NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Fynsværket

Fynsværket er et kraftvarmeværk mellem Odense Kanal og landsbyen Skibhusene i Odenses nordlige del på Fyn. Værket blev opført i 1953 og har tre aktive kraftvarmeblokke. Den ældste kraftvarmeblok, Blok 7, er fra 1991 og fyrede oprindeligt med kul. Brugen af kul skulle være stoppet i 2022, men på grund af energikrisen fortsatte man med kul frem til april 2024. Blok 7 er nu ombygget til at fyre med gas og kører kun spidslast. Blok 8 er fra 2009 og fyrer med halm til produktion af el og fjernvarme. Blok 8 har en kapacitet på cirka 120 MW varme. Den nyeste kraftvarmeblok, Bioblok 2, er fra 2023 og fyrer med træflis. Blokken har en kapacitet på 180 MW varme. På matriklen er der også et affaldsenergianlæg, som producerer el og varme af primært sorteret restaffald. Anlægget var frem til 2011 ejet af DONG Energy. Det affaldsfyrede kraftvarmeværk har tre forbrændingslinjer og har en kapacitet på cirka 130 MW varme. To store elkedler supplerer produktionsanlæggene - og i 2026 sættes endnu to elkedler i drift. De vil tilsammen fordoble kapaciteten, som da går fra 100 MW til i alt 200 MW. Indtil 2006 var Fynsværket ejet af Elsam, hvorefter det blev købt af det svenske Vattenfall. Fjernvarme Fyn købte i januar 2015 Fynsværket for 1,1 milliarder kroner. Referencer Eksterne henvisninger Vattenfall: Fynsværket Arkiveret 9. maj 2012 hos Wayback Machine Odense Kraftvarmeværk A/S Arkiveret 24. november 2012 hos Wayback Machine Billeder i Odense Stadsarkiv Arkiveret 15. august 2020 hos Wayback Machine
Fyn Power Station

The Fyn Power Station (Danish: Fynsværket) is a coal, straw, and municipal waste-fired power station operated by Vattenfall in Odense, Denmark. It has eight units, three of which were operating as of 2010: unit 3, unit 7, and unit 8. Unit 3 has a power of 235 MW (coal), unit 7 of 362 MW (coal), unit 8 of 35 MW biomass), and Odense CHP plant 24 MW. Unit 7 has a 235 metres (771 ft) tall chimney, making it the second-tallest chimney in Denmark. Unit 3 is a 141 metres (463 ft) tall chimney. In April 2024, the Fyn Power Station was converted to use natural gas instead of coal See also List of power stations in Denmark References External links Fyn Power Station (EnergyMap.dk) Fyn Power Station (Vattenfall)
Elektriciteitscentrale Odense

Elektriciteitscentrale Odense (Fynsværket) bij de stad Odense naast het kanaal Odense is een energiecentrale in Denemarken. Deze kolengestookte centrale bestaat uit drie delen en acht eenheden, en zorgt naast elektriciteitproductie ook voor stadsverwarming. Het kolencentrale deel (blok 7) is van 1991. De schoorsteen van dit blok is 235 meter hoog en daarmee het een na hoogste schoorsteen van Denemarken. De stadsverwarmings uit 2009 (blok 8) wordt op stro gestookt. Dan is er nog het afval gestookte deel dat bestaat uit drie eenheden. Externe link elektriciteitscentrale Odense
Fynverket

Fynverket är kraftvärmeverk vid Odense Kanal utanför Odense på norra Fyn i Danmark som sedan 2024 eldas med naturgas. Verket var tidigare ett kombinerat kol- och oljekraftverk med en installerad produktionskapacitet på 728 MW fördelat på två block/turbiner, varav den ena på hela 443 MW, är det fjärde kraftigaste kraftverksblocket i Danmark. Värmen från kraftproduktionen återanvänds säljs som fjärrvärme. Operatör är Vattenfall. Anläggningen byggdes ut 1974–1991. Bränseltypen var tidigare kol och subsidiärt olja, men verket kunde också eldas med bioetanol och biogas. Det är landets sjätte största kraftverk mätt efter installerad produktionseffekt. Block 7 konverterades till naturgas i april 2024. De totala CO2-utsläppen 2008 var cirka 1 964 600 ton, medan samma års kvot var 1,331 mill ton. Block 8, som byggdes år 2010, eldas med halm. På området finns också en anläggning för sopförbränning som producerar el och fjärrvärme. Referenser Externa länkar IndustCards – «Coal-Fired Plants in Denmark».
Ensted Power Station

The Ensted Power Station (also known as the Aabenraa Power Station) (Danish: Enstedværket) was a thermal power plant in Aabenraa, Denmark. The power station was fueled by coal, straw and woodchips. It is operated by DONG Energy. The power station had two units, which went in service in 1969 and 1977. The older unit, which was in 1997 transformed in a combined gas- and steam-turbine plant, has a total height from 127.7 metres (419 ft) with its chimney on the roof. The chimney of the other unit is 180.7 metres (593 ft) tall. Coal is delivered to the power station by ship. The harbour of the power plant is with a depth of 18 metres (59 ft) the deepest of Denmark. It was permanently closed in 2013 and demolished in 2019. See also List of power stations in Denmark References
Museum Silkeborg

Museum Silkeborg består af afdelingerne Hovedgården i Silkeborg, Blicheregnen i Thorning og Papirmuseet i Silkeborg. Silkeborgs ældste bygning Silkeborg Hovedgård huser hovedadministrationen, og er blandt andet hjemsted for Tollundmanden, et af oldtidens bedst bevarede moselig. Samlingerne på Hovedgården omhandler udover stenalder, bronzealder og jernalder, også vikingetid, middelalder, Silkeborg Slot, Silkeborg som skovegn, gamle håndværk, en antik glassamling og det berømte "Sorring-lertøj". Blicheregnen er indrettet i præstegårdens gamle længer over for Thorning Kirke i landsbyen Thorning på den egn hvor digteren Steen Steensen Blicher voksede op. Til Blicheregnen hører også Lokalarkiv Blicheregnen. Papirmuseet er Danmarks specialmuseum for papir og papirfremstilling. Det har til huse i Silkeborg på den gamle Silkeborg Papirfabrik i de gamle produktionslokaler for håndgjort papir. Referencer Eksterne henvisninger Museets hjemmeside Museets historie Arkiveret 21. april 2017 hos Wayback Machine
Silkeborg Museum

Silkeborg Museum is a museum of Danish cultural history with official state recognition based in Silkeborg Municipality, Denmark. Museum Silkeborg is located at three different sites: Manor House (Hovedgården) and the Paper Mill Museum (Papirmuseet) in Silkeborg and Blicheregnen farm in the village of Thorning. Hovedgården Silkeborg Hovedgård houses the main administration of the museum. Silkeborg Hovedgård was built between 1767 and 1770 by Rittmeister Hans Nicolai Hoff after he had acquired Silkeborg Castle, whose buildings had fallen into despair. From 1846, a room in the building was used as a chapel for workers at the new Silkeborg Paper Factory and later the building was used as a post office. The museum was founded in 1904. Silkeborg Hovedgård came back into private ownership in 1906 before it was acquired by Silkeborg Municipality in 1939. Exhibitions cover the Stone Age, the Bronze Age, the Iron Age and the Viking Age. Silkeborg Hovedgård is also home to the Tollund Man, one of the most well-preserved naturally mummified Pre-Roman Iron Age bog bodies found in Denmark. Papirmuseet The Paper Mill was once important to the whole nation as the source of paper for money bills manufactured at the mill until 1992. The Paper Mill was founded in 1844-1845 and is inseparable from the beginning of Silkeborg. Today you can visit the museum and try for yourself how to make paper. Blicheregnen At Blicheregnen, the permanent exhibitions tell about noted poet and parson Steen Steensen Blicher (1782–1848) and about country life in general during the 19th century. Blicher grew up in the parish next to the museum, and he was parson in Thorning from 1819 to 1825 where he wrote one of his most famous novels. Throughout the year there are different special exhibitions at the museum. The museum also tells the story about the end of the civil war in the 12th century, which took place nearby the museum at the Battle of Grathe Heath (Slaget på Grathe Hede) where one of the Danish kings was killed. See also Museum Jorn, Silkeborg References External links Museum Silkeborg Official website
Museum Silkeborg

Het Museum Silkeborg is een museum, verbonden aan de Deense stad Silkeborg. Het museum situeert zich op drie locaties met zeer verschillende collecties: Hovedgården, het Papirmuseet (papiermuseum) en Blicheregnen. Het bekendste museumstuk is de Man van Tollund, een prehistorisch veenlijk. Hovedgården Hovedgården is de hoofdvestiging van het museum en is ondergebracht in het oudste gebouw van de stad: Silkeborg Hovedgård. Het landhuis werd omstreeks 1767 gebouwd in opdracht van ritmeester Hans Nicolai Hoff. Het eerste stadsmuseum - "Silkeborg Museum" - werd in 1904 geopend op de Markedspladsen in het centrum van de stad. Toen in 1950 de Man van Tollund werd opgegraven, werden plannen gemaakt voor een nieuw museum. In 1951 werd dit geopend op de huidige locatie. De collectie van Hovedgården omvat stukken van de prehistorie tot vorige eeuw. Er is een grote verzameling stukken uit de ijzertijd. Voor de Man van Tollund werd in 1991 een nieuwe vleugel gebouwd. Aan een ander bekend veenlijk dat in Silkeborg werd gevonden, het meisje van Elling, is eveneens een deel gewijd. Een heel andere verzameling behandelt de plaatselijke oude ambachten, met onder meer aardewerk en de glasproductie. Een kamer geeft informatie over het vroegere kasteel van Silkeborg. In het midden van de 18e eeuw behoorde het gebouw toe aan de eigenaar van de nabijgelegen papierfabrieken: Michael Drewsen. Deze man zorgde voor een groot deel voor de groei van de stad en kreeg een eigen kamer in het museum. Zijn woonkamer van circa 1862 werd ook nagebouwd. Papiermuseum Silkeborg dankt zijn welvaart voor een groot deel aan de voormalige papierfabrieken. Meerdere gebouwen hiervan werden bewaard. In een van deze gebouwen, vlak bij het centrum van de stad, werd het Papirmuseet ondergebracht. Het museum is met name gevestigd in de ruimte die ingericht was om handgeschept papier te maken. Oude machines om papier te maken worden getoond. Tot 1992 werd het bedrijf nog gebruikt om onder meer het Deense papieren geld te drukken. Blicheregnen Het derde onderdeel van het Museum Silkeborg is het Blicheregnen, een museum dat gewijd is aan de belangrijke 19e-eeuwse Deense schrijver Steen Steensen Blicher en het leven op de heide in zijn tijd. Dit museum bevindt zich in het centrum van Kjellerup, een plaats die deel uitmaakt van de gemeente Silkeborg.
Helligåndshuset

Helligåndshuset var ett katolskt kloster för män tillhörigt augustinorden i Köpenhamn i Danmark. Det grundades 1469, och upplöstes under reformationen i Danmark. Det grundades som hospital 1296, och sjukhuset och barnhemmet överläts 1469 på ett kloster, som sedan skötte det till 1530. Det var en av de första stora institutionerna i Köpenhamn och en del av stadens snabba expansion under 1200-talet. Källor Helligaandskirken i København, Et historisk tilbageblik, Udgivet af kirken ved Bjørn Kornerup, Gyldendal, Nordisk Forlag 1949.
Sophienholm

For alternative betydninger, se Sophienholm (flertydig). (Se også artikler, som begynder med Sophienholm) Sophienholm er et landsted ved Bagsværd Sø, som blev bygget i 1768-69. I dag huser bygningen en kunsthal der viser skiftende udstillinger med samtidskunst og ældre kunst og laver live events som krydsfelt og workshops. Ejendommen er opkaldt efter Sophie Holmskjold, gift med bygherren generalpostamtdirektør Theodor Holmskjold. I 1790 overtaget af agent og storkøbmand Constantin Brun (1746-1836), der 1800-1805 fik ombygget bygningen i streng fransk klassicistisk stil af Joseph-Jacques Ramée. Sophienholm er et af arkitektens hovedværker. Ramée omlagde også parken i engelsk landskabsstil, og der opførtes et norsk hus, en kinesisk pavillon og en portnerbolig. Constantin Brun og hans hustru, digterinden Friederike Brun, samlede om sommeren forfattere på Sophienholm. Det har sat spor i digtningen: Oehlenschlägers digt "Til Frøken Ida Brun" ("Sophienholm! hvi mørkner du din Himmel?") Landstedet blev i 1882 overtaget af bladudgiver Carl Aller. Sophienholm blev i 1963 overtaget af Lyngby-Taarbæk Kommune og er i dag en kunsthal. Ejere af Sophienholm (1767-1790) Johan Theodor Holm de Holmskiold (1790-1820) Constantin Brun (1820-1835) Friederike Brun født Münter (1835-1836) Adelaide Caroline Johanne Brun (1836-1842) Ph. Jul. Knudsen (1842-1853) greve Siegfred Raben (1853-1863) Claus Moltzen (1863-1882) Rogert Fønss (1882-1926) Carl Aller (1926-1943) Axel Aller / Valdemar Aller / Rigmor Aller gift Rand / Ragna Aller (1943-1953) Valdemar Aller / Rigmor Aller gift Rand / Ragna Aller (1953-1963) Rigmor Aller gift Rand / Ragna Aller (1963-) Lyngby-Taarbæk Kommune Sophienholm er fredet. Eksterne kilder/henvisninger Sophienholm Lyngby-Taarbæk Kommune Arkiveret 24. september 2005 hos Wayback Machine Netgallery.dk Arkiveret 17. februar 2005 hos Wayback Machine Københavns Amt Arkiveret 24. juni 2007 hos Wayback Machine (pdf) H.J. Lemche: Lyngby-Bogen 1974-1975 : Sophienholm og familien Aller
Palau Odd Fellows

El Palau Odd Fellows (en danès⁣: Odd Fellow Palæet) és una mansió rococó de la ciutat de Copenhaguen, Dinamarca, que porta el nom de la branca local de l'⁣Ordre Independent dels Odd Fellows que va adquirir l'edifici el 1900. Abans d'això, era conegut com el Berckentin i més tard com a Palau Schimmelmann en honor als seus successius propietaris. L'edifici es troba a Bredgade, davant de Dronningens Tværgade, per al qual serveix com a punt de vista. Alberga una sala de concerts oberta al públic. Història L'era Berckentin El lloc es trobava antigament als jardins de Sophie Amalienborg. L'edifici actual del lloc es va construir conjuntament amb el desenvolupament del nou districte de Frederiksstaden. Va ser dissenyat per Johann Gottfried Rosenberg sota la supervisió de Nicolai Eigtved, que també havia concebut el pla del districte. Es va construir com a casa del ric comerciant i polític Christian August von Berckentin que acabava de ser ennoblit amb el títol de comte. Berckentin només va viure al palau des de 1755 fins a la seva mort el 1758. Després de la mort de Berckentin el 1758, el palau de Berckentin va ser assumit pel seu gendre, Christian Sigfred von Plessen, que també era propietari de Glorup Manor a Fiònia, i s'havia casat el 1744 amb la filla de von Berckentin , Louise von Plessen, de soltera Berckentin el 1744. No obstant això, Louise no volia viure-hi i la va vendre per 40.000 reichsdaler al comte danès/alemany Heinrich Schimmelmann. Família Schimmelmann El 1762, Heinrich von Schimmelmann va comprar la propietat que ara es coneixia com el palau Schimmelmann. Després que el seu fill Ernst Schimmelmann l'heretés el 1782, el palau es va convertir en el centre d'una rica vida cultural. Ernst i la seva dona, Charlotte Schimmelmann, compartien un profund interès per les arts i Charlotte era famosa pels seus salons. A l'estiu, aquestes activitats es van traslladar a la seva residència d'estiu a Sølyst, al nord de la ciutat. La propietat, després de la mort d'Ernst Schimmelmann el 1831, va passar al seu fill Carl von Schimmelmannn i després de la seva mort només dos anys més tard va passar al seu fill Ernst Conrad Carl Joseph von Schimmelmann. Història posterior Al segle XIX, la mansió va ser ocupada per diverses famílies benestants, sobretot per Rudolph Puggaard que hi va rebre els artistes del Segle d'Or danès. L'empresa Bendixen & Lindhardt es va instal·lar a l'edifici l'any 1922. Referències culturals L'edifici s'utilitza com a ubicació a la pel·lícula de 1997 Smilla's Sense of Snow. També s'utilitza com a localització en un episodi de la sèrie YV Matador. Referències
Odd-Fellow-Palais

Das Odd-Fellow-Palais (dänisch Odd Fellow Palæet) ist ein Rokoko-Gebäude in dem im 18. Jahrhundert nach französischem Vorbild von Friedrich V. erbauten Stadtteil Frederiksstaden (Friedrichsstadt) in Kopenhagen. Es liegt an der Bredgade 28, Ecke Dronningens Tværgade, zwischen dem Königsgarten (Kongens Have) und dem Stadtviertel Christianshavn, in unmittelbarer Nähe des Schlosses Amalienborg, dem zentralen Platz Kongens Nytorv und der Marmorkirche. Es wurde von 1751 bis 1755 von dem deutsch-dänischen Architekten Johann Gottfried Rosenberg für Graf Christian August von Berkentin erbaut. Geschichte Als Berkentisches Palais trug das Gebäude zunächst den Namen des ersten Bauherrn Christian August von Berkentin. 1758 ging es in den Besitz der Tochter Louise von Berkentin über, der späteren Hofdame am Königlichen Hof, Louise von Plessen. 1763 erwarb der deutsch-dänische Kaufmann und Sklavenhändler Heinrich Carl von Schimmelmann das Gebäude für 40.000 Dänische Kronen. Unter dem neuen Namen Schimmelmanns Palais ist es auf einem alten Kupferstich von Jonas Haas zu sehen. 1775 erfolgten Ausschmückungen im Inneren des Hauses wie die Malereien im Rittersaal. Nach dem Tod Heinrich Carls ging das Gebäude 1782 an den Sohn, Heinrich Ernst Schimmelmann, und blieb über zwei weitere Generationen bis 1884 in der Familie. Von 1884 bis 1890 erfolgten umfangreiche Umbaumaßnahmen durch die Architekten Johan Schröder und Georg Wittrock. Schröder konzipierte den wegen seiner guten Akustik bekannten Konzertsaal. 1900 kaufte der Freimaurerorden Odd Fellows das Gebäude, welches seither unter dem Namen Odd-Fellow-Palais bekannt ist. 1992 kam es während einer Veranstaltung durch einen elektrischen Leitungsschaden zu einem verheerenden Brand, der große Teile des Gebäudes und wertvolle Malereien zerstörte. Wiederherstellung und heutige Nutzung 1994 wurde das Gebäude im alten Stil wiederhergestellt. Es ist heute öffentlich zugänglich und bietet neben Konzertveranstaltungen einen Tagungs- und Veranstaltungsbetrieb mit Konferenzräumen, Restaurant und Hotelbetrieb. Neben dem zentralen Konzertsaal für 250 Personen gibt es weitere für musikalische Darbietungen ausgestattete Räume unterschiedlicher Größe in jeweils unterschiedlichen Farben und Malereien. Namentlich bekannt sind der Spiegelsaal, der Galeriesaal, der Rosensaal, ein Herrensaal und ein Damensaal, daneben gibt es weitere Tagungs- und Besprechungsräume. Drei Veranden sind unmittelbar mit dem Garten verbunden, in dem im Sommer Theaterveranstaltungen stattfinden. Einzelnachweise
Odd Fellows Mansion, Copenhagen

The Odd Fellows Mansion (Danish: Odd Fellow Palæet) is a Rococo town mansion in Copenhagen, Denmark, named after the local branch of the Independent Order of Odd Fellows which acquired the building in 1900. Before that, it was known as the Berckentin and later the Schimmelmann Mansion after its successive owners. The Building is located on Bredgade, opposite Dronningens Tværgade for which it serves as a point de vue. It houses a concert hall which is open to the public. History The Berckentin era The site was formerly located in the cast Sophie Amalienborg gardens. The present building on the site was constructed in conjunction with the development of the new Frederiksstaden district. It was designed by Johann Gottfried Rosenberg under the supervision of Nicolai Eigtved who had also conceived the district plan. It was built as a home for the wealthy merchant and politician Christian August von Berckentin who had just been ennobled with the title of count. The property was listed in the new cadastre of 1756 as No. 71 SS in St. Ann's East Quarter. It was marked on Christian Gedde's 1757 cadastral map of St. Ann's East Quarter as No. 302. After Berckentin's death in 1758, the Berckentin Mansion was taken over by his son-in-law, Christian Sigfred von Plessen, who also owned Glorup Manor on Funen, and had married von Berckentin's daughter Louise von Plessen née Berckentin in 1744. Schimmelmann family In 1762, Heinrich von Schimmelmann bought the property which now became known as the Schimmelmann Mansion. After his son Ernst Schimmelmann inherited it in 1782, the Schimmelmann Mansion became the centre of a colourful cultural life. Ernst and his wife, Charlotte Schimmelmann, shared a deep interest in the arts and Charlotte was famous for her salons. In the summer, these pursuits were relocated to their summer residence at Sølyst north of the city. Schimmelmann's property was listed in the new cadastre of 1806 as No. 171 in St. Ann's Quarter. The property was after Ernst Schimmelmann's death in 1831 passed to his son Carl von Schimmelmann, It was after his death just two years later passed to his son Ernst Conrad Carl Joseph von Schimmelmann. Later history In the nineteenth century, the mansion was occupied by various wealthy families, notably by Rudolph Puggaard who received there the artists of the Danish Golden Age. The firm Bendixen & Lindhardt was based in the building in 1922. Cultural references The building is used as a location in the 1997 film Smilla's Sense of Snow. It is also used as a location in an episode of the YV series Matador. See also Freemason's Hall, Copenhagen Thott Mansion References External links Source Source
Mansión de los Odd Fellows

La mansión de los Odd Fellows (en danés: Odd Fellow Palæet) es una mansión rococó de Copenhague (Dinamarca), llamada así por la rama local de la Orden Independiente de los Odd Fellows, que adquirió el edificio en 1900. Anteriormente se conocía como la Mansión Berckentin y, más tarde, como la Mansión Schimmelmann, en honor a sus respectivos propietarios. El edificio está situado en Bredgade, frente a Dronningens Tværgade, que sirve como punto de vista. Alberga una sala de conciertos abierta al público. Historia La época Berckentin Anteriormente, el edificio estaba en los jardines de Sophie Amalienborg. El edificio actual se construyó con motivo de la creación del nuevo distrito de Frederiksstaden. Fue diseñado por Johann Gottfried Rosenberg bajo la supervisión de Nicolai Eigtved, quien también había concebido el plan del distrito.​Fue construido como vivienda para el acaudalado comerciante y político Christian August von Berckentin, que acababa de ser ennoblecido con el título de conde. La propiedad figuraba en el nuevo catastro de 1756 con el n.º 71 SS en el barrio de St. Ann's East. En el mapa catastral de 1757 de Christian Gedde del barrio este de St. Ann's East Quarter as no 302. Tras la muerte de Berckentin en 1758, la mansión pasó a manos de su yerno, Christian Sigfred von Plessen, que también poseía la mansión Glorup en Fionia y se había casado en 1744 con Louise von Plessen, hija de Berckentin. Familia Schimmelmann En 1762, Heinrich von Schimmelmann compró la propiedad, que pasó a llamarse Mansión Schimmelmann. Tras heredarla de su padre en 1782, la Mansión Schimmelmann se convirtió en el centro de una colorida vida cultural. Ernst y su esposa, Charlotte Schimmelmann, compartían un profundo interés por las artes y Charlotte era famosa por sus salones. En verano, estas actividades se trasladaban a su residencia de verano, Sølyst, ubicada al norte de la ciudad. La propiedad de Schimmelmann figura en el nuevo catastro de 1806 con el n.º 171 en el barrio de Santa Ana. Tras la muerte de Ernst Schimmelmann en 1831, la propiedad pasó a manos de su hijo, Carl von Schimmelmann. Dos años más tarde, la propiedad pasó a manos de su hijo Ernst Conrad Carl Joseph von Schimmelmann. Historia posterior En el siglo XIX, la mansión fue ocupada por varias familias adineradas, en particular por Rudolph Puggaard, que recibía allí a los artistas del Siglo de Oro danés.​ La empresa Bendixen & Lindhardt tenía su sede en este edificio en 1922. Referencias culturales El edificio se utilizó como localización en la película El sentido de la nieve (Smilla's Sense of Snow), de 1997. También aparece en un episodio de la serie Matador.​ Referencias Enlaces externos Fuente