups. As the site has not been archeologically investigated, it is not known why the stones were raised there. Another important megalithic site on Bornholm is Gryet, a small wooded area 5 kilometres (3.1 mi) west of Nexø. Originally it had more than 60 megaliths. Some have now been removed while half those remaining have fallen to the ground. The highest of them, once standing on the mound towards the south of the wood, was removed in the 17th century to be used as a gravestone. Recent history Louisenlund was bought by King Frederik VII when he visited Bornholm in 1851. He named it after his mistress, Countess Louise Danner. References External links Bornholm Natur's website with photographs
Louisenlund

In Louisenlund bij Østermarie op het Deense eiland Bornholm bevindt zich de grootste concentratie bautastenen in Denemarken. Hier staan ongeveer 70 lange, rechtopstaande stenen, zonder afbeeldingen of inscripties. De stenen staan alleen of in groepen en zijn over het algemeen onbewerkt. Ze zijn in de vroegere bronstijd en de latere ijzertijd (1100 v.Chr.) neergezet en maakten oorspronkelijk deel uit van een grotere verzameling. Veel van de overgebleven stenen in Louisenlund zijn tot wel 2,5 m hoog. De Deense koning Frederik VII kocht het gebied in 1850 en noemde het naar zijn derde vrouw, Louise Rasmussen, de latere gravin Danner. Omdat er geen onderzoek is verricht in Louisenlund, is het niet bekend waarom de stenen hier zijn geplaatst.
Louisenlund

Louisenlund är en fornlämning på Bornholm i Danmark. Den ligger 9 km norr om staden Nexø mellan Østermarie och Svaneke. Platsen är inte arkeologiskt undersökt men anläggningen tros ha uppförts på bronsåldern eller järnåldern. Louisenlund har omkring 50 resta stenar (bautastenar) som är upp till 2,50 m höga, Stenar står i en lövskog. Näst platsen Gryet så är det Bornholms största ansamling av resta stenar. Frederik VII köpte platsen 1851 och platsen döptes efter kungens hustru, grevinnan Louise Danner. Referenser
Bøjden Nor

Bøjden Nor er en kystlagune i Faaborg-Midtfyn Kommune i det sydvestlige Fyn. Den er cirka 800 m lang og 500 m bred. Bøjden Nor ligger ud til Lillebælt og gennemskæres af en dæmning til Bøjden Færgehavn. Noret har forbindelse til havet gennem en smal rende. Det lavvandede område besøges af et stort antal trækkende og overvintrende fugle. Beskyttet område Noret er del af et naturreservat, der ejes af Karen Krieger Fonden og administreres af Fugleværnsfonden. Der er blandt andet genskabt næringsfattige overdrev vest for noret og anlagt to fugleøer, for at skabe rævesikre ynglepladser for fugle. Der findes to fugleskjul, hvorfra der er udsigt til noret. Natura 2000-område Bøjden Nor er udpeget som såkaldt habitatområde i Natura 2000-planen, fordi det indeholder naturtyper, især af typen kystlaguner og strandsøer, der kræver særlig opmærksomhed i forhold til at kunne bevare en mangfoldig dansk natur. Fugleliv Noret gæstes af et stort antal trækkende og overvintrende fugle, blandt andet bjergænder og hjejler. I alt er mere end 200 fuglearter registreret i området. Desuden er 60 arter registreret som ynglende mere eller mindre regelmæssigt i perioden 1970-2003. Se også Natura 2000-område nr. 123 Bøjden Nor Bøjden Noter Kilder/Eksterne henvisninger Bøjden Nor Beskrivelse hos Dansk Ornitologisk Forening Fuglereservat Bøjden Nor, Horneland, Vestfyn Beskrivelse hos Fugleværnsfonden fugleognatur.dk Artsliste for dyr og planter ved Bøjden Nor. Kjeld Hansen (2012): Brutal bilvej over Bøjden Nor delte strandsøen Arkiveret 10. november 2013 hos Wayback Machine. Hentet 25. marts 2014.
Noret (Fåborg)

Noret är en sjö/lagun i Danmark. Den ligger i Fåborg-Midtfyns kommun i Region Syddanmark, i den södra delen av landet, 170 km väster om huvudstaden Köpenhamn. Noret ligger 0,2 meter över havet. Området är naturreservat. Tvärs över sjön går vägen till färjeläget i Bøjden. Bøjden Nor är ett Natura 2000 område. Anmärkningar Källor