NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Finn Juhls hus

Finn Juhls hus är ett personmuseum i Ordrup i Gentofte kommun norr om Köpenhamn. Möbelformgivaren och arkitekten Finn Juhl ritade och inredde ett bostadshus till sig själv och sin första fru Inge Marie Skaarup 1941–1942 på Kratvænget 15 i Ordrup, på en tomt på 1 700 kvadratmeter invid Ordrupgaards park. Det består av två huskroppar i ett plan i rät vinkel mot varandra. I den ena delen finns vardagsrum och ett arbetsrum, och i det andra och större kök, badrum, två sovrum och matsal. Husen förbinds av en entrédel, som också leder ut i trädgården. Huset är murat i tegel, som putsats i en vitgrå kulör. Trädgården är formgiven av landskapsarkitekten Troels Erstad. Han fick C.F. Hansen-medaljen 1944 för detta hus. Finn Juhl bodde i huset i 47 år, till sin död 1989. Hans sambo Hanne Wilhelm Hansen bodde därefter i huset till sin död 2003. Inredning Vardagsrummet upptar större delen av den ena huskroppen. I detta finns bland annat Finn Juhls soffa Poeten från 1941, Hövdingestolen från 1949 och ett porträtt av Finn Juhls sambo Hanne Wilhelm Hansen (1927–2003), målat av Vilhelm Lundstrøm 1946. Andra konstverk i huset är av Asger Jorn, Jean Deyrolles Thona och Svend Wiig Hansen. Museum Finn Juhls hus donerades av Birgit Lyngbye Pedersen till den danska staten och är sedan april 2008 öppet som en fast utställning under konstmuseet Ordrupgaard. Bibliografi Anders V. Munch: Finn Juhls hus, Ordrupgaard, 2012 Källor Om Finn Juhls hus på Ordrupsgaards webbplats, läst 2012-05-24 Externa länkar Antikvärlden
Flinterenden

Flinterenden er en godt 15 kilometer lang vandvej gennem Øresund mellem Saltholm og Skåne. Flinterenden går gennem en kalk- og flintgrund, der adskiller Østersøen og Kattegat. Flinterenden passerer under Øresundsbroen på dens højeste punkt. Renden er forbeholdt den nordgående trafik, og der kan passere skibe med en dybgang på op til syv meter; den sydgående trafik går gennem Drogden, vest om Saltholm. Gennemsejlingshøjden under broen er 55 meter. Eksterne kilder og henvisninger Geologi nyt nr 2 2000 Arkiveret 23. december 2015 hos Wayback Machine GEUS – De Nationale Geologiske Undersøgelser for Danmark og Grønland
Gammel Vor Frue Kirke

Gammel Vor Frue Kirke ligger på Fruegade 2 i Roskilde. Den blev opført omkring 1080 af Roskildebispen Svend Nordmand. Der er desuden adgang til kirken fra dens parkeringsplads i Grønnegade. Historie Omtrent 80 år efter kirken blev bygget, blev der tilknyttet et nonnekloster til kirken og i 1177 lod biskop Absalon den lokale helgeninde Margrethe af Højelse bisætte ved kirken. Op gennem middelalderen blev bygningen både udvidet og ombygget adskillige gange. Efter reformationen blev først klosteret og efterfølgende koret revet ned. Det nuværende udseende stammer fra den række af restaureringer, der blev gennemført i årene omkring 1850. En del af kirkens inventar består af genstande, der er bevarede fra 1600-tallet. Kirkebygningen Interiør Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Gravminder Tekst mangler, hjælp os med at skrive teksten Se også Ny Vor Frue Kirke (Vor Frue) Referencer Roskilde Domsogns informationstavle i Fruegade om kirken Litteratur Danmarks Kirker, Københavns Amt, bind 1, s.58-97 (Hæfte 1), Nationalmuseet 1944 Eksterne kilder og henvisninger Vor Frue Kirke hos KortTilKirken.dk Vor Frue Kirke i bogværket Danmarks Kirker (udg. af Nationalmuseet)
Old Church of Our Lady, Roskilde

The Old Church of Our Lady (Danish: Gammel Vor Frue Kirke) is an 11th-century brick church in Roskilde on the Danish island of Zealand. History According to Saxo Grammaticus, the church consecrated to Our Lady was built by Svend Nordmand who was bishop of Roskilde from 1073 to 1088. Around 1160, a convent for Benedictine nuns was established in connection with the church. It was however transferred to the Cistercians in the late 12th century. In 1177, Bishop Absalon allowed the locally acclaimed saint Margrethe af Højelse to be buried in the church. As a result, it was enriched by the many pilgrims who were attracted to visit it. The convent survived the Reformation, still hosting nuns in 1563. The convent was probably demolished in the early 1570s but the church, apart from the choir which was possibly destroyed by fire in 1599, remained intact. Under Christian III (who reigned until 1559), it became a parish church for Kamstrup, Tjæreby, Skalstrup, Darup and Hastrup. Since 1907 when a new Church of Our Lady was built south of Roskilde, the church has seldom been used for services. Description The church is located on the southern fringe of the old town of Roskilde, some 700 m (2,300 ft) from the cathedral. Constructed principally of travertine limestone and medieval brick (munkesten), the church consists of a Romanesque nave and northern aisle and a Late Romanesque extension to the west with a Gothic tower. The church underwent numerous alterations and extensions in the Middle Ages. The south aisle was fully rebuilt in 1887. The Old Church of Our Lady is Zealand's only surviving travertine basilica, that is one with a high central nave opening onto lateral aisles. It present appearance is the result of restoration work in the 1850s. Interior The church was originally decorated with frescos, traces of which were discovered in 1865. Today's decoration of the vaults is the work of Jacob Kornerup, based on his interpretation of the earlier frescos. The carved altarpiece from c. 1620, probably the work of Brix Michgell's workshop, is similar to those in Sonnerup and Gadstrup. Similarly, the carved pulpit bearing the date 1623, is the work of the same workshop. Churchyard Burials at the church includes: Jørgen Beck (1914–1991), actor Niels Bernhart (1946–2008), composer, pianist and band leader Sofie Holten (1858–1930), painter See also List of churches in Roskilde Municipality References
Oude Onze-Lieve-Vrouwekerk (Roskilde)

De oude Onze-Lieve-Vrouwekerk (Deens: Gammel Vor Frue Kirke) is een bakstenen kerkgebouw uit de 11e eeuw in Roskilde op het Deense eiland Seeland. De huidige kerk is het resultaat van een restauratie in de jaren 1850. Geschiedenis Volgens de geschiedschrijver Saxo Grammaticus werd de aan Maria gewijde kerk in opdracht van Svend Nordmand gebouwd, die van 1073 tot 1088 bisschop was van Roskilde. De kerk werd een collegiale kerk toen rond 1160 een aan de kerk verbonden benedictijns nonnenklooster werd gevestigd. Nadat bisschop Absalon de lokaal vereerde heilige Margrethe af Højelse in de kerk liet begraven, kwam er een stroom pelgrims op gang die de kerk rijkdom brachten. Na de reformatie werd het klooster in de vroege jaren 1570 gesloopt. De kerk overleefde de reformatie, maar werd in 1599 getroffen door een brand, waarbij het koor verloren ging. In de 19e eeuw werd de basiliek gerestaureerd, waarbij het gebouw in de romaanse stijl werd teruggebracht. Sinds er in 1907 een nieuwe Onze-Lieve-Vrouwekerk ten zuiden van Roskilde werd opgeleverd, wordt de oude kerkgebouw Onze-Lieve-Vrouwekerk nog slecht voor de gelegenheid gebruikt. Omschrijving De kerk is aan de zuidelijke rand van de oude stad van Roskilde gelegen, op ongeveer 700 meter afstand van de domkerk. De kerk bestaat uit een romaans schip, een noordelijke zijbeuk, een laat-romaanse uitbreiding naar het westen en een gotische toren. Het bouwmateriaal van de kerk bestaat voornamelijk uit travertijn en een groter formaat baksteen (munkesten). Het kerkgebouw onderging tal van verbouwingen en uitbreidingen in de middeleeuwen. De zuidelijke zijbeuk werd volledig herbouwd in 1887. Interieur Oorspronkelijk was het interieur van de kerk beschilderd met fresco's, waarvan sporen in 1865 werden ontdekt. De huidige beschildering van de gewelven is het werk van Jacob Kornerup, die zich daarbij baseerde op de vroegere fresco's. Het uit houtgesneden altaarstuk uit circa 1620 vertoont overeenkomsten met die van Sonnerup and Gadstrup en werd waarschijnlijk door de timmerman-houtsnijder Brix Michaell gemaakt. Van dezelfde maker is de houtgesneden preekstoel, die de datum 1623 draagt.
Gammel Vor Frue Kirke

Gammel Vor Frue Kirke (svenska: Gamla Vårfrukyrkan) är en kyrka i Roskilde domkyrkoförsamling (danska: Roskilde Domsogn) i Roskilde i Danmark som tillhör Roskilde stift i den danska folkkyrkan. Den ligger vid Fruegade 2 i Roskilde och dominerar vid sidan av Roskilde domkyrka stadsbilden. Kyrkan byggdes omkring år 1080. Historik Enligt Saxo Grammaticus byggdes den åt Vår Fru invigda kyrkan av Svend Nordmand som var biskop i Roskilde 1073 till 1088. Omkring 1160 inrättades ett kloster för benediktinernunnorna i anslutning till kyrkan. Det överfördes emellertid till cistercienserna i slutet av 1100-talet. År 1177 lät biskop Absalon det lokalt hyllade helgonet Margrethe af Højelse begravas i kyrkan. Som ett resultat berikades den av de många pilgrimer som lockades att besöka den. Klostret överlevde reformationen, och var 1563 fortfarande hem för nunnor. Klostret revs troligen i början av 1570-talet men kyrkan, förutom koret som möjligen förstördes av brand 1599, förblev intakt. Under Christian III (regent till 1559) blev den församlingskyrka för Kamstrup, Tjæreby, Skalstrup, Darup och Hastrup. Sedan 1907 då en ny Vår Fru kyrka byggdes söder om Roskilde har kyrkan sällan använts för gudstjänster. Beskrivning Kyrkan ligger i den södra delen av den gamla staden Roskilde, cirka 700 m från katedralen. Kyrkan är huvudsakligen uppbyggd av travertinkalksten och medeltida tegel (munkesten) och består av ett romanskt långhus och norra mittskeppet och en senromansk utbyggnad i väster med ett gotiskt torn. Kyrkan genomgick många om- och tillbyggnader under medeltiden. Södra gången byggdes helt om 1887. Vår Fru kyrka är Själlands enda bevarade travertinbasilika, det vill säga en med ett högt centralskepp som vetter mot sidogångar. Det nuvarande utseendet är resultatet av restaureringsarbete på 1850-talet. Interiör Kyrkan var ursprungligen dekorerad med fresker och spår av dessa upptäcktes 1865. Dagens utsmyckning av valven är ett verk av Jacob Kornerup, baserat på hans tolkning av de tidigare freskerna. Den snidade altartavlan från omkring 1620, troligen verk i Brix Michgells verkstad, liknar dem i Sonnerup och Gadstrup. På samma sätt är den snidade predikstolen med dateringen 1623 verk av samma verkstad. Kyrkogården Kända personer begravda vid kyrkan är Jørgen Beck (1814–1991), skådespelare Niels Bernhart (1845–2008), kompositör, pianist och dirigent Sofie Holten (1858–1930), målare Galleri Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Old Church of Our Lady, Roskilde, 30 januari 2021. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Gammel Vor Frue kyrka.﻿ Gammel Vor Frue Kirke på Roskilde Domkirkes webbplats
Gisselfeld

Gisselfeld, som ligger mellan Haslev och Næstved, är ett av Danmarks största gods med en areal på 3 850 hektar med Hesede, Edelesminde, Brødebæk och Gødstrupgård, varav 2 400 hektar är skog. Gisselfeld nämns i slutet av 1300-talet som tillhörigt tre bröder, Bo, Peder och Eskild Falk. Ide Eskildsdatter, en sondotter till en av bröderna, bragte Gisselfeld till sin make, Mogens Gøye. Deras sonson, Kristian II:s troman, Henrik Gøye, sålde 1527 Gisselfeld till sin svåger, Johan Oxe till Nielstrup. Under grevefejden led Gisselfeld samma öde som så många av landets andra herrgårdar och blev plundrad och ödelagd. Gisselfeld blev i sin nuvarande form grundlagt av Peder Oxe, som byggde gården 1547–1575. Efter Peder Oxe övertog hans änka Mette Rosenkrantz till Vallø egendomen, och vid hennes död 1588 fick Peder Oxes systerdotter Karen Banner gården. Hon gifte sig med Henrik Lykke till Overgård och ätten Lykke innehade därefter Gisselfeld, tills Kai Lykke 1661 blev fråndömd liv, ära och gods. 1661–1670 låg Gisselfeld under kronan. Sedan gavs Gisselfeld till greve Hans Schack som belöning för hans bedrifter under krigen mot svenskarna. År 1688 såldes Gisselfeld till Adam Levin Knuth, och hans släkt ägde Gisselfeld till 1699, varefter Kristian V:s son med Sophie Amalie Moth, Christian Gyldenløve, övertog godset. Under namnet Danneskiold-Samsøe har hans efterkommande sedan dess styrt godset som överdirektörer. Egendomen bildar Gisselfeld Kloster (formellt Gisselfeld Adelige Jomfrukloster i Sjælland), en stiftelse, som tillkom genom en testamentarisk bestämmelse av Christian Gyldenløve 1701–1702 Bestämmelsen trädde i kraft vid hans änkas död 1754. Stiftelsen är inte ett "kloster" i traditionell bemärkelse, utan ett så kallat jungfrustift. De inskrivna klosterdamerna - konventualinnorna på Gisselfeld - skulle vara ogifta och av adligt stånd och börd, men de hade, i motsats till Vallø och Vemmetofte, inte sin bostad på själva klostret. I stället mottar de en årlig utbetalning. Gisselfelds överdirektör har däremot sin privatbostad i klostrets huvudbyggnad (slottet). I dag bebos Gisselfelds slott av greve Erik Danneskiold-Samsøe. Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från danskspråkiga Wikipedia, tidigare version. Externa länkar Gisselfeld
Skov Olesens Plantage

Skov Olesens Plantage er et naturområde syd for Hammerum på grænsen mellem Herning Kommune og Ikast-Brande Kommune, og udgør i dag 55 ha, heraf er 33 ha bevokset med skov. Plantagen blev for størstedelens vedkommende anlagt på heden i begyndelsen af 1950’erne. Historie Arealerne til plantagen blev skænket til den daværende Gjellerup Sognekommune af landmand Mads Skov Olesen og hustruen Anna i 1946. Ved kommunesammenlægningen i 1970 overgik plantagen til Herning Kommune. Seværdigheder I plantagen findes en række gravhøje, blandt andet Hesselbjerg. Kilder og henvisninger
Gribskov

El Gribskov es una amplia zona boscosa en el noreste de la isla de Selandia, Dinamarca y el cuarto bosque más grande del país. Se encuentra al norte de la ciudad de Hillerød y al oeste del lago Esrum, dentro de los límites del municipio de Gribskov. Tiene una superficie aproximada de 5600 ha. Solo es superado por los bosques de Silkeborg, el bosque de Rold y la plantación de Klosterheden. El nombre del bosque proviene de grib, una antigua expresión danesa que denota un área sin un propietario determinado, y skov, que significa "bosque", de suerte que Gribskov significaría aproximadamente "bosque común". En el siglo XIII el bosque pertenecía al monarca de Dinamarca. Posteriormente, el monasterio cisterciense de Esrum utilizó una parte del área, pero con la reforma protestante todo el bosque regresó a propiedad de la Corona. Desde el siglo XVI al XVIII los reyes utilizaron el área principalmente para caza y como zona de pastoreo para la cría de caballos del castillo de Frederiksborg. El rey Federico II llevó agua a Frederiksborg desde el lago Store Gribsø a través de un sistema de canales, cuyas trazas aún son visibles. El Gribskov es una Zona de Especial Protección para las Aves y una Zona de Especial Conservación. Gribskov fue inscrito en la lista del Patrimonio de la Humanidad de la Unesco en 2015 como parte del conjunto Paisaje cinegético de montería de Selandia Septentrional.​ Referencias Den Store Danske. «Gribskov» (en danés). Consultado el 6 de septiembre de 2013. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Gribskov.
Grib Skov

Grib Skov of Gribskov is een bosgebied in het Nationaal park Kongernes Nordsjælland met een oppervlakte van ca. 56 km² in het noorden van het Deense eiland Seeland. Het gebied ligt tussen de plaatsen Nødebo in het zuiden en Esbønderup en Esrum in het noorden. Ten oosten ligt de Esrum Sø. Grib Skov maakt sinds 2015 deel uit van Unesco-werelderfgoed 'Par force-jachtlandschap in Noord-Seeland'. De in 2007 opgerichte gemeente Gribskov is naar het gebied genoemd.
Gribskov

Gribskov är en skog i Danmark. Den ligger i Region Hovedstaden, i den östra delen av landet, 40 km norr om Köpenhamn. Gribskov ligger på ön Sjælland. Den ingår i Nationalpark Kongernes Nordsjælland. Skogen Gribskov är Danmarks fjärde största skog. Skogen täcker en yta från Nødebo i söder till Esbønderup i norr och Esrum Sø i öster till Alsønderup i väster. Gribskov omfattar runt 5 600 hektar, vilket gör den till en av Danmarks största skogar. Den överträffas bara av Silkeborgsskogarna, Rold Skov och Klosterhede Plantage. Ursprungligen delades Gribskov mellan kyrkan och kronan, men efter reformationen överlämnades hela området till kungen. Fram till 1700-talet användes skogen för jakt och betesmarker åt hästar från Frederiksborgs stuteri. Därefter har skogsbruket dominerat. Ordet 'grib' i Gribskov (även i 'gribsjord') är en gammal dansk benämning för ett område som inte direkt ägs av någon; jfr den svenska fäladen, dvs utmarken eller allmänningen. I den nordöstra delen av skogen vid Esbønderup finns ett välbevarat kulturlandskap. Här låg tidigare byn Sibberup Vang (även kallad Sibberup). På Multebjerg, Gribskovs högsta punkt, låg tidigare ett av det danska flygvapnets radarstationer. Den bästa utsikten finns på toppen av Fruebjerg, nära Gadevang i västra delen av skogen. I de sydvästra delarna av Gribskov ligger Store Gribsø med en yta på cirka 10 hektar. Ungefär 500 meter öster om sjön ligger Lille Gribsø, en mosse med ett litet öppet vatten. Gribskovbanen följer den östra sidan av sjön och vid sjöns nordvästra hörn ligger Gribsø station. Se även Gribskov kommun (sammanslagning 2007 mellan Helsinge kommun och Græsted-Gilleleje kommun) Gribskovbanen Källor Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från danskspråkiga Wikipedia, Gribskov, 1 oktober 2014. Noter Externa hänvisningar Gribskov Gribskov Gribsø, Naturstyrelsen, Vandreture i Statsskovene nr. 5. Gribskov Maarum, Naturstyrelsen, Vandreture i Statsskovene nr. 48. Gribskov Esrum Sø, Naturstyrelsen, Vandreture i Statsskovene nr. 69. Gribskov Nødebo, Naturstyrelsen, Vandreture i Statsskovene nr. 79.
Grinderslev Kloster

Grinderslev Kloster var et kloster for regelbundne kanniker af Augustinerordenen. Det lå på halvøen Salling i Grinderslev Sogn i Nørre Herred i Skive Kommune, 14 km nord for Skive. Stiftelsesåret kendes ikke, men efter bygningsstilen i den endnu bevarede klosterkirke at dømme synes Grinderslev Kloster at være grundlagt i midten af det 12. århundrede. I alt fald eksisterede det i 1176, thi da indgik det »broderskab« med Vor Frue Kloster (domkapitlet) i Viborg og forpligtede sig til at vise dette lydighed; Kannikerne skulle herefter have ret til at vælge deres prior, men valget skulle stadfæstes af domkapitelet. Senere, da dets medlemmer opgav Sankt Augustins Regel, har Viborg-bisperne formentlig tiltaget sig overhøjhed over klosteret. Om Grinderslev Kloster vides i øvrigt ikke meget, og kun få af priorerne kendes ved navn. 1234, 1275 og 1284 holdtes kapitel i Grinderslev, hvor der fastsloges forskellige ordensvedtægter. Om det åndelige liv i klosteret vidner det såkaldte »Grinderslev-Håndskrift« (fra slutningen af 1400-tallet), der har hørt til klosterets bibliotek, og i hvilket mystiske skrifter af Susa, Bonaventura og Thomas a Kempis udgør hovedparten. Med reformationens indførelse kom Grinderslev Kloster i kronens eje og var nu verdslig forlening, indtil Frederik 2. i 1581 mageskiftede det, der var en herregård, til Christoffer Lykke, i hvis families eje det forblev til slutningen af 1600-tallet. I løbet af dette tidsrum blev klosterbygningen nedrevet, og en ny gård blev opbygget på den gamles fundament. Den til Sankt Peter indviede klosterkirke forblev derimod urørt og tjener nu som sognekirke, Grinderslev Kirke. Eksterne kilder og henvisninger Efter tekst i Salmonsens Konversationsleksikon på Projekt Runeberg, der angiver disse kilder: Daugaard, »De danske Klostre i Middelalderen« Kbhvn. 1830; »Ny kirkehistorisk Samling.« VI, S. 716 ff. Nørre Herred i J.P. Trap: Kongeriget Danmark, udarbejdet af H. Weitemeyer (3. udgave, 4. bind 1901)
Grinderslev kloster

Grinderslev Kloster var ett munkkloster av augustinorden på Salling, Jylland, nära inloppet till Skivefjorden, grundat troligen i mitten av 1100-talet. Klostret ställdes 1176 under domkapitlet i Viborg, och dess senare i historia är ganska dåligt känd. Efter reformationen övergick Grinderslev i kronans ägo och förlänades 1581 till Kristoffer Lykke, i vars släkt det förblev till slutet av 1600-talet. Klosterkyrkan finns fortfarande i behåll och är nu församlingskyrka. Likaså finns en i klostret förfärdigad handskrift från 1400-talet bevarad, den så kallade Grinderslevhandskriften, innehållande uppbyggelseskrifter, bland annat stycken av Bonaventura, Susos "Gudelig visdomsbog" och Thomas à Kempis "Om Kristi efterföljelse". Språket är en utpräglat jylländsk munart. Källor Svensk uppslagsbok, Malmö 1932 Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Grinderslev-kloster, 1904–1926.
Knabrostræde 5

Knabrostræde 5 is a Neoclassical property located in the Old Town of Copenhagen, Denmark. It was listed on the Danish registry of protected buildings and places in 1986. Lorenz von Stein resided in the building as a lodger with a widow on the second floor during his short spell as a volunteer in the Schleswig Holsten Lauenborgske Cancellie. History The buildings at the site were destroyed in the Copenhagen Fire of 1795. The current building was constructed in 1798-1800 for the merchants Michael Pedersen Kierkegaard (1756-1838) and Mads Nielsen Røjen (died 1827). Kiergegaard's wife, Kirstine Nielsdatter, Royen's sister, had died in 1806. He was later married to Ane Sørensdatter Lund, who had served as a maid in the household, by whom he became the father of the philosopher Søren Kierkegaard, but the family had by then moved to a now demolished building on Nytorv. The property in Knabrostrædewas was in the new cadastre of 1806 listed as Snaren's Quarter, No. 116. At the time of the 1840 census, No. 116 was home to a total of 36 people. The jurist Herman Ditlev Othello von Schvaneflygel Kühne (1809-1876) resided with his wife, two daughters, mother and sister in the apartment on the third floor to the left. Pauline Chatarine Schurnoff (1796-), a widow, shared the apartment on the third floor to the right with her three unmarried children (aged 19–27) and two lodgers. Joiner Marcos Andreas Wichmann (1802-) and his wife Wilhelmine Adolphine (1805-) resided with a niece, lodger and maid in the apartment on the second floor to the left. Johannes Frantz Fritsche (1799-), a wine merchant and member of the city's Catholic congregation, resided with his wife, four children, a lodger and a maid on the second floor to the right as well as the ground floor to the right. Anna Magdalene von Scholtenm (1791-1855), a widow, resided with her two children in the apartment on the first floor to the left. The son Hans Rudolph von Scholten (1816-1895) would later serve as mayor of Hillerød from 1869. Hennericke Marie Schreiber, another widow, resided with her three unmarried children (aged 26-28) and a lodger in the apartment on the first floor to the left. The lodger was the German jurist Lorenz von Stein (born 1815), then a volunteer in the Schleswig Holsten Lauenborgske Cancellie, who would the following year continue to Paris to continue his studies. Søren Sebastian Opetius (1772-1845), a retired ship captain, resided with his wife and mother-in-law in the apartment on the ground floor to the left. With the introduction of house numbering in Copenhagen in 1859, Snaren's Quarter, No. 116 became Knabrostræde 5. Architecture The building consists of four storeys over a raised cellar and is seven bays wide. A meander frieze is seen under the three central windows on the second floor and the facade is finished by a cornice under the roof. The main entrance is located in the central bay and two entrances for the commercial spaces in the ground floor are located in the outer bays. The red tile roof is penetrated by two chimneys. It features four newer dormer windows towards the street. References External links Source Source